Als seus vessants meridionals hi ha una de les concentracions més importants de monuments megalítics de la conca mediterrània, existeixen quatre grans categories de dòlmens, sepulcres de corredor, galeria catalana, dòlmen simple, cista amb túmul i els menhirs, amb una cronologia entre el Neolític mitjà i el Calcolitic (3.500 / 1.800 a.C.) els trobem situats a zones planeres, a turons i colls, a una cota de 100 m a 460 m d'alçada i amb una orientació al sud i al sud-est.
Repartits per tota la serra trobem els següents monuments megalítics:
- Tretze al terme de la Jonquera entre els que destaquen els dòlmens de Canadal, els Mesclans, dels Pedreguers, i els dòlmens i menhirs dels Estanys i el mas Baleta.
- Cinc al terme de Cantallops com els dòlmens de Coma de Gall i Coll de Medàs.
- Cinc a Capmany dels que remarquem els dòlmens de Querafumat, la Verna i la Pedra dels Sacrificis (amb inscultures).
- Vuit al terme de Sant Climent Sescebes com el Menhir de Vilartolí, els dòlmens de la Murtra i el de la Gutina.
- Onze a Espolla dels que assenyalem els dòlmens de la Cabana Arqueta, de la Font del Roure, d'Arreganyats i del Barranc amb una mostra important d'inscultures a la coberta.
- Cinc a Rabós com els dòlmens de Comes Llobes de Pils, de Coma de Felis, de Dofines i el menhir del Mas Roqué.
- Cinc a Llança dels que destaquen els dòlmens del Passatge, del Coll del Llop i de Puig Tifell.
- Dos a Colera com el de Mas Patiràs.
- Un a Portbou, el dòlmen del Coll de la Farella.
L'indústria del bronze apareix el 2n mil·lenni, originària dels països de la Mediterrània oriental, on entra progressivament a les comunitats del Neolític.
El model de vida pastoral i funerari perduren, s'han descobert diverses cavitats funeràries, Roc del Napolità ( la Jonquera ) i el Roc d'en Xuliman (Cantallops) Cau Coniller (Espolla) del Bronze antic.
De l'època de finals del bronze (900-600 a.C.) trobem la Necròpolis dels Vilars (Espolla).
El segle X, aparèixen els primers castells com el de Castrum Bertini (any 948) al terme de la Jonquera o el Castrum Miralias (any 974) al terme de Llança, tots situats a punts dominants.
També hi ha un ric patrimoni d'art preromànic i romànic, l'estil propi de l'alta edat mitjana, època en què es consolida el poblament a l'Albera.
Dins l'àmbit del paratge el monument més notable és el monestir benedictí de Sant Quirze de Colera datat de finals del s.IX o començament del s.X. Resten vestigis de l'edifici primitiu.
A principis del s.X fou destruïda i reemplaçada per una de nova que fou consagrada l'any 935.
Aquest edifici presenta una planta basilical amb tres naus i creuer, volta de canó i capçalera triabsidal amb absis semicircular, modificat al s.XI. L'ala occidental es del s.
XII - XIII, la Casa de l'Abat és del s.
El conjunt està rodejat per un recinte fortificat del qual encara resten una torre, muralles amb espitlleres i fossats.
El claustre només conserva dos arcs de mig punt recolzats sobre un capitell.
Actualment aquests joia de l'art romànic català està en procés de restauració per la qual cosa només es pot visitar exteriorment.
No gaire lluny del monestir hi ha l'església de Santa Maria de Colera del s.
XII presenta una capçalera semicircular amb volta apuntada.
També cal destacar les esglesioles repartides per els termes municipals de:
- Sant Climent Sescebes: Santa Fe dels Solers dels s.VIII-IX amb capçalera trapezoïdal.
- Espolla: Sant Martí de Baussitges del S.X, de capçalera quadrada; Sant Genis d'Esprac del s.XII; Sant Pere dels Vilars del s.X de capçalera semicircular ultrapasada i Sant Miquel de Freixa del s.
- Llançà: Sant Genis del Terrer del s.X amb capçalera semicircular ultrapassada, Sant Martí de Vallmala del s.
XI amb capçalera trapezoïdal i Sant Silvestre de Valleta del s.
- Colera: Sant Miquel de Colera dels s.XII-XIII, de capçalera semicircular.
- La Jonquera: Sant Martí del Forn del Vidre del s.X amb la capçalera trilobada, Sant Jaume de Canadal del s.X, Sant Pere Pla a l'Arca del s.X amb capçalera semicircular ultrapassada amb opus spicatum, Santa Llúcia, l'edifici actual es dels s.
XII-XIII, Santa Maria de Requesens del s.
XII es va traslladar a la capella del castell restaurat al s.
El castell de Requesens primitiu fou construït als s.XI-XII. De l'edifici medieval només persisteixen uns panys de baluards, una torre quadrada i una part de la porta de dalt.
Fou quasi totalmant reformat a finals del s.
XIX pel seu propietari el senyor Tomàs de Rocabertí Dameto comte de Peralada.
[Per a visitar el castell o demanar informació podeu trucar al telèfon 972 19 30 81].
A la mateixa finca de Requesens, a la vora del Puig Neulós, es troba un interesant pou de neu que data de 1779, encara que fou reconstruit l'any 1992.
És un equipament gestionat per l'entitat Amics de la Tortuga de l'Albera (ATA) que es troba vinculat al Paratge Natural.
Està situat al santuari de la Mare de Déu del Camp, a Garriguella.
Ha estat creat amb vista a la reproducció i conservació de la tortuga mediterrània, una espècie en perill d'extinció.
Partint d'individus que han viscut sempre en captivitat, donats per particulars, es realitza la seva cria i nous individus són alliberats al seu hàbitat natural.
Al Centre també hi són presents exemplars d'altres espècies de tortugues, bàsicament de la conca mediterrània.
Així mateix, també es dóna informació diversa de l'Albera.
És una zona de petits estanys i basses de 30 ha de superfície.
Es troba a l'extrem meridional del terme municipal de la Jonquera, prop dels termes de Cantallops i Capmany.
L'estany Gros (3,5 ha) és l'únic que té aigua tot l'any, mentre que els altres —estany Petit, estany de Baix, estany de Terra Negra, estany d'en Figa i els Ullastres— poden assecar-se en estius secs i calorosos.
En èpoques de migració molts ocells hi troben repòs i aliment, especialment els que han de travessar el Pirineu en direcció nord en dies de tramuntana.
A més, la presència d'una massa estable d'aigua converteix la zona en un indret favorable per a la reproducció de moltes altres espècies animals, sobretot amfibis.
Als estanys s'han observat i catalogat 115 espècies d'ocells, 23 de mamífers i 24 de rèptils i amfibis.
Aquesta zona es troba protegida pel Pla general d'urbanisme de la Jonquera i està inclosa en el Pla d'espais d'interès natural (PEIN), aprovat pel Decret 238, de 14 de desembre de 1992.
Es troba al vessant nord de l'Albera, dins el terme d'Argelers (Rosselló), en territori francès.
Constitueix una interessant reserva ecològica, protegida com a reserva natural.
Situat a tan sols 5 km del mar, es troba entre els 600 i els 1.150 m d'altitud i té una extensió de 300 ha. Està format majoritàriament per faig (Fagus sylvatica) i roure martinenc (Quercus humilis).
No ha estat explotat des de l'any 1850 i conté exemplars de més de 300 anys d'edat.
A més de l'interès purament botànic, els processos naturals de vida i mort dels arbres afavoreixen la presència d'una fauna d'invertebrats extremadament rica i variada: s'han trobat 1.256 espècies de coleòpters en una superfície de només 15 ha.