Resolució 206/2020, de 12 de març
Retribucions i complements salarials d'alguns empleats.
D'altra banda, l'apartat 2 d'aquest article 28 LTAPBG disposa expressament que "l'Administració ha de prestar assessorament i assistència al sol·licitant perquè pugui concretar la petició".
L'apreciació de les possibles causes d'inadmissibilitat de les sol·licituds d'informació s'ha de realitzar dins del termini per resoldre i que les inadmissions s'han de motivar i justificar en una resolució expressa, cosa que no s'ha produït, de manera que les al·legacions en aquest sentit fetes en l'informe jurídic emès en el marc de la tramitació de la reclamació no podrien desvirtuar el sentit de l'estimació presumpta produïda per silenci, sens perjudici de què que la concurrència d'algun límit a l'accés, singularment en relatiu a la protecció de dades personals, sí que pugui tenir efectes restrictius i comportar la desestimació presumpta per silenci d'aquella part de la informació (article 35.2 LTAIPBG), tal i com s'analitzarà en el FJ següent.
Reclamació contra petició de concreció.
Inadmissibilitat de les sol·licituds.
Número d'expedient de la reclamació: 628/2019
Sentit de la resolució: Acord parcial de mediació i estimació parcial
L'article 42 LTAIPBG estableix que les reclamacions es poden tramitar mitjançant un procediment de mediació, durant el qual se suspèn el còmput del termini de què disposa la GAIP per resoldre.
L'acord de les parts sobre l'accés a la informació suposa la finalització del procediment.
Si aquest acord entre les parts no s'aconsegueix, o és parcial, la Comissió ha de resoldre sobre el fons de la discrepància jurídica en la part que es mantingui.
L'article 42.7 LTAIPBG disposa que la Comissió pot demanar els informes i dades que consideri necessaris per a fonamentar les seves Resolucions, i l'article 33.4 RGAIP fixa en quinze dies el termini de què disposa l'Administració per a l'emissió de l'informe requerit per al GAIP.
Particularment, l'article 42.8 LTAIPBG preveu que la Comissió pot sol·licitar a l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades (APDCAT) que emeti informe sobre l'adequació de l'accés a la normativa de protecció de dades i suspendre el termini per resoldre en quinze dies per aquesta causa.
L'article 34 1 bis RGAIP estableix l'obligació de les administracions reclamades de col·laborar amb la Comissió en la identificació i el trasllat material de la reclamació a les terceres persones afectades per l'accés, en els termes, les condicions i els terminis fixats per la Comissió.
L'article 34.2 i 47.2 RGAIP estableixen que si terceres persones afectades per l'accés han formalitzat la seva oposició durant la tramitació del procediment d'accés o de reclamació, l'accés a la informació només es pot fer efectiu una vegada ha transcorregut el termini de què disposen per a interposar recurs contenciós administratiu sense que s'hagi formalitzat o, en cas que s'hagi presentat aquest recurs, si no s'ha acompanyat de petició de mesures cautelars de suspensió o s'ha resolt aquest incident mantenint l'executivitat de l'acord o la resolució.
Segons es desprèn de les actes aixecades en finalitzar les dues sessions de mediació, que consten en l'expedient degudament signades pels assistents, les parts han assolit un acord parcial, que s'annexa a aquesta Resolució, i que consisteix en el següent:
- La Diputació de Barcelona es compromet a lliurar en el format Excel sol·licitat la informació relativa als salaris i complements retributius adjudicats per Decret a alguns empleats de la Diputació de Barcelona un cop han abandonat o han estat remoguts del seu lloc o càrrec, des del 2000 fins al 2012, identificant-les amb nom i cognoms quan hagin estat alts càrrecs o personal directiu, i pseudonomitzades en la resta de casos, d'acord amb el model de taula que s'annexa a l'acord, i que inclouria, per a cada persona, la informació següent: identificació (amb nom i cognoms o amb codi numèric d'identificació dissociada, segons el cas), lloc de treball previ, data de provisió, retribució bruta mensual, data de cessament, complement salarial transitori amortitzable mensual inicial, lloc de treball posterior.)
- La informació es lliurarà dins del termini de set dies hàbils següent a la presa de l'acord.
Aquesta informació, efectivament, s'ha lliurat dins d'aquest termini i a satisfacció de la persona reclamant.
- Es demanarà un informe a l'APDCAT sobre l'adequació a la normativa de protecció de dades de l'accés a les dades indentificatives de la resta de persones perceptores d'aquest complement retributiu, i la GAIP resoldrà sobre aquesta controvèrsia, que queda fora de l'acord de les parts.
De l'acta de la segona sessió de mediació es desprèn, igualment, que la persona reclamant ha renunciat a obtenir les dades relatives a la provisió dels llocs, en consideració a la càrrega de feina que suposaria a la Diputació aportar aquesta informació segons que va expressar i es recull en l'acta de la primera sessió de mediació, però que manté el seu interès en obtenir el nom de totes les persones que han percebut el complement salarial, inclosa una d'elles que ja ha traspassat.
Atès que l'article 42.5 LTAIPBG estableix que l'acord assolit per les parts en el marc d'un procediment de mediació posa fi a la reclamació i havent constatat aquest Ple que l'acord no és contrari a l'ordenament jurídic, cal entendre que, en relació amb aquesta informació sobre la què s'ha assolit acord de mediació, s'ha de considerar finalitzat el procediment en relació amb aquesta informació.
El procediment ordinari de reclamació, doncs, ha continuat d'acord amb l'article 42.6 en relació amb l'accés a les dades identificatives de les persones que hagin percebut aquest complement retributiu que tinguin un nivell inferior al 28, inclosa la persona traspassada.
La reclamació es presenta contra la petició de concreció de la sol·licitud presentada el 30 de juliol al registre de la Diputació de Barcelona, comunicada per un ofici signat el 26 de setembre i notificat el 2 d'octubre de 2019.
Al·lega la persona reclamant que l'Administració no l'hauria assistida en la concreció que se li requeria, i que, a més, aquesta petició de concreció es produïa després que el 20 de setembre se l'hagués informada de què s'estava recopilant la informació per enviar-li, sense requerir-li aleshores cap element de precisió.
Contra-argumenta la Diputació que no va prestar-li assessorament perquè no entenia la sol·licitud fins al punt de ser-li impossible ajudar-la a concretar-la ("al no saber quina es la informació que demana, tampoc se li pot concretar què és el que ha de demanar. és un peix que es mossega la cua").
D'altra banda, l'apartat 2 d'aquest article 28 LTAPBG disposa expressament que "l'Administració ha de prestar assessorament i assistència al sol·licitant perquè pugui concretar la petició", Es tracta d'una obligació que s'imposa a l'Administració i de la què no en pot quedar exonerada amb la pueril argumentació de què no va poder assessorar a la persona reclamant perquè no comprenia la sol·licitud d'informació.
Això és inversemblant si comparem la formulació de la sol·licitud en l'escrit adreçat a la Diputació (que li era totalment incomprensible) i la formulació més concreta feta en la primera sessió de mediació (que ja li va resultar perfectament entenedora) que pràcticament només difereixen en la identificació dels Decrets que aprovaven la percepció dels complements retributius percebuts per remoció del lloc de treball; i ni la persona sol·licitant tenia l'obligació d'identificar-los amb la data en la formulació de la sol·licitud, ni resulta plausible que la Diputació no els pogués identificar amb la indicació prou precisa de la sol·licitud de què demanaven salaris i els complements retributius adjudicats per decret per abandonament del càrrec.
En tot cas, l'argumentació de la Diputació sembla que apunta més aviat a altres causes d'inadmissibilitat: en primer lloc, defensa la inadmissibilitat del procediment sota la pretesa manca de condició d'informació pública de la informació que es demana.
Argumenta la Diputació que només seria informació pública aquella que prèviament existís documentada de la manera que es sol·licita a mans de l'Administració, però aquesta afirmació no troba suport en l'article 2.b LTAIPBG, que la defineix com "la informació elaborada per l'Administració i la que aquesta té en el seu poder com a conseqüència de la seva activitat o de l'exercici de les seves funcions, inclosa la que li subministren els altres subjectes obligats d'acord amb el que estableix aquesta llei".
Sens dubte, la Diputació ha de conèixer els salaris i els complements retributius per abandonament del càrrec que ha abonat als seus empleats, i els lloc de treball que ocupaven abans i després de percebre aquest complement, i el fet que aquesta informació no estigui recopilada en un sol fitxer o expedient no treu que sigui informació existent a mans de la Diputació, encara que sigui de manera dispersa.
Al·lega també la Diputació, contra l'opinió apriorística de la persona reclamant expressada en l'escrit de reclamació de què "no hauria de ser excessivament complexa", que "tot i que l'administració està informatitzada, hi ha informació que s'ha de comprovar específicament en els expedients de personal que no estan informatitzats per fer consultes i posteriorment elaborar, si és el cas, un document en els termes sol·licitats en la petició d'accés", i que, si no es concreta la petició, s'hauria d'inadmetre per suposar una tasca complexa d'elaboració.
En aquest sentit, cal recordar que l'apreciació de les possibles causes d'inadmissibilitat de les sol·licituds d'informació s'ha de realitzar dins del termini per resoldre i que les inadmissions s'han de motivar i justificar en una resolució expressa, cosa que no s'ha produït, de manera que les al·legacions en aquest sentit fetes en l'informe jurídic emès en el marc de la tramitació de la reclamació no podrien desvirtuar el sentit de l'estimació presumpta produïda per silenci, sens perjudici de què que la concurrència d'algun límit a l'accés, singularment en relació a la protecció de dades personals, sí que pugui tenir efectes restrictius i comportar la desestimació presumpta per silenci d'aquella part de la informació (article 35.2 LTAIPBG), tal i com s'analitzarà en el FJ següent.
Al·lega també la Diputació que, d'acord amb la Taula d'Avaluació Documental aplicable, els fulls de salari i els llistats de nòmina només s'han de conservar durant cinc anys, de manera que caldria concretar la petició a aquest límit temporal.
El cas és, però, que no es demana còpia d'aquests fulls o nòmines, sinó la quantia, de la què en deu queda constància a altres arxius.
En tot cas, els acords assolits en fase de mediació (limitació temporal de la informació 2000-2012, renuncia a les dates de provisió i remoció dels llocs de treball, i concreció de l'objecte que ha permès identificar els 138 perceptors d'aquests complements retributius) han desvirtuat aquestes al·legacions, que han quedat superades per l'acord parcial de mediació, de manera que la única discrepància jurídica que es manté viva en aquesta fase del procediment és si el dret d'accés s'ha de projectar sobre la identitat de les persones perceptores de nivell inferior al 28, o si ha de prevaldre el seu dret a la protecció de les dades personals.
Les dades objecte de reclamació, en la mesura en què són dades identificatives de persones físiques, resten sotmeses al règim de protecció legal de les dades personals.
L'article 6.1.c.del Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d'abril, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa al tractament de les dades personals (en endavant, RGPD), estableix que per a dur a terme un tractament de dades personals cal comptar amb una base jurídica que legitimi aquest tractament, ja sigui el consentiment de la persona afectada, ja sigui alguna de les altres circumstàncies que s'hi estableixen, com que el tractament sigui necessari per al compliment d'una obligació legal aplicable al responsable del tractament.
De la seva banda, l'article 6.3 RGPD (igual que l'article 8 de Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades Personals i garantia dels drets digitals (LOPDGDD), exigeix que, en el supòsit de l'article 6.1.c RGPD abans esmentat, l'obligació s'estableixi en el Dret de la Unió Europea o dels Estats membres aplicable al responsable del tractament, i que aquesta base jurídica reguli les condicions específiques en què s'ha de produir la cessió i la seva finalitat, i que aquesta regulació acomplirà amb un objectiu d'interès públic i serà proporcional a la finalitat legítima perseguida (article 6.2 RGPD).
L'article 19.2 en relació amb l'article 3.1.a estableix l'obligació de la Diputació de Barcelona de garantir el dret d'accés a la informació pública declarat a l'article 18 LTAIPBG.
Per tant, l'LTAIPBG i les obligacions que s'hi estableixen per a les administracions en relació amb la satisfacció del dret d'accés a la informació pública constitueixen una base jurídica que legitima la cessió de dades personals (article 5.1.a RGPD) quan aquesta cessió tingui per origen una sol·licitud d'accés a informació pública, i en aquest cas, s'haurà de regir per allò que disposi la norma jurídica habilitant de la cessió quant a condicions de l'accés, i aplicar de forma proporcional i adequada amb l'interès públic perseguit, que d'acord amb l'article 1.2 LTAIPBG, ho és la següent: "La finalitat d'aquesta llei és establir un sistema de relació entre les persones i l'Administració pública i els altres subjectes obligats, fonamentat en el coneixement de l'activitat pública, la incentivació de la participació ciutadana, la millora de la qualitat de la informació pública i de la gestió administrativa i la garantia del retiment de comptes i de la responsabilitat en la gestió pública".
Igualment, en el seu preàmbul, punt 9, s'estableix que: "Amb aquesta llei, en definitiva, es pretén introduir un canvi en la cultura administrativa per tal que la ciutadania pugui tenir un coneixement i una informació àmplia de l'organització interna de l'Administració, dels elements més determinants d'acord amb els quals pren les decisions i dels motius que justifiquen la seva actuació, incloent-hi els compromisos econòmics que això comporta.
La transparència i el dret d'accés a la informació pública es consoliden, així, com a eines determinants del control social de l'Administració i de la seva activitat, en benefici d'una major qualitat democràtica."
Finalment, la pròpia LOPDGDD disposa en la seva Disposició addicional que, tant en matèria de publicitat activa com del dret d'accés, quan la informació contingui dades personals la cessió s'ha de regir per les disposicions de la llei de transparència aplicable al cas, citada en primer lloc, així com a la normativa de protecció de dades personals (el Reglament (UE) 2016/679, i la pròpia LOPDGDD).
De l'exposat es desprèn que, per expressa previsió i remissió de la normativa de protecció de dades personals i d'acord la regulació positiva de la legislació de transparència, quan el dret d'accés a la informació pública es projecti sobre dades de caràcter personal s'haurà d'aplicar el règim i les condicions d'accés previstes a l'LTAIPBG (articles 23 i 24 LTAIPBG), de forma proporcional a la finalitat d'interès públic perseguida.
La informació sobre la què es pronuncia aquesta Resolució és la referida a les dades identificatives de personal de la Diputació lligades a les dades retributives i salarials i a la identificació dels llocs de treball ocupats.
No es tracta, doncs, de dades especialment protegides o de categoria especial que hagin de quedar excloses de l'abast del dret d'accés a la informació pública tret que s'aporti consentiment exprés dels afectats, com les que s'enumeren taxativament a l'article 23 LTAIPBG (salut, creences, ideologia, religió, vida sexual, origen racial i les relatives a la comissió d'infraccions penals o administratives).
Tampoc són dades sotmeses al règim general d'accés previst a l'article 24.1 LTAIPBG, ja que no només es demanen les dades identificatives del personal al servei de la Diputació (identificació que abastaria tant el nom i cognoms com el càrrec que hi ocupen) sinó que es demana aquesta identificació lligada i associada individualment a altra informació retributiva i salarial.
Correspon, doncs, aplicar a l'accés a aquesta informació el règim d'accés ponderat previst a l'article 24.2 LTAIPBG.
En la ponderació entre el dret d'accés de la persona reclamant i el dret a la protecció de dades personals de les terceres persones afectades s'haurà de tenir en compte, en primer lloc, quin és el dany directament derivat de l'accés i si existeixen circumstàncies personals especials i particulars que justifiquin que, en un cas concret i en atenció a elles, el dany hagi de ser superior al general i, en conseqüència, el resultat de la ponderació hagi de ser diferent.
Amb aquesta finalitat s'ha efectuat el trasllat de la reclamació a totes les persones afectades amb la col·laboració de la Diputació, i en el FJ següent s'avaluaran les al·legacions rebudes.
En general, hom pot concloure que no hi ha dany derivat de l'accés en el cas dels alts càrrecs i personal directiu, ja que l'article 11.1 LTAIPBG disposa que les retribucions, indemnitzacions, i dietes que per qualsevol concepte perceben han de ser objecte de publicitat activa.
La decisió de la Diputació, doncs, de facilitar la identitat dels perceptors quan ho eren alts càrrecs o personal directiu és adequada.
En el cas de la resta de personal, no existeix l'obligació de difondre al portal de transparència les seves retribucions de manera associada a la seva identitat, sinó al lloc de treball o agrupada en funció dels nivells i els cossos.
Això no prejutja que pugui ser informació accessible la via del dret d'accés, que té un àmbit material que desborda el de la publicitat activa de forma que "complementa la informació que el ciutadà pot obtenir per al via de la transparència" (preàmbul de l'LTAIPBG), però sí que determina que, en no ser informació públicament difosa abans de l'accés, efectivament l'accés a la informació suposaria un dany cert i efectiu en l'esfera personal de les persones afectades, tant major com mes gran difusió se'n faci en exercici de la professió periodística de la persona reclamant.
Caldrà ponderar, doncs, si la finalitat genèrica de la transparència, i l'específica de l'accés que es reclama, justifiquen la necessària proporcionalitat d'aquest dany.
La ponderació entre els drets s'ha de regir pel principi de proporcionalitat, previst tant en la legislació de protecció de dades personals (article 6.2 RGPD i 5.c LOPDGDD) com en la legislació de transparència (article 22 LTAIPBG).
L'article 5.c RGPD estableix que les dades personals han de ser "adequades, pertinents i limitades al que és necessari en relació amb les finalitats per a les quals es tracten (minimització de dades).
De la seva banda, l'article 22.1 LTAIPBG disposa que "Els límits aplicats al dret d'accés a la informació pública han d'ésser proporcionals a l'objecte i la finalitat de protecció.
L'aplicació d'aquests límits ha d'atendre les circumstàncies de cada cas concret, especialment la concurrència d'un interès públic o privat superior que justifiqui l'accés a la informació".
En el mateix sentit, l'informe de l'APDCAT estableix que: "L'Autoritat ve mantenint, en relació amb els llocs d'especial responsabilitat o confiança, que, tot i que l'LTC [LTAIPBG] no preveu la publicació de les seves retribucions a la seu electrònica o web, pel que fa a les sol·licituds d'accés a aquesta informació, en principi a aquest personal li poden ser extensibles les consideracions fetes respecte els alts càrrecs i personal directiu (l'article 11.1.b) LTC habilita la publicitat de les retribucions percebudes per aquests per qualsevol concepte), atès que, per la singularitat dels llocs i també pel nivell retributiu que solen portar associat, el coneixement de les seves retribucions pot ser rellevant per al control de la utilització dels recursos públics.
Finalitat a la qual, recordem, respon expressament la pròpia llei de transparència, tal com s'estableix en llur article 1.2: "la finalitat d'aquesta llei és establir un sistema de relació entre les persones i l'Administració pública i els altres subjectes obligats, fonamentat en el coneixement de l'activitat pública, la incentivació de la participació ciutadana, la millora de la qualitat de la informació pública i de la gestió administrativa i la garantia del retiment de comptes i de la responsabilitat en la gestió pública."
Aquest criteri traslladat al cas que ens ocupa portaria a admetre que resultaria justificat lliurar a la persona reclamant la informació sobre el complement salarial percebut per les persones que puguin trobar-se en les situacions descrites en els apartats a) [alts càrrecs i personal directiu] i b) [llocs de confiança o d'especial responsabilitat, de lliure designació o que comportin un alt nivell retributiu] esmentats, fins i tot identificant-les, en haver ocupat llocs de treball equiparables (si més no a nivell retributiu) a llocs de confiança o d'especial responsabilitat. (...)
El dret a la protecció de dades no impedeix lliurar a la persona reclamant de manera individualitzada informació sobre el complement retributiu que hagin pogut percebre els alts càrrecs, el personal directiu i els treballadors que ocupaven llocs de confiança o d'especial responsabilitat dins la Diputació en ser cessats dels seus càrrecs, malgrat passar a ocupar altres llocs d'igual o menor responsabilitat.
Respecte altres treballadors que ocupaven llocs de treballs en què no concorrien aquestes circumstàncies, el lliurament de la informació hauria d'efectuar-se de manera seudonimitzada, en els termes exposats en aquest informe. (...)."
Pel que fa a la resta de personal, doncs, l'APDCAT considera que seria adequat "lliurar la informació sobre el complement salarial introduint un sistema de codificació que preservi la identitat de les persones afectades (un codi numèric fix per a cada afectat, sense incloure, per tant, noms i cognoms o altres dades identificatives".
I això perquè considera que aquesta informació dissociada de la identitat resultaria suficient per al control de l'actuació de l'administració, que és la que està sotmesa a escrutini per la llei de transparència.
Ara bé, aquesta Comissió té en compte que, juntament amb l'interès públic en la transparència de l'actuació administrativa en matèria de personal, abans analitzat, en aquest cas s'hi ha d'afegir l'interès privat de la persona reclamant, com a periodista, en exercici del seu dret fonamental a la llibertat d'informació (article 20.1.c CE).
En la primera sessió de mediació, i segons consta en l'acta signada per les parts, la periodista reclamant ha manifestat que la finalitat de l'accés que reclama i l'interès periodístic de la seva investigació es concreta de la manera següent: "el seu interès es centra en poder obtenir la informació perquè es va demostrar que l'aprovació dels citats complements es va fer d'una manera irregular, és a dir, no es va aprovar des del Ple de la Diputació, òrgan competent en aquests assumptes, sinó mitjançant els tres decrets esmentats, i segons 'assegura en un article publicat el 16 d'octubre de 2011 per La Vanguardia, 'los beneficiarios eran altos cargos jefes de servicio hacia arriba y los pluses no se aplicaban por igual a todos los funcionarios de la casa.
Seguidament analitzarem l'adequació de la información a la finalitat específica assenyalada per la periodista reclamant.
Pel que fa al control de la legalitat d'aquests Decrets que aprovaven els complements retributius, i que van ser anul·lats per manca de competència de l'òrgan que els va adoptar, s'ha estimat i lliurat ja a la periodista reclamant informació rellevant i adequada a aquesta finalitat, tant verbalment en la sessió de mediació, així com amb l'aportació documental dels decrets i l'acord del plenari de 28 d'abril de 2012 pel qual s'acorda la revisió d'ofici i la declaració de nul·litat dels decrets de 2004 i de 2008, d'acord amb el dictamen favorable de la Comissió Jurídica Assessora de la Generalitat de Catalunya de 23 de febrer de 2012.
Quant a la comprovació de si aquests complements retributius es donaven només a alts càrrecs o de caps de servei en amunt, la informació lliurada en execució de l'acord de mediació ja conté la identificació d'aquests alts càrrecs i personal directiu de nivell retributiu igual o superior al 28.
Pel que fa al personal eventual o de lliure designació, aquesta Resolució permet l'accés a les seves dades identificatives.
Com a resultat del trasllat a les 168 persones afectades per la informació reclamada, s'han rebut 18 al·legacions.
Totes elles coincideixen en manifestar el desacord amb l'accés, considerant que són dades personals protegides, però no aporten circumstàncies personals i específiques que facin variar el resultat de la ponderació detallada en el FJ anterior.
En dos casos, el que fan les al·legacions és motivar que el seu lloc no hauria estat proveït per lliure designació, sinó per concurs de mèrits, aspecte aquest que no altera el resultat de la ponderació i que, en tot cas, haurà de ser tingut en compte en l'execució de la Resolució.
En un altre cas, la disconformitat amb l'accés l'expressa la persona hereva d'una que havia percebut aquests complements.
D'altra banda, no es coneix si les persones que al·leguen en contra de la difusió de les seves dades identificatives són persones en relació amb les què, d'acord amb el FJ anterior, se n'ha estimat l'accés, o si, d'acord amb aquesta Resolució, l'accés a la seva identitat al qual s'oposen ha quedat desestimat i substituït per un codi numèric, cosa que sabrà la Diputació i tindrà en compte en l'execució d'aquesta Resolució.
Per tant, s'atribueix a les al·legacions contràries a l'accés a la identitat de la persona perceptora del complement el tractament i els efectes de manifestació de l'oposició a l'accés pels tercers afectats previstos a l'article 47.2 RGAIP, i per tant, l'accés a les dades identificatives de les persones que han presentat al·legacions -en el cas que correspongui lliurar-lo d'acord amb aquesta Resolució-, s'ha de demorar durant el termini de què disposen per a interposar recurs contenciós administratiu sense que l'hagin fomalitzat, o en cas que presentin aquest recurs i hagin sol·licitat mesures cautelars de suspensió de l'execució d'aquesta Resolució, mentre no s'ha resolt aquest incident mantenint l'executivitat de l'acord o la resolució.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 12 de març de 2020, resol per unanimitat:
del 13 de desembre de 2019, relatiu a la Reclamació 628/2019
En representació de la Diputació de Barcelona,
Administració obligada i informació a lliurar
La Diputació de Barcelona es compromet a lliurar una taula d'excel en la qual hi consti la informació relativa als salaris i complements salarials adjudicats per decret a alguns empleats de la Diputació de Barcelona un cop abandonen o abandonaven el seu càrrec des de l'any 2000 anonimitzant el nom dels treballadors, segons model que s'acompanya al present Acord.
La informació es facilitarà en suport electrònic a l'adreça facilitada per la persona reclamant.
El termini de lliurament s'acorda de 7 dies hàbils des de la formalització del present Acord.
Informació que resta fora de l'acord
La informació relativa als noms de les persones que van percebre els complements salarials de referència queda fora d'aquest acord, tot i que la sol·licitud d'accés als noms es continuarà abordant dins del procés obert a la GAIP.
La GAIP demanarà un informe a l'APDCAT sobre aquesta qüestió, a la vista del qual les parts decideixin.
La part reclamant, mitjançant aquest acord de mediació es dona parcialment per satisfeta de la seva reclamació en relació amb l'accés a la informació pública sol·licitada, sens perjudici de les actuacions i accions ulteriors que li puguin correspondre.
El present Acord de mediació es regeix per la Llei 19/2014, de 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, i segueix el previst pel Manual de mediació de la GAIP, els aspectes més destacats del qual són recollits per les adjuntes "Característiques bàsiques del procediment de mediació per a l'accés a la informació pública".
Característiques bàsiques del procediment de mediació per a l'accés a la informació pública