I. El conseller de Medi Ambient i Habitatge ha sotmès a la consideració de la Comissió Jurídica Assessora la petició de dictamen relativa al Projecte de decret sobre les condicions d'habitabilitat dels habitatges i la cèdula d'habitabilitat.
La Comissió Jurídica Assessora és competent per emetre dictàmens sobre els reglaments o les disposicions de caràcter general que es dictin per a desplegar les lleis, segons el que disposa l'article 8.2.b) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, reguladora de la Comissió Jurídica Assessora.
Correspon, doncs, analitzar tant les qüestions que afecten el procés d'elaboració de la proposta de norma com la legalitat de la disposició.
En primer lloc, l'anàlisi de la competència de la Generalitat de Catalunya i l'estudi de l'habilitació per a dictar la norma de què es tracta.
En segon lloc, els aspectes relatius a l'observança dels requisits i les exigències establertes en el procés d'elaboració de les disposicions de caràcter general; en resum, si el Projecte ha estat tramitat d'acord amb els preceptes que regulen l'elaboració (i la modificació, si escau, de les disposicions generals previstes en el títol IV de la Llei 13/1989, de 14 de desembre, d'organització, procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
En tercer lloc, cal analitzar si la disposició en projecte s'ajusta, pel que fa al contingut, a les normes que desplega i a la resta de l'ordenament, a l'efecte de comprovar si la futura norma reglamentària s'adequa a la legalitat que li correspon en l'ordenament que, en aquest cas, és, fonamentalment, la Llei 18/2007, de 28 de desembre, del dret a l'habitatge; aquesta última disposició conforma el marc normatiu que desplega la disposició projectada.
El dictamen ha estat sol·licitat a aquesta Comissió Jurídica pel tràmit d'urgència, la qual es motiva amb la inseguretat que produeix als professionals tècnics i promotors que estan desenvolupant projectes d'habitatge, l'allargament de la tramitació d'aquest Projecte, ja que es poden veure afectats en funció de les dates en què s'aprovi el decret corresponent.
Dit l'anterior, cal destacar que la disposició addicional desena de la Llei 18/2007, de 28 de desembre, del dret a l'habitatge (publicada en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya de 9 de gener de 2008), establia que 'El Govern ha d'actualitzar i adaptar el Decret de condicions d'habitabilitat a les exigències d'aquesta Llei pel que fa als criteris de qualitat i als continguts de la cèdula d'habitabilitat, dins els tres mesos posteriors a la data de publicació d'aquesta Llei en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya'.
Malgrat això, aquesta Comissió Jurídica Assessora es mostra deferent amb la complexitat del contingut del Projecte sobre el qual es dictamina, entén que s'hagi produït una llarga tramitació i, en atenció a això, ha abreujat el termini per emetre'n el dictamen.
El primer és el relatiu a les normes de coordinació amb el planejament urbanístic i amb les ordenances municipals, així com altres aspectes relatius a les dades que s'han d'incloure en les sol·licituds de llicències d'edificació, estàndards de superfície, ocupació dels habitatges i manteniment de les condicions d'habitabilitat, incloent-hi les funcions d'inspecció i l'acció pública.
El segon regula, íntegrament, la cèdula d'habitabilitat, el règim del seu contingut, la tramitació, la competència per a ser atorgada, així com les condicions d'obligatorietat.
La part final de la norma en projecte s'estructura en quatre disposicions transitòries; una disposició derogatòria, mitjançant la qual queda derogat a l'entrada en vigor del decret l'anterior Decret 259/2003, de 21 d'octubre, sobre requisits mínims d'habitabilitat en els edificis d'habitatges i de la cèdula d'habitabilitat, sens perjudici que sigui aplicat en els supòsits previstos en les disposicions transitòries del Decret, i, per últim, dues disposicions finals, de les quals cal destacar la segona, en la qual es determina que el Decret entra en vigor als sis mesos de ser publicat en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
S'adjunten a la disposició en projecte dos annexos, de caràcter eminentment tècnic, en els quals s'estableixen les condicions d'habitabilitat dels habitatges de nova construcció, dels habitatges usats o preexistents, i els models per a la sol·licitud de la cèdula d'habitabilitat (els quals requereixen d'un desenvolupament posterior) als quals no s'al·ludeix en el text, ni respecte al rang que han de tenir ni a la forma documental de desenvolupament.
El marc normatiu en què s'insereix el Projecte de decret sobre les condicions d'habitabilitat dels habitatges i de la cèdula d'habitabilitat el constitueixen els articles 22, 23, 26 i 27 i la disposició addicional desena de la Llei 18/2007, del dret a l'habitatge i, indirectament, el Decret 259/2003, de 21 d'octubre, que ara es deroga.
D'altra banda, se situa en el context del compliment polític de les mesures 98, 115, 117, 128, 129, 136, 138, 146 i 175 del Pacte nacional per a l'habitatge, que, en certa manera, confirmen el context i les exigències de la Llei 18/2007.
En un altre àmbit, no es pot deslligar el marc normatiu del Projecte sobre el qual es dictamina de les normes d'urbanisme vigents a Catalunya, incorporades ara pel Decret legislatiu 1/2005, pel qual s'aprova el Text refós de la Llei d'urbanisme (en el context del Decret llei 1/2007, de mesures urgents en matèria urbanística), i del Reial decret legislatiu 2/2008, de 20 de juny, pel qual s'aprova el Text refós de la Llei de sòl, de manera indirecta.
En el vessant ambiental, la norma en projecte s'emmarca en el Decret 21/2006, pel qual es regula l'adopció de criteris ambientals i d'ecoeficiència en els edificis, en el context de les mesures estructurals dissenyades per als edificis amb l'objectiu de donar resposta a les exigències que envolten el fenomen del canvi climàtic (Convenció marc de les Nacions Unides sobre el canvi climàtic i Protocol de Kioto).
V. El títol competencial en què es fonamenta la disposició en projecte està constituït per l'article 137 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya.
En efecte, correspon a la Generalitat la competència exclusiva en matèria d'habitatge, que inclou, en tot cas, tant la inspecció i el control de l'habitatge (apartat a)), les normes sobre l'habitabilitat dels habitatges (apartat f)) i la normativa sobre conservació i manteniment dels habitatges i la seva aplicació (apartat h)).
La disposició addicional desena de la Llei 18/2007, del dret a l'habitatge, atribueix al Govern l'actualització i l'adaptació del Decret regulador de les condicions d'habitabilitat pel que fa a la concreció de la potestat reglamentària, l'atribució de la qual es troba en l'article 68.1 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya, en la forma en què es desplega per la Llei 13/2008, de 5 de novembre, de la Presidència de la Generalitat i del Govern.
Com ja s'ha avançat, la tramitació del Projecte està conformada per un suport documental complex.
Això està motivat, en part, per la naturalesa de la disposició: quan les normes reglamentàries posseeixen un contingut mixt de dret públic i dret privat, la tramitació pot resultar prolixa, entre d'altres coses per l'ampli espectre dels qui hi intervenen, així com per la diversitat de la seva naturalesa jurídica.
En l'antecedent setè d'aquest Dictamen es relacionen els organismes, les associacions, els col·legis i la resta de consultats, de diferent tipologia, uns amb funcions públiques i d'altres amb funcions privades.
Això revela la diversitat d'interessos concatenats en el projecte de norma.
L'anterior explica la singularitat en el procés de tramitació del Decret: en l'expedient que es remet a aquesta Comissió consten diverses versions del Projecte de decret (una versió inicial, la versió sotmesa a tràmit d'informació pública, successives versions modificades com a conseqüència de la tramitació de la norma, i una última versió que, després de la que ha estat objecte de consideració del Consell Tècnic, se sotmet al dictamen d'aquesta Comissió).
Això explica, en certa mesura, l'existència de dues memòries justificatives del Projecte: la primera, en la fase inicial, i la segona, una actualització en la darrera fase de tramitació del Projecte.
El mateix es pot dir de l'informe del Gabinet Jurídic de la Generalitat: n'hi ha un de preliminar, de 16 de juny de 2008, i un altre posterior, emès el 28 de novembre de 2008.
Doncs bé, pel que fa a la fase interna de tramitació de la disposició (memòria, informes, etc.), el fet que els informes posteriors actualitzin els anteriors no presenta dubtes respecte a la correcció en l'elaboració del Projecte.
En tractar-se, com ja s'ha dit, d'un projecte amb continguts complexos, seguits d'uns annexos amb un important component tècnic, és evident que el judici material sobre la correcció del Projecte el forma l'Administració un cop s'han complert altres tràmits que les normes de procediment, en concret, la Llei 13/1989, exigeixen, com són el tràmit d'audiència i la informació pública.
En principi, doncs, des del punt de vista de la rigorositat formal, res no s'ha d'objectar quant a l'actualització successiva dels informes en la fase interna, ans al contrari, confirma el seu caràcter dinàmic i és una manifestació positiva de l'actitud reflexiva de l'Administració.
Cal efectuar alguna puntualització respecte als tràmits d'audiència i d'informació pública.
En efecte, des d'un punt de vista estrictament formal, el sotmetiment al tràmit d'informació pública (antecedent cinquè d'aquest Dictamen), el tràmit d'audiència interna als departaments de la Generalitat (antecedent sisè d'aquest Dictamen) i el tràmit d'audiència externa a les entitats (antecedent setè d'aquest Dictamen) hauria de ser efectuat amb la versió de l'Avantprojecte de decret que es pretén dictar, sobre la base d'un text prou reflexionat i complet, de manera que en el moment d'evacuar-se les al·legacions, tots aquells consultats tinguessin coneixement suficient de les finalitats, els objectius, l'àmbit d'aplicació i les regles jurídiques que l'Administració pretén concebre.
Si bé això és així, també és cert que les consultes externes estan concebudes per l'ordenament jurídic per a poder completar i introduir en la disposició de caràcter general, traduïbles en regles jurídiques, les possibles objeccions, al·legacions, etc., que, amb la suficient i deguda ponderació, l'Administració pot acollir del resultat de la fase externa, bé perquè es tracta de millores tècniques que les entitats consultades poden aportar, o bé perquè avancin objeccions que l'Administració pot tenir en compte abans de dictar la disposició, ja que, si les ignora, pot disminuir l'acceptació per part dels operadors jurídics.
Aquest problema anunciat té difícil solució, ja que, si s'exigís en el procediment d'elaboració que tant la memòria justificativa com el text que se sotmet a consulta (informe, audiència, etc.) es comportessin com una foto fixa, disminuiria la possibilitat de tenir en compte l'aportació que puguin efectuar altres entitats al Projecte de decret en qüestió, amb una representació d'interessos necessaris o importants per a tenir en compte.
Sense arribar a dir que es desvirtuaria la finalitat dels tràmits de consulta, audiència o informació pública si la versió inicial del projecte hagués de coincidir, pràcticament, amb la versió final, i que els informes, memòria, etc., romanguessin invariables, sí que es pot dir que es faria perdre la finalitat als tràmits de consulta, informació i audiència externs.
Ara bé, una cosa és que la versió o versions inicials del projecte d'un reglament no variïn, i una altra és que l'Administració, en el moment en què posa en marxa la tramitació d'una disposició de caràcter general del calat social com la que és objecte de dictamen, té el deure de procedir ja amb el rigor suficient.
En el cas del Projecte sobre el qual es dictamina, aquesta Comissió Jurídica pot entendre com a positiva l'existència de diverses versions del Projecte, així com l'efecte positiu d'haver pogut incorporar observacions i suggeriments en el text, la qual cosa ha donat lloc a la redacció d'un text final manifestament millorat respecte del que es proposava.
S'ha d'advertir, no obstant això, que la manera en què l'expedient arriba a aquesta Comissió Jurídica Assessora no s'ajusta gaire al que seria un expedient en sentit tècnic formalment, ja que, la diversitat de carpetes (sense paginar, en raó de la matèria), l'absència de cronologia en cada una de les carpetes, la falta de compulsa dels documents aportats i la falta d'índexs i de paginació, no solament en fan difícil la consulta, sinó que afecten la transparència formal en la tramitació de la disposició, i, encara més, la seguretat jurídica lligada a la integritat de l'expedient (dictàmens 178/08, 16/09 i 34/09), fins al punt que en casos extrems podria ser incompatible amb el principi de bona administració, connectat amb l'article 41 de la Carta de drets fonamentals.
Respecte a l'estudi individualitzat de cada un dels tràmits procedimentals portats a terme, cal dir el que segueix.
Pel que fa a la memòria justificativa, que té dues versions, malgrat ser parca conté la descripció de la norma i les disposicions que es veuran afectades, i incorpora una llista de comprovació de disposicions que el Departament de Medi Ambient i Habitatge utilitza per a preparar les seves disposicions ja des de les normes relatives a residus (Llei 6/1993) en els anys noranta.
Tot això, en conjunt, comporta que pugui ser considerada com a compatible amb les regles procedimentals exigides per la Llei 13/1989 quant a les disposicions de caràcter general.
La memòria econòmica està afectada d'insuficiències, ja que es limita a establir que el Projecte de decret no suposa incrementar despeses per a l'Administració.
No obstant això, no té prou en compte el que suposarà aplicar la norma en el futur en el procés de construcció d'habitatges, cosa sobre la qual sí que crida l'atenció el Consell de Treball, Econòmic i Social.
Amb independència de la dificultat que comporta per a l'Administració el poder saber en aquests moments quin cost tindran les tasques de posar al dia o d'aplicar la norma en els habitatges, aquesta Comissió Jurídica entén que no hauria estat sobrer realitzar l'esforç de projectar la norma sobre el parc d'habitatges, el volum aproximat del qual sí que estava en condicions de poder conèixer.
D'altra banda, la memòria econòmica ha estat incorporada al Projecte pràcticament en el moment final de la tramitació, la qual cosa, atesa la naturalesa del mateix Projecte, pot ser materialment justificable, però pot resultar censurable des del punt de vista formal.
El Projecte de decret ha estat sotmès a informació pública; a la consideració dels departaments de la Generalitat que consten en els antecedents i a totes les entitats públiques que consten, també, en els antecedents d'aquest Dictamen.
S'ha incorporat a l'expedient un informe valoratiu de totes les al·legacions i els suggeriments presentats, així com la valoració d'aquestes al·legacions i les respostes que han generat en els tràmits de consulta.
Ara bé, es considera que podria haver ajudat a assolir una participació més completa, si s'hagués cridat al procediment a entitats representatives dels registradors de la propietat (Delegació territorial dels Registradors de la Propietat i Mercantils de Catalunya) i dels notaris (Col·legi de Notaris de Catalunya) sobre els quals s'estableixen obligacions concretes en el Projecte.
Ha intervingut en l'expedient el Consell Assessor de l'Habitatge, tot i que no emet formalment un informe com a tal òrgan col·legiat.
La Comissió de Govern Local informà favorablement sobre el Projecte el 22 de desembre de 2008 i hi consta també el Dictamen del Consell de Treball Econòmic i Social de Catalunya, que, com s'ha dit, posa ben de manifest la important incidència econòmica que tindrà la norma projectada en les promocions d'habitatges amb protecció oficial.
Consta també, en l'expedient, el certificat del Consell Tècnic, del qual es manifesta que el secretari general del Departament de Medi Ambient i Habitatge informà sobre la proposta normativa en la sessió de 3 de febrer de 2009.
D'acord amb el contingut de l'article 8.a) del Decret 128/2005, de 21 de juny, que aprova el Reglament del Consell Tècnic, cal entendre, tot i que no es diu expressament, que el Consell Tècnic informà sobre el Projecte.
No hi consta l'informe de l'Assessoria Jurídica del Departament de Medi Ambient i Habitatge, impulsor del Projecte.
L'impacte de gènere ha estat valorat mitjançant l'informe corresponent de l'Institut Català de les Dones, datat el 18 de juny de 2008.
Resta, únicament, efectuar unes breus consideracions sobre la innecessarietat de l'informe d'avaluació d'impacte regulatori previst en el Decret 106/2008, de 6 de maig, que, segons l'informe del Gabinet Jurídic de data 28 de novembre de 2008, s'entén no aplicable en aquest supòsit.
Doncs bé, segons l'article 2 del citat Decret, aquest és aplicable a la tramitació i resolució dels procediments administratius que afecten l'empresa en l'àmbit de l'Administració de la Generalitat, els seus organismes autònoms i les entitats de dret públic que en depenen.
Segons l'article 4, les propostes de disposicions de caràcter general i els avantprojectes de llei que elaborin els departaments de l'Administració de la Generalitat, a més de la documentació preceptiva que determina la legislació sobre procediment de règim jurídic de l'Administració de la Generalitat i la legislació sectorial que sigui d'aplicació, han d'anar acompanyats d'un informe d'avaluació de l'impacte de les mesures proposades, que formarà part de l'expedient de tramitació de la proposta.
Tot i que bona part de les mesures que el Projecte de decret conté, com el cas de la cèdula d'habitabilitat, es trobaven ja regulades en l'ordenament jurídic, sí que és cert que es preveuen noves determinacions a incloure en els projectes tècnics, mesures d'estàndards de superfície, activitats d'inspecció, etc. D'altra banda, la cèdula d'habitabilitat es concreta en cèdula de primera ocupació i cèdula per a segona i successives ocupacions; la constatació dels elements i circumstàncies continguts en la cèdula estan sotmesos a uns períodes determinats.
Segons l'article 16 del Decret en projecte, l'atorgament o denegació de la cèdula d'habitabilitat se subjecta a les regles procedimentals previstes en l'article 43.5 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (LRJPAC); per tant, es podrien donar conflictes entre la llicència urbanística de primera ocupació i la cèdula d'habitabilitat.
Aquestes són algunes de les mostres que permeten pensar que, en diversos estadis, la lloable finalitat que persegueix el Decret en projecte va unida a una sèrie de càrregues, com ara les recollides en els apartats 2 i 4 de l'article 10, i a un augment de tràmits imposats per l'interès general que afectaran la ciutadania, l'empresa i els professionals, com ara arquitectes, arquitectes tècnics, amb els visats col·legials corresponents, registradors de la propietat i mercantils o notaris, tot i que han estat concebuts en funció de l'habitatge.
Tot això porta aquesta Comissió Jurídica a mantenir que hauria estat escaient motivar les raons per les quals cal o no cal sotmetre el decret en projecte a l'avaluació del Decret 106/2008, de mesures per a l'eliminació de tràmits i a la simplificació de procediments per a facilitar l'activitat econòmica.
No és rellevant el fet que l'article 4 del Decret 106/2008 no hagi estat desplegat en la seva totalitat fins al moment, ja que, segons es diu a l'exposició de motius, aquesta disposició constitueix 'l'inici d'un mecanisme de transposició de la Directiva 2006/123/CE del Parlament Europeu i del Consell, de 12 de desembre de 2006, relativa als serveis en el mercat interior (DSMI), que prescriu l'eliminació de la regulació que contingui barreres proteccionistes en el sector serveis, però també d'obstacles i càrregues administratives (registres, autoritzacions, etc.)'.
Aquesta Comissió Jurídica Assessora entén que les autoritzacions, els registres, etc., continguts en el Decret en projecte estan justificats per la finalitat de la mateixa disposició, que és la de millorar i definir les condicions d'habitabilitat dels habitatges per sobre de qualsevol altra, però és cert que aquesta és la finalitat i també l'objectiu de l'avaluació d'impacte regulatori en el cas que ara ens referim: demostrar que, malgrat la sobrecàrrega administrativa que la disposició en projecte estableix, les mesures són necessàries i no substituïbles.
Generalment, els informes d'avaluació d'impacte serveixen per a assegurar-se de l'impacte excessiu de les mesures proposades, així com per a assegurar-se que les mesures proposades són ineludibles i no susceptibles de ser substituïdes per altres en funció de la protecció que es pretén.
Aquesta observació és efectuada per la Comissió Jurídica Assessora sense entendre que obsti a la legalitat formal del Projecte.
Observacions al contingut del Projecte
En el paràgraf segon del preàmbul, en lloc de dir: 'Del dret a l'habitatge es desplega un nou de marc d'exigències respecte dels criteris de qualitat [...]', se suggereix la redacció següent: 'Del dret a l'habitatge se'n deriva un nou marc d'exigències [...]'.
En el paràgraf quart del preàmbul, així com en diversos preceptes de la part dispositiva, apareix l'adjectiu 'anòmal': 'Contribuir a la lluita contra una utilització anòmala dels habitatges, com ara, la seva sobreocupació'.
Aquesta Comissió Jurídica suggereix matisar aquest adjectiu, de tal manera que se'n completi el significat amb d'altres adjectius com 'irregular', 'inadequat' o 'discordant'.
En el paràgraf sisè del preàmbul, cal completar, amb la preposició 'de', la frase 'els informes que han d'emetre els tècnics competents s'han de referir a les condicions d'habitabilitat dels habitatges'.
L'apartat primer de l'article 1 hauria de tenir una redacció sense els guions, els quals no són apropiats per a un contingut de regulació rigorós.
Se suggereix la redacció següent: 'Aquest Decret regula les condicions d'habitabilitat que han de tenir els habitatges en el territori de Catalunya, amb independència que tinguin o no protecció oficial, diferenciant [']'.
S'hauria de donar una redacció més matisada al paràgraf primer d'aquest article, respecte a la coherència entre el planejament urbanístic i les determinacions del Decret en projecte.
I, en especial, una redacció que deixi clara la circumstància que la disciplina o la dependència del planejament urbanístic respecte a les determinacions d'habitabilitat sorgeixen de la Llei 18/2007, del dret de l'habitatge, i no del Decret pròpiament dit.
El paràgraf tercer d'aquest article utilitza el verb 'comprovar' d'una manera impròpia.
Se suggereix una expressió amb major contingut jurídic, com podria ser la utilització dels verbs 'controlar', 'assegurar', etc.
S'hauria de fixar el grau del parentiu, ja que si no es fa es deixa obert l'abast de l'excepció que es recull, i, per tant, podria deixar sense contingut la previsió normativa.
El títol del precepte es podria millorar, en especial, per intentar evitar l'expressió 'al llarg de la vida d'un habitatge'.
D'altra banda, la redacció de l'article 5 milloraria si se suprimís l'adverbi 'sempre', seguit de l'expressió 'com a mínim'.
El precepte regula l'acció pública i és una redundància respecte al contingut de l'article 6 de la Llei 18/2007.
La regulació de l'acció pública és més pròpia de la llei que del reglament.
Se suggereix suprimir el precepte.
En definir la cèdula d'habitabilitat, s'estableix que 'la cèdula d'habitabilitat és el document específic en virtut del qual [...]'.
Convindria enriquir l'expressió 'document específic' que utilitza la Llei amb una més pròpia del dret administratiu, com podria ser 'resolució', 'acte administratiu', etc. El document és el suport que conté l'acte i, en tot cas, com es veurà més endavant, la cèdula d'habitabilitat està sotmesa a les regles del silenci administratiu, com estableix l'article 16 del Projecte.
En definitiva, la cèdula d'habitabilitat conforma una resolució específica, continguda en un document.
El paràgraf segon, que preveu l'exoneració de la cèdula en el cas d'obres de rehabilitació, exigeix un informe emès per un tècnic competent i visat pel col·legi respectiu.
Aquesta darrera intervenció col·legial no té una previsió expressa en la Llei del dret a l'habitatge, sens perjudici de les disposicions de caràcter professional, i l'adequació eventual amb la Directiva 2006/123/CE ja esmentada.
Una consideració semblant s'ha de fer amb relació a l'article 15.3.
Aquest article regula la competència per a atorgar la cèdula.
El primer paràgraf desplega el que s'estableix en l'article 26.5 de la Llei 18/2007.
En aquest últim precepte s'estableix '[...] sens perjudici que en puguin delegar l'atorgament en els ens locals'.
El fet que l'article 13.1 vehiculi la delegació mitjançant la subscripció de convenis entre el departament de la Generalitat i cada ens local interessat, no sembla que s'ajusti estrictament al contingut de l'article 26.5.
Si l'article 13 vol expressar que la delegació s'ha de fer efectiva només mitjançant la conclusió dels convenis, això no consta en la Llei, ni s'ajusta estrictament als termes de la tècnica jurídica de la delegació, tal com regulen els articles 137 i següents del Text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya.
Si no fos així i el conveni fos només l'expressió formal d'un acte previ unilateral de delegació, necessitat d'acceptació, hauria de millorar-se'n la redacció.
La referència a la Llei 30/1992 és més correcte si no s'efectua a l'article 43.5 de la Llei 'de l'Estat' 30/1992, sinó amb el títol exacte de la norma.
D'altra banda, el règim del silenci administratiu configurat pel Projecte és conforme amb allò establert per l'article 43.2 de la Llei 30/1992 i l'article 81 de la Llei 13/1989.
No obstant això, per fidelitat amb el tenor literal de les lleis de procediment citades, hauria de substituir-se la referència que es fa a 's'entén obtinguda [']' per 'les persones interessades poden entendre estimades per silenci administratiu [...]'.
L'apartat primer del precepte s'hauria de desdoblar en dos, el número 1 i el número 2, per evitar els signes de puntuació interna en el mateix paràgraf d'una norma, i el paràgraf segon passaria a ser el tercer.
La disposició transitòria primera, paràgraf primer, fa referència que les cèdules d'habitabilitat obtingudes amb anterioritat a l'entrada en vigor del Decret mantenen la validesa durant el termini previst en la normativa vigent.
Caldria dir que es refereix que les 'vàlidament obtingudes' mantenen 'la seva eficàcia', per tal d'evitar interpretacions confuses respecte d'aquelles cèdules d'habitabilitat atorgades amb anterioritat que poguessin ser declarades nul·les mitjançant la revisió d'ofici o anul·lables.
En general, la Comissió observa que el contingut tècnic ha estat àmpliament consultat i que les al·legacions efectuades han estat valorades, sense que pugui pronunciar-se en termes d'estricta oportunitat.
L'annex tercer, titulat 'Models de cèdules d'habitabilitat', marca l'existència de dos models a desenvolupar, però no s'estableix ni la forma ni el rang de les mesures que cal desenvolupar.
Observacions a la totalitat del Projecte
El Projecte parteix de la base de mantenir l'estructura del Decret 259/2003 que deroga, a fi de mantenir la unitat temàtica i fer més comprensius els termes de la modificació.
Mantenir la sistemàtica del Decret que es deroga és una tècnica permissible; no resulta aconsellable, en canvi, utilitzar conceptes que no estan continguts, per obsolets, en la Llei 18/2007, com és el cas del concepte 'habitatges usats'.
Aquesta Comissió Jurídica Assessora recomana una homogeneïtzació conceptual dels termes del Projecte de decret i adaptar-los a la Llei reguladora del dret a l'habitatge.
Un cop considerades les observacions formulades en el cos d'aquest Dictamen, és procedent elevar al Govern el Projecte de decret sobre condicions d'habitabilitat dels habitatges i de la cèdula d'habitabilitat per a la seva aprovació.