I. La primera qüestió que cal examinar és la de si existeix competència de la Generalitat i habilitació suficient per a dictar el Decret.
La Caixa General de Dipòsits de la Generalitat de Catalunya per raons ja de supletorietat normativa s'ha regulat per les disposicions estatals.
Malgrat això el Decret 98/1991 de 22 d'abril de reestructuració de la Direcció General de Pressupostos i del Tresor inclou en l'àrea de tresoreria les funcions de la Caixa General de Dipòsits i el Decret 259/1996 de 5 de juliol autoritza la creació d'una delegació de la Caixa General de Dipòsits al Departament d'Agricultura Ramaderia i Pesca.
Ens trobem davant d'una matèria que a diferència de l'Estat no té el suport directe d'una disposició emanada del Parlament de Catalunya sinó un d' indirecte de la disposició addicional sèptima de la Llei 42/1994 de 30 de desembre donat que fixa els elements que han de ser regulats per Decret que es materialitzen en el Reial decret 161/1997 de 7 de febrer.
Segons la STC 76/1984 de 29 de juny no solament es poden crear organis-mes per a la realització directa de competències estatutàries sinó també per a aquelles altres destinades a la realització d'activitats instrumentals per a l'exercici de competències estatutàries.
Aquestes darreres deriven de les activitats per la que es constitueixen els dipòsits en la Caixa General i que afecten a àmbits diversos de l'Administració de la Generalitat.
Es tracta d'una funció instrumental i organitzativa al servei de diferents àmbits de l'Administració de la Generalitat o d'altres que corresponen al seu àmbit competencial per a la qual té competència (articles 148.1.1 CE i 9.1 EC).
A més segons l'article 149.3 de la Constitució es pot incloure la funció de la Caixa General de Dipòsits de la Generalitat com a matèria no atribuïda especialment a l'Estat i per tant podrà correspondre a les comunitats autònomes en virtut dels seus estatuts.
Es per això que les normes afectades segons l'expedient són entre altres l'article 44 de l'Estatut relatiu a la Hisenda de la Generalitat quan es posi en relació amb l'article 2.1. del text refós de la Llei de finances de la Generalitat.
Al mateix temps l'article 55 d'aquesta darrera Llei especifica les funcions de la Tresoreria de la Generalitat que permeten incloure les corresponents a la Caixa General de Dipòsits.
Ha estat tramès a aquesta Comissió Jurídica Assessora el Projecte de decret pel qual es regula la Caixa General de Dipòsits de la Generalitat als efectes que en tràmit d'urgència s'emeti el pertinent dictamen cosa que sorprèn si es té en compte que els informes previs es van emetre en els mesos de juny a agost de 1998 i no és fins al gener de 1999 que continua la tramitació del Projecte.
Des d'un punt de vista procedimental s'han acomplert substancialment els requisits establerts als articles 61 a 66 de la Llei 13/1989.
Pel que fa als tràmits concrets cal fer les següents observacions:
Com ja ha fet repetidament aquesta Comissió ha d'advertir que la Memòria ha d'ésser cronològicament el primer dels documents de l'expedient i no s'ha de limitar a referències genèriques.
La Memòria reprodueix pràcticament el preàmbul del Projecte en el que fóra convenient fer constar també que la consignació d'impostos segons l'article 63 de la Llei General Tributària de 28 de desembre de 1963 s'ha de realitzar a la Caixa General de Dipòsits i tant pels tributs cedits per l'Estat com pels propis de la Generalitat.
També s'ha de remarcar que l'estudi econòmic no té les característiques d'un estudi cost-benefici en el que la breu referència no reuneix les condicions precises per allò que es vol ja que d'aquesta manera es deixa sense efectes i contingut aquesta exigència de la Llei.
Pel que fa a la llista de disposicions afectades i taula de vigències s'hi assenyala el desenvolupament de disposicions de manera molt generalitzada i que no tenen una relació directa amb l'establiment o existència de la Caixa General de Dipòsits de la Generalitat excepte en les dues darreres.
Pel que fa a l'informe d'assessoria el Projecte presentat és conseqüència d'admetre a vegades sí i altres no les propostes que han fet els òrgans o ens consultats segons hem indicat abans.
Era lògic que l'Informe hagués assenyalat i indicat quines havien estat les esmenes proposades i acceptades i el perquè no se n'havien acceptat d'altres.
Malgrat les observacions fetes com que no hi ha cap infracció de norma que tingui caràcter substancial pot considerar-se que el projecte s'adequa formalment a les normes del Capítol 4 de la Llei 13/1989.
Pel que fa a la part dispositiva del Projecte es fan les observacions següents:
Cal fer una observació general.
Si bé el projecte de disposició reglamentària estatal és un referent fonamental la seva traducció literal en alguns casos dóna lloc a que diversos preceptes no s'adeqüin a la sintaxi i morfologia de la llengua catalana i per tant se suggereix una revisió lingüística abans de l'aprovació definitiva del Projecte.
Apart d'aquesta qüestió la Comissió en alguns preceptes del Projecte recomana modificacions per a la deguda comprensió del precepte.
Per la remissió que fa a l'article 38.4 b) de la Llei 30/1992 especifica l'aptitud de la Caixa General de Dipòsits de la Generalitat de Catalunya per a rebre garanties constituïdes a favor d'altres Administracions norma que suposa una ampliació excessiva de les seves competències.
No és el mateix admetre sol·licituds escrits i comunicacions que s'han de remetre posteriorment a l'entitat pública competent que constituir dipòsits de garanties.
Aquesta situació no té la simplicitat de l'anterior.
És una transcripció de l'article 3.1 b) del Reial decret estatal de tal manera que sembla que només les participacions en fons d'inversió han de ser representades per certificats nominatius.
Donat el que després es concreta sobre el deute públic de la Generalitat que no consta en anotacions en compte fóra millor un redactat que digués "b) Valors i participació en fons d'inversió tant si consten en anotacions en compte o representats en certificats nominatius".
Es demana en un informe de la Intervenció General que s'incloguin com a dipositables més garanties que les fixades en el Projecte com les hipotecàries etc. Aquesta Comissió creu que no és convenient l'ampliació ja que les proposades no tenen la immediatesa de disposició o liquiditat que tant la norma estatal com el projecte pretenien.
Es proposa el següent redactat a efectes d'una major claredat del precepte: "La garantia respon del compliment de les obligacions que estableixen les normes en virtut de les quals aquella es va constituir i a més en els termes que s'hi disposin".
Es proposa la següent redacció i també per raons de precisió i claredat normativa: "d) Dipòsits constituïts per ens de les administracions públiques a disposició d'elles mateixes o d'organismes o ens que hi estiguin vinculats".
Els dipòsits no meritaran cap interès ni els resguards representatius de la seva constitució podran ser transmissibles a tercers.
Les referències que es fan als dipòsits que es puguin constituir a favor d'entitats o administracions diferents de la Generalitat inclosa la de l'Estat o els organismes que en depenguin precisarien una major concreció sobre les possibilitats de constituir aquest tipus de dipòsits per tal de no envair les funcions de les altres Administracions en aquest àmbit i especialment les que corresponen a la Caixa General de Dipòsits de l'Estat.
L'Informe de l'Institut Català de Finances proposa que la Caixa General de Dipòsits depengui d'aquest organisme.
Tenint en compte que l'Institut es presenta fonamentalment com "a instrument principal de la política de crèdit públic de la Generalitat" l'encaix de la Caixa General fins i tot segons la legislació estatal correspon a l'àmbit organitzatiu de la Tresoreria del Departament d'Economia i Finances.
Caldria d'acord amb el que diu l'informe de la Intervenció posar-hi el títol de "garanties".
Capítol I. Hauria d'afegir "en efectiu" per diferenciar-lo dels altres capítols del mateix títol.
Caldria afegir "sense perjudici de fer-ho en "euros" quan sigui potestatiu o obligatori fer-ho d'acord amb les normes pròpies de la introducció d'aquesta moneda".
Es podrà objectar que aquesta situació ve contemplada per la disposició addicional única del Projecte però donada la rotunditat del precepte copiat de la norma estatal publicada abans de les normes sobre el canvi de moneda fóra convenient ara que s'han dictat les disposicions corresponents preveure la introducció de la moneda europea al marge i sense perjudici del que diu l'esmentada disposició addicional.
La Comissió no troba cap fonament en retardar l'extorn de la garantia fins a 60 dies i menys permetre l'ampliació a 90 dies en tant que es tracta d'un dipòsit i per tant amb l'obligació de guardar-la i restituir-la (article 1758 del CC) i que a més no merita interès de cap mena fets que haurien de determinar que es torni la garantia el més aviat possible quan quedi determinada la procedència del retorn.
La mateixa observació s'ha de fer en els articles 14.2 i 20.2.
Pel que fa a la lletra c) del punt 1 d'aquest article creiem que la traducció del text estatal traslladada literalment al Projecte planteja alguna dificultat de comprensió.
Després d'audiència fóra convenient afegir "perquè aquell pugui al·legar en el termini de deu dies el que cregui convenient en defensa del seu dret".
Aquesta observació es fa extensible a l'article 15.1 c)
El final de paràgraf 2 planteja algun dubte en tant que generalitza excessivament el procediment en el supòsit que l'entitat tingui normativa pròpia sobre la intervenció prèvia d'ingressos.
La mateixa observació es pot fer en l'article 15.4.
Fóra convenient que la rúbrica tant del capítol com de l'article 11 facin referència a valors mobiliaris donades les observacions fetes sobre les anotacions en compte en les quals el títol mobiliari no existeix com a tal.
El darrer paràgraf de la lletra b) s'hauria de modificar suprimint "A aquests efectes es consideren inclosos en aquests últims" i substituir-lo per "A més a més es consideraran valors d'elevada liquiditat el deute públic..." ja que no és el que estableix el Ministeri d'Economia i Hisenda el que determina aquesta condició sinó l'elevada liquiditat la que permet que sigui o no apte per al dipòsit en garantia.
Hi ha una referència a la "certificació de descobert" document que fins al juliol de 1995 era el títol executiu que permetia actuar en la via de constrenyiment en l'àmbit tributari.
L'article 127 de la Llei General Tributària de 28 de desembre de 1963 segons la nova redacció donada per l'article únic de la Llei 25/1995 de 20 de juliol considera títol executiu en els deutes tributaris la providència de constrenyiment.
Aquesta qüestió planteja diversos problemes: el primer és que no s'ha derogat expressament el precepte del Reglament general de recaptació que manté la certificació de descobert si bé es pot entendre que ha estat derogat per una norma de categoria superior.
El segon és que qui emet la "certificació de descobert" segons el Projecte és la Intervenció i la provisió de constrenyiment segons la Llei general tributària s'ha d'emetre per "l'òrgan de recaptació".
En tot cas segons el Reglament general de recaptació la competència per emetre la "certificació de descobert" la té l'interventor general.
Finalment l'article 13 del Text refós de la Llei de finances de la Generalitat de 13 de juliol de 1994 fa referència a la certificació de descobert.
En definitiva es tracta d'una sèrie de normes de diferent categoria jeràrquica que xoquen entre si.
A nivell normatiu ens inclinaríem pel que ha establert la Llei de finances de la Generalitat com a reguladora del procediment executiu tributari de la Generalitat de Catalunya si bé serà convenient tenir present la modificació referida.
La mateixa qüestió es planteja en l'article 27.5 del Projecte.
Caldria posar una limitació territorial per evitar problemes competencials per raó de territori.
La referència continguda en la lletra b) s'hauria de fer a l'article 63 de la Llei general tributària i no al Reglament general de recaptació precisant a més que és necessari que la gestió dels tributs propis o cedits en sentit ampli correspongui a la Generalitat.
En les terceries de millor dret s'hauria d'aclarir que sempre s'ha de tractar de tributs propis o cedits a la Generalitat ja que el precepte pot provocar problemes competencials en l'àmbit espaial.
Aquest article presenta diferències importants respecte al text estatal.
El Projecte introdueix el concepte de prescripció dels dipòsits constituïts en metàl·lic amb aplicació de la destinació dels diners segons el que determina el text refós de la Llei de finances de la Generalitat.
Hi ha d'haver una declaració de prescripció del dret a retirar el dipòsit.
Aquesta regulació suposa determinar el moment inicial del còmput del termini de prescripció que segons l'article 26 del Text refós de la Llei de finances de 13 de juliol de 1994 té lloc des del naixement del dret a retornar en metàl·lic o del reconeixement del dret a retornar.
Es tracta de la prescripció extintiva o lliberatòria a favor de la Hisenda de la Generalitat.
La referència als béns abandonats segons el 29.2 text refós de la Llei general pressupostària planteja el sentit de la remissió legislativa: És una espècie de prescripció adquisitiva de dret públic.
La Generalitat té capacitat plena per a adquirir béns i drets pels mitjans establerts per les lleis.
Es tracta de garanties a favor de la Generalitat si bé en alguns supòsits les garanties es presten de particular a particular que han de ser adquirides per l'entitat dipositària ja que en cas contrari seria deixar sense contingut la pròpia Caixa.
No havent-hi cap observació essencial a efectuar i les fetes ho han estat només a efectes d'una possible millora tècnica es pot elevar el Projecte de decret al Govern per a la seva aprovació.
S'informa favorablement sobre el Projecte de decret pel qual s'aprova el Reglament de la Caixa General de Dipòsits de la Generalitat i s'unifica el règim de garanties que davant de la mateixa es poden presentar sens perjudici de les observacions fetes cap de les quals té la consideració d'essencial.