I. El Projecte de decret sotmès a dictamen es fonamenta segons la seva exposició de motius "en el fet que el turisme cap a l'interior del país no ha assolit el mateix grau de desenvolupament a tot el territori de Catalunya per la qual cosa cal una acció promocional d'impuls públic pel que fa a la prestació de serveis als visitants".
Sobre aquesta base es tracta d'establir un marc de col·laboració entre les oficines de turisme i les agències de viatge alterant la situació actual en la qual aquelles no poden realitzar reserves d'allotjaments i de serveis complementaris locals que són activitats exclusives de les segones.
Amb aquesta finalitat cal introduir algunes modificacions als articles 3 i 7 del vigent Decret 94/1994 de 22 de març pel qual es crea la xarxa d'oficines de turisme de Catalunya i en els articles 2 i 9 del Decret 168/1994 de 30 de maig de reglamentació de les agències de viatge que no fan possible aquella col·laboració.
De tot això es dedueix en vista del text de l'article 3.1.b) del Decret legislatiu 1/1991 de 25 de març que conté el text refós de les lleis que regulen la Comissió Jurídica Assessora que en efecte correspon l'emissió d'aquest dictamen.
En relació amb la tramitació del Projecte cal posar novament en relleu la impropietat que suposa la redacció de la memòria i de la resta de documentació prevista a l'article 63.2 de la Llei 13/1989 de 14 de desembre d'organització procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya amb posterioritat a la redacció inicial de la disposició projectada.
Es tracta de textos que han d'il·lustrar als qui participen en els tràmits d'audiència i d'informació pública i per tant no és lògic que la seva redacció sigui posterior.
Aquesta redacció posterior ha tingut lloc en aquest cas per bé que quant a la memòria atès que figura sense data aquesta posterioritat s'ha de deduir de la seva ubicació en l'expedient.
D'altra banda el text figura també sense firma.
Novament cal fer èmfasi en la conveniència d'evitar que un document d'aquesta importància s'incorpori en l'expedient amb les carències indicades amb inobservança per tant dels requisits més elementals en la producció de la documentació pública.
Quant a l'estudi econòmic és evident que no té en compte la referència als termes cost-benefici expressament al·ludits per aquell article de manera que l'objectiu del document no ha de ser només el comentari del cost de personal i material que podrà significar l'aplicació de la disposició sinó a més l'impacte econòmic que almenys en termes generals la nova situació pot produir en els àmbits concernits.
Al marge d'aquests aspectes criticables és evident que en el procés d'elaboració de la norma ha tingut lloc un notable tràmit d'audiència pública tant en relació amb les entitats locals a través de la Federació de Municipis de Catalunya i de l'Associació Catalana de Municipis com el sector econòmic afectat i les organitzacions de consumidors.
Entrant en l'examen de continguts la reforma més important és la que afecta l'article 3 del Decret 94/1994 en el qual es tracta de les activitats de les oficines de turisme adscrites a la Xarxa d'Oficines de Turisme de Catalunya.
Cal fer-hi les observacions que segueixen:
a) L'article 2 del Decret en el text vigent que no es modifica en el Projecte admet l'adscripció a la xarxa de les oficines de turisme (a) creades i regides per una Administració pública sola o amb col·laboració amb d'altres entitats (b) creades i regides per entitats d'iniciatives turístiques soles o en col·laboració amb una Administració pública.
Seguidament l'article 3 en el text actual especifica les funcions de les oficines de turisme en general.
El Projecte en canvi diferencia aquelles funcions que poden dur a terme les oficines de turisme adscrites a la xarxa en general –apartat 1– de les que estant adscrites a la xarxa són participades per una Administració pública les quals podran dur a terme d'altres serveis a part dels generals que especifica en l'apartat 2 en una manera que serà comentada seguidament.
La primera qüestió que se suscita és la de determinar l'abast del mot "participades" i la seva relació amb la classificació que fa aquell article 2 del Decret actual que queda exposada fa un moment i que no es modifica.
Donant un sentit molt ampli al mot "participades" aquest abastaria tots els casos de l'article 2 llevat de les oficines d'iniciativa no administrativa sense col·laboració d'una Administració pública previstes en la lletra b).
Però en canvi en sentit estricte podrien restar-ne excloses totes les de la lletra a) i només caldria entendre com a participades les oficines d'iniciativa no administrativa amb col·laboració d'una Administració pública.
Caldria doncs que el Projecte precisés quines oficines de les descrites a l'article 2 es comprenen en la modificació establint per tant una exacta correspondència terminològica entre els articles 2 i 3 del text resultant després de la reforma que evidentment no quedaria clara amb l'ús només pel text projectat del mot "participades".
b) Com s'ha dit l'article 3 especifica en el text vigent –i ho farà en el projectat– les activitats o en la seva terminologia les funcions de les oficines de turisme adscrites a la Xarxa.
Ara bé el Projecte suprimeix les previstes als actuals apartats c) i e) de l'actual apartat 1 i els actuals apartats 2 i 3 amb la finalitat sens dubte de definir millor l'àmbit d'actuació.
Al final l'article del Projecte sobre el qual es dictamina només té dos apartats l'1 relatiu a aquestes oficines adscrites a la xarxa en general i el 2 relatiu només a aquestes oficines quan estan participades per una Administració pública.
Doncs bé cal fer unes observacions en relació amb aquest apartat 2.
En realitat l'única activitat que en general poden dur a terme aquestes oficines participades per una Administració és la de la lletra a).
La de la lletra b) queda reservada a les oficines participades que a més estableixin un acord amb una agència de viatges del tipus de les indicades en el precepte.
Per tant si es vol mantenir el seu actual redactat seria més propi situar el contingut d'aquesta lletra b) en un nou apartat de l'article.
Ara bé si es vol mantenir el plantejament actual preveient aquell acord com una segona activitat de les oficines participades conservant la seva ubicació en la lletra b) de l'apartat 2 de l'article se n'hauria de variar la redacció fent referència primer a l'activitat –la venda de serveis turístics– i després a la delimitació: sempre que l'oficina estableixi aquell acord amb una agència de viatges de les indicades en el precepte.
Quant a les actuals lletres c) i d) és evident que no defineixen activitats de les esmentades oficines.
La primera fa tot el contrari: es refereix a una activitat que no poden dur a terme les oficines participades.
I la segona reconeix el dret a percebre retribució per raó de les activitats que realitzin.
c) Aquella lletra b) de l'actual apartat 2 mereix encara uns comentaris.
Com s'ha indicat reconeix a les oficines participades per una Administració la possibilitat de vendre tot tipus de serveis turístics si han acordat amb una agència de viatges MD o D amb un establiment obert a la comarca amb una antiguitat mínima de cinc anys la creació per aquesta d'un punt de venda en el local de l'oficina.
En primer lloc quan es tracti d'oficines creades i regides per una Administració pública –article 2.a) vigent i que no es modifica– cal tenir en compte que la relació amb l'agència de viatges en definitiva un contracte de col·laboració ha de formalitzar-se d'acord amb les normes de la Llei estatal 13/1995 de 18 de maig de contractes de les administracions públiques.
El seu article 3 exclou de la normativa els convenis de col·laboració que especifica la seva lletra b) però sempre que el seu objecte no estigui comprès en els contractes regulats en la mateixa llei i és evident que l'article 200 fa referència expressa al cas de relació d'un servei per l'Administració mateixa amb la col·laboració d'empreses.
En aquest cas en el qual sigui procedent segons aquell article serà d'aplicació allò que disposa l'article 195 de la mateixa Llei.
És evident que el text actual del precepte en guardar silenci no exclou l'aplicació d'aquesta normativa.
Però la seva redacció sembla partir més aviat de la tesi contrària; per tant almenys a efectes il·lustratius seria convenient de fer referència expressa a la seva aplicació.
I caldria ponderar a més la conveniència d'estendre aquesta aplicació al cas de les oficines creades i regides per centres d'iniciatives turístiques però en col·laboració amb una Administració pública previst a aquell article 2.b).
En segon lloc cal advertir que amb l'actual redacció del Projecte l'acord amb una agència de turisme no serà possible si no existeixen en la comarca agències amb aquella antiguitat de cinc anys.
En tercer lloc no es veu la necessitat de fer una referència a l'article 4 del Decret el contingut del qual no té relació amb la venda de serveis turístics.
Quant a la resta de l'articulat del Projecte cal observar en primer lloc la conveniència de donar sencera la nova redacció de l'article 7 del Decret 94/1994 després de la modificació que hi introdueix l'article segon d'aquell.
D'altra banda cal reiterar allò que s'ha dit en el fonament jurídic anterior en relació amb l'aplicació de la Llei estatal 13/1995 en allò que respecta al nou apartat que el Projecte introdueix en l'article 9 del Decret 168/1994 i sobre l'exigència d'una antiguitat mínima de cinc anys a les agències amb les quals convinguin les oficines adscrites a la xarxa participades per una Administració.
S'emet informe favorable al Projecte de decret de modificació dels articles 3 i 7 del Decret 94/1994 de 22 de març pel qual es crea la xarxa d'oficines de turisme de Catalunya i dels articles 2 i 9 del Decret 168/1994 de 30 de maig de reglamentació de les agències de viatges amb les observacions formulades en els fonaments jurídics III i IV que no es qualifiquen d'essencials.