I. Objecte i caràcter de la consulta
El Projecte de decret que se sotmet a consulta aprova el reglament d'armament de les policies locals de Catalunya.
Aquest reglament es dicta en execució de l'article 18 de la Llei 16/1991 de 10 de juliol de les policies locals que diu així:
"El tipus d'armes que han d'utilitzar les policies locals les característiques dels dipòsits d'armes les normes per a administrar-les i les mesures de seguretat necessàries per a evitar-ne la pèrdua la sostracció o l'ús indegut s'han de determinar per reglament amb l'informe previ de la Comissió de Coordinació de Policies Locals d'acord amb la normativa vigent sobre armament."
L'article 13.3 de l'Estatut d'autonomia atribueix a la Generalitat la competència de coordinació de les policies locals.
En aquest títol competencial s'empara la Llei de les policies locals la qual s'ha d'ajustar entre altres aspectes a la legislació estatal en les matèries de seguretat pública (art. 149.1.23 CE) i tinença i ús d'armes (art. 149.1.26 CE) així com respectar les bases del règim local (art. 149.1.18 CE).
En aquest sentit la STC 85/1993 de 8 de març s'ha pronunciat favorablement sobre l'adequació constitucional de la Llei catalana de les Policies Locals i concretament sobre el respecte a la Llei orgànica de forces i cossos de seguretat.
Pel que ara interessa aquesta Sentència dedica una especial atenció a l'article 18 de la Llei de les policies locals que és referit com ja sabem a l'armament de les policies locals i específicament diu el que segueix:
Així doncs el Projecte de reglament que ara es dictamina troba la seva cobertura en la competència autonòmica en matèria de coordinació de les policies locals.
Aquest títol legitima les remissions legals fetes al reglament i en conseqüència el contingut d'aquest com a norma remesa ha de poder incloure's dintre d'aquesta mateixa funció d'homogeneïtzar i coordinar –segons diu el Tribunal Constitucional– les policies locals.
Al mateix temps en la funció de coordinació que el reglament està habilitat a desplegar s'ha de respectar en tot cas el que estableix la legislació de règim local i en concret l'article 131.3 de la Llei municipal i de règim local de Catalunya quan disposa seguint l'article 10.3 de la LBRL que "les funcions de coordinació de l'Administració de la Generalitat no poden afectar en cap cas l'autonomia dels ens locals".
I com ja s'ha dit l'exercici de la competència autonòmica ha de respectar la normativa estatal en matèria d'ús i tinença d'armes normativa que en l'actualitat es troba en el Reglament d'Armes aprovat pel Reial decret de 29 de gener de 1993.
Habilitació del Govern El Govern de la Generalitat és l'òrgan a qui correspon aprovar la norma que ara s'informa.
Està habilitat tant des del punt de vista d'atribució genèrica de la potestat reglamentària que deriva de l'article 37.1 de l'Estatut i més específicament de l'article 71.e) de la Llei 3/1982 del parlament el president i el consell executiu i de l'article 61 de la Llei 13/1989 com des del punt de vista de l'habilitació específica que es troba en l'article 18 de la Llei de les policies locals més amunt transcrit.
La remissió legal feta al reglament s'entén a aquell que és aprovat pel Govern mitjançant Decret ja que no es tracta d'un supòsit d'organització d'un Departament de l'Administració de la Generalitat.
Procediment d'elaboració del projecte
El procés de formació de la voluntat del Govern per tal de dictar la norma que s'informa ha complert correctament les exigències legals establertes amb caràcter general per a l'elaboració dels projectes reglamentaris (art. 61 i seg. de la Llei 13/1989) i els documents que s'hi han produït es troben degudament recollits en l'expedient tramès a aquesta Comissió Jurídica Assessora.
Així junt a la Memòria –que és força expressiva del procés seguit en l'elaboració de la proposta inicial– s'hi troben les successives versions del projecte el resultat de l'informe sobre aquestes –poc fonamentat en aquest cas– un seriós estudi econòmic i l'informe jurídic.
Com a tràmit específic exigit per l'article 18 de la Llei de les policies locals el projecte s'ha sotmès a l'informe de la Comissió de Coordinació de les Policies Locals de Catalunya que segons l'article 16 d'aquesta Llei inclou deu vocals en representació dels ajuntaments.
Atès el caràcter específic i representatiu d'aquest organisme no sembla necessària una ulterior intervenció de la Comissió de Govern Local de Catalunya a qui correspon informar sobre els projectes de reglament que afectin el règim local (art. 176.1 LMRLC).
La redacció final del projecte recull les indicacions formulades per la Comissió de Coordinació de les Policies Locals mentre que les al·legacions efectuades en la informació pública han estat totes rebutjades.
No hi ha doncs cap mancança rellevant des del punt de vista del procediment per a elaborar i tramitar el projecte de referència.
Formalment el Projecte de decret es compon d'un preàmbul un article únic que aprova el Reglament d'armament de les policies locals i una disposició final sobre l'entrada en vigor.
En annex s'adjunta el text del reglament que consta de 28 articles una disposició addicional i dues disposicions transitòries.
Quant al contingut substantiu de la norma projectada es formulen les observacions següents que no tenen el caràcter d'essencials als efectes de l'aprovació del projecte d'acord amb aquest Dictamen.
V. La delegació de les competències de l'alcalde.
En el tràmit d'informació pública s'han suscitat alguns dubtes sobre l'abast subjectiu de la delegació de les seves funcions que pot fer l'alcalde a la qual al·ludeixen els articles 4 6 17 i 23 del reglament en referir-se a l'alcalde "o persona en qui delegui".
S'ha plantejat d'una banda l'oportunitat de delegar competències en favor del cap de la policia local; d'altra banda se suggereix limitar la delegació només en favor del regidor de seguretat ciutadana.
Aquestes qüestions no han estat tractades ni en l'informe sobre les al·legacions ni en l'informe jurídic.
I en aquest sentit s'ha de dir que la Llei de policies locals preveu en primer lloc que el comandament de la policia local és exercit per l'alcalde el qual en segon lloc pot delegar les atribucions corresponents d'acord amb la normativa vigent (art. 4.2) seguint així el que disposen l'article 21.1.h) LBRL i 51.1.i) LMRLC: a l'alcalde li correspon la direcció superior de la policia municipal i aquesta és una funció delegable (art. 51.3 i 54 LMRLC).
Ara bé l'alcalde només pot delegar les seves funcions a la Comissió de Govern de l'Ajuntament (art. 52.2.b LMRLC) o bé en els membres d'aquesta o als tinents d'alcalde (art. 54 LMRLC) és a dir en regidors específicament qualificats per la seva posició en l'organització politicoadministrativa de l'ajuntament.
No és possible doncs interpretar les previsions de delegació que es troben al text informat com a comprensives del cap de la policia local i tampoc no pot una norma reglamentària limitar la capacitat de delegació tal com és establerta en les lleis a un determinat regidor.
Altra cosa és que cada ajuntament en ús de la seva potestat d'autoorganització pugui adoptar disposicions específiques sobre aquest extrem i regular els termes de les delegacions.
L'autorització d'una segona arma
Diverses al·legacions formulades en el tràmit d'informació pública discrepen de la regulació continguda a l'article 9 del reglament projectat el qual possibilita que en circumstàncies excepcionals l'alcalde pugui autoritzar els membres de les policies a posseir una segona arma a més de la que reglamentàriament els hagi estat concedida en els termes previstos a la normativa vigent sobre armament.
En bona part la discrepància obeeix a la diferència de situació en què es trobaran els policies locals respectes dels membres d'altres cossos estatals i autonòmics que poden arribar a tenir autoritzades fins a tres armes.
Però el cert és que l'article 118 del Reglament d'Armes aprovat per Reial decret de 29 de gener de 1993 distingeix clarament les situacions en què es poden trobar segons els casos els oficials suboficials membres d'escales superiors executives i de subinspecció i membres de l'escala bàsica tant dels cossos i forces estatals com de les comunitats autònomes i de les policies locals preveient-se en l'apartat 1 de l'article autorització fins a tres armes i en l'apartat 2 autorització fins a dues armes supòsit en el qual es troba el personal sense distinció de categories dels cossos de policia de les corporacions locals.
Així doncs el tracte distint o no equivalent amb el d'altres cossos té l'origen en la norma estatal a la qual s'ha de sotmetre com així ho fa el reglament autonòmic que ara s'informa ja que la competència autonòmica està limitada com ja s'ha dit per l'estatal relativa a tinença i ús d'armes.
D'altra banda amb això se segueix el que ja figurava disposat a l'article 2 del Reial decret de 30 de març de 1983 sobre concessió de llicències d'armes als membres dels cossos de policia autonòmica i locals i que no resulta derogat pel Reglament de 1993.
El que és de destacar d'aquest article 10 és el reconeixement a l'alcalde de la competència per autoritzar la segona arma sense perjudici de la posterior intervenció de la Guàrdia Civil d'acord amb l'esmentat Reglament d'Armes i que s'adiu amb la funció de comandament de la policia local que té reconeguda per les lleis.
El control de les condicions per a dur armes
El capítol quart del reglament titulat "Control de les condicions per a dur armes" es refereix a les proves de selecció per a l'accés a les policies locals les revisions psicotècniques i mèdiques la formació en tir i les revisions extraordinàries.
Es tracta de reglamentar els mitjans idonis per a constatar les aptituds i la formació dels membres de les policies locals en relació amb l'ús de les armes.
Aquest aspecte no està expressament previst en la remissió reglamentària que fa l'article 18 de la Llei.
Tanmateix es pot dir que la mateixa Llei es refereix a aquest extrem en el seu títols quart –"de l'accés i de la promoció" articles 28 i següents– on fa al·lusió a la necessària inclusió dintre de l'oposició per accedir a les policies locals de proves mèdiques i psicotècniques.
Atesa l'habilitació general feta al Govern per desplegar la Llei segons la seva disposició final primera cal entendre legítima des d'aquest punt de vista la regulació reglamentària d'aquestes matèries.
D'altra banda el contingut de la reglamentació s'adiu amb la finalitat perseguida de garantir l'aptitud i la capacitat per al correcte ús de les armes per part dels membres de les policies locals.
En aquest sentit l'article 98 del ja citat Reglament d'armes aprovat pel Reial decret de 29 de gener de 1993 estableix que en cap cas podran tenir ni usar armes les persones les condicions físiques i psíquiques de les quals n'impedeixen la utilització.
Naturalment la determinació de la periodicitat amb què s'han de fer les revisions pràctiques etc. queda en la discrecionalitat de qui té la competència per regular-ho –respectant la normativa d'armes estatal– tot i que es pot discutir l'oportunitat de les opcions preses com així s'ha fet en el tràmit d'informació pública.
En tot cas el termini de tres anys de validesa de les llicències previst als articles 99 i 114 del reglament d'armes per a altres situacions s'ha d'entendre com a un termini màxim que pot ser reduït a dos anys pel reglament autonòmic (article 23.1 del Projecte relatiu a les revisions psicotècniques) ateses les circumstàncies específiques de la composició de les plantilles de les policies locals de Catalunya.
Probablement podia haver quedat millor argumentat en l'informe sobre les al·legacions efectuades.
D'altra banda en la mesura que s'imposen certes obligacions als ajuntaments resulta encertada la previsió de poder sol·licitar la col·laboració de l'Administració de la Generalitat en la realització de revisions i pràctiques de tir.
Pot millorar la redacció si s'observa que diu: "opcionalment... podran optar".
Per mantenir el sentit de la norma és suficient dir "Opcionalment... podran adoptar".
– Article 23.1: les revisions psicotècniques s'han de referir als "efectius" o membres de les plantilles de policia local no a aquestes darreres.
– La redacció de l'article 23.3 pot millorar si en lloc de formular-se d'una manera condicional –"si l'interessat ho sol·licita... tindrà dret..."– es formula en positiu present d'indicatiu com per exemple: "L'interessat té dret a ser informat sobre el resultat de la revisió mitjançant una entrevista amb l'especialista que l'hagi avaluat.
L'interessat ha de sol·licitar aquesta informació per via reglamentària a l'alcalde o persona en qui hagi delegat".
– Manca el títol de l'article 27 del reglament.
– En l'exemplar tramès a aquesta Comissió Jurídica Assessora hi ha una reiteració parcial del contingut de la disposició transitòria 1 del reglament.
Així mateix és millor numerar les disposicions transitòries com "primera" i "segona".
Un cop considerades les observacions que s'han formulat es pot elevar al Govern per a la seva aprovació el Projecte de decret pel qual s'aprova el Reglament d'armament de les policies locals.