La Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial, en la redacció que en fa la Llei 31/2002, de 30 de desembre, de mesures fiscals i administratives, crea un nou instrument de planificació territorial en l'article 19 bis, el pla director territorial, que té per objecte concretar les directrius generals del planejament contingudes en el Pla territorial general de Catalunya o bé en els plans territorials parcials en les àrees i per als aspectes sobre els quals incideixen.
Mitjançant una resolució del conseller de Política Territorial i Obres Públiques de 22 d'abril de 2003, es va encarregar al Departament de Política Territorial i Obres Públiques, mitjançant la Secretaria per a la Planificació Territorial, l'elaboració del Pla director territorial de l'Alt Penedès.
En data 27 de febrer de 2006, la Comissió de Coordinació de Política Territorial va emetre informe favorable en relació amb l'avantprojecte de pla, amb caràcter previ a l'inici del procés de participació, segons disposa l'article 9.3 del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol.
D'acord amb el que disposa l'article 19 bis de la citada Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial, l'àmbit territorial d'aquest Pla director territorial és inferior als àmbits de planificació establerts per la Llei 1/1995, de 16 de març, per la qual s'aprova el Pla territorial general de Catalunya, modificada per la Llei 24/2001, de 31 de desembre, de reconeixement de l'Alt Pirineu i Aran com a àrea funcional de planificació i, així mateix, supera l'àmbit municipal.
La disposició addicional tercera del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, determina que els plans directors territorials, el contingut dels quals sigui assimilable al d'un pla territorial parcial, s'han d'elaborar i tramitar d'acord amb les disposicions establertes en aquest Decret.
En compliment d'aquesta disposició, l'avantprojecte de Pla director territorial de l'Alt Penedès elaborat per la Secretaria per a la Planificació Territorial del Departament de Política Territorial i Obres Públiques, a través del Programa de Planejament Territorial, es va sotmetre al corresponent procés de participació i un cop valorades les observacions, suggeriments i propostes presentades, es va elaborar el Projecte de pla, el qual va ser aprovat inicialment pel conseller de Política Territorial i Obres Públiques en data 22 de juny de 2007.
D'altra banda, i amb anterioritat a aquesta data, en la sessió de 14 de setembre de 2006, la Comissió d'ordenació territorial metropolitana de Barcelona va ser informada de la tramitació del Pla director territorial de l'Alt Penedès i del seu contingut.
Una vegada conclòs el període d'informació pública i el tràmit d'audiència previstos a l'article 13 del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, el Programa de Planejament Territorial del Departament de Política Territorial i Obres Públiques ha elaborat un text amb la incorporació de les propostes i al·legacions acceptades.
En data 28 de juliol de 2008, la Comissió de Coordinació de Política Territorial ha emès un informe favorable en relació amb el Pla director territorial de l'Alt Penedès.
El conseller de Política Territorial i Obres Públiques, en data 29 de juliol de 2008, ha aprovat provisionalment el Pla.
D'acord amb la disposició transitòria del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, l'avaluació ambiental del Pla s'ha efectuat a partir de l'informe mediambiental contingut en l'avantprojecte i s'ha mantingut al llarg de tota la tramitació.
El Pla, en compliment de la normativa aplicable sobre avaluació ambiental de plans i programes, conté també una memòria ambiental sobre la qual ha atorgat la conformitat el Departament de Medi Ambient i Habitatge, amb una sèrie de condicions que han estat incorporades en el document objecte de l'aprovació provisional.
Per tot això, a proposta del conseller de Política Territorial i Obres Públiques, vist el dictamen de la Comissió de Coordinació de Política Territorial, i de conformitat amb l'article 15.1 del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, el Govern adopta el següent
Aprovar definitivament el Pla director territorial de l'Alt Penedès, elaborat per la Secretaria per a la Planificació Territorial a través del Programa de Planejament Territorial del Departament de Política Territorial i Obres Públiques.
Disposar la publicació al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya d'aquest Acord i de la normativa del Pla director territorial de l'Alt Penedès que consta com a annex, a l'efecte de la seva executivitat immediata.
L'expedient restarà, per a la consulta i la informació que preveu l'article 16.2 del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, a l'arxiu del Departament de Política Territorial i Obres Públiques, avinguda Josep Tarradellas, 2-6, planta baixa, 08029 Barcelona, i a la pàgina web del Departament de Política Territorial i Obres Públiques [URL].
Contra aquest Acord, que exhaureix la via administrativa, es pot interposar recurs contenciós administratiu, de conformitat amb el que preveuen l'article 107.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, i l'article 25 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, davant la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, en el termini de dos mesos comptadors des de l'endemà de la seva notificació o publicació al DOGC, sens perjudici que es pugui interposar qualsevol altre recurs que es consideri procedent.
Barcelona, 16 de setembre de 2008
El Pla director territorial de l'Alt Penedès (en endavant, el Pla) ordena el territori de la comarca de l'Alt Penedès en compliment de la resolució del Conseller de Política Territorial i Obres Públiques de 22 d'abril de 2003, adoptada a l'empara del que determina l'article 19 quater de Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial, modificada per la Llei 31/2002, de 30 de desembre, de mesures fiscals i administratives.
L'Alt Penedès forma part del territori de l'àmbit funcional de planificació metropolità de Barcelona delimitat pel Pla territorial general de Catalunya, aprovat per la Llei 1/1995, de 16 de març, per la qual s'aprova el Pla territorial general de Catalunya i modificat per la Llei 24/2001, de 31 de desembre, de reconeixement de l'Alt Pirineu i Aran com a àrea funcional de planificació.
Per a aquest àmbit el Pla estableix determinacions que han de ser respectades i desenvolupades per les actuacions territorials, en especial les urbanístiques, les d'infraestructures de mobilitat, i les derivades de les polítiques de protecció i foment del patrimoni ambiental, cultural, social i econòmic.
Aquest Pla es redacta sobre la base cartogràfica de l'Institut Cartogràfic de Catalunya, edició 2004 en base a fotografia 2000, a escala 1:50.000 actualitzat amb ortofotoimatges 2003.
De la cartografía base es prenen els límits de la comarca i dels municipis, a més d'altres dades característiques de la cartografia a aquesta escala.
S'ha introduït la modificació en els límits entre els municipis de Puigdàlber i el Pla del Penedès segons l'acord municipal publicat als DOCC 5011 i 5020.
En tot cas, a efectes d'aplicació d'aquest Pla, s'han de considerar sempre els límits oficials.
El Pla té la naturalesa i contingut de Pla director territorial d'acord amb el que estableix l'article 86 de la Llei 31/2002, de 30 de desembre, de mesures fiscals i administratives, que modifica la Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial, i s'integrarà al Pla territorial metropolità de Barcelona quan aquest s'aprovi definitivament.
El Pla s'adapta al Pla territorial general de Catalunya i desenvolupa les seves determinacions, s'ha redactat d'acord amb la legislació territorial, sectorial i urbanística vigent, així com amb les restants disposicions legals aplicables.
Per aquest motiu, les determinacions del Pla es formulen sense perjudici de l'observança obligatòria de les lleis i reglaments de l'Estat i de la Generalitat de Catalunya relatives a qualsevol matèria de caràcter sectorial present en el territori, en especial totes les disposicions d'obligat compliment referents a les infraestructures viària, ferroviària, aeroportuària, portuària, de comunicacions i qualsevol altra, que per raó de les competències de creació, explotació i regulació sigui objecte de legislació i reglamentació sectorial.
Tota referència a la.legislació territorial, sectorial i urbanística vigent. s'ha d'entendre que remet a l'ordenament aplicable a Catalunya.
El Pla desenvolupa les finalitats establertes al Pla territorial general de Catalunya.
En aquest sentit, té per finalitat ordenar el territori per tal de garantir el benestar de la població actual i futura.
Per això el Pla estableix les pautes espacials per a un desenvolupament del territori que compleixi les condicions següents:
a) Que doni cabuda a les previsions de nous d'habitatges i llocs de treball adoptades com a hipòtesis de futur per a l'àmbit del Pla, amb especial atenció a les necessitats de sòl per a habitatge assequible.
b) Que estableixi la protecció adient de la diversitat biològica i d'altres valors naturals del territori i els proveeixi de la funcionalitat necessària a partir d'un sistema d'espais protegits.
c) Que garanteixi la preservació del paisatge propi de la comarca.
d) Que garanteixi la permeabilitat ecològica de la matriu territorial.
e) Que contribueixi al millor estat de la comarca.
f) Que contribueixi a la generació de riquesa a partir de l'aprofitament ordenat i sostenible dels recursos del territori i del desvetllament del seu potencial endogen.
g) Que la distribució d'usos i la disposició de les xarxes d'infraestructures en el territori afavoreixin una eficiència econòmica creixent considerada en el conjunt de l'àmbit i en el conjunt de Catalunya.
h) Que els ciutadans, amb independència del seu lloc de residència, disposin d'unes condicions raonablement equiparables en l'accés a llocs de teball i serveis.
i) Que el desenvolupament sigui sostenible i que respongui als criteris del Programa de Planejament Territorial de Catalunya explicitats en la memòria del Pla i que tenen l'enunciat següent:
Afavorir la diversitat del territori i mantenir la referència de la seva matriu biofísica.
Protegir els espais naturals, agraris i no urbanitzables en general com a components de l'ordenació del territori.
Preservar el paisatge com un valor social i un actiu econòmic del territori.
Afavorir la cohesió social del territori i evitar la segregació espacial de les àrees urbanes.
Facilitar una política d'habitatge eficaç i urbanísticament integrada.
Propiciar la convivència d'activitats i habitatge a les àrees urbanes i racionalitzar la implantació de polígons industrials o terciaris.
Aportar mesures de regulació i orientació espacial de la segona residència.
Vetllar pel caràcter compacte i continu dels creixements.
Reforçar l'estructura nodal del territori a través del creixement urbà.
Fer de la mobilitat un dret i no una obligació.
Facilitar el transport públic mitjançant la polarització i la compacitat dels sistemes d'assentaments.
Atendre especialment la vialitat que estructura territorialment els desenvolupaments urbans.
Integrar els espais de transport i de la logística a la matriu territorial.
j) D'aquests quinze criteris, per les característiques de l'àmbit del Pla, es poden extreure els cinc principis operatius següents:
La reutilització, renovació o reforma del sòl urbà existent són preferibles a noves extensions de la urbanització, en tot cas aquestes haurien de tenir una suficient intensitat d'habitatge i usos urbans.
L'extensió urbana, que serà també necessària, s'ha d'orientar preferentment al reforçament nodal: augment del rang de les ciutats i creació de centralitats i articulacions en els sistemes.
Les actuacions urbanístiques de transformació i d'extensió urbana han d'afavorir una correspondència quantitativa entre població ocupada i llocs de treball previsibles, ja sigui en l'àmbit de l'actuació o en un entorn significatiu.
La xarxa viària bàsica comarcal, a més de les seves finalitats funcionals, ha de jugar un paper ordenador del conjunt d'assentaments urbans i, en especial, de les seves trames perifèriques.
També la xarxa d'espais oberts, que el Pla ha de configurar reforçant la seva continuïtat espacial, ha de ser un component actiu de l'ordenació.
Les oportunitats de les actuacions ferroviàries - -línia orbital, pla de rodalies- s'han de tractar conjuntament amb l'ordenació dels usos i l'habitatge per tal que es maximitzi la població servida per aquests mitjans.
El contingut del Pla respon a l'objectiu d'aportar les referències espacials necessàries per a un desenvolupament sostenible del territori en termes ambientals, socials i econòmics.
Amb aquesta finalitat el desenvolupament urbanístic, la construcció d'infraestructures, les activitats agràries i extractives i les actuacions de protecció del patrimoni territorial cal que s'ajustin a les pautes que estableix el Pla, sense perjudici de la normativa sectorial aplicable.
El Pla es centra en la regulació dels tres sistemes bàsics de la realitat territorial: els espais oberts, els assentaments urbans i les infraestructures de mobilitat.
La proposta reguladora del Pla es basa en els criteris de planejament assenyalats a l'article 1.4, en les hipòtesis d'evolució econòmica i demogràfica i en la situació actual del territori en el moment d'elaboració del Pla, en especial, pel que fa a les infraestructures i les implantacions urbanes.
Pel que fa al sistema d'espais oberts, el Pla diferencia segons les seves característiques i la seva funció territorial els diferents tipus de sòl que han de quedar al marge dels processos d'urbanització i estableix la normativa i els criteris de gestió de cadascun d'ells.
Pel que fa al sistema d'assentaments urbans, assenyala per a cada nucli o àrea urbana les estratègies de desenvolupament que són adequades per a les finalitats del Pla.
Pel que fa al sistema d'infraestructures de mobilitat, fa propostes de nous traçats i de millores a la xarxa viària territorial i a la xarxa ferroviària.
A més de les propostes corresponents als tres sistemes territorials bàsics, el Pla conté propostes amb diversos graus de vinculació relatives, entre d'altres, a planejament urbanístic supramunicipal, cooperació intermunicipal, creació d'equipaments, implantació d'àrees d'activitat econòmica, actuacions d'habitatge i normativa específica per a determinats àmbits, en especial la referent al paisatge.
El Pla incorporarà les determinacions dels plans sectorials que s'aprovin que tinguin transcendència per a l'ordenació de l'espai territorial i, quan calgui, s'introduiran els ajustaments necessaris a les seves determinacions mitjançant un tràmit d'adaptació.
L'aplicació del Pla ha de millorar substancialment la sostenibilitat del procés d'evolució del territori en relació a les dinàmiques recollides fins a la seva aprovació, com explica i justifica l'informe ambiental, i ratifica l'avaluació ambiental de plans i programes a què s'ha sotmès d'acord amb allò que disposen la directiva 2001/42/CE, del Parlament Europeu i del Consell, de 27 de juny, relativa a l'avaluació dels efectes de determinats plans i programes en el medi ambient i la Llei estatal 9/2006, de 28 d'abril, sobre avaluació dels efectes de determinats plans i programes sobre el medi ambient.
En cas que les previsions en matèria mediambiental que estableixin futurs plans sectorials haguessin de motivar una reconsideració de les hipòtesis d'evolució econòmica i demogràfica del Pla, es procedirà a introduir les correccions i ajustaments necessaris en les corresponents determinacions per tal de recuperar la coherència de les propostes en relació amb totes les variables que intervenen en el desenvolupament sostenible del territori.
El Pla concreta l'ordenació de l'espai comprès en el seu àmbit mitjançant tres ordres de determinacions gràfiques que s'assenyalen en els plànols:
Àrees: Formades per les superfícies de sòl corresponents als tres sistemes territorials: espais oberts, assentaments i infraestructures.
Aquestes àrees tenen un significat funcional relacionat amb el paper que duen a terme en el conjunt del territori, que comporta l'establiment d'una normativa reguladora dels usos i processos adequats o admissibles.
Aquestes àrees són excloents i en conjunt exhaureixen tota la superfície del territori.
Les àrees que determina el Pla són divisions amb finalitat reguladora, de caràcter territorial, que se superposen a les qualificacions de sòl pròpies del planejament urbanístic, sense perjudici que puguin donar-se en alguns casos coincidències de delimitació.
El Pla determina els següents tipus d'àrees:
Sòl de protecció especial d'interès natural i ambiental.
Sòl de protecció especial de la vinya.
Xarxes: Formades pels elements existents i previstos de les xarxes viària i ferroviària.
Als efectes d'aquestes Normes, les xarxes es consideren formades per línies unidimensionals dotades de determinats atributs (amplada, nombre de carrils, etc.) que se superposen a les àrees en què es divideix l'àmbit territorial i les relacionen.
Les xarxes que apareixen en els plànols d'ordenació incorporen també les àrees de servitud i protecció legalment establertes.
Àmbits: El Pla delimita àmbits amb diferents tipus de finalitats complementàries que se superposen a les anteriors determinacions.
Els àmbits no exhaureixen necessariament tota la superfície del territori i no són excloents entre si, de manera que un punt del territori a més de pertànyer a una àrea pot pertànyer, o no pertànyer, a un àmbit o a més d'un.
A més d'aquells que el Pla determina expressament, en el desenvolupament del Pla es poden determinar àmbits amb les finalitats següents:
Referència per a la previsió d'habitatges i llocs de treball.
Assenyalament de normatives específiques, en especial les relatives al paisatge.
Formulació de plans directors urbanístics.
Formulació de plans especials urbanístics plurimunicipals.
Formulació de plans especials per a l'establiment i aplicació d'estratègies de conservació, gestió i intervenció en els espais oberts.
Recomanació de fórmules de cooperació municipal.
Creació i gestió d'equipaments supramunicipals.
Assenyalament d'àrees mancomunades d'activitat econòmica.
Actuacions plurimunicipals d'habitatge.
El contingut d'aquests diferents ordres de determinacions gràfiques en completa la definició en la normativa del Pla interpretada en el marc del conjunt de la documentació.
El caràcter obert de l'estructura d'àmbits facilita que s'hi puguin incloure nous àmbits amb les finalitats assenyalades o d'altres tipus.
Això permetrà l'eventual incorporació al Pla de les directrius de paisatge corresponents a les diverses unitats que definirà el catàleg de paisatge que s'ultimi amb posterioritat a la seva entrada en vigència.
La documentació del Pla inclou els següents documents:
Memòria, amb un contingut justificatiu i explicatiu de les propostes del Pla en el marc dels criteris del Programa de planejament territorial de Catalunya, de les hipòtesis generals de desenvolupament econòmic i demogràfic generals i de les circumstàncies concretes del territori que comprèn l'àmbit de planejament.
Plànols d'ordenació, on s'expressen les determinacions gràfiques que defineixen la proposta espacial del Pla.
Són els següents, amb expressió de la seva escala:
p.02b Sistema d'espais oberts: Connectors ecològics i unitats de paisatge 1/50.000
p.03a Sistema d'infraestructures: Tipologia de la xarxa viària 1/50.000
Plànols d'informació, com a referència documental complementària, pel conjunt de l'àmbit:
I.06 Morfologia dels assentaments 1/100.000
I.07 Interpretació territorial 1/100.000
I.01 Sòl no urbanitzable 1/100 000
I.04 Reclassificació ecològica dels hàbitats de Catalunya 1/100.000
I.09 Aqüífers protegits 1/100.000
I.10 Espais fluvials i zones humides 1/100.000
I.12 Permeabilitat ecològica 1/100.000
I.13 Fragmentació per efecte barrera 1/100.000
I.14 Eixos de connectivitat ecològica 1/100.000
I.15 Espais de connexió ecològica1/100.000
I.01 Xarxa viària: categories 1/100 000
I.02 Xarxa viària: sistema de carrers i camins 1/100.000
I.03 Capacitat de la xarxa 1/100.000
I.09 Transport públic interurbà ferrocarril 1/100.000
I.01 Tipus d'assentament residencial 1/100.000
I.07 Grau de desenvolupament del planejament 1/100.000
Síntesi d'informació que s'adjunta a la proposta:
i.03 Morfologia dels assentaments 1/50.000
i.04 Planejament urbanístic (vigent a l'inici dels treballs del PDT 1/50.000
i.05 Síntesi de l'estat actual 1/50.000
Normes d'ordenació territorial, que regulen els diferents continguts del Pla, és a dir, les qüestions de caràcter general, el sistema d'espais oberts, el sistema d'assentaments urbans, el sistema d'infraestructures de mobilitat i els instruments de gestió supramunicipal, entre d'altres.
Estudi economicofinancer, que presenta un avaluació dels efectes previsibles del Pla sobre l'economia del territori, com també una valoració del cost de les actuacions prioritàries amb la previsió de fórmules possibles de finançament.
Informe de sostenibilitat ambiental, que conté una avaluació ambiental estratègica de les propostes del Pla i assenyala les alternatives considerades i la justificació de l'alternativa escollida, així com les mesures i recomanacions adequades per a la seva implantació.
Memòria ambiental, que conté una síntesi de les modificacions ambiental incorporades al document fruit dels procés participatiu.
Com annex a la documentació integrant del Pla cal considerar la cartografia i la informació de base i els estudis realitzats per a la seva elaboració.
Vinculació normativa de les determinacions
A través del conjunt de la seva documentació, el Pla estableix normes, directrius i recomanacions que es distingeixen pel seu redactat o per la seva expressió gràfica.
Normes són les disposicions de formulació precisa i de compliment obligat pel planejament urbanístic, pels projectes d'infraestructures i per les altres actuacions en el territori que són objecte de regulació.
Les directrius són disposicions que defineixen estratègies o pautes d'actuació que han de ser concretades en documents normatius de menor escala, especialment pel planejament urbanístic.
També, en absència d'aquests instruments, les directrius marquen línies d'actuació que han de ser respectades d'acord amb el seu grau de concreció.
El Pla fa així mateix diverses recomanacions que considera adients per a un desenvolupament positiu del territori però que entén sotmeses a les valoracions d'oportunitat o conveniència que l'administració competent pugui fer en el moment de l'actuació, amb el benentès que caldrà, quan s'escaigui, justificar en el projecte tècnic corresponent els motius pels quals no se segueixen les recomanacions del Pla.
Els plànols d'ordenació i les Normes d'ordenació territorials són els documents que contenen les normes, directrius i les recomanacions del Pla, les quals han de ser interpretades en el marc del discurs que el conjunt de documents que l'integren expressa.
Les normes i les directrius són d'obligat compliment i vinculen tant als particulars com a l'administració.
Els plànols d'ordenació assoleixen el grau de detall propi de l'escala 1/50.000 i per tant les determinacions gràfiques del Pla han de ser interpretades amb el nivell de precisió que aquesta escala permet, i amb el benentès que seran els instruments urbanístics i els projectes d'infraestructures, d'acord amb les prescripcions de la normativa sectorial, els que concretaran de manera precisa la configuració i l'abast físic real de les línies i àrees proposades pel Pla.
Interpretació de les determinacions
Les determinacions del Pla i concretament aquestes Normes d'ordenació territorial s'han d'interpretar d'acord amb els objectius i criteris definits a la memòria, l'estudi econòmic i financer, l'informe de sostenibilitat ambiental, la memòria ambiental i altres documents integrants del Pla.
Aquesta interpretació ha de basar-se en criteris que, partint del sentit propi de les paraules en relació amb el context i els antecedents, tinguin en compte principalment els objectius del Pla, com també la realitat social del moment en què han de ser aplicades.
Les administracions públiques, les entitats que en depenen i els particulars estan obligats a complir les determinacions i disposicions que estableix el Pla.
El Pla entra en vigor el mateix dia de la data de publicació de l'acord d'aprovació definitiva i de les seves Normes al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya i manté la vigència, de manera indefinida, sense perjudici de les adaptacions a què es refereix l'article 1.15 i de les modificacions que calgui anar-hi introduint com a resultat del procés de seguiment.
Com a termini de previsió temporal de les determinacions del Pla s'estableix l'any 2026.
El Departament de Política Territorial i Obres Públiques ha d'establir un sistema de seguiment del Pla.
En el procés de seguiment s'ha d'analitzar i avaluar com a mínim els canvis que es vagin produint en les variables següents:
planejament i desenvolupament urbanístic
evolució socioeconòmica (llocs de treball, atur, PIB sectorial)
evolució demogràfica i dotació d'habitatge
sòl residencial i per a activitats econòmiques
inversió en infraestructures i equipaments
Com a resultat dels treballs de seguiment s'han de presentar periòdicament informes.
Així mateix, s'ha d'elaborar un informe d'avaluació general als 10 anys a comptar de l'aprovació definitiva del Pla.
Pel que fa al seguiment dels efectes sobre el medi ambient que en l'aplicació del Pla es pugin produir i per tal d'evitar els efectes adversos, d'acord amb la normativa relativa a l'avaluació ambiental de plans i programes, el dispositiu de seguiment ha de garantir la participació de l'òrgan ambiental.
En l'avaluació de l'aplicació del Pla també s'han de tenir en compte els punts de vista de les administracions i les entitats del territori, i amb aquesta finalitat el funcionament del dispositiu ha d'establir els mecanismes per copsar l'opinió del territori sobre el desenvolupament del Pla.
Un cop vist el grau de desajustament o de les divergències que puguin produir-se entre l'evolució del territori i els objectius del Pla, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques proposarà la introducció de les esmenes necessàries a les seves determinacions per tal que el Pla mantingui la seva eficàcia reguladora del desenvolupament territorial.
En aquest procés, que s'atendrà al procediment establert pel Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, es consultarà als departaments de la Generalitat de Catalunya que per raó de les seves competències s'hagin de pronunciar sobre els diferents aspectes objecte d'actualització.
Com a mesura prioritària en el procés de seguiment, s'ha d'incorporar al Pla les determinacions del planejament sectorial que tinguin incidència en el territori i, de manera especial, el planejament relatiu al cicle de l'aigua, a la producció i distribució d'energia i a la neutralització de residus, ja sigui per recollir les previsions de sòl necessàries al respecte o per esmenar, si s'escau, supòsits de desenvolupament que no s'ajustessin al marc ambiental definit per aquests plans.
El Pla ha d'incorporar també, si és necessari, les previsions d'implantació de nous equipaments d'abast supramunicipal incloses en els plans sectorials que elaborin els departaments corresponents, com també les determinacions relatives al paisatge que s'aprovin mitjançant els instruments previstos en la legislació sobre paisatge.
Amb l'objecte d'adequar les determinacions del Pla a les noves circumstàncies del territori que sorgeixin en el procés de seguiment i en els supòsits previstos reglamentàriament, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques podrà procedir a modificar el Pla, d'acord amb el procediment establert al Decret 177/1987, de 19 de maig, pel qual es despleguen la planificació i la coordinació d'àmbit regional previstes a la Llei 7/1987, de 4 d'abril, per la qual s'estableixen i regulen actuacions públiques especials en la conurbació de Barcelona i en les comarques compreses dins la seva zona d'influència directa, pel Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, i la normativa aplicable.
El projecte de modificació del Pla que es redacti ha de tenir el grau de precisió propi d'un Pla territorial parcial i ha d'anar acompanyat d'una avaluació que expliqui la incidència de les noves determinacions en l'ordenació general establerta pel Pla, la seva adaptació als criteris i objectius inicials del Pla, els efectes sobre el planejament urbanístic i sectorial i els efectes ambientals.
Mitjançant modificació, s'incorporaran al Pla les determinacions del planejament sectorial que tinguin incidència en el territori i, de manera especial, el planejament especificat al punt 5 de l'article 1.12.
Actuacions d'interès territorial no previstes pel Pla
Sense perjudici de les modificacions del Pla a què fa referència l'article 1.13, no es consideren modificacions les actuacions que, tot i no haver estat previstes específicament o emparades directament pel marc normatiu del Pla, se'ls reconeix, d'acord amb el que estableix aquest article, un elevat interès per al desenvolupament del territori en coherència amb els objectius adoptats pel Pla.
L'actuació s'ha de definir en un avantprojecte o avanç de Pla i pot ser promoguda per l'administració de la Generalitat, per l'administració local o particulars.
En aquest últim cas l'avantprojecte ha de ser tramès a la Generalitat per l'ajuntament o ajuntaments afectats per la iniciativa, amb el corresponent informe favorable.
Les actuacions d'interès territorial han de permetre, a través dels tràmits urbanístics necessaris en cada cas, la transformació urbanística de peces de sòl de protecció especial de la vinya que en quantitat o localització no queden compreses en l'abast que correspon a les estratègies definides per a cada nucli, i tampoc corresponen a previsions del Pla sobre noves àrees d'activitat econòmica no localitzades.
En cap cas aquestes actuacions d'interès territorial podran transformar peces de sòl de protecció especial d'interès natural o ambiental.
El reconeixement de l'elevat interès territorial de l'actuació l'ha d'acordar la Comissió d'Urbanisme de Catalunya un cop vist l'avantprojecte o l'avanç que ha d'anar acompanyat preceptivament d'un informe de la Secretaria per a la Planificació Territorial i, si s'escau, els informes d'altres departaments que poguessin ser determinants per a la viabilitat de l'actuació.
L'avaluació de l'interès territorial de l'actuació ha de tenir en compte el valor estratègic d'aquesta per al desenvolupament territorial i/o l'interès supramunicipal que serà especialment considerat si l'actuació és promoguda o participada per un grup significatiu d'ajuntaments.
En tot cas l'avaluació de l'interès territorial es farà també en funció de la qualitat, potencialitat i localització del sòl que es proposa transformar i de la consideració de possibles alternatives, amb el benentès que l'actuació ha de tenir un balanç clarament positiu per al territori.
L'acord de la Comissió d'Urbanisme de Catalunya permet iniciar la tramitació de l'instrument urbanístic adequat al tipus d'actuació de què es tracti.
L'acord pot assenyalar, així mateix, requeriments bàsics de l'actuació a desenvolupar en relació amb el seu interès territorial.
En tot cas, les actuacions excepcionals a què fa referència aquest article han de complir les següents condicions per a què puguin ser reconegudes com d'interès territorial:
a) Han de tenir una dimensió i requeriments funcionals que justifiquin una localització que no segueix les pautes d'extensió de les àrees urbanes establertes pel Pla.
b) Els motius per fonamentar l'interès territorial de l'actuació són les millores que pot representar per al territori en termes d'equipament, medi ambient, desenvolupament econòmic, projecció internacional, cohesió social, la qualitat de vida o altres paràmetres.
c) L'actuació ha de proposar solucions ambientals satisfactòries a les necessitats d'accés, en funció dels fluxos previsibles i de provisió de serveis d'aigua, energia, telecomunicacions, eliminació de residus, com també respecte a les altres variables ambientals regulades per disposicions sectorials.
Així mateix, l'actuació ha de proposar solucions ambientals adequades per al manteniment o la restauració de la funcionalitat ecològica global de l'entorn en el qual es desenvolupi i ha de respectar les disposicions d'obligat compliment relatives a la prevenció de riscos.
d) L'actuació ha de complir les exigències d'ordenació, arquitectura, materials, colors i complements de vegetació que assegurin una acceptable integració en la morfologia del territori i el paisatge d'acord amb els criteris que estableixen aquestes Normes i, en concret, les directrius del paisatge.
L'avantprojecte de l'actuació que se sotmeti a la Comissió d'Urbanisme de Catalunya ha d'incloure les especificacions amb aquestes finalitats que siguin necessàries.
e) Les actuacions han d'excloure l'ús d'habitatge, llevat d'aquells pocs casos que s'haguessin de destinar a guardes permanents de les instal·lacions, si bé es pot admetre en casos excepcionals per motius d'urgència o d'especial interès públic, sempre que quedi garantida la satisfactòria integració de la nova implantació en el sistema d'assentaments urbans del territori i la continuïtat amb els teixits urbans existents o previstos pel planejament vigent.
En cas que l'avantprojecte o avanç de l'actuació formi part d'una proposta de revisió del Pla d'ordenació urbanística municipal, s'haurà de sotmetre a la consideració de la Comissió d'Urbanisme de Catalunya, que ha de valorar-ne l'interès territorial, abans de l'aprovació inicial de la revisió.
En aquest cas, la Comissió s'ha de pronunciar exclusivament sobre l'interès territorial de l'actuació que es proposa, la qual se sotmet a aquest tràmit perquè no queda compresa dins dels paràmetres establerts pel Pla per al planejament urbanístic, sense entrar a valorar la resta de determinacions de la proposta de revisió.
Els plans directors urbanístics que s'elaborin en el desenvolupament del Pla poden incloure actuacions d'interès territorial que no hi siguin previstes, sempre que es justifiquin d'acord amb el contingut d'aquest article.
Es pot procedir a l'adaptació del Pla amb l'objecte d'adequar les seves determinacions a les revisions o modificacions del Pla territorial general de Catalunya que es produeixin, a les determinacions dels plans territorials sectorials que s'aprovin definitivament o a les determinacions d'altres figures i instruments de planificació definitivament aprovats que hagin estat subjectes a participació pública d'acord amb la normativa sectorial.
El tràmit d'adaptació s'ha d'ajustar al procediment establert pel Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, i la normativa aplicable.
La formulació i tramitació de l'adaptació s'han d'ajustar a les mateixes regles que reglamentàriament s'han establert per a les modificacions, sense perjudici de desenvolupar el procés de participació previst per a l'elaboració del Pla si per la naturalesa i l'abast dels canvis que comporta l'adaptació es considerés necessari.
Adequació del planejament urbanístic
L'aprovació del Pla director territorial no afecta al planejament urbanístic vigent.
Tanmateix aquest s'haurà d'adaptar progressivament a les seves determinacions d'acord amb el que disposa aquest article.
El planejament urbanístic general que s'elabori o es revisi, els plans parcials de delimitació i les modificacions de planejament urbanístic urgent que augmentin el conjunt del sòl urbà més el sòl urbanitzable, s'adaptaran a les determinacions del Pla territorial.
Els plans d'ordenació urbanística municipal, o la revisió d'aquests, que s'aprovin amb posterioritat a l'entrada en vigor del Pla director territorial, han de contenir dins la memòria un apartat explicatiu i justificatiu de la conformitat de les propostes del Pla d'ordenació urbanística amb les determinacions d'aquest Pla director territorial.
En la redacció de plans urbanístics municipals a què fa referència l'apartat 2, l'avanç de planejament que l'Ajuntament ha d'elaborar d'acord amb el que estableixen els articles 106 i 115 del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol, serà tramès al Programa de Planejament Territorial per tal que, prèviament a l'aprovació inicial, aquest pugui informar l'Ajuntament sobre la conformitat de l'avanç amb les disposicions del pla territorial.
Si l'informe no ha estat tramès en el termini d'un mes, es podrà continuar la tramitació del pla urbanístic.
També cal un informe del Programa de Planejament Territorial per a l'aprovació dels plans i projectes que incideixin de manera destacada en el desenvolupament del seu àmbit territorial.
L'informe és preceptiu per a l'aprovació dels plans i projectes següents:
Plans d'ordenació urbanística municipal.
Modificacions del planejament urbanístic municipal vigent que augmentin l'extensió en el conjunt del sòl urbà més el sòl urbanitzable.
Estudis informatius d'infraestructures de mobilitat.
Plans territorials sectorials amb incidència sobre l'ordenació territorial i el desenvolupament urbanístic.
En els plans urbanístics d'iniciativa municipal, l'informe el sol·licitarà l'ajuntament un cop aprovat inicialment el pla.
El Pla estableix la recomanació que el planejament urbanístic vigent mitjançant els instruments de desenvolupament al seu abast, incloses les modificacions puntuals, s'ajusti als principis i objectius que el Pla propugna.
En tot cas els serà d'aplicació el que disposa l'article 3.16.
En cap cas, les modificacions de planejament urbanístic municipal no poden incrementar la superfície conjunta de sòl urbà i la d'urbanitzable en els nuclis i àrees urbanes on les possibilitats d'extensió previstes en el pla municipal excedeixin de les que són admissibles en el marc de les estratègies establertes en el Pla director territorial.
El Departament de Política Territorial i Obres Públiques ha d'establir programes d'ajuda per fomentar els processos d'adequació del planejament urbanístic i pot adoptar mesures per promoure de manera específica les adaptacions que siguin més necessàries pel grau de desajustament entre les determinacions del planejament urbanístic vigent i les propostes del Pla director territorial.
El sistema d'espais oberts comprèn tot el sòl classificat com a no urbanitzable pel planejament urbanístic en el moment de redacció del Pla.
Mitjançant el sistema d'espais oberts, el Pla assenyala les parts del territori que han de ser preservades de la urbanització i, en general, dels processos que poguessin afectar negativament els valors paisatgístics, ambientals, patrimonials i econòmics, sense perjudici de les actuacions que es poden autoritzar en les circumstàncies i condicions que aquestes Normes estableixen.
El Pla considera el sistema d'espais oberts un component fonamental de l'ordenació del territori i, per tant, cal considerar les determinacions que el regulen com a bàsiques per al desenvolupament del Pla.
La determinació espacial i normativa del sistema d'espais oberts té les finalitats següents:
a) Evitar la urbanització i la degradació d'aquells terrenys no urbanitzats que reuneixen especials qualitats com a espais d'interès natural: els hàbitats d'interès, els boscos, la fauna, la flora, el patrimoni geològic i altres aspectes naturals considerats en el Pla, així com a altres d'interès paisatgístic, social, econòmic i/o cultural, com els sòls més fèrtils i de major productivitat agrícola.
b) Evitar els processos d'implantació urbana en àrees mal comunicades, no aptes orogràficament o subjectes a riscos, d'acord amb el que estableix la normativa urbanística.
c) Assegurar les connectivitats ecològiques necessàries per al manteniment de la biodiversitat i la salut dels ecosistemes i la conservació dels valors geològics i de les zones humides.
d) Preservar els terrenys necessaris per al cicle hidrològic i mantenir en bon estat de conservació les zones humides.
e) Dotar de sentit morfològic i territorial les delimitacions dels sòls integrants del sistema d'espais oberts, afavorint la màxima continuïtat i dimensió territorial de les peces no urbanitzades.
f) Establir una gradació de preferències amb relació a les alternatives d'urbanització i edificació.
g) Garantir la reserva, per raons de localització, connexió, topografia i condicions de les àrees necessàries per a possibles infraestructures o equipaments d'interès estratègic en el futur.
h) Contribuir a garantir la continuïtat de l'activitat agrària i del paisatge rural.
i) Propiciar la gestió i la protecció del paisatge rural, en especial les àrees vinculades a la denominació d'origen Penedès.
j) Proporcionar pautes espacials i regulacions per a la implantació de les edificacions que es poden admetre en sòl no urbanitzable.
Aquests objectius tenen el rang de principis rectors i han d'informar, en absència de determinacions normatives més específiques, la presa de decisions en els planejaments urbanístics, de les infraestructures i del medi ambient.
Amb la finalitat de modular les normes de protecció en funció de les diferents àrees de sòl, paisatge i ús, així com la vinculació a la denominació d'origen, el Pla determina la protecció especial per a la totalitat dels espais oberts, distingint entre dues categories:
a) Sòls de protecció especial d'interès natural i/o ambiental.
b) Sòls de protecció especial de la vinya.
Dins de cadascun d'aquests tipus de sòl, el planejament pot distingir subtipus en funció de la seva naturalesa específica i de les mesures de protecció que convingui establir en cada cas.
Les normes relatives al sistema d'espais oberts incloses al Pla són d'aplicació directa i executives a partir de l'entrada en vigor del Pla.
Les Normes prevalen sobre les del planejament territorial sectorial i urbanístic vigents en aquells aspectes en què siguin més restrictives en relació amb les possibles obres, edificacions i implantació d'activitats que poguessin afectar els valors del sòl que en motiven la protecció.
Els plans directors urbanístics i els plans d'ordenació urbanística municipal han de contenir un plànol a l'escala en què es determini l'ordenació del sòl no urbanitzable, on s'assenyalin els límits dels diferents tipus de sòl d'espais oberts determinats pel Pla en el terme municipal, sense perjudici dels ajustaments que el major detall del plànol aconselli.
Els plans territorials sectorials, els plans directors o especials urbanístics i els plans d'ordenació urbanística municipal poden establir els subtipus d'espais no urbanitzables de protecció que considerin adequats en funció dels seus objectius i del seu àmbit d'actuació, sense contradir les determinacions del Pla, amb el benentès que no es consideren contradictòries les disposicions que pretenen un major grau de protecció o una major restricció a les possibles transformacions.
Els plànols del Pla assenyalen a escala 1/50.000 els límits dels diferents tipus de sòl que composen el sistema d'espais oberts.
Aquests límits poden ser concretats pels instruments de planejament urbanístic que defineixin l'ordenació a escales més detallades, sempre que no hi hagi augments substancials de superfície de sòl de menor protecció en detriment del de major protecció, sense perjudici de la possibilitat, prevista en el Pla, de classificar als POUM parts del sòl de protecció especial com a sòl urbanitzable.
En tot cas, s'han de justificar les variacions de forma de la delimitació que hi calgui introduir.
El Pla admet que els plans directors urbanístics (PDU) i el plans d'ordenació urbanística municipal (POUM) classifiquin com a sòl urbanitzable parts dels de protecció especial de la vinya, o, en absència d'aquest tipus de sòl, de protecció especial natural d'acord amb els criteris dels articles 2.9 i 2.7 respectivament, així com de les estratègies fixades al títol III.
La línia de delimitació entre el sòl de protecció especial i les àrees urbanes en les quals el Pla defineix estratègies que permeten una extensió de l'ocupació urbana d'acord amb les determinacions del capítol 3 pot variar com a resultat del planejament urbanístic que determini l'abast de l'extensió i el traçat detallat d'aquesta línia.
En els casos en què el planejament urbanístic consideri necessari el creixement urbà es tindrà en compte la obligació de respectar els límits en les àrees on s'indiquen separadors i els casos en què s'indiqui manteniment estricte del perímetre urbá.
Edificacions, instal·lacions i infraestructures en els espais oberts
Amb la finalitat d'orientar l'autorització d'edificacions, instal·lacions i infraestructures en els diferents tipus d'espais oberts, i sense perjudici de les especificacions establertes per la legislació urbanística i la normativa sectorial, el Pla distingeix tres tipus d'intervencions en funció dels seus efectes i objecte:
A. Aporten valor al medi natural, agrari i paisatgístic
La seva presència està associada a la gestió i millora del territori rural, com és el cas de les edificacions i instal·lacions pròpies de l'agricultura a cel obert, la ramaderia i la silvicultura extensives, el turisme rural, les instal·lacions i edificacions per a la protecció i valorització del medi natural.
B. No aporten valor al medi natural, agrari i paisatgístic
No contribueixen a la gestió i millora del territori no urbanitzat, ja que aquest els proporciona únicament un espai d'ubicació i per tant les edificacions són sovint assimilables a les d'ús industrial, com és el cas de les edificacions per agricultura intensiva, les granges, i altres edificacions o instal·lacions d'interès privat, com els càmpings, no prohibides per la legislació urbanística i no incloses en el tipus A.
Infraestructures i equipaments d'interès públic que han de situar-se en el medi rural, que comprenen infraestructures lineals (C1): carreteres, ferrocarrils, conduccions, etc. i elements d'infraestructures.
(C2): depuradores, plantes de tractament de residus, parcs solars, etc. i elements d'equipament públic que la legislació urbanística no prohibeix en sòl no urbanitzable.
Sòl de protecció especial: definició
Comprèn el sòl que pels seus valors naturals o per la seva localització en el territori el Pla considera que és el més adequat per integrar una xarxa permanent i contínua d'espais oberts que ha de garantir la biodiversitat i vertebrar el conjunt d'espais oberts del territori amb els seus diferents caràcters i funcions.
El sòl de protecció especial incorpora els espais que han estat protegits per la normativa sectorial com el Pla d'Espais d'Interès Natural i la Xarxa Natura 2000.
El present Pla preveu dos nivells de protecció especial que configuren dues categories d'espais:
a) Espais de protecció especial d'interès natural i/o ambiental
Categoria integrada per espais o elements d'interès o especial interès natural o paisatgístic protegits per les corresponents legislacions sectorials i/o urbanístiques, espais de valor local i/o comarcal, connectors ecològics, cursos fluvials i les seves riberes o zones fluvials, espais forestals i espais d'interès geològic, així com d'altres espais de protecció de riscos establerts per la legislació ambiental.
Es defineixen com a espais de protecció especial d'interès natural i ambiental els espais que, per la seva qualitat i disposició estratègica, garanteixen el manteniment, desenvolupament i desplaçament de les espècies i, també, els connectors, és a dir, els elements i àmbits que, en el context del Pla, reforcen i asseguren la permeabilitat ecològica entre els espais d'especial interès natural i garanteixen la permeabilitat de la matriu territorial.
b) Espais de protecció especial de la vinya
Aquesta categoria de sòl esta integrada per espais o elements d'interès o especial interès agrari, en especial els espais vitivinícoles i les zones de vinya integrades a la denominació d'origen (DO) Penedès, indicacions geogràfiques protegides (IGP), produccions ecològiques i produccions integrades així com les àrees dedicades a altres conreus i a activitats relacionades amb l'agricultura, ramaderia, producció vitivinícola i activitats relacionades, dins dels àmbits assenyalats als plànols d'ordenació.
Aquests espais gaudeixen a la comarca d'una funció paisatgística rellevant, configurant espais amb una funció estratègica de reserva d'espai obert o lliure en relació amb el model territorial.
Sòl de protecció especial: regulació
El sòl de protecció especial ha de mantenir la condició d'espai no urbanitzat i, amb aquesta finalitat, ha de ser classificat com a sòl no urbanitzable pels plans d'ordenació urbanística municipal llevat que excepcionalment i de manera justificada, convingués incloure alguna peça en sectors o polígons per tal de garantir definitivament la permanència com a espai obert mitjançant la cessió i la incorporació al patrimoni públic que pot resultar del procés de gestió urbanística corresponent.
En els sòls de protecció especial determinats pel Pla s'ha d'aplicar el règim que estableix aquest article.
En relació amb les actuacions en sòl no urbanitzable que es poden autoritzar a l'empara dels apartats 4 i 6 de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i dels articles concordants del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol, s'entén que el sòl de protecció especial està sotmès a un règim especial de protecció al qual fa referència l'apartat 5 de l'esmentat article, i que són incompatibles totes les actuacions d'edificació o de transformació de sòl que puguin afectar de forma clara els valors que motiven la protecció especial.
Els plànols distingeixen, dins del sòl de protecció especial, aquell que es protegeix principalment pel seu interès natural i ecològic o per la seva funció connectora i aquell que ho és principalment pel seu valor agrícola, com són els espais d'especial protecció de la vinya.
Els projectes i les actuacions d'interés públic admeses en sòl de protecció especial natural o de la vinya necessitaran de l'informe del Departament amb competència en matèria d'agricultura i ramaderia sobre els efectes i les repercussions de les actuacions a les explotacions agràries, d'acord amb la disposició addicional cinquena de la Llei 18/2001, de 31 de desembre, d'orientació agrària.
En el sòl de protecció especial, només es poden autoritzar les següents edificacions de nova planta o ampliació de les existents:
a) Les que tenen per finalitat el coneixement o la potenciació dels valors objecte de protecció o la millora de la gestió del sòl en el marc dels objectius de preservació que estableix el Pla.
Aquestes edificacions corresponen al tipus A de l'article 2.5.
b) Les edificacions i ampliacions que podrien ser admissibles d'acord amb el que estableix l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, quan es compleixin les condicions i exigències que assenyalen els apartats 5, 6, 7 i 8 del present article per tal de garantir que no afectaran els valors que motiven la protecció especial d'aquest sòl.
Aquestes edificacions o instal·lacions corresponen als tipus B i C de l'article 2.5.
c) Quan les ampliacions d'edificis destinats a usos que poden ser admesos en sòl no urbanitzable no poguessin complir les condicions establertes a l'apartat anterior i fossin imprescindibles per a la continuïtat de l'activitat i aquesta fos d'interès per al municipi, es pot autoritzar una ampliació fins al 20% del sostre i del volum existent que no es subjecti total o parcialment a les condicions assenyalades.
En el sòl classificat com de protecció especial de la vinya, i en general en tot el sòl de protecció especial que estigui destinat a activitats agràries, s'entén com a edificacions motivades per la millora de la seva gestió les necessàries per a l'agricultura a cel obert, les instal·lacions per a l'elaboració de vins i caves, així com les instal·lacions per l'emmagatzematge vinculat a la producció, distribució, imatge i activitats d'enoturisme vinculades a la entitat productora principal, les necessàries per a la ramaderia extensiva, tal com els coberts per emmagatzemar provisionalment les collites, per al bestiar o la maquinària agrícola i similars i, en general, les que preveuen el punt 6 a) i b) de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol i els articles concordants del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol.
Les edificacions motivades per formes intensives d'explotacions agrícoles o ramaderes, com també totes les altres edificacions i activitats, autoritzables en determinades circumstàncies en el sòl no urbanitzable a l'empara de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol i els articles concordants del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol requereixen, per ser autoritzades, la incorporació d'un estudi d'impacte i integració paisatgística, que és preceptiu d'acord amb el que disposen els articles 6.3 i 6.4 per tractar-se d'edificacions aïllades, d'un capítol que analitzi els efectes de la inserció de l'edificació en l'entorn territorial i demostri la seva compatibilitat amb la preservació dels valors que motiven la protecció especial d'aquest sòl, sense perjudici del que s'assenyala a l'apartat 8.
En tot cas, no s'autoritzaran aquestes edificacions i activitats en espais de protecció especial natural si hi ha alternatives raonables d'ubicació en espais de protecció especial de la vinya.
Tampoc s'autoritzaran noves edificacions en sòl de protecció especial, natural o de la vinya, si existeixen alternatives de reutilització d'edificacions existents en desús.
Els nous elements d'infraestructures que s'hagin d'ubicar necessàriament en sòl de protecció especial, com també la millora dels que hi ha en aquesta classe sòl, han d'adoptar solucions que minimitzin els desmunts i terraplens, i han d'evitar interferir en els connectors ecològics, corredors hidrogràfics, i els elements singulars del patrimoni natural (hàbitats d'interès, zones humides i espais d'interès geològic).
L'estudi d'impacte ambiental quan sigui requerit per la naturalesa de l'obra ha de tenir en compte la circumstància de la seva ubicació en sòl de protecció especial.
Quan no es requereixi l'estudi d'impacte ambiental és preceptiva la realització, dins l'estudi d'impacte i integració paisatgística que disposa l'article 6.4, d'una valoració de la inserció de la infraestructura en l'entorn territorial que expressi el compliment de les condicions esmentades sense perjudici del que s'assenyala a l'apartat 8.
En tot cas, les infraestructures lineals que hagin de travessar espais de connexió ecològica dins d'aquests estudis d'avaluació ambiental, han de considerar les mesures de repermeabilització adients en localitzacions estratègiques per garantir la connectivitat ecològica.
L'anàlisi i la valoració de la inserció de les edificacions o infraestructures en l'entorn territorial ha de demostrar que les construccions i els usos que es proposen no afecten de forma substancial els valors de l'àrea de sòl de protecció especial on s'ubicarien.
L'estudi ha de considerar les següents variables, amb especial atenció a les relacionades amb els valors a protegir:
a) Vegetació i hàbitats de l'entorn.
d) Funcions de connector biològic.
i) Accessibilitat i necessitat de serveis.
j) Increment de la freqüentació.
k) Patrimoni cultural i històric.
En tot cas, les dimensions de l'àrea de sòl.superfície, amplada, etc.. seran determinades en la valoració dels efectes de les edificacions o infraestructures en l'entorn territorial.
Mitjançant instruments de planejament urbanístic: plans directors urbanístics, plans d'ordenació urbanística o plans especials, directrius de paisatge o altres instruments de planificació i de protecció de l'entorn natural o de recuperació de determinades espècies, que s'incorporin al Pla director territorial, es poden, en el marc de les regulacions d'ordre general que s'expressen en aquestes Normes, desenvolupar de forma detallada les condicions per a l'autorització de les edificacions i activitats a què es refereix l'apartat 5, com també les condicions específiques per a la implantació de les infraestructures necessàries.
Quan hi hagi aquestes regulacions, no és necessari analitzar i valorar la inserció en l'entorn territorial a què es fa referència, amb caràcter general, en aquest article, sense perjudici de:
a) Les avaluacions d'impacte ambiental que exigeix la legislació vigent per a determinades actuacions en funció de la seva naturalesa i dimensió.
b) Les avaluacions d'impacte ambiental que exigeix la normativa ambiental de Catalunya per als espais compresos en el Pla d'Espais d'Interès Natural.
c) Les condicions específiques de caràcter més restrictiu establertes per als sòls que formen part de la Xarxa Natura 2000.
d) Els que afectin connectors ecològics
En els marges i límits de parcel·la dels sòls de protecció especial destinats a la producció agrària, s'ha de mantenir o, en el seu cas, s'ha de reposar la vegetació natural espontània o la tradicional de la zona (rengles d'arbres o arbustos, bardisses, etc.) atès que són factors de biodiversitat i del paisatge.
Els departaments competents han de definir projectes de restauració i programes d'ajuts, com també contractes de conreu per tal que les reposicions no gravin significativament l'activitat agrària.
Les activitats extractives que tinguin lloc en el sòl de protecció especial es regeixen per l'establert a l'article 2.17.
Regulació específica connectors ecològics
Es defineixen com a connectors ecològics els espais que per la seva qualitat i disposició estratègica garanteixen el desplaçament de les especies, i també, en el context del pla, aquells elements i àmbits que reforcen i asseguren la permeabilitat ecològica entre els espais d'especial interès connector i els que asseguren la permeabilitat ecològica de la matriu territorial.
Es consideren connectors ecològics la totalitat dels cursos fluvials i dels espais de protecció especial natural.
Determinacions i regulació general
a) El planejament urbanístic municipal, en funció de les característiques i valors específics dels sòls que tenen la consideració de connector ecològic, ha de classificar el sòl en alguna de les categories de sòl no urbanitzable de protecció (agrària, forestal, paisatgística, etc.) indicant específicament el seu valor de connector ecològic i establint mesures per tal de garantir:
La continuïtat, evitant la formació d'efectes barrera.
La preservació de la permeabilitat ecològica, definint mesures específiques en funció de cada sistema o zona.
Aixó afecta els projectes d'infraestructures, que han de preveure la connectivitat ecològica dels trams que es disposen sobre connector, a les zones agrícoles que han de conservar les condicions de connectivitat i a les àrees d'assentament o edificació, a on s'han de determinar mesures per tal de minimitzar l'efecte barrera.
La limitació o regulació específica de les transformacions territorials i els usos en relació als punts anteriors.
La limitació de les edificacions a la recuperació de les existents i les directament relacionades amb les activitats i intensitats admeses.
El reconeixement explicit d'edificacions i activitats existents, regulant les condicions de permanència, ampliació o extinció d'acord amb els objectius definits als apartats anteriors i el contingut d'aquestes Normes.
b) El planejament urbanístic municipal, sectorial o especial, les directrius del paisatge i els projectes d'infraestructures, han de justificar les mesures tendents a la preservació de la connectivitat ecològica.
c) La determinació de mesures específiques de protecció dels connectors ecològics desenvolupades a través de les directrius del paisatge o d'un pla sectorial d'ordenació dels connectors ecològics de l'Alt Penedès es consideren vinculants pel planejament municipal.
Regulacions específiques del sòl de protecció especial de la vinya
S'inclouen en aquest tipus de sòl la totalitat del sòl no urbanitzable que no ha estat inclòs en la categoria de protecció especial natural.
El sòl de protecció especial de la vinya comprèn sòls d'alt valor agrícola amb conreu de vinya inscrits com a Denominació d'origen Penedès, indicacions geogràfiques protegides (IGP), produccions ecològiques i produccions integrades, inclou també àrees dedicades a altres conreus i a activitats relacionades amb l'agricultura, ramaderia, producció vitivinícola i activitats relacionades.
El planejament urbanístic ha de classificar aquest sòl com a no urbanitzable de protecció agrícola amb menció de la categoria de protecció especial de la vinya del Pla, s'ha de determinar com a ús principal l'agrícola i es podran delimitar subzones en funció de les característiques diferencials o regulacions específiques en funció de posició, usos compatibles o edificacions.
La regulació de totes les subzones aplicarà les mesures per a sòl no urbanitzable de protecció espacial derivades del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i també les que deriven de les directrius del paisatge.
Les directrius del paisatge, el planejament urbanístic sectorial, municipal o intermunicipal han de determinar les condicions relatives a:
a) actuacions dirigides a la protecció del medi natural, en particular a la preservació de les zones humides, boscos i associacions vegetals o altres àrees d'interès biològic associades a l'espai d'especial protecció de la vinya;
b) actuacions especialment dirigides a la protecció del paisatge;
c) actuacions en el sòl, parcel·lació, accessos i altres xarxes que han de garantir el manteniment i la millora de la biodiversitat i del patrimoni natural, d'acord amb els objectius del Pla, així com amb la legislació urbanística i sectorial aplicable;
d) els usos complementaris, compatibles o prohibits per a cada subzona;
e) les condicions d'implantació, rehabilitació i ús de les edificacions, especificant, en les subzones en què s'admeti, les condicions relatives a la construcció d'instal·lacions relacionades amb la producció vitivinícola; caves i cellers, amb usos agrícoles i ramaders, de turisme rural o altres usos compatibles, justificant, en cada cas, la necessitat i les condicions d'implantació en relació amb l'accessibilitat i el paisatge.
f) la delimitació de subzones que per raons de paisatge o d'accessibilitat queden excloses de determinats usos o edificacions.
El desenvolupament de les estratègies de nucli previstes en aquest Pla es podrà desplegar sobre aquest tipus d'espais.
En especial es recomana l'elaboració d'un Pla especial de camins rurals que prevegi les necessitats derivades de les activitats agràries, les condicions de secció o paviment en funció de les circulacions previstes (vehicles agrícoles, camions, bicicletes, vianants, etc.) clarifiqui la titularitat i determini la gestió a realitzar en els diferents tipus de camins.
Sòl subjecte a risc o afectació
Els sòls subjectes a riscos naturals o tecnològics queden exclosos de qualsevol destinació que hagi de comportar un risc per a les persones d'acord amb les directrius que estableixen els articles 5 i 6 del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol.
El planejament urbanístic ha de delimitar amb precisió les zones de risc i ha de determinar, si escau, les mesures específiques de protecció i prevenció que siguin adequades d'acord amb l'ordenació i amb la normativa d'aplicació en cada cas.
L'ús dels terrenys sotmesos a risc d'inundació es regula pel que assenyala l'article 6 del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol, en funció de la planificació hidràulica que ha d'establir els àmbits de la zona fluvial, zona del sistema hídric i zona inundable per episodis extraordinaris.
Es contemplaran les directrius de preservació davant dels riscos establerts en els articles 5, 6 i 7 del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol.
Les peces de sòl subjectes a risc per causa de la seva inundabilitat, confrontants amb àrees urbanes, amb les limitacions derivades de l'estratègia assignada a l'àrea o nucli urbà, poden ser classificades com a sòl urbanitzable en el planejament d'ordenació urbanística municipal si es compleixen els requeriments que estableix al respecte l'article 6 del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol.
L'ordenació específica del sòl no urbanitzable en el planejament urbanístic
Dins del marc que s'estableix per als espais de protecció especial del sistema d'espais oberts establerts pel Pla, el planejament urbanístic ha de determinar diverses zones i mesures de protecció en funció de la regulació d'actuacions, usos i construccions que estableixi en cada lloc d'acord amb els graus de preservació i transformació exigibles i admissibles respectivament.
Sense perjudici de les consideracions específiques derivades de les característiques del municipi, les zones i les mesures de protecció en sòl no urbanitzable tenen com a objectiu facilitar la gestió orientada a la preservació dels següents valors i funcions:
Terrenys edafològicament valuosos.
Terrenys més planers i amb unitats productives més extenses.
Terrenys que embolcallen espais naturals protegits o de domini públic hidràulic i pecuari.
b) Valors ambientals, ecològics o científics
Hàbitats singulars fràgils o que hostatgen flora o fauna d'especial interès.
Hàbitats de major integritat, dimensió i més representatius de la regió.
Espais intersticials agrícoles rics en diversitat biològica (marges, sèquies, tanques arbrades, etc.).
Espais d'interès geològic i les zones humides.
c) Valors paisatgístics i d'altres
Àrees d'interès paisatgístic a preservar, a restaurar i a crear.
Entorns d'elements culturals (històrics, arqueològics, identitaris, etc.).
Terrenys de domini públic (camins, boscos i prats comunals, domini hidràulic, camins ramaders, etc.).
d) El planejament urbanístic ha de considerar també en l'ordenació del sòl no urbanitzable, el que, sense tenir un valor intrínsec notable, pot jugar un paper rellevant en l'estructuració de l'espai i en concret el que:
Respon a un objectiu de separació d'àrees edificades.
Defineix els límits de l'espai que poden assolir les àrees urbanes.
Facilita la percepció del paisatge.
Facilita l'ampliació o la implantació de les infraestructures necessàries.
Preserva superfícies no urbanitzables de certa entitat com a reserves estratègiques de futur.
Pot fer de franja protectora de corredors fluvials i zones humides.
La consideració dels valors que assenyala aquest article no comporta una zonificació específica que s'hi refereixi, atès que les determinacions normatives d'una zona poden simultàniament tenir objectius d'ordre divers i que aquests poden ser també objecte de determinacions no zonals.
Les zones de sòl no urbanitzable són, per tant, les que el pla urbanístic adopti en el marc, si s'escau, de les disposicions reglamentàries que s'estableixin al respecte.
Consideració del patrimoni arquitectònic
El Pla incorpora l'inventari del patrimoni històric, arquitectònic i cultural de la comarca del Alt Penedès a la memòria.
Les actuacions en sòl no urbanitzable que s'autoritzin a l'empara de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, situades a l'entorn visual dels edificis inclosos a l'inventari del Patrimoni històric, arquitectònic i cultural, a part de complir amb caràcter general les disposicions transitòries d'aquestes Normes territorials, han de respectar les característiques paisatgístiques d'aquest entorn i les traces existents de camins, passos, explanades, fonts, vegetació, etc. que estructuren l'espai al voltant de l'edifici.
Consideració del patrimoni geològic
El Pla incorporarà els espais de l'inventari d'espais d'interès geològic de Catalunya presents a la comarca.
L'ordenació urbanística que derivi del Pla ha de preservar aquests espais d'acord amb els seus valors.
Els que puguin quedar inclosos en àmbits de desenvolupament urbanístic o d'una actuació d'interès territorial, regulada a l'article 1.14, seran objecte d'una consideració singular que garanteixi la seva conservació, integritat i funcionalitat ambiental i, si és el cas, el manteniment del seu valor com a referència visual.
En el cas específic dels geotops que es troben en entorns urbans, s'ha de garantir el desenvolupament urbà compatible amb la preservació del patrimoni geològic.
Règim dels usos i edificacions existents en els espais oberts
Les edificacions legalment implantades que s'ajustin als supòsits d'usos permesos en sòl no urbanitzable es poden mantenir i ampliar si es compleixen els requisits del planejament general urbanístic a què estiguin subjectes i les determinacions que estableix la legislació urbanística i el Pla.
Les edificacions degudament autoritzades d'acord amb la legislació anterior a la Llei 2/2002, de 14 de març, d'urbanisme, que no s'ajustin als supòsits d'usos permesos pel Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i que, per tant, actualment no serien autoritzables, es podran mantenir, però només es podran autoritzar ampliacions en sòl de protecció especial de la vinya en els termes previstos pel Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i pel Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol, si el planejament urbanístic municipal aprovat definitivament abans de l'entrada en vigor de la Llei 2/2002, de 14 de març, d'urbanisme, ho preveu expressament.
En aquest cas, les ampliacions possibles no poden superar el percentatge previst pel planejament urbanístic i com a màxim el 50% de la superfície construïda i del volum edificat que hi havia en la data d'entrada en vigor de la Llei 2/2002, de 14 de març, d'urbanisme.
L'establiment d'aquest límit màxim no comporta cap nova opció d'ampliació en aquells casos en què aquesta ja s'hagi realitzat i hagi exhaurit les possibilitats assenyalades en el planejament urbanístic.
En tot cas, caldrà que les obres d'ampliació siguin imprescindibles per al manteniment de l'activitat per a la qual es va construir l'edificació objecte d'ampliació i que aquesta es trobi en plena utilització.
Els municipis han de vetllar per què les edificacions o usos existents implantats il·legalment, pels quals hagi prescrit l'acció de reposició, minimitzin els seus impactes.
No s'admeten ampliacions d'aquestes edificacions ni intensificació o substitució de les activitats.
Amb l'objectiu de recuperar la integritat formal del territori rural, les administracions públiques han d'adoptar mesures per al desmuntatge o enderroc de les construccions no catalogades destinades a activitats subjectes a intervenció ambiental quan aquestes cessin definitivament.
S'entén que una activitat ha cessat definitivament quan és constatada de manera notòria la seva inactivitat continuada al llarg de dos anys consecutius.
No són objecte d'aquest article les edificacions que per la seva tipologia, construcció i valor identitari -masies, corrals, barraques de pastor o de vinya, molins- cal considerar que formen part de la imatge del territori rural que es vol preservar, millorar o recuperar.
Actuacions en els trams urbanitzats dels cursos fluvials i en les zones verdes i parcs urbans amb funció connectora o de transició.
Les actuacions en els trams fluvials i riberencs al seu pas per nuclis i àrees urbanes i àrees especialitzades que formen part d'un mateix curs d'aigua, la resta del qual, aigües amunt i aigües avall, està classificat pel Pla de protecció especial en una longitud territorialment significativa, s'han d'adreçar al manteniment o, en el seu cas, la restauració de la vegetació riberenca per tal d'incrementar, en la mesura que sigui possible, la funció connectora ecològica del conjunt del curs fluvial i influir positivament en la qualitat del paisatge dels espais urbans que travessa.
Quan aquests trams fluvials i riberencs formin part d'alguna zona verda o parcs urbans, com també en els casos de zones verdes o parcs urbans a través dels quals es pot produir la continuïtat entre sòls de protecció especial, el seu tractament formal i compositiu ha d'evitar les construccions no necessàries i s'ha de basar en elements vegetals naturals, preferentment de les espècies pròpies dels ambients representats en els sòls de protecció especial contigus, i el mobiliari urbà ha de ser-hi absent o ha de quedar reduït al mínim imprescindible.
En cas d'un nucli o àrea urbana amb un curs fluvial perifèric, les extensions urbanes han d'evitar passar a l'altre costat d'aquest, llevat que fos l'única opció o que des dels punts de vista de l'estructuració urbana i la integració territorial tingués clars avantatges respecte a altres opcions.
En tot cas, l'espai fluvial i riberenc ha de ser tractat com un element bàsic de l'ordenació urbanística.
Quan sigui adient pel tipus d'espais i pel caràcter de la franja perimetral del sòl urbà, el tractament i els usos admesos a les zones verdes perifèriques i els parcs periurbans han de ser els adequats per tal que aquestes àrees de sòl puguin tenir un paper d'espais de transició entre l'àrea urbana i el medi rural i que actuïn com amortidors dels possibles impactes de la primera envers el segon.
Establiment de determinacions específiques
Mitjançant plans directors o especials urbanístics, i plans d'ordenació urbanística municipal es poden establir altres regulacions específiques referides a determinades àrees o indrets en atenció a les seves peculiars característiques, sempre que siguin coherents amb la regulació que amb caràcter general estableix aquest Pla pels diversos tipus d'espais oberts.
És aplicable el planejament vigent relatiu a espais PEIN o altres normes reguladores de condicions especials del medi ambient o del paisatge, com ara el pla especial del parc del Foix, el pla especial de protecció del medi físic i el paisatge de l'espai natural del Garraf o el pla especial de protecció del medi físic i el paisatge de l'espai natural d'Olèrdola.
El present Pla no afecta les activitats extractives autoritzades d'acord amb els procediments i condicions establerts per la legislació sectorial vigent.
Les autoritzacions relatives a noves activitats extractives, i a ampliacions de les ja autoritzades, han de tenir en compte les determinacions del Pla, en especial les corresponents al sistema d'espais oberts, però també les estratègies de desenvolupament urbà i d'infraestructures, mentre que també poden ser argument favorable o desfavorable per a determinades ubicacions.
Quan les activitats extractives se situïn en terrenys inclosos en el Pla d'Espais d'Interès Natural, la seva autorització s'ha d'ajustar al previst a la Llei 12/1981, de 24 de desembre, per la qual s'estableixen normes addicionals de protecció dels espais d'interès natural afectats per activitats extractives.
Les propostes del Pla per a la protecció dels sòls no urbanitzats i del paisatge que s'estableixen en els títols II, VI i disposicions transitòries d'aquestes Normes seran específicament considerades en l'elaboració dels projectes d'explotació i dels programes de restauració, i en els informes preceptius corresponents.
En la restauració dels espais que hagin estat afectats per activitats extractives, que es trobin situats en sòl de protecció especial s'ha de tenir especial cura de restablir els valors que, en cada cas, han motivat la protecció especial.
Amb l'objectiu de racionalitzar al màxim des dels punts de vista ambiental, econòmic i social l'atorgament de noves autoritzacions d'activitats extractives, s'han de portar a terme estudis en l'àmbit de Catalunya sobre previsions de la demanda i sobre la localització i condicions d'explotació dels possibles jaciments; de manera especial s'han de tenir en compte els acords i els estudis promoguts pel Grup Interdepartamental d'Àrids de Catalunya constituït el 7 de juliol de 2004, o per altres dispositius amb la mateixa finalitat que es creessin en el futur.
Plantes de tractament de residus i estacions depuradores d'aigües residuals.
El Pla no afecta les plantes de tractament de residus i les estacions depuradores d'aigües residuals autoritzades d'acord amb els procediments i condicions establerts per la legislació sectorial vigent.
En tot allò que els és aplicable, regeix el que estableix l'article anterior.
Recomanacions complementàries per a una millor planificació i gestió dels espais oberts
Com a instruments de planificació i de gestió que poden complementar positivament les directrius d'ordenació territorial que es proposen, el Pla territorial recomana l'elaboració de:
a) Un programa d'espais agraris tallafoc i definició d'una xarxa de corredors d'extinció d'incendis.
c) Plans especials per ordenar els usos de la ribera, afavorir el desenvolupament dels sistemes ecològics complexos, depurar les aigües, dissenyar itineraris i consolidar-los com a elements estructurals del territori que permetin apropar la població als espais fluvials.
d) Un programa de racionalització i minimització de l'impacte paisatgístic i sobre la biodiversitat de les infraestructures de transport i transformació d'energia elèctrica.
e) Una delimitació precisa del domini públic hidràulic i de les zones inundables.
f) Una normativa específica i un pla de camins que clarifiqui la titularitat, gestió, secció i ús dels diferents tipus de camins.
g) Un pla d'ubicació de les antenes de telecomunicacions.
Reintegració de sòl al sistema d'espais oberts per desclassificació urbanística
El sòl que es reintegri al sistema d'espais oberts com a resultat d'una desclassificació urbanística realitzada mitjançant modificació o revisió del planejament municipal, ha d'esdevenir sòl de protecció especial d'interès natural i/o ambiental o sòl de protecció especial de la vinya, en funció de la categoria que tingui l'àrea de sòl en què estigui integrat físicament o amb la que mantingui una clara continuïtat morfològica.
En els casos dubtosos per trobar-se en relació similar amb peces de sòl de distinta categoria, el sòl s'ha d'adscriure al tipus que s'assenyali en l'instrument a través del qual s'ha produït la desclassificació, i si aquest no ho fa, ha de quedar inclòs en el tipus que comporti la major protecció dels que tinguin els sòls del seu entorn immediat.
Espais oberts inclosos dins del Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) i altres àmbits subjectes a legislació o planificació sectorial
El Pla incorpora al sistema d'espais oberts de protecció especial els espais inclosos en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN), xarxa Natura 2000 i en altres instruments sectorials de protecció de la natura amb les delimitacions globals adoptades per aquests.
Es consideraran integrades al Pla les delimitacions o modificacions del PEIN i la xarxa Natura 2000 que s'aprovin amb posterioritat a l'aprovació definitiva del present Pla.
Sense perjudici de la regulació especifica de protecció derivada d'aquest Pla o del planejament que el desenvolupi, és aplicable a cada espai la legislació o regulació específica per raó dels seus valors naturals, així com el planejament que les desenvolupi.
La Llei 12/1985, de 13 de juny, d'espais naturals, constitueix el marc jurídic bàsic per a la protecció de la natura a Catalunya.
En els àmbits del PEIN regulats mitjançant els plans especials a què fa referència la normativa sectorial reguladora de la protecció dels espais d'interès natural, o mitjançant altres plans de protecció derivats de l'aplicació de la regulació sectorial, la normativa d'aquests plans especials prevaldrà, en cas que sigui més restrictiva, sobre la que amb caràcter general estableix el pla territorial per al sòl de protecció especial.
Tanmateix, en tot cas són aplicables les disposicions del Pla, o de les directrius del paisatge, relatives a la protecció del paisatge.
En els àmbits inclosos a la xarxa Natura 2000 són d'aplicació obligada les corresponents directrius per a la gestió dels espais inclosos a la xarxa Natura 2000.
Mitjançant el reconeixement dels assentaments existents i la proposta d'estratègies d'extensió, reforma o consolidació, i la definició d'una estructura nodal de referència, el Pla estableix les pautes per a una evolució urbanística que respongui a les finalitats previstes en el Programa de Planejament Territorial enunciades a l'article 1.4 i que sigui coherent amb les aptituds i condicions de cada lloc del territori.
D'acord amb les estratègies de desenvolupament que estableix el Pla i amb les característiques físiques, socials i econòmiques de cada nucli i àrea urbana, el planejament urbanístic ha de definir el model d'implantació urbana i les determinacions concretes que regularan les iniciatives d'urbanització i d'edificació.
El plànol p.01 Model territorial expressa l'estructura nodal que el Pla proposa, en la qual es reconeix el paper que poden jugar les diverses àrees i nuclis en la vertebració urbana del territori, el qual no sempre va associat a l'estratègia assignada, ja que aquesta depèn també de la disponibilitat de sòl apte per a l'extensió.
L'estructura nodal proposada, juntament amb l'assignació d'estratègies de desenvolupament, proporciona una pauta indicativa per a la distribució dels equipaments d'interès supramunicipal en compliment del que assenyala l'apartat 1.a) de l'article 13 de la Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial.
La determinació espacial i normativa del sistema d'assentaments té les finalitats següents:
b) Assolir masses crítiques de població i llocs de treball que facilitin la disminució de les necessitats de mobilitat i la dotació de transport públic.
c) Facilitar la integració dels creixements de la població immigrada.
d) Afavorir la formació d'àrees urbanes socialment cohesionades i combatre els riscos de la segregació urbana.
e) Evitar i corregir la dispersió d'usos i edificacions en el territori.
f) Propiciar el desenvolupament urbà en les localitzacions de major aptitud.
g) Fomentar la mixticitat d'usos dels teixits urbans.
h) Racionalitzar la implantació d'àrees especialitzades aïllades.
i) Preservar el valor patrimonial del sistema d'assentaments.
j) Potenciar l'ús eficient de les àrees urbanes per a disminuir les necessitats d'extensió.
k) Proporcionar pautes per a una distribució espacial funcionalment adequada dels equipaments d'interès plurimunicipal.
l) Evitar els possibles efectes negatius dels desenvolupaments urbans sobre el paisatge.
En els plànols del Pla es distingeixen, d'una banda, amb la denominació de nuclis històrics i les seves extensions, els assentaments de naturalesa complexa que inclouen usos i teixits diversos i que s'han format a partir d'un nucli originari per les seves extensions i per continuïtat al llarg del temps i, d'altra banda, amb la denominació d'àrees especialitzades, les que són resultat d'iniciatives per al desenvolupament d'usos específics: residencials, industrials, terciaris, equipaments, sovint en localitzacions separades de l'àrea urbana principal.
El Pla considera que el conjunt dels nuclis i àrees urbanes configura el sistema d'assentaments bàsics del territori que ha de donar suport al desenvolupament urbanístic.
Les àrees especialitzades constitueixen una situació de fet que el Pla té per objectiu racionalitzar per tal de millorar la funcionalitat del territori.
Assentaments, planejament urbanístic i estratègies de desenvolupament
Els àmbits dels nuclis i àrees urbanes i de les àrees especialitzades assenyalats en els plànols comprenen el sòl urbà i urbanitzable previstos en el planejament urbanístic vigent, d'acord amb la informació disponible en el moment de la redacció del Pla.
En cas de dubte o contradicció, preval l'àmbit que realment tinguin el sòl urbà i l'urbanitzable en els instruments urbanístics que estiguin aprovats definitivament en el moment de l'aprovació definitiva del Pla director territorial.
La definició de les estratègies de desenvolupament que es proposa es fa per referència a la situació física real del nucli o àrea urbana en el moment de l'aprovació definitiva del Pla director territorial.
No es té en compte a aquests efectes el sòl classificat pel planejament urbanístic.
D'acord amb el que disposa l'article 1.16, el Pla no afecta les expectatives del planejament vigent pel que fa al sòl urbà i urbanitzable llevat dels casos en què s'assenyali de forma expressa l'estratègia de reducció-extinció, que ha de suposar la desclassificació total o parcial de determinades peces de sòl.
Tanmateix, les estratègies que s'estableixen per a cada àrea han de ser tingudes en compte com a referències vinculants en les revisions dels plans urbanístics, en les modificacions que afecten les superfícies de sòl urbà o urbanitzable i en l'avaluació de l'oportunitat de desenvolupar sectors de sòl urbanitzable no delimitat.
D'acord amb el que disposa l'apartat 2 de l'article 2.4, les extensions urbanes que proposi el planejament urbanístic municipal en el marc de l'estratègia de desenvolupament assignada pel Pla podran ocupar sòl de protecció especial amb les condicions que assenyala l'article esmentat.
Tipus d'estratègies de desenvolupament
Les estratègies de desenvolupament que es proposen a cada nucli o àrea urbana s'assenyalen en els plànols del Pla, i són les següents:
Manteniment estricte del perímetre urbà.
Manteniment del caràcter rural dispers.
Per als nuclis i àrees urbanes, el Pla estableix diferents estratègies en funció de l'entitat, les característiques, l'accessibilitat i la disponibilitat de sòl físicament apte per a un creixement per extensió.
Quan, en funció dels objectius d'ordenació territorial, es proposa que es produeixi creixement per extensió, el Pla estableix l'estratègia de creixement mitjà.
Quan el creixement es considera adequat en una certa mesura, el Pla estableix l'estratègia de creixement moderat.
Quan es considera que no es donen circumstàncies adequades per a un creixement significatiu en extensió, s'estableixen el creixement de reequilibri.
En els petits assentaments, a on no es donen circumstàncies adequades per a un creixement significatiu en extensió, s'estableixen, en funció dels objectius d'ordenació territorial, les estratègies de millora urbana i compleció, manteniment del perímetre o manteniment del caràcter rural dispers.
Per a les àrees especialitzades, el Pla estableix, alternativament, en funció dels objectius d'ordenació territorial, les estratègies següents:
Com a estratègia complementària a qualsevol de les anteriors, el Pla preveu en alguns casos la localització d'equipaments per a àrees necessitades d'aquestes dotacions que no hagin estat previstes per les reserves urbanístiques del planejament vigent.
El Pla proposa aquesta estratègia de desenvolupament en les àrees que haurien d'augmentar de manera equilibrada la seva capacitat de creixement de població i activitat.
L'objectiu del creixement mitjà és adreçar la major part del creixement urbà a les àrees en millors condicions per reforçar l'estructura de ciutats que vertebra el territori de Catalunya i, d'aquesta manera, facilitar l'accessibilitat als serveis, reduir les necessitats de mobilitat i evitar la dispersió de la població i l'activitat.
El Pla assigna l'estratègia de creixement mitjà a àrees urbanes amb bones condicions de connectivitat i disponibilitat de sòl apte per a l'extensió en les quals es valora la presència rellevant d'alguna de les següents circumstàncies:
a) Àrees urbanes que són ja polaritats territorials significatives per la seva trajectòria històrica, l'estructura social i econòmica, el dinamisme empresarial i cultural i la presència d'equipaments i institucions d'abast supramunicipals, en aquest cas s'han considerat Vilafranca del Penedès i Sant Sadurní d'Anoia.
b) Àrees urbanes conurbades o molt pròximes a les anteriors amb les quals constitueixen o poden arribar a constituir una realitat urbana supramunicipal amb un elevat grau d'integració, en aquest cas s'ha considerat Santa Margarida i els Monjos.
D'acord amb aquesta estratègia, i en funció de les previsions de creació d'habitatges i llocs de treball que el Pla considera per als diversos àmbits, els plans d'ordenació urbanística municipal corresponents han de fer majors previsions de sòl de desenvolupament urbanístic que les que resultarien de considerar només les seves necessitats internes.
En la formulació, tramitació i aprovació de les revisions dels plans d'ordenació urbanística municipal, els òrgans competents han de tenir present aquesta exigència per tal de vetllar que, en el seu conjunt, les àrees amb creixement mitjà ofereixin sòl en quantitat suficient per satisfer les necessitats que, d'acord amb els objectius del Pla, es preveuen en cada àmbit.
L'extensió urbana màxima que el Pla d'ordenació urbanística municipal pot proposar per al creixement mitjà és orientativament la que resulti de l'aplicació de la següent expressió alfanumèrica:
E: superfície de l'extensió urbana admissible
A: superfície de càlcul de l'àrea urbana existent
La superfície de l'àrea urbana existent a considerar en el càlcul (A) s'ha de determinar de la manera següent: s'han d'incloure tots els sòls consolidats o urbanitzats en la data d'aprovació definitiva del Pla director territorial, corresponents a trames urbanes d'ús dominant residencial o mixt amb una presència significativa d'habitatge, incloent tota la superfície viària, de zones verdes i d'equipaments integrats o associats a aquestes trames, que estan incloses pel Pla director territorial en els àmbits de les.àrees urbanes i les seves extensions. assenyalats en els plànols.
En cas que les trames considerades estiguin en contigüitat amb altres trames consolidades o urbanitzades destinades a activitat econòmica, que no han estat comptabilitzades per no contenir habitatge o per tractar-se d'àrees especialitzades, una proporció d'aquestes es considera que forma també part de l'àrea urbana existent a efectes de càlcul, amb els següents límits: a) No ha d'incrementar en més del 60% l'àrea urbana de caràcter residencial i mixt delimitada a efectes de càlcul. b) Es comptabilitzarà només el sòl d'activitat econòmica consolidat o urbanitzat que està situat dins d'una franja al voltant d'aquesta mateixa àrea urbana, d'una amplada igual a la meitat del màxim diàmetre d'aquesta.
Les superfícies màximes de sòl urbanitzable regulades per l'estratègia de creixement mitjà es poden ampliar quan sigui necessari per tal d'assolir els objectius quantitatius i qualitatius, que han de ser determinats pel planejament urbanístic derivat d'aquest Pla, com és el cas del Pla director urbanístic de l'eix central del Penedès.
A més, les determinacions resultants s'hauran d'ajustar al model territorial proposat per aquest Pla director territorial i complir els següents requisits:
Les ampliacions esmentades hauran de comptar amb l'acord dels municipis afectats.
Per tal que aquestes ampliacions siguin efectives s'haurà d'haver complert el temps o les circumstàncies establertes per a la revisió del planejament urbanístic municipal vigent i procedir-ne a la revisió.
L'acord corresponent haurà de comptar amb la participació del Consell Comarcal de l'Alt Penedès.
Les ampliacions esmentades tan sols es podran fer en el marc del planejament urbanístic plurimunicipal, com és el cas del Pla director urbanístic de l'eix central del Penedès.
Mentre no hi hagi Pla director urbanístic, o una altra fórmula de coordinació espacial del desenvolupament urbà supramunicipal, la revisió del planejament urbanístic municipal de les ciutats a les que s'ha assignat el creixement mitjà per la seva funció actual de polaritat la podrà desenvolupar.
El Pla estableix aquestes estratègies en els nuclis o àrees de mitjana o petita dimensió urbana que, per les seves condicions de sòl i de connectivitat, poden tenir un creixement proporcionat a la seva realitat física com a àrees urbanes.
En àmbits on no hi hagi àrees urbanes de major importància, aquelles a les quals s'assigna l'estratègia de creixement moderat poden assolir, en funció del seu valor de posició, una funció nodal amb relació al seu entorn pròxim.
L'extensió urbana màxima que el Pla d'ordenació urbanística municipal podrà proposar serà orientativament la que resulti de l'aplicació de les següents expressions alfanumèriques:
E: superfície de l'extensió urbana admissible.
A: superfície de càlcul de l'àrea urbana existent.
f: factor de correcció per a nuclis de petita dimensió, definit al punt 4.
La superfície de l'àrea urbana existent a considerar en el càlcul (A) s'ha de determinar de la manera següent: s'ha d'incloure tots els sòls consolidats o urbanitzats en la data d'aprovació definitiva del Pla director territorial, corresponents a trames urbanes d'ús dominant residencial o mixt amb una presència significativa d'habitatge, incloent tota la superfície viària, de zones verdes i d'equipaments integrats o associats a aquestes trames, que estan incloses pel Pla director territorial en els àmbits de les.àrees urbanes i les seves extensions. assenyalats en els plànols.
En cas que les trames considerades estiguin en contigüitat amb altres trames consolidades o urbanitzades destinades a activitat econòmica, que no han estat comptabilitzades perquè no contenen habitatge o perquè es tracta d'àrees especialitzades, una proporció d'aquestes es considera que també forma part de l'àrea urbana existent a efectes de càlcul, amb els següents límits: a) No ha d'incrementar en més del 60% l'àrea urbana de caràcter residencial i mixt delimitada a efectes de càlcul. b) Es comptabilitzarà només el sòl d'activitat econòmica consolidat o urbanitzat que està situat dins d'una franja al voltant d'aquesta mateixa àrea urbana, d'una amplada igual a la meitat del màxim diàmetre d'aquesta.
En el càlcul per proporcionalitat de l'extensió admissible en l'estratègia de creixement moderat, s'ha d'aplicar a les superfícies de càlcul iguals o inferiors a 50 ha un factor de correcció que s'obtindrà de l'aplicació de l'expressió alfanumèrica següent:
El factor f tindrà el valor 1 per a superfícies de càlcul iguals o superiors a 51 ha i el valor 2,43 per a superfícies de càlcul iguals o inferiors a 4 ha.
Quan el municipi no tingui cap àrea diferenciada destinada a activitat industrial, ja sigui formant part de l'àrea urbana principal o separada d'aquesta, o quan l'àrea industrial existeixi però hagi exhaurit o estigui en vies d'exhaurir la disponibilitat de sòl per acollir noves edificacions, es pot augmentar la superfície de sòl d'extensió, resultant de l'aplicació de les condicions establertes pels apartats 2, 3 i 4 d'aquest article, en un 25% de la seva superfície amb destí a àrea específica d'activitat industrial.
La superfície de sòl pendent d'ocupar en un àrea industrial existent disminueix la superfície resultant de l'aplicació del percentatge assenyalat.
La nova àrea per a activitat industrial s'ha de situar en continuïtat amb la resta de teixits d'extensió, tanmateix per raons topogràfiques, paisatgístiques o d'ordenació, pot disposar-se separada, però ben articulada, amb la resta de teixits mitjançant algun espai urbà o periurbà o algun element d'infraestructura o com a extensió d'un àrea especialitzada existent que el Pla no hagi assenyalat específicament com a no extensible.
La superfície d'extensió urbana que determinarà el Pla d'ordenació urbanística municipal comprèn els sectors de sòl urbanitzable i el sòl urbà no consolidat que estigui en disposició de ser desenvolupat per no contenir edificacions i usos de difícil desplaçament.
El sòl urbà no consolidat que estigui ocupat per teixits urbans o instal·lacions que hagin de ser objecte d'un procés de remodelació, la complexitat del qual no permet preveure un desenvolupament dins dels primers 8 anys de vigència del Pla, no s'ha de tenir en compte en el càlcul.
En tot cas, el Pla d'ordenació municipal haurà de justificar aquesta previsió.
L'extensió que resulta de l'aplicació dels apartats anteriors comprèn els teixits urbans de base residencial i els destinats a l'activitat econòmica industrial o terciària que s'integren en la trama general de l'àrea urbana.
L'extensió representa el màxim orientatiu que el Pla considera adequat fins a l'any 2026.
En cas que s'hagués d'excedir aquest màxim, encara que sigui en poca quantitat, s'ha de justificar expressament per la racionalitat de l'ordenació, la coherència amb els objectius del Pla o altres motius d'interès públic.
El planejament urbanístic ha de definir els àmbits de sòl urbà no consolidat i sòl urbanitzable constituents del creixement i ha de fer explícita la comprovació que no excedeixen del límit establert en aquest article.
Tanmateix, i amb la finalitat que les limitacions del creixement convencional no afectin negativament la solució de necessitats o oportunitats de millora de l'àrea urbana, s'admet com a justificació per sobrepassar si és necessari el límit d'extensió establert la provisió de sòl per als següents usos, d'acord amb les especificacions que s'assenyalen en aquest apartat:
a) Habitatges de protecció pública, en proporció superior al mínim establert per la legislació.
d) Equipaments privats qualificadors del nucli i àrea urbana (culturals, turístics, científics, sanitaris, educatius, etc.).
e) Propostes de compactació de sòl urbanitzable qualificat en el planejament vigent.
L'increment d'habitatges de protecció pública té com a limitació que el total d'habitatges de protecció pública.existents més previstos. no ha d'excedir del 40% del total d'habitatges del municipi.existents més previstos.
Els equipaments i establiments hotelers que hagin de justificar una major extensió han d'estar en parcel·la única, no segregable i d'ús excloent.
Els terrenys destinats a habitatges de protecció pública, equipaments públics o privats i hotels, que per raó d'aquests usos excedeixin de l'extensió obtinguda per aplicació del que estableixen els apartats 1, 2, 3 i 4 d'aquest article, no podran variar el seu destí urbanístic sense una modificació prèvia, en aquest sentit, del Pla director territorial.
Els motius de justificació de majors extensions assenyalats seran vàlids també en les modificacions dels POUM.
El Pla estableix aquesta estratègia en les àrees i nuclis urbans de poca extensió, condicions de limitada connectivitat i/o poca disponibilitat de sòl amb aptitud per ser urbanitzat, on el creixement ha d'adequar-se a les dinàmiques demogràfiques i econòmiques del municipi, però no és aconsellable que es dimensioni per acollir creixements exògens més enllà dels necessaris per reequilibrar l'estructura d'edats.
D'acord amb aquesta estratègia els plans d'ordenació urbanística municipal corresponents han de fer les previsions de sòl necessàries per satisfer la demanda d'habitatges i llocs de treball que resulta de les circumstàncies demogràfiques i laborals del nucli o àrea urbana i del municipi.
En els municipis amb diversos nuclis o àrees urbanes, a on no es prevegin estratègies de creixements quantitativament superiors a les de reequilibri, l'àrea que tingui establerta aquesta estratègia podrà preveure sòl de creixement que respongui també a les necessitats de creixement endogen d'aquelles altres àrees.especialitzades residencials, de canvis d'ús o de millora i compleció. que no es satisfacin en l'àrea d'origen.
La determinació de les necessitats de creixement de reequilibri es farà en el moment de l'elaboració i revisió del pla d'ordenació urbanística municipal i per al seu termini, d'acord amb els criteris que assenyala a l'apartat 10 d'aquest article.
Per a la conversió de les necessitats en previsions de sòl, els plans d'ordenació urbanística municipal han d'aplicar les densitats d'habitatge, el nivell mitjà d'ocupació dels habitatges i els estàndards de sostre/sòl per lloc de treball adequats al teixit del municipi, com també les reserves necessàries d'espais lliures públics i equipaments en funció del creixement previst.
Per a la quantificació de la superfície de sòl urbanitzable a preveure s'ha de tenir en compte també la capacitat del sòl urbà per rebre nova edificació d'habitatge i d'activitat, amb el benentès que caldrà optimitzar la utilització del sòl urbà enfront de l'opció d'urbanitzar nou sòl.
L'extensió de sòl urbanitzable que resulti del càlcul es podrà augmentar en un 30% com a factor de flexibilitat i atesa la complexitat pròpia dels processos d'urbanització.
L'extensió de sòl urbanitzable que resulti de l'aplicació d'aquest article no excedirà en cap cas del 30% de la superfície del sòl urbà consolidat determinat d'acord amb el que estableix l'article 3.7 per a l'estratègia de creixement moderat.
En la delimitació de sòl urbanitzable, en els plans d'ordenació urbanística municipal, no s'han de superar les superfícies que resultarien de l'ampliació del mètode que es regula a l'article 3.7.
Així mateix podrà aplicarse directament aquest mètode quan per les característiques de nucli, no adquirisin valors significants les variables a que fa referència l'article 3.8.
En el cas que les necessitats de creixement determinades d'acord amb el que disposa el punt 10 d'aquest article resultin negatives, no es preveurà sòl urbanitzable, si bé es podrà mantenir en la revisió del planejament urbanístic l'expectativa d'edificació de tot l'àmbit classificat com a sòl urbà.
En tot cas, s'admetrà en els nuclis als quals s'assigna l'estratègia de creixement de reequilibri la possibilitat de petits creixements de compleció tal i com es regula a l'apartat 2 de l'article 3.9 (estratègia de millora urbana i compleció).
Determinació de les necessitats de creixement de reequilibri
Les necessitats de creixement d'un nucli, àrea urbana o municipi s'ha de calcular a partir dels següents components i criteris:
a) Nous habitatges previsibles per necessitats d'emancipació en l'horitzó del Pla en funció de l'estructura d'edats de la població resident.
En la determinació del càlcul dels habitatges necessaris, es tindran en compte els habitatges no utilitzats que excedeixin del 7% del parc total d'habitatges.
b) Habitatges necessaris per fer possible en termes quantitatius la residència en el municipi de les persones que ocupen els llocs de treball existents.
c) Espais per a llocs de treball que facin possible en termes quantitatius el treball en el municipi de la població ocupada resident prevista.
d) Habitatges per a noves llars exògenes que tendeixin a reequilibrar les franges d'edat de 20 a 40 anys en relació amb les franges de 40 a 60.
Els habitatges comptabilitzats amb aquesta finalitat hauran de ser de protecció pública.
e) No s'han de comptabilitzar com a necessitats les derivades de demandes no considerades en aquest article, en especial les de segona residència.
Tanmateix, els habitatges ja existents que es destinin a segona residència no es tindran en compte en el càlcul de l'oferta disponible.
El Pla estableix aquesta estratègia en els nuclis i àrees urbanes que per la seva petita dimensió no tenen capacitat per estructurar extensions urbanes o que no disposen de sòl físicament apte per a la urbanització o que tenen un baix nivell d'accessibilitat.
L'objectiu d'aquesta estratègia és la recuperació i millora d'aquests nuclis com a patrimoni urbanístic, mitjançant el foment de la residència associada a les activitats rurals, a les activitats professionals desconcentrades, i a la segona residència de reutilització, i també als serveis turístics de qualitat i petita escala.
D'acord amb aquesta estratègia, els plans d'ordenació urbanística municipal corresponents s'han de centrar en el manteniment, la reconstrucció i millora de les trames urbanes existents amb especial atenció al manteniment de la tipologia arquitectònica dominant en el lloc.
Tanmateix, els plans d'ordenació urbanística municipal poden determinar, mitjançant la delimitació i l'ordenació precisa del sòl urbà d'aquestes àrees, extensions encaminades a la compleció de l'assentament, la regularització de la franja perimetral o, en el seu cas, a ubicar correctament un nou element d'activitat econòmica o equipament.
Els petits creixements són suficients per atendre les necessitats de reequilibri del nucli, llevat del cas en que no fos possible per les condicions físiques de l'entorn (forts pendents, talls orogràfics, riscos o incompatibilitat per protecció paisatgística aprovada).
Les extensions dels nuclis que es proposin en els POUM només es poden classificar com a sòl urbà i han de tenir una ordenació precisa de l'edificació definida en el mateix pla.
Aquestes ordenacions poden ser constitutives de polígons d'actuació quan calgui algun procés de reparcel·lació per a la cessió del carrer o algun element públic.
L'ordenació precisa que estableixi el POUM té com a criteri prevalent la integració morfològica i paisatgística en el nucli existent.
Tanmateix, aquesta ordenació pot modificar-se mitjançant un Pla de millora urbana si esdevingués convenient sense disminuir el grau d'integració morfològica i paisatgística de l'ordenació anterior.
Els objectius i línies d'acció de l'estratègia de millora i compleció aquí assenyalats s'han de considerar adequats també per a qualsevol nucli de petita grandària encara que s'hi hagin establert estratègies que possibiliten una major extensió de l'àrea urbana.
L'assenyalament d'aquesta estratègia en nuclis que formin part del sòl no urbanitzable en municipis amb planejament d'ordenació urbanística municipal, o que no tinguin establert el seu règim de sòl per estar en municipis sense planejament, no implica la seva necessària classificació com a sòl urbà en la revisió o formulació del pla municipal.
El POUM pot mantenir el règim de sòl no urbanitzable si es considera l'adequat per a la consecució dels objectius urbanístics que pretengui, dins dels límits establerts per aquest article.
Manteniment del caràcter rural dispers
Mitjançant l'establiment d'aquesta estratègia, el Pla recull dos tipus d'entitats existents:
a) Les formades per agrupacions d'edificacions rurals que mantenen una clara separació entre elles, on s'estableix que caldrà que es mantingui la configuració dispersa de l'assentament i s'eviti una compactació contradictòria amb el seu caràcter estrictament rural.
b) Les formades per edificacions de construcció més recent i ús predominantment residencial, rarament vinculat a explotacions agrícoles, que presenten trets morfològics de dispersió similars a les anteriors, on el Pla determina idèntics objectius de manteniment del caràcter dispers tot impedint-ne l'extensió o la compactació.
Els plans d'ordenació urbanística municipal han d'incloure aquests assentaments en el sòl no urbanitzable i han d'establir les normes adequades per al manteniment del seu caràcter.
Tanmateix no s'exclou, quan estigui justificat per algun objectiu d'interès públic, que alguna d'aquestes àrees es pugui incloure en una delimitació de sòl urbà amb una ordenació que asseguri el manteniment del seu caràcter.
Les actuacions de canvis d'ús i reforma no es contemplen com a estratègia específica per a nuclis singulars, sinó com a actuacions complementàries, totals o parcials, adequades per a totes les àrees urbanes per a les quals el Pla assenyala estratègies de creixement en extensió, d'acord amb el principi que abans de l'extensió urbana cal optimitzar l'ús de l'àrea urbana existent.
Es consideren especialment necessàries actuacions de canvi d'ús i reforma en els nuclis que:
a) Tenen una desproporció significativa entre habitatges i llocs de treball.
b) Són àrees amb potencial de transformació interna per obsolescència de teixits urbans o industrials i d'instal·lacions o infraestructures.
c) Tenen una proporció elevada de segona residència susceptible d'anar convertint-se en habitatges principals.
L'objectiu d'aquesta actuació és fomentar la mixticitat d'usos de les àrees urbanes que afavoreixi el reequilibri residència-treball.
Els plans d'ordenació urbanística municipal han d'integrar les actuacions de canvi d'ús i reforma a les corresponents estratègies indicades pel Pla.
Les possibilitats de densificació raonable i de generar plusvàlues per canvis d'ús han de ser considerades pels plans d'ordenació urbanística municipal com a eines de gestió encaminades a la millora d'aquestes àrees urbanes.
Previsions de desenvolupament i terminis
Les previsions de creixement de les àrees urbanes.sòl urbanitzable i sòl urbà no consolidat. que els plans d'ordenació urbanística facin com a resultat de l'aplicació de les disposicions del Pla, s'han de determinar a partir de la situació física aproximada de cada àrea o nucli urbà en la data d'aprovació del Pla i s'entendrà que corresponen al període temporal fins a l'any 2026.
En cas que es prevegi l'exhauriment pròxim del sòl urbanitzable i del no consolidat, perquè estiguin construïts o en procés de construcció els solars corresponents al 75% de l'edificabilitat d'aquestes àrees de sòl, l'ajuntament pot sol·licitar una nova revisió del pla d'ordenació urbanística municipal.
La revisió es pot autoritzar amb les condicions que siguin oportunes en funció dels criteris de planejament territorial i de les dades que proporcioni el procés de seguiment del Pla a què es refereix l'article 1.12.
Estratègies per a les àrees especialitzades
Són objectius del Pla la minimització de les àrees especialitzades aïllades d'ús residencial, l'augment de la integració urbana de les que estan en contigüitat amb nuclis o àrees urbanes complexes i en tot cas la racionalització de les ubicacions de les àrees especialitzades que per causa del seu ús hagin d'estar aïllades.
Són, per tant, propostes coherents amb els objectius del Pla director territorial aquelles que les revisions dels POUM facin en el sentit de disminuir el sòl qualificat per al desenvolupament d'àrees especialitzades aïllades i aquelles altres encaminades a aconseguir una major integració de les àrees especialitzades que són contigües a les àrees urbanes.
Quan sigui necessari per facilitar la supressió de qualificacions urbanístiques existents que possibiliten el desenvolupament de noves àrees especialitzades en localitzacions contradictòries amb els objectius del Pla, les revisions del POUM poden proposar, en substitució, extensions dels nuclis i àrees urbanes que continguin similar nombre d'habitatges o superfície d'activitat econòmica, sempre que es respectin les condicions que assenyala l'article 3.15.
La supressió d'àrees qualificades que per causa de la seva localització, topografia, falta d'accessibilitat o dificultat de dotació de serveis siguin d'improbable urbanització no pot motivar la creació d'extensions de substitució en els termes establerts en aquest apartat.
El Pla recull la realitat de la implantació, o la possibilitat de desenvolupament d'acord amb el planejament urbanístic vigent, de les àrees especialitzades existents en el territori i que s'assenyalen en els plànols.
A totes aquestes àrees és d'aplicació el que, amb caràcter general, disposen aquest article i l'article 3.15.
En algunes àrees especialitzades el Pla expressa la conveniència de reorientar el seu desenvolupament per tal que sigui més coherent amb els objectius d'ordenació territorial, mitjançant l'assenyalament d'alguna de les estratègies següents:
S'assenyala en les àrees en què, per la seva localització i condicions de l'entorn, un augment de la seva dimensió es considera una alternativa preferible a la de noves implantacions menors separades, per l'efecte polaritzador i pels avantatges en la racionalització de la mobilitat i en la dotació de serveis que poden derivar d'aquesta opció.
Es reconeix la realitat de la implantació o la possibilitat de desenvolupament d'acord amb el planejament vigent, sense perjudici de l'assenyalat en els apartats 1 i 2.
S'assenyala en les àrees que caldria transformar per a què tinguin una funció en el territori que aprofiti millor, des del punt de vista de l'interès públic, els avantatges de la seva localització.
S'assenyala en les àrees previstes pel planejament urbanístic, i inclús existents, que comporten una extrema contradicció amb els criteris de planejament territorial, en les quals, ja sigui pel seu escàs grau de consolidació o per la gran afectació dels valors territorials que comporten, es considera socialment rendible abordar la seva reducció o extinció.
Les àrees especialitzades per a les quals no s'assenyali en els plànols cap estratègia de les descrites en l'apartat anterior s'entendrà que el Pla els assigna la de consolidació.
Les estratègies d'extensió, canvi d'ús i reforma, i de reducció o extinció requeriran la seva concreció en el planejament urbanístic.
El Pla admet la creació de noves àrees especialitzades d'activitats econòmiques, ja sigui perquè l'ús i característiques d'aquestes àrees no permeten integrar-les en els creixements dels nuclis i àrees urbanes formats per teixits complexos, perquè s'han buscat punts de major accessibilitat o perquè convé que constitueixin un nou punt de referència territorial.
La definició d'aquestes àrees quan no l'hagi fet el Pla en termes quantitatius i d'adscripció a un àmbit territorial, pot fer-se directament mitjançant el procediment establert per l'article 1.14 o en plans directors urbanístics que desenvolupin el Pla director territorial.
La localització i delimitació precisa de l'àrea es farà mitjançant els instruments urbanístics adients en cada cas.
Quan es tracti de noves àrees d'activitat econòmica d'interès plurimunicipal, l.assenyalament de la nova àrea especialitzada comporta l'establiment de l'àmbit de gestió supramunicipal i que l'actuació es concreti d'acord amb el que assenyala l'article 5.4.
Localització preferent d'àrees d'activitat mancomunada
S'assenyala en les àrees en què, per la seva localització, accessibilitat i condicions de l'entorn, es consideren aptes per la localització d'àrees d'activitat mancomunades, com alternativa a propostes de noves implantacions menors separades, per l'efecte polaritzador i pels avantatges en la racionalització de la mobilitat i en la dotació de serveis que es poden derivar d'aquesta opció.
La localització de les noves àrees d'activitat mancomunades en els plànols del Pla, s'ha de considerar indicatiu, el planejament urbanístic ha d'establir la delimitació precisa a l'àmbit assenyalat.
Estratègia complementària d'equipament
L'estratègia complementària d'equipaments s'assenyala en les àrees amb expressa necessitat d'equipament la satisfacció de la qual pot ser motiu d'ocupació addicional de sòl confrontant amb aquest destí.
Les delimitacions de sòl d'equipament en àrees de sòl confrontant es podran tramitar encara que no s'hagi assenyalat aquesta estratègia si hi ha una necessitat justificada, no es pot satisfer dins de l'àrea i hi ha sòl confrontant amb aptitud per a aquest destí.
El Pla assenyala els àmbits que es consideren estratègics per la creació de nous equipaments comarcals o supramunicipals, configuren àrees especialitzades que, com a complement, admeten usos comercials i terciaris.
La localització preferent d'aquesta estratègia de localització és a les proximitats de les estacions de ferrocarril i als nuclis als quals s'assignen equipaments supramunicipals.
La localització dels equipaments s'ha de considerar posicional, la localització precisa, la reserva de sòl i l'assignació d'ús correspon al planejament urbanístic.
A més del que s'indica als plànols l'estratègia complementària d'equipament és susceptible d'aplicar-se a:
àrees residencials aïllades de baixa densitat (urbanitzacions);
àrees especialitzades d'activitat;
espais articuladors d'àrees especialitzades.
Extensió d'àrees especialitzades
En els casos que s'assenyalen en aquest article, les àrees especialitzades poden ser objecte d'extensió mitjançant l'ocupació del sòl confrontant de protecció especial de vinya que es determini en la revisió, o modificació, del planejament d'ordenació urbanística municipal:
a) Quan el Pla preveu específicament la possibilitat d'extensió de l'àrea especialitzada.
c) Quan una nova àrea d'activitat econòmica de gestió plurimunicipal prevista i no localitzada pel Pla se situï en continuïtat en una àrea especialitzada assenyalada pel Pla.
d) En la revisió del planejament d'ordenació urbanística municipal es pot localitzar part de les àrees d'extensió, quantificades en el marc de l'estratègia proposada a l'àrea urbana, com extensions de les àrees especialitzades que hi siguin contigües.
e) Per a ampliació de les instal·lacions o l'espai que sigui necessàri per a la continuïtat d'una activitat econòmica espacialment unitària d'especial interès per al municipi i es donin les circumstàncies següents:
No és possible realitzar l'ampliació dins de l'àrea especialitzada delimitada en el Pla.
Es tracta d'activitats intensives de gran projecció territorial i de difícil trasllat o, en àrees amb poca activitat econòmica, es tracta d'una activitat d'especial importància pels seus llocs de treball o per la generació de riquesa a nivell comarcal o local.
f) Per a la ubicació d'equipaments i serveis de titularitat pública, compatibles amb els usos de l'àrea especialitzada, en àrees residencials amb un elevat grau de consolidació i amb una proporció significativa d'habitatge principal, quan es tracti de millorar l'ordenació, la integració en el territori o l'equipament sempre que no comporti un augment de la superfície de l'espai parcel·lat per a habitatge.
L'ordenació i justificació de l'extensió de l'àrea especialitzada que es proposi d'acord amb l'assenyalat en els casos e) i f) es farà en la revisió o modificació del pla d'ordenació urbanística municipal, que ha d'incloure, a més, l'estudi d'impacte i integració paisatgística de la proposta d'extensió a què fa referència l'article 6.4 d'aquestes Normes.
Directrius generals d'ordenació de les àrees d'extensió i de reforma urbana en el planejament urbanístic
Els instruments de planejament urbanístic general, d'acord amb les condicions derivades de les estratègies que el Pla assigna a cada àrea urbana del territori, han de delimitar i definir les característiques de les àrees d'extensió i reforma urbana que proposin desenvolupar.
Sense perjudici de les limitacions a l'extensió que dins l'horitzó del Pla estableixen les estratègies, la localització, delimitació i la definició dels usos dels nous sectors de sòl urbanitzable s'han de fer de manera que no dificultin la coherència amb les trames urbanes i l'entorn rural d'altres opcions d'extensió addicionals que a llarg termini poguessin ser convenients.
Les noves trames urbanes d'extensió o reforma regulades pel planejament urbanístic han de respondre als criteris d'estalvi de sòl i de proporcionalitat entre població i llocs de treball localitzats interpretats en el conjunt de l'àmbit.municipal o plurimunicipal. objecte de planejament.
Així mateix, el disseny de les noves trames ha d'incorporar criteris de qualitat paisatgística, d'eficiència energètica, d'estalvi d'aigua, de mobilitat sostenible, d'afavoriment de la biodiversitat en la vegetació urbana, de prevenció de la contaminació i de gestió dels residus.
Les noves trames urbanes s'han d'adequar a les condicions topogràfiques de l'espai on s'ubiquin i, sense perjudici de les solucions concretes d'ordenació adequades en cada cas, han d'establir relacions de continuïtat i harmonia formal amb les trames existents.
Cal extremar l'observança d'aquests criteris en les àrees i nuclis que per la seva visibilitat són components significatius del paisatge.
Els plans d'ordenació urbanística municipals i els plans directors, si s'escau, han de proposar les regulacions que compatibilitzin els criteris assenyalats a l'apartat 2 amb l'exigència de coherència formal i tipològica assenyalats a l'apartat 3, com també, en el seu cas, amb els objectius de creació d'espai específic per a activitats econòmiques a què fa referència l'article 3.18.
En tot cas, els objectius de compacitat i densificació que es deriven del criteri d'estalvi de sòl no són argument acceptable per a la ruptura estrident de les pautes formals de les àrees i nuclis urbans existents.
El planejament urbanístic municipal ha d'establir mesures per tal que el creixement per extensió es produeixi de manera gradual i contínua respecte a l'assentament existent i es mantingui una proporcionalitat entre l'extensió de les àrees en procés d'urbanització i l'àrea urbana consolidada.
Limitacions físiques a l'extensió urbana.
La concreció espacial del sòl urbanitzable per a l'extensió de les àrees urbanes o, si s'escau, per a la delimitació de noves àrees especialitzades o d'actuacions d'interès estratègic, s'ha d'efectuar a través dels instruments de planejament general urbanístic, d'acord amb el que el Pla estableix al respecte.
En aquesta concreció, el planejament urbanístic respectarà les condicions limitatives que en determinats llocs assenyalen les determinacions del Pla i que són les següents:
a) Límits específics que no han de ser excedits per l'extensió de la urbanització, en els casos que s'indiqui el manteniment del perímetre urbá.
b) Separadors urbans que indiquen l'obligació de mantenir franges de sòl no urbanitzable que evitin el contacte entre possibles extensions urbanes.
L'amplada d'aquests separadors no ha de ser inferior a 800 metres, llevat dels casos en què les situacions de fet no ho permetin.
En els casos en què la situació actual de consolidació dels assentaments no permeti aquesta distància es considerarà, per ambdós nuclis, l'actual límit com a definitiu.
Creació d'espais per a l'activitat econòmica
És un objectiu del Pla avançar en la proximitat i la integració espacial dels habitatges i els llocs de treball i en conseqüència recomana que el planejament urbanístic faciliti sempre que sigui possible la convivència d'activitat econòmica i habitatge en els teixits urbans existents i en els de nova creació.
Tanmateix, tenint en compte que els requeriments funcionals i tipològics de determinades activitats poden fer molt problemàtica la seva convivència amb els teixits amb domini de l'ús d'habitatge, es considera plenament coherent amb els objectius del Pla la creació de noves àrees destinades específicament a activitats econòmiques que no tenen cabuda en els teixits urbans amb habitatge.
La creació de noves àrees específiques per a l'activitat econòmica s'ha de fer d'acord amb les pautes i procediments establerts per aquestes Normes i, llevat que hi hagués justificació suficient en sentit contrari, ha de respectar els dos criteris generals següents:
a) S'ha de tendir a assolir una correspondència entre habitatges i llocs de treball en l'àmbit de l'àrea urbana, el municipi o el sistema urbà quan aquest sigui l'àmbit adient per a un tractament funcional dels desplaçaments habitatge-treball.
b) S'ha d'evitar en l'ordenació d'àrees d'activitat econòmica que estan clarament diferenciades dels teixits urbans amb habitatge l'admissió dels usos.comercials, hotelers, etc.. que podrien integrar-se en aquests teixits com a factors d'estructuració urbana.
Tanmateix s'admeten com a usos de l'àrea d'activitat econòmica quan responguin a necessitats funcionals de la resta d'activitats o quan actuïn com elements d'articulació entre els teixits específics d'activitat econòmica i la resta de teixits de l'àrea urbana.
La creació de noves àrees d'activitat econòmica pot fer-se per alguna de les vies següents:
a) Mitjançant els plans d'ordenació urbanística municipal, els quals les poden proposar en transformacions de sòl urbà o en processos d'extensió urbana en el marc de les estratègies de desenvolupament urbanística establertes pel Pla, i d'acord amb el que disposa l'article 3.19.
b) Com àrees d'interès plurimunicipal, per àmbits determinats d'acord amb el que disposa l'article 5.3.
c) Com extensions d'àrees d'activitat econòmica existents o qualificades quan es tracta d'algun dels supòsits assenyalats per l'article 3.15.
d) Mitjançant el procediment que estableix l'article 1.14 en els casos en què la nova àrea d'activitat té un interès territorial justificable pel seu valor estratègic o pel seu interès plurimunicipal, avalat per un informe favorable de la Comissió d'Urbanisme de Catalunya.
e) Mitjançant la determinació en el Plan director urbanístic de l'eix central del Penedès, la qual, d'acord amb el que disposa l'apartat 8 de l'article 1.14, comporta també el reconeixement del seu interès territorial.
Les àrees d'activitat econòmica resultants dels processos assenyalats a b), d) i e) poden tenir una localització contigua o separada de les altres àrees d'activitat o àrees urbanes per bé que la continuïtat és en principi preferible.
Activitat econòmica en nuclis i àrees urbanes
L'ordenació urbanística ha de promoure la proximitat d'activitats econòmiques i habitatge en els nuclis i àrees urbanes sempre que pels tipus d'activitats i la tipologia d'edificació puguin mantenir un grau acceptable de compatibilitat.
En el cas que el nucli o àrea urbana necessiti una àrea específica d'activitats poc compatibles funcionalment o tipològicament amb els teixits d'habitatge, pot crear-la en l'àmbit del seu sòl urbà o de les extensions que d'acord amb l'estratègia establerta pel Pla puguin portar-se a terme.
Aquestes àrees d'activitat econòmica fomentaran l'autocontenció de la mobilitat laboral tot tractant d'equilibrar els llocs de treball i població ocupada resident en el municipi.
Així mateix, aquestes àrees s'han de disposar en continuïtat o articulades físicament amb les trames urbanes existents o previstes pel planejament i s'ha de tractar acuradament la seva imatge arquitectònica, en especial la transició tipològica amb els teixits existents.
Donat el cas que la implantació de l'àrea d'activitat hagi de comportar un canvi important en la imatge exterior del nucli o àrea urbana cal sotmetre-la a les condicions d'integració paisatgística que assenyala l'article 6.4.
Quan l'àrea d'activitat econòmica, tant si es tracta de sòl classificat pel planejament vigent o de noves propostes d'actuació, tingui, per la seva dimensió o pel caràcter de la iniciativa, un abast supramunicipal, el criteri d'equilibri entre llocs de treball i població s'haurà de considerar en l'àmbit funcional del mercat de treball que correspongui a l'àrea.
Les iniciatives de noves àrees d'activitat econòmica han de preveure i garantir en el seu planejament els accessos des de la xarxa viària i la dotació dels subministraments energètics que siguin necessaris en funció de les dimensions de l'àrea i de les activitats previstes.
Així mateix, s'han de preveure en el planejament de l'actuació les reserves d'espai per a la ubicació de les subestacions de transformació necessàries.
El planejament urbanístic i les directrius del paisatge determinaran, per a cada cas, les condicions precises d'adequació paisatgística de les àrees d'activitat a les quals es refereixen els anteriors apartats.
Habitatges de protecció pública
El Pla té entre els seus objectius el de propiciar la creació d'habitatge de protecció oficial per avançar cap a un territori socialment més cohesionat que eviti la segregació espacial dels col·lectius econòmicament més febles.
S'ha de tenir present aquest objectiu en la definició del planejament urbanístic dels municipis que s'ha d'elaborar d'acord amb les estratègies del sistema d'assentaments establertes pel Pla.
El Pla recomana que el planejament urbanístic augmenti la proporció mínima establerta per la normativa vigent en matèria d'habitatge de protecció oficial quan es donin les següents circumstàncies:
a) Municipis amb creixement mitjà.
b) Municipis on la demanda exògena pressiona el mercat a l'alça i el fa inabastable per a les noves llars del municipi.
Els pla director urbanístic proposat pel Pla, o altres que es consideri oportú formular, podran determinar proporcions mínimes obligatòries, en sostre o nombre, d'habitatges de protecció oficial referits a determinats municipis o sectors de desenvolupament.
Determinació específica sobre els àmbits provinents de processos de parcel·lació rústica, en sòl no urbanitzable
Aquests àmbits, sobre els quals és aplicable la segona part de la disposició transitòria onzena del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, s'han de mantenir en el règim de sòl no urbanitzable en els planejaments urbanístics municipals ja que les característiques distintives d'aquestes parcel·lacions no les fan susceptibles d'incorporar-se al sistema d'assentaments amb la classificació en règim de sòl urbanitzable o urbà.
Conservació de zones humides i espais d'interès geològic en el planejament urbanístic
Les zones humides o els espais d'interès geològic que puguin quedar inclosos en àmbits d'un desenvolupament urbanístic, o d'una actuació d'interès territorial, regulada a l'article 1.14, són objecte d'una consideració singular que ha de garantir la seva conservació, la seva integritat, la seva funcionalitat ambiental i, si és el cas, el manteniment del seu valor com a referència visual.
Desenvolupament del Pla mitjançant plans directors urbanístics
El Pla assenyala a l'article 5.2 el pla director urbanístic que considera convenient redactar dins del seu període de vigència per tal de concretar amb més precisió els components d'abast plurimunicipal de l'eix central del Penedès.
També amb l'objectiu d'un desenvolupament més integrat de les propostes del Pla, es pot, mitjançant el procediment establert per la legislació urbanística, acordar l'elaboració d'altres plans directors que es considerin convenients.
Els plans directors urbanístics que abordin l'ordenació del sistema d'assentaments poden, d'acord amb els objectius establerts en cada cas, introduir ajustaments en la distribució de les possibilitats d'extensió urbana resultants de l'estricta aplicació de l'estratègia de desenvolupament assignada a cada àrea o nucli, sense contradir, però, la lògica estructural bàsica que deriva del conjunt de determinacions del Pla diector territorial en l'àmbit objecte del pla director urbanístic, i sempre atenent als criteris ambientals esmentats a l'article 3.16.
Així mateix, i mantenint la condició esmentada, els plans directors urbanístics poden determinar noves àrees d'activitat econòmica o de caràcter mixt que no segueixin estrictament les estratègies per a àrees i nuclis, sempre que es justifiquin per unes superiors funcionalitat i coherència formal de l'ordenació plurimunicipal que el pla director estableixi, sense perjudici del que determini l'avaluació ambiental corresponent, que haurà de valorar especialment l'impacte ambiental de les noves àrees definides i haurà de justificar la seva compatibilitat amb els objectius ambientals del Pla.
Els plans directors urbanístics poden també establir vinculacions supramunicipals entre previsions d'aprofitament urbanístic i peces de sòl significatives del sistema d'espais oberts per tal de facilitar la cessió gratuïta d'aquestes, si fos d'interès la seva incorporació al domini o patrimoni públic.
Condicions generals d'ordre ambiental al desenvolupament urbanístic
El Pla proposa pautes per a la millor disposició espacial dels increments d'habitatges, activitats econòmiques i equipaments motivats per unes dinàmiques de creixement econòmic que tenen causes independents del planejament territorial per bé que aquest tracta de preveure'n i dimensionar-ne les conseqüències físiques en el territori.
En absència de determinacions específiques per àmbits territorials respecte els llindars de diverses variables ambientals que no haurien de sobrepassar-se per assegurar el desenvolupament sostenible del territori, els desenvolupaments urbanístics que les estratègies proposades pel Pla fan possibles garantiran la seva idoneïtat ambiental mitjançant els processos d'avaluació ambiental establerts per la legislació urbanística, i sempre atenent als criteris ambientals esmentats a l'article 3.16 d'aquestes Normes.
Quan, d'acord amb les polítiques de racionalització del consum i la producció dels vectors ambientals -energia, aigua, residus i contaminants- que es consideri oportú adoptar, un document sectorial aprovat pel Govern de la Generalitat estableixi mesures de les quals derivin limitacions concretes a l'increment d'habitants o d'activitats econòmiques en l'àmbit territorial del Pla, es procedirà a l'adaptació d'aquest a les limitacions establertes i, mitjançant els instruments adients, es procedirà a adaptar-hi el planejament urbanístic.
Mitjançant el sistema d'infraestructures de mobilitat, que comprèn la xarxa viària, la xarxa ferroviària i altres d'infraestructura fixa, el Pla estableix la xarxa de connectivitat física.de persones i mercaderies. que permet un funcionament integrat de l'espai territorial, tant pel que fa a l'àmbit del Pla com als diversos àmbits superiors en què s'insereix.
Sense perjudici de la necessària coherència amb el planejament sectorial corresponent, la inclusió de determinacions per al sistema d'infraestructures de mobilitat en el Pla té les finalitats següents:
a) Assegurar uns nivells de connectivitat adequats a les previsions de desenvolupament dels assentaments urbans.
b) Contribuir a estructurar espacialment els sistemes d'assentaments urbans.
c) Vincular l'accessibilitat als usos del sòl que es prevegin en el territori.
d) Completar les xarxes bàsiques establertes en els plans sectorials amb altres traçats de menor rang que siguin rellevants a l'escala del Pla.
e) Definir les condicions dels elements d'infraestructura que siguin funcionalment i espacialment significatius en l'àmbit del Pla.
f) Propiciar un bon ajustament dels traçats a les condicions de la matriu biofísica del territori.
g) Establir les prioritats d'actuació en infraestructures en l'àmbit del Pla.
h) Assenyalar opcions possibles a llarg termini.
Aquests objectius tenen el rang de principis rectors i hauran d'informar, en absència de determinacions normatives més específiques, la presa de decisions en els planejaments urbanístics, de les infraestructures i del medi ambient.
Determinacions gràfiques del sistema d'infraestructures
Els plànols d'infraestructures de mobilitat són els elements que determinen gràficament les xarxes viària i ferroviària del Pla.
En la determinació gràfica de la xarxa viària i ferroviària el Pla distingeix:
La tipologia dels elements de la xarxa.
Les actuacions de desenvolupament dels elements de la xarxa.
La tipologia es determina d'acord amb el que estableix l'article 4.4.
Les actuacions que el Pla considera es determina d'acord amb el que estableix l'article 4.6.
Tipologies de les xarxes viària i ferroviària
Sense perjudici de les tipologies corresponents als plans sectorials d'infraestructures de mobilitat i de la titularitat de les vies, el Pla director territorial, des de la perspectiva funcional i geogràfica que proporciona el seu àmbit espacial, adopta les tipologies següents per a la definició de les propostes de xarxa viària:
Les vies estructurants primàries són les que tenen un paper estructurant de primer ordre en l'àmbit del Pla.
Aquestes vies, si es justifica en els plans sectorials i els projectes de traçat, poden tenir secció d'autovia 2+2 o més si és necessari, però podran tenir seccions inferiors en altres casos.
La funció prioritària d'aquestes vies és donar accés a nuclis urbans, àrees especialitzades i establir els enllaços entre nuclis i entre vies de nivell inferior i superior, per tant, en funció dels requeriments de cada tram, podran adoptar característiques diverses, sense descartar la incorporació de carrils de transport públic o carrils bici.
Les autopistes existents són vies amb una funció estructurant primària que han estat dissenyades per donar fluïdesa a trànsits de llarg recorregut i que generalment tenen un nombre d'accessos molt limitat (els plànols mantenen aquesta distinció per tal de permetre la seva identificació).
El Pla les recull pel fet de tractar-se de vies existents, però no en proposa de noves.
Les vies estructurants secundàries.
Són les que tenen un paper estructurant inferior al de les anteriors.
Aquestes vies tenen secció variable adaptada a les característiques específiques de cada tram i poden ser no segregades i amb enllaços a nivell si no hi ha raons de seguretat que ho desaconsellin.
Les vies estructurants secundàries son les que vertebren sistemes urbans plurimunicipals, i tenen, per tant, nombroses connexions amb la xarxa local d'aquests sistemes.
La funció estructurant pot ser d'ordre primari o secundari, amb independència de la secció que pot ser variable.nombre de carrils, tronc central segregat o no, existència de laterals, etc.. d'acord amb les condicions físiques i els requeriments de l'entorn.
Són vies amb un paper estructurant bàsicament local i de connexió amb les vies de rang superior, amb independència de la longitud de recorregut, tenen un grau d'integració elevat amb la topografia i les activitats del territori.
Comprenen la major part de les que es poden denominar locals, capil·lars o paisatgístiques i donen accés als nuclis urbans que no el tenen directament des de les de categoria superior.
A més dels tipus de vies assenyalats en els punts anteriors, cal fer esment de les vies més específicament pròpies del medi rural, com ara els camins agrícoles, pistes forestals i vies pecuàries.
El Pla assenyala l'estructura bàsica de camins rurals, que en el cas de l'Alt Penedès té una gran complexitat i una funcionalitat lligada a l'aprofitament de la vinya i altres activitats vitivinícoles.
El Pla proposa el manteniment dels camins rurals, i reconeix la seva funcionalitat com a recorregut alternatiu, paisatgístic o adequat a mitjans de transport no contaminants.
Tipologies de la xarxa ferroviària
Sense perjudici de les tipologies corresponents als plans sectorials d'infraestructures de mobilitat i de la titularitat de les vies, el Pla director territorial, des de la perspectiva funcional i geogràfica que proporciona el seu àmbit espacial, adopta les tipologies següents per a la definició de les propostes de xarxa ferroviària:
Aquesta xarxa està formada per línies d'ample UIC amb unes característiques de traçat que permeten assolir altes velocitats.
Està integrada per la línia d'alta velocitat Madrid-Barcelona.
Aquesta categoria comprèn els trams de la xarxa de ferrocarril dedicats exclusivament al transport de mercaderies.
Actualment inclou trams de amples diferents: internacional i ibèric.
La xarxa de transport de mercaderies es completa amb els trams de la xarxa ferroviària d'altes prestacions i de rodalies que admeten trànsit mixt de viatgers i mercaderies.
Xarxa de ferrocarril d'ample ibèric que comprèn totes les línies de viatgers explotades per RENFE.
El Pla preveu la millora de les estacions existents, la creació d'una nova estació de regionals a Vilafranca del Penedès i completa la xarxa d'estacions de rodalies amb una nova estació a Vilafranca del Penedès.
Desenvolupament de les propostes del sistema d'infraestructures
Les actuacions d'execució d'infraestructura viària i ferroviària i de les altres infraestructures de mobilitat que han de materialitzar les propostes i previsions del Pla s'han de desenvolupar d'acord amb les prescripcions següents:
a) Les característiques específiques de la via són concretades als plans sectorials i als projectes de traçat que elaborin les administracions competents, d'acord amb la legislació aplicable i amb les determinacions que estableix aquest Pla diector territorial.
En els casos en què el Pla defineix gràficament un traçat viari, l'estudi informatiu del tram ha de considerar-lo com una de les alternatives d'estudi i, en cas d'elecció d'una alternativa diferent, cal que aquesta es justifiqui també en termes d'estructura i integració territorial.
b) El planejament urbanístic general i, si s'escau, els plans especials urbanístics, han d'especificar les condicions d'inserció de les vies en l'entorn urbà.
En els trams no executats i sense estudi informatiu o projecte de traçat, el planejament urbanístic ha de recollir la traça proposada pel Pla director territorial sense perjudici dels ajustaments motivats per la implicació espacial de la via amb l'àrea urbana o amb la seva extensió i de les especificacions que assenyali l'administració sectorial competent.
Especificacions d'integració territorial: El Pla assenyala per a alguns trams, viaris i ferroviaris i sense caràcter exhaustiu, especificacions relatives a la seva integració en la topografia i a la preservació dels ecosistemes territorials.
En els projectes de les noves infraestructures viàries i ferroviàries caldrà garantir la continuïtat de les àrees incloses en connectors ecològics, en les condicions que s'indica en la regulació específica d'aquests espais continguda en les presents Normes.
El planejament urbanístic general que comprengui trams viaris previstos pel Pla director territorial encara no executats, o sense projecte de traçat, definirà les reserves de sòl necessàries per a la seva construcció.
Així mateix, les directrius del paisatge, els plans d'ordenació urbanística municipal i, en el seu cas, els plans especials urbanístics precisaran les condicions d'inserció de la via en l'entorn territorial i urbà.
Condicions generals per a la implantació de noves infraestructures i per a l'ampliació de les existents.
A més de complir les especificacions concretes que el Pla estableix, els projectes d'implantació de noves infraestructures o d'ampliació de les existents observaran, amb caràcter general, la condició de potenciar els seus efectes positius i de minimitzar el seu impacte, en particular pel que fa a:
a) Els efectes negatius a les àrees urbanes o en els seus àmbits d'extensió.
b) L'afectació de terrenys de valor natural o agrícola.
c) El trossejament de camps, prats i en general de les peces de sòl morfològicament rellevants.
d) La necessitat de desmunts i terraplens, mitjançant una suficient adaptació de les rasants als terrenys i, en el seu cas, la construcció de trams en viaducte o túnel.
e) L'efecte barrera, procurant la continuïtat dels camins i disposant els connectors necessaris en funció de l'interès dels hàbitats de l'entorn.
f) Els efectes negatius sobre el cicle hidràulic i l'erosió del sòl.
g) La intrusió visual com a elements negatius en el paisatge preexistent.
Aquestes mesures s'han de tenir presents en totes les infraestructures per tal que no es degradi la integració amb el territori i el paisatge que les caracteritza o es perdin els valors de connectivitat ecològica dels espais oberts.
En els nous traçats i modificacions de les vies existents son aplicables les bases per a les directrius de connectivitat ecològica de Catalunya.
Mitjançant plans especials i projectes específics es podrà completar la xarxa capil·lar existent amb nous itineraris territorialment significatius d'interès turístic o de lleure per a vianants, bicicletes, cavalls i modes similars.
El desenvolupament d'una xarxa per a bicicletes, d'acord amb la línia estratègica 1 del Pla estratègic de la bicicleta de Catalunya, és un objectiu coherent amb les propostes d'aquest Pla director territorial.
Amb aquesta finalitat, es recomana l'elaboració de plans especials d'itineraris i carrils bici a preservar, millorar i crear.
Instruments de gestió supramunicipal
Àmbits de cooperació intermunicipal
El Pla, a partir de l'estudi del funcionament del mercat de treball, de la proximitat i connectivitat intermunicipal, així com de les característiques del medi físic i també, en alguns casos, al coneixement de voluntats ja expressades de cooperació, delimita sistemes de municipis com a àmbits que considera idonis per a l'establiment de fórmules de cooperació intermunicipal en les matèries pròpies del desenvolupament territorial.
Aquests sistemes de municipis tenen, en alguns casos, finalitats específiques com les que s'assenyalen en els articles següents d'aquestes Normes.
Sense perjudici que es pugui adoptar l'àmbit més convenient en cada cas, els àmbits proposats pel Pla són adients per a la cooperació en les actuacions d'habitatge de protecció pública a què fa referència l'article 3.20.
Les formes de cooperació en aquests sistemes de municipis podran adoptar les figures jurídiques.mancomunitats, convenis, consorcis, etc.. que es considerin més adients per a la seva finalitat.
El Pla director territorial recomana, com a àmbits de cooperació municipal els següents:
Aquest àmbit incorpora les ciutats de major dimensió i les àrees especialitzades d'activitat econòmica més dinàmiques de la comarca i gaudeix de màxima accessibilitat viària i ferroviària.
Sobre el seu territori se situen els nuclis urbans amb estratègies de creixement mitjà, la qual cosa ha de comportar un desenvolupament urbà d'efectes territorials pel conjunt de la comarca.
Així doncs, és l'àmbit adequat per al desenvolupament d'un planejament urbanístic d'àmbit supramunicipal (PDU de l'eix central del Penedès).
L'establiment d'aquest àmbit de cooperació, pel que fa al desenvolupament de l'esmentat PDU, es determina sense perjudici que els municipis implicats puguin establir altres àmbits de cooperació intermunicipal d'escala subcomarcal per a la planificació i gestió mancomunada de serveis.
Els sistemes lineals de municipis:
Formats per sistemes de municipis que inclouen pobles mitjans o petits i altres assentaments menors.
En general els sistemes estan formats per nuclis propers entre sí i lligats per una via que es constitueix com l'eix central de comunicació entre ells.
Sens perjudici de futurs ajustos en funció del Programa de planejament urbanístic o sectorial que es consideri més adient en cada cas, el present Pla defineix, com a sistemes de municipis els àmbits següents:
d) Sistema Gelida-Sant Llorenç d'Hortons.
Per a la definició de continguts d'ordenació urbanística de caràcter supramunicipal que requereixen més detall per assegurar la coherència espacial dels plans d'ordenació urbanística municipal, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques ha de promoure la formulació de plans directors urbanístics i plans especials en els àmbits plurimunicipals on es consideri convenient.
En tot cas, el Pla estableix la formulació dels plans amb els àmbits territorials i les condicions que es detallen a continuació.
Aquesta delimitació no exclou la possibilitat que determinats municipis puguin quedar inclosos en més d'un àmbit territorial.
Per a la redacció del planejament urbanístic supramunicipal es contemplen els següents objectius:
Objectius principals per l'eix central del Penedès:
Aquest sistema de municipis, per les seves condicions d'accessibilitat, grandària i dinàmica de les ciutats es considera com de localització preferent per la concentració de creixements poblacionals, per la localització d'àrees especialitzades i d'equipaments d'abast comarcal o metropolità.
El pla director urbanístic que desenvolupi l'eix central del Penedès ha de tenir els continguts següents:
a) Ordenació de les infraestructures viàries i ferroviàries, d'acord amb les propostes del Pla director territorial i del planejament sectorial vigent.
Especificament la concreció del sistema viari estructurant i la seva relació amb la vialitat interna, la disposició de l'estació de Regionals i àrea de nova centralitat vinculada.
b) Definició i ordenació de les àrees de protecció: connectors ecològics, separadors, parcs urbans de relació en el propi connector i parcs comarcals vinculats, i mesures de preservació de l'espai d'especial protecció de la vinya.
c) Definició d'àrees d'extensió o especialitzades de desenvolupament prioritari.
Especificació de posició, dimensionat i relació amb els teixits urbans o àrees especialtizades existents.
d) Definició d'àrees de nova centralitat, en especial la relacionada amb l'estació de Regionals de Vilafranca del Penedès.
e) Definició i localització d'usos, atenent les propostes de diversificació de les àrees de nou desenvolupament i els criteris de planejament territorial definits pel Departament de Política Territorial i Obres Públiques.
f) Definició de polítiques d'habitatge i de previsió de llocs de treball.
g) Definició i localització dels equipaments metropolitans, comarcals i intermunicipals.
h) Definició de criteris d'ordenació, estàndards i previsió d'equipaments locals en funció de les escales d'intervenció que es proposin.
i) Definició d'àrees de desenvolupament opcional, amb indicació de les condicions i de les dependències d'aquest en relació amb la construcció d'infraestructures, de població o de circumstàncies espacials que prioritzin el desenvolupament d'un determinat àmbit.
j) Definició dels àmbits de desenvolupament del planejament vigent o de les seves futures revisions, en relació amb els plans d'ordenació urbanística municipal.
k) Definició, si es considera necessari, de criteris i objectius específics per a les revisions dels plans d'ordenació urbanística municipal.
Desenvolupament del planejament urbanístic municipal en els municipis inclosos en el eix central del Penedès:
a) En absència del pla director urbanístic, els POUM s'han de redactar segons les estratègies i previsions definides pel Pla director territorial.
b) Aprovat el pla director urbanístic, el planejament urbanístic municipal s'ha d'adaptar als seus objectius i a les seves determinacions, així com als instruments de gestió que aquest estableixi.
Objectius principals pels sistemes lineals de municipis de Mediona-Riudebitlles, Foix-riera de Pontóns, carretera de l'Ordal i Gelida-Sant Llorenç d'Hortons:
Com a desenvolupament del Pla director territorial, el planejament urbanístic intermunicipal dels sistemes lineals farà referència principalment als sistemes d'equipaments, comunicació i transport públic i al pla d'habitatge intermunicipal.
Els objectius del planejament que desenvolupi els sistemes lineals de municipis seran els següents:
a) La construcció d'equipaments plurimunicipals, condició que ha de permetre disposar, en conjunt, d'equipaments propis de municipis amb major població.
Es consideren prioritaris els equipaments educatius i sanitaris, i també son adients els culturals i esportius.
b) La millora de l'eix viari de referència del sistema.
c) La disposició d'un sistema de transport específicament estudiat per les necessitats de cada sistema, que doti d'accessibilitat als equipaments compartits, uneixi els nuclis, i doni accés a les estacions de ferrocarril que es disposen al corredor.
d) Compartir els programes d'habitatge públic i protegit.
e) Establir unes directrius comunes per a la redacció dels plans d'ordenació urbanística municipal, en aplicació de les determinacions d'aquest Pla.
Els municipis inclosos en el planejament urbanístic dels sistemes lineals hauran de desenvolupar els seus plans d'ordenació urbanística municipal d'acord amb les previsions del Pla director territorial i del planejament urbanístic intermunicipal que desenvolupin els objectius anteriorment definits.
L'execució del planejament, pel que fa als elements de caràcter comarcal i intermunicipal, inclosos en l'eix central del Penedès i en els sistemes de municipis, es poden desenvolupar mitjançant la creació d'òrgans de cooperació intermunicipal que adoptaran la figura jurídica que, en cada cas, es consideri més adient: mancomunitats, convenis, consorcis o altres.
Aquestes entitats de cooperació intermunicipal s'han de constituir amb la participació dels municipis, el Consell Comarcal i, si s'escau, altres administracions públiques.
La inclusió del Consell Comarcal, o un altre organisme de cooperació comarcal creat per aquesta finalitat, haurà de garantir que una part de les plusvàlues territorials generades en el eix central del Penedès reverteixen a la resta de la comarca.
Les entitats de cooperació legalment constituïdes seran l'administració actuant de totes les actuacions que el planejament supramunicipal consideri com d'interès comarcal o intermunicipal, inclosos els possibles àmbits dels parcs comarcals vinculats a l'eix central del Penedès que es localitzin a altres indrets de la comarca.
Part dels beneficis derivats de les actuacions a l'eix central del Penedès, d'acord amb les proporcions fixades en els corresponents convenis de cooperació intermunicipal, s'han de destinar als programes d'inversions derivats del Pla director territorial o sectorials i programes que en derivin, particularment pel que fa al transport públic intermunicipal, garantint l'accés a les estacions amb transport públic des de tots els municipis, els equipaments públics, especialment sanitaris, docents, esportius i assistencials i les actuacions en connectors ecològics, parcs comarcals, i en gestió del patrimoni natural, paisatgístic i cultural de la comarca.
L'execució del planejament urbanístic dels sistemes de municipis, pel que fa als elements de caràcter intermunicipal es pot desenvolupar també mitjançant la creació d'òrgans de cooperació intermunicipal que han d'adoptar la figura jurídica que, en cada cas, es consideri més adient: mancomunitats, convenis, consorcis o altres.
Han de formar part d'aquesta entitat de cooperació intermunicipal els municipis inclosos en els sistemes de municipis i el Consell Comarcal de l'Alt Penedès, amb la participació de les administracions públiques responsables de les actuacions sectorials en matèria d'equipaments (com a mínim educatius, sanitaris i esportius), comunicacions i transport i habitatge.
Implantació d'àrees d'activitat econòmica mancomunada
La creació de noves àrees d'activitat econòmica i, en el seu cas l'extensió de les existents, previstes pel Pla o pel planejament que el desenvolupi, quan, per la seva dimensió, tinguin efectes que transcendeixin de l'àmbit del municipi, ha d'anar associada a un acord intermunicipal que permeti repartir de manera equitativa els beneficis i les càrregues de l'actuació.
El Pla localitza possibles àrees d'activitat econòmica mancomunada a:
a) L'encreuament entre la C-15 i l'eix del sistema Mediona-Bitlles, que ha de donar servei a aquest eix i als municipis amb front a la C-15.
b) A l'espai definit per la l'autopista AP-7 i la N-340, inclou sòl dels municipis de Castellet i la Gornal, Castellví de la Marca i l'Arboç (pertany a la comarca del Baix Penedès).
Aquesta àrea es localitza al sistema central i haurà de ser contemplada pel Pla director urbanístic que el desenvolupi.
En absència del PDU, el Pla recomana el desenvolupament de l'àmbit mancomunat que requereix:
L'aprovació definitiva dels corresponents POUM (l'Arboç i Castellví de la Marca) i a la redacció d'un Pla parcial unitari entre els tres municipis, amb previsió d'accessos i serveis compartits.
El desenvolupament mancomunat, amb intervenció del Consell Comarcal d'acord amb el que determina l'article 5.3.
Limitar l'àmbit d'ocupació exclusivament al que es localitza entre les dues vies, els àmbits externs, a més del reconeixement d'activitats existents, han de ser preferentment destinats a espais lliures i equipaments.
El Pla director urbanístic de l'eix central del Penedès podrà determinar la localització de noves àrees d'activitat mancomunada o l'extensió de les existents en el corresponent àmbit d'actuació.
La iniciativa de desenvolupament de l'àrea que pot afectar terrenys d'un o de diversos municipis requereix l'acord de tots els municipis que hi participin, acompanyat de l'establiment de fórmules que permetin una distribució equitativa dels beneficis i càrregues resultants de l'actuació.
Els municipis que ho creguin oportú poden renunciar a participar-hi.
Així mateix, els municipis col·lindants amb els àmbits plurimunicipals establerts pel Pla podran demanar la seva incorporació a l'actuació i hi hauran de ser informats de les iniciatives d'actuacions d'interès plurimunicipal a què es refereix aquest article.
Quan l'actuació no es desenvolupi per falta d'acord entre els municipis de l'àmbit i es manifesti un interès territorial ampli de desenvolupar-la, la Generalitat de Catalunya podrà promoure-la mitjançant l'Institut Català del Sòl i proveir els mecanismes adequats per a una redistribució el més equitativa possible de les càrregues i beneficis, d'ordre social i econòmic, que es preveu que tindran els municipis com a resultat de l'ordenació.
Les actuacions d'implantació d'àrees d'activitat econòmica es concretaran en els instruments d'ordenació urbanística que siguin necessaris en funció del grau de concreció espacial de la proposta de planejament i de les condicions del sòl que hagi de ser objecte de l'actuació.
Cooperació per a la promoció d'habitatge de protecció pública
Per tal que la construcció d'habitatges de protecció pública, a la qual s'han de destinar les cessions d'aprofitament urbanístic d'ús residencial d'acord amb el que assenyala l'article 156 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, pugui portar-se a terme en promocions de dimensió adequada, poden posar-se en comú quantitats dineràries, resultants de les cessions, o de la seva alienació, procedents de diferents municipis i destinar-se a la construcció d'habitatge de protecció pública localitzat en un d'aquests municipis.
Per al desenvolupament de l'actuació, els municipis interessats han d'adoptar la fórmula de cooperació més adequada a les característiques de l'actuació, dins de la qual ha de quedar justificat de manera fefaent el destí efectiu del valor de les cessions a la provisió d'habitatges de protecció pública.
Normes territorials sobre el paisatge
El paisatge, com a resultat perceptible de la interacció entre les activitats humanes i la matriu biofísica del territori, és una característica essencial del territori i constitueix matèria de planejament territorial, d'acord amb el que estableix la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge.
El Pla, pel fet que estableix regulacions que afecten els sistemes bàsics del territori, intervé en tot cas, de forma indirecta, en l'evolució del paisatge.
Així mateix, el Pla estableix també en aquest títol normes encaminades a regular directament els fenòmens de transformació del paisatge.
Entesos el paisatge i la seva percepció social com a fenòmens evolutius i canviants al llarg del temps, la finalitat de les regulacions d'ordre específicament paisatgístic és propiciar que l'evolució del paisatge sigui harmònica amb l'evolució de la sensibilitat social, sense perjudici de fixar, amb un objectiu de permanència indefinida, els elements, paratges o pautes paisatgístiques d'especial valor patrimonial ja sigui per l'excel·lència estètica, el valor simbòlic o la significació econòmica.
Condicions generals per a les transformacions del sòl en els paisatges rurals
Tot assumint el fet de la inevitable evolució del paisatge rural, el Pla adopta el criteri de preservar els seus valors i gestionar la seva transformació davant dels riscos de la seva progressiva banalització.
Sense perjudici de les toleràncies que calgui admetre en operacions d'interès estratègic general expressament aprovades per la Generalitat de Catalunya, els projectes de transformació del territori rural han de complir les condicions següents:
a) Les actuacions de transformació de sòls han de mantenir l'escala de la compartimentació de l'espai agrícola productiu en les diverses peces (camps o unitats de producció agrícola) que, amb la seva dimensió, proporció, ritme i seqüència, defineixen els diversos paisatges rurals.
b) Cal mantenir les característiques dels elements de separació entre unitats productives, ja siguin murs de pedra o altres materials, o bé marges o espais residuals que concentren el desnivell i que poden presentar diferents formacions vegetals (bardisses, retalls de bosc, fileres d'arbres, etc.).
c) Per tal de mantenir la biodiversitat i els components paisatgístics en els àmbits predominantment agrícoles, cal conservar les peces relictes de bosc, la vegetació dels marges i afavorir la diversitat de conreus.
d) S'ha de conservar i mantenir la xarxa de drenatge natural del territori (rieres, torrents, rierols, etc.) com a components destacats del mosaic agroforestal característic del paisatge de Catalunya.
e) Són objecte de protecció, i en principi s'han de conservar, la xarxa de camins rurals, les infraestructures de rec i les construccions d'abric tradicionals complementàries de l'ús agrari, sense perjudici de les obres de manteniment i millora que siguin necessàries.
Caldrà, a més, pel que fa als camins, mantenir-los oberts i accessibles.
f) En l'obertura de camins i en l'estesa de xarxes d'infraestructura de servei local, s'han d'aprofitar prioritàriament els canals de pas i els corredors existents i se seguiran les actuals vies de comunicació procurant mantenir la unitat de les explotacions i evitar la fragmentació dels camps.
La autorització dels projectes de transformació del sòl que hagin d'afectar el paisatge rural requerirà la redacció d'un estudi d'impacte i integració paisatgística i l'emissió del corresponent informe preceptiu de l'òrgan de l'Administració de la Generalitat de Catalunya competent en matèria de paisatge.
Els departaments competents han d'establir programes d'ajuts i incentius per tal que l'observança de les condicions paisatgístiques que assenyala aquest article no gravin significativament l'activitat agrària.
Condicions generals per a les edificacions aïllades
Les edificacions que s'ubiquen separades dels assentaments urbans són alteracions potencials al paisatge existent i, sense perjudici de les regulacions motivades per altres objectius, convé que estiguin subjectes a regulacions d'ordre paisatgístic.
Als efectes d'aquest article, es consideren edificacions aïllades les que es poden construir en sòl no urbanitzable a l'empara del que estableix l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i també aquelles altres que estaran aïllades de fet, encara que s'ubiquin en peces de sòl que es classifiquen com a urbanitzables o urbanes amb la finalitat de possibilitar la implantació de l'ús i la construcció, en no estar aquests compresos entre els admissibles en sòl no urbanitzable.
En defecte de regulacions específiques per a les diferents unitats de paisatge establertes per les directrius de paisatge derivades dels catèlegs, les edificacions hauran de complir les condicions que s'assenyalen a la disposició transitòria primera, sense perjudici del compliment de les normes contingudes en plans urbanístics quan siguin més restrictives o específiques.
Els projectes de construccions destinades a activitats agrícoles, ramaderes, d'explotació de recursos naturals o, en general, rústiques, s'han de sotmetre al procediment regulat per l'article 48 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, si en el seu conjunt superen algun dels següents paràmetres:
Les edificacions compreses entre les autoritzables segons el que determina l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, que per motius funcionals inevitables hagin de situar-se en una ubicació en la qual pels seus requeriments de forma no pugui complir algunes de les condicions establertes, han d'utilitzar els mitjans adequats, en especial l'arbrat i les barreres visuals vegetals, per assolir un grau d'integració acceptable en el paisatge.
Estudis d'impacte i integració paisatgística
Per a l'atorgament de llicències de moviments de terres, de construcció d'infraestructures i d'edificació i instal·lació d'aquells elements que hagin de tenir una presència visual rellevant en el territori, s'han d'incorporar al projecte tècnic que ha d'acompanyar la sol·licitud d'autorització els estudis necessaris per mostrar la seva inserció en el paisatge i que permetin avaluar-ne els efectes.
En els casos en què l'autorització requereixi prèviament l'aprovació d'un instrument urbanístic, aquest ja ha d'incloure un estudi paisatgístic adequat al tipus de determinacions pròpies de l'instrument.
Els estudis a què es refereix aquest article es corresponen, en contingut i finalitat, amb l'estudi d'impacte i integració paisatgística a què fan referència l'article 48.1.b) del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol i la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge i les normatives que les desenvolupen.
En els casos en què calgui la tramitació dels subsegüents informes d'impacte i integració paisatgística s'han d'efectuar d'acord amb el que estableixen les lleis esmentades, els instruments que les desenvolupin i la disposició transitòria tercera d'aquestes Normes.
Als efectes del que estableix l'apartat 1, a més de les infraestructures que per la seva naturalesa siguin visualment rellevants, s'ha d'entendre que també ho són totes les edificacions de localització aïllada, incloses les motivades per les activitats vitivinícoles, agrícoles, ramaderes i primàries en general, els grans equipaments comercials i també les situades en les franges exteriors dels nuclis urbans, en especial les que per la seva envergadura.volum, alçada, longitud de façana. puguin tenir una presència important en la futura imatge del nucli urbà.
També s'han de considerar visualment rellevants les actuacions d'urbanització o d'edificació formalment diferenciades de les àrees urbanes.
L'estudi d'impacte i integració paisatgística ha de partir d'una anàlisi estructural i formal del paisatge existent i comprendrà com a mínim un mapa de visibilitat amb les conques visuals dels elements en estudi, seccions i alçats territorials de la implantació dels edificis i del moviment de terres necessari, imatges simulades de les vistes principals dels nous edificis o construccions presentades en el seu context paisatgístic, com també l'explicació de les solucions complementàries d'integració adoptades: materials, colors, vegetació i altres.
Quan, a criteri de l'administració que ha d'emetre l'informe, o ha de concedir la llicència, la integració paisatgística no sigui satisfactòria s'ha de denegar l'aprovació o l'autorització en els casos en què es consideri que no hi ha cap fórmula raonable que solucioni els problemes constatats.
En els altres casos, s'ha de requerir al promotor de la construcció, edificació o instal·lació per a què introdueixi les esmenes necessàries per tal que la integració sigui satisfactòria.
La resolució de l'administració ha d'especificar aspectes a modificar del projecte per fer-lo paisatgísticament acceptable.
Els elements de referència per a l'avaluació del grau d'integració paisatgística són les disposicions al respecte que estableixen aquestes Normes, les directrius del paisatge quan s'incorporin al Pla i les normes que es continguin en els instruments de planejament urbanístic.
Les edificacions agràries en el paisatge rural
El Pla reconeix que les activitats agràries, en especial la vinya, han estat constructores del paisatge rural que coneixem i que, com a bé col·lectiu, cal que es preservi el seu nivell de qualitat.
Amb aquesta finalitat, el Pla estableix condicions per tal que les edificacions motivades per aquestes activitats siguin coherents amb els valors de paisatge que l'agricultura, la ramaderia i la silvicultura contribueixen a crear.
Les edificacions agràries, quan no estiguin integrades en un nucli urbà, compliran les condicions que el Pla estableix en l'article 6.3 per a totes les edificacions aïllades i requereixen per ser autoritzades la incorporació al projecte d'un estudi d'impacte i integració paisatgística, les finalitats i contingut del qual estableixen l'article 6.4 i es precisen en aquest article.
El contingut de l'estudi d'impacte i integració paisatgística de les edificacions agràries s'adequarà a la transcendència visual que pugui tenir l'edificació i ha de comprendre, com a mínim:
Recull d'imatges de l'edificació des d'un conjunt de punts representatius de la seva percepció en el territori que permetin avaluar l'impacte visual, derivat del seu emplaçament i volumetria, en el paisatge.
Propostes de tractament de façanes i cobertes.
Mesures complementàries d'integració: vegetació, arbrat, etc.
Memòria explicativa i justificativa de la integració paisatgística proposada.
Quan en funció de les característiques de les diverses àrees o unitats de paisatge s'haguessin d'establir condicions específiques o s'haguessin homologat prototipus per a les diverses necessitats d'edificacions agràries, l'estudi d'impacte i integració paisatgística pot limitar-se a expressar la subjecció a les esmentades condicions o prototipus de l'edificació.
En defecte de determinacions específiques sobre edificacions agràries referides a àrees o unitats de paisatge, els plans d'ordenació urbanística municipal poden establir-les dins l'àmbit del municipi.
En tot cas, el planejament municipal ha de fixar les pautes d'integració formal i funcional de les edificacions i usos agraris que s'hagin de produir en contigüitat o en l'entorn immediat dels nuclis urbans.
Les edificacions destinades a la producció vinícola, agricultura i ramaderia intensives (cellers, hivernacles, granges, etc.) que s'hagin d'ubicar en sòl de protecció especial de la vinya han d'incorporar a l'estudi d'impacte i integració paisatgística les consideracions relatives a la seva inserció en l'entorn territorial d'acord amb el que assenyala l'article 2.7, l'abast de les quals s'ha d'adequar a la importància de la implantació i a les condicions de l'entorn on s'ha d'ubicar.
Catàlegs i directrius del paisatge
D'acord amb el que disposa la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge, s'ha d'elaborar i aprovar un catàleg de paisatge que comprèn tot l'àmbit del Pla, el qual ha d'establir els objectius de qualitat paisatgística i la informació paisatgística necessària per als processos d'avaluació ambiental de plans i programes, per als estudis d'impacte ambiental i per als estudis d'impacte i d'integració paisatgística.
També, el catàleg de paisatge ha de diferenciar el territori en unitats de paisatge que són els àmbits estructuralment, funcionalment i visualment coherents sobre els quals pot recaure un règim diferenciat de protecció, gestió i ordenació.
A partir del catàleg de paisatge del territori s'han d'incorporar al Pla les directrius de paisatge que precisaran normativament les propostes d'objectius de qualitat paisatgística.
Les directrius de paisatge han d'incloure les oportunes regulacions dels processos de transformació del sòl i edificació considerats en aquestes Normes i poden introduir, si cal, ajustaments i variacions a les disposicions establertes inicialment pel Pla, per adequar-les als diferents caràcters de les unitats establertes pel catàleg.
La incorporació de les directrius de paisatge pot comportar la delimitació d'àrees de sòl que no admeten cap tipus d'edificació per motius de paisatge.
La formalització articulada de les directrius de paisatge en el Pla ha de determinar, d'acord amb l'article 12 de la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge, els supòsits en els quals les directrius són d'aplicació directa, els supòsits en els quals són d'incorporació obligatòria quan es produeixi la modificació o la revisió del Pla d'ordenació urbanística municipal i els supòsits en els quals les actuacions requereixen un informe preceptiu de l'òrgan competent en matèria de paisatge.
La comarca de l'Alt Penedès s'ha dotat d'una Carta del Paisatge signada el 9 de desembre de 2004 com a instrument voluntari de concertació entre els agents del territori orientat a promoure la millora dels paisatges i de la qualitat de vida de la comarca mitjançant l'establiment d'objectius, acords i estratègies de gestió.
La Carta del Paisatge de l'Alt Penedès pretén esdevenir un instrument col·lectiu i voluntari de compromís social que contribueixi a generar una nova cultura del paisatge a la comarca i a millorar la qualitat del territori, del paisatge i del benestar individual i col·lectiu de la societat.
Mentre no s'incorporin les corresponents Directrius del Paisatge, el Pla director territorial adopta les recomanacions de paisatge, els objectius de qualitat i els criteris d'integració paisatgística per a l'ordenació territorial i urbanística que s'estableixen a la Carta del Paisatge de l'Alt Penedès de 2004.
El Pla director territorial vincula els plans d'ordenació urbanística municipals, les seves revisions i els plans parcials de delimitació que s'aprovin definitivament a partir de l'entrada en vigor del Pla, sense perjudici del que disposa l'apartat 2.
El compliment estricte de les determinacions corresponents als articles 3.1 a 3.18, ambdós inclosos, de les Normes del Pla director territorial no s'exigeix als plans d'ordenació urbanística municipals, i les seves revisions, i als plans parcials de delimitació que s'aprovin definitivament a partir de l'entrada en vigor del Pla, quan la seva aprovació provisional s'hagi acordat amb anterioritat a la publicació de l'edicte d'informació pública de l'avantprojecte de Pla director territorial.
Tanmateix, la comissió d'urbanisme corresponent pot condicionar la seva aprovació definitiva al compliment de determinades prescripcions en base als criteris i principis continguts en el Pla director territorial que despleguin el que preveu l'article 3 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
Quan l'aprovació provisional dels plans d'ordenació urbanística municipals, de les seves revisions i dels plans parcials de delimitació s'hagi produït amb anterioritat a l'entrada en vigor del Pla director territorial, no cal que la documentació de l'instrument urbanístic contingui la documentació a què fa referència l'apartat 3 de l'article 1.16.
Condicions que han de complir les edificacions aïllades en absència de directrius de paisatge
En absència de directrius de paisatge, les edificacions aïllades en el medi rural han de complir les condicions que s'estableixen en aquesta disposició, les quals són d'obligat compliment de manera indefinida en els aspectes en què les directrius no estableixin una regulació alternativa.
Atès que una adequada implantació contribueix significativament a la integració paisatgística, s'avaluaran diverses alternatives d'emplaçament i se seleccionarà la més adient amb relació al paisatge.
S'han de preservar les línies del relleu que defineixen els perfils panoràmics i s'ha d'evitar la localització d'activitats sobre els punts prominents, els careners i les cotes més altes del territori, on la projecció de la silueta de l'edificació en la línia d'horitzó modifiqui el perfil natural perceptible del paisatge.
Les implantacions han de ser proporcionades a la dimensió i escala del paisatge, de manera que s'evitin o es fraccionin les que per la seva grandària constitueixen una presència impròpia i desproporcionada.
En totes les intervencions s'ha d'evitar ocupar els terrenys amb més pendent.
Quan siguin necessaris anivellaments, s'ha de procurar evitar l'aparició de murs de contenció de terres, i s.han de salvar els desnivells amb desmunts o talussos amb pendents que permetin la revegetació.
Per tal de minimitzar l'impacte visual, les edificacions s'han d'esglaonar o descompondre en diversos elements simples articulats evitant la creació de grans plataformes horitzontals que acumulin en els seus extrems importants diferències de cota entre el terreny natural i el modificat.
La correcta inserció en el medi rural de qualsevol implantació requereix que aquesta ocupi la mínima part possible de la parcel·la, i que la resta mantingui el caràcter d'espai rural no artificialitzat que ha d'actuar de coixí amb l'entorn no transformat, tot i que s'admeten les actuacions necessàries per donar un correcte tractament als límits de la implantació.
Les edificacions s'han de separar com a mínim 100 m de les lleres dels rius, rieres i barrancs.
Així mateix, s'han de separar dels marges de les infraestructures lineals de comunicació, un mínim de 50 m de les vies locals, 100 m de les generals i 150 m de les autopistes, autovies i vies convencionals amb doble calçada.
La distància de separació a vies fèrries és de 100 m.
Aquestes distàncies que es consideren com els mínims desitjables es poden disminuir justificadament en els casos d'edificacions agràries o d'interès públic de necessària ubicació en una parcel·la, en què la configuració del territori les faci inabastables.
És obligatori el tractament com a façana de tots els paraments exteriors de les edificacions sigui quina sigui la seva finalitat i com a materials d'acabament només s'han d'utilitzar els que presentin colors i textures que harmonitzin amb el caràcter del paisatge i no introdueixin contrastos estranys que desvaloritzin la seva imatge dominant.
Es recomana la utilització de vegetació, i en concret d'arbrat, amb espècies i plantacions pròpies del lloc per facilitar la integració paisatgística de l'edificació.
Mentre el Pla no hagi incorporat les directrius de paisatge derivades de l'aprovació del Catàleg de paisatge, d'acord amb el que disposa la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge, i en tot cas en allò que no sigui regulat de manera més específica per les esmentades directrius, les tanques de finca, parcel·la o recinte dins l'àmbit dels espais oberts compliran les condicions que s'estableixen en aquest article per tal que els pugui ser atorgada la llicència preceptiva a què obliga l'article 179 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
a) La construcció de tanques en els espais oberts ha de limitar-se als casos en què siguin imprescindibles en funció de l'ús i les circumstàncies del lloc.
El Pla recomana, quan sigui funcionalment possible, la utilització d'altres sistemes que la tanca per l'assenyalament del límit de la propietat o de l'àmbit de l'activitat.
b) Amb les excepcions de l'apartat i) no s'admeten tanques d'obra, llevat dels murs de pedra seca d'alçada no superior a 90 cm.
c) Les tanques poden ser de vegetal viu o de materials que permetin la transparència en tota la seva alçada.
d) Les tanques transparents poden complementar-se amb vegetació pròpia de l'entorn per aconseguir el grau d'opacitat que es desitgi.
e) Les tanques han de tenir un tractament regular i homogeni en tota la seva longitud.
f) Els materials manufacturats utilitzats en les tanques tindran colors discrets per tal que s'integrin bé en el fons cromàtic del lloc.
g) Sempre que no sigui incompatible amb l'activitat que motivi la necessitat de tanques, aquestes han de permetre el pas de la petita fauna terrestre pròpia del lloc.
La previsió de passos de fauna serà obligatòria quan es tracti de terrenys que formin part d'un connector ecològic.
h) Les tanques d'obra existents i les que preveu l'apartat i) s'han de tractar amb superposicions de vegetació viva per tal de millorar la seva integració en el paisatge.
i) Només s'admeten tanques d'obra o opaques en general en les parcel·les on per motius de seguretat calgui garantir la impossibilitat d'accés o de vistes i no existeixin altres fórmules de tancament que puguin garantir-ho.
L'administració competent ha d'exigir el compliment d'aquestes condicions per a la concessió de la llicència corresponent, sense perjudici de les determinacions més restrictives o més específiques que continguin els plans d'ordenació urbanística.
Informe de l'òrgan competent en matèria de paisatge
D'acord amb el que disposa la disposició transitòria primera de la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge, en absència de directrius del paisatge, l'informe d'impacte i integració paisatgística que ha d'emetre l'òrgan competent en matèria de paisatge és preceptiu en els següents casos:
a) Projectes d'actuacions específiques d'interès públic en sòl no urbanitzable als quals fa referència l'apartat 4 de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
b) Projectes de construccions i dependències pròpies d'una activitat agrícola, ramadera, d'explotació de recursos naturals o, en general, rústica i les destinades a habitatge familiar o a allotjament de treballadors temporers a què fan referència els apartats 6.a) i 6.b) de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, quan superin algun dels següents paràmetres:
c) Plans especials urbanístics per a la ubicació de construccions de nova planta destinades a activitats de turisme rural o de càmping a què fa referència l'apartat 6.e) de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
d) Edificacions de qualsevol tipus en sòls urbans i urbanitzables que hagin de romandre aïllades de manera indefinida, o ubicades en punts molt visibles, i per les seves dimensions hagin de tenir una presència acusada en el paisatge.
L'informe és preceptiu quan, a més de la ubicació especialment visible, la construcció superi algun dels paràmetres establerts a l'apartat b).
e) Canvis de paisatge rural motivats per concentracions parcel·laries que afecten un àmbit de més de 100 ha.
f) Nous traçats de camins rurals, i les variacions de traçat dels existents, de més de 1.000 metres de longitud.
g) Tanques de finques, parcel·les o àmbits d'activitats de més de 1.000 metres de longitud.
h) Totes les construccions visibles que se situïn en les proximitats dels penya-segats, de les riberes fluvials i de les làmines d'aigua de llacs o embassaments.
A més dels casos previstos en aquesta norma, l'òrgan que hagi d'atorgar la llicència pot demanar un informe d'impacte i integració paisatgística en els casos en què ho consideri convenient.
Tots els projectes que s'hagin de sotmetre a l'informe d'impacte i integració paisatgística han d'incorporar l'estudi d'impacte i integració paisatgística a què fa referència l'article 6.4.
Plans especials en sòl no urbanitzable
El Pla director territorial respecta els plans especials urbanístics per a la implantació de determinats usos en sòl no urbanitzable aprovats definitivament amb anterioritat a la vigència del Pla encara que els seus àmbits no s'assenyalin gràficament en els plànols.
En el cas de plans d'ordenació urbanística municipal, de menys de 15 anys d'antiguitat en la data d'aprovació del Pla director territorial, que preveiessin mitjançant plans especials urbanístics la implantació d'usos en localitzacions determinades del sòl no urbanitzable es procedeix de la manera següent:
a) En cas que es tracti d'usos d'interès públic, els plans especials es poden desenvolupar.
Tanmateix en la definició de l'ordenació s'han de tenir en compte les determinacions del Pla director territorial i s'ha de justificar que s'ha tractat d'assolir la màxima conformitat amb aquestes.
b) En cas que es tracti d'usos d'interès preferentment privat, per a l'aprovació del pla especial urbanístic cal valorar el grau d'inserció de la proposta en el sistema d'espais oberts del Pla director territorial, i no han de ser aprovats aquells que comportin contradiccions importants amb aquest degudes a la dimensió o visibilitat de l'actuació.
Determinacions complementàries d'ordre ambiental
Amb relació a la xarxa viària del Pla
a) Variants no previstes en el Pla d'infraestructures de transport de Catalunya:
Tenint present que tot el sòl no urbanitzable de la comarca és de protecció especial cal que els projectes de noves infraestructures minimitzin al màxim els seus possibles impactes ambientals, tant els propis de la nova via com els possibles efectes induïts.
En aquest cas, caldrà que els respectius estudis d'impacte ambiental dels projectes de variants considerin en tot cas l'alternativa de pacificació i dignificació de la travessera.
b) Nova via del corredor (tram de Sant Sadurní al Baix Llobregat):
Pel que fa al seu traçat, vista la relació directa amb la planificació concurrent en zones limítrofes, és imprescindible assumir una visió supracomarcal per a la seva concreció.
Conseqüentment, des del punt de vista ambiental, i també territorial, l'avaluació ha de fer-se en el marc del Pla territorial metropolità de Barcelona i aquest n'establirà la concreció del traçat en funció de les propostes d'infraestructures definitives a l'àmbit de Martorell.
En aquest context, caldrà avaluar especialment el risc d'inducció de nou trànsit de vehicles privats.alternatiu al transport públic., l'afectació als principals connectors ecològics de l'àmbit i l'augment de la fragmentació territorial.
En el moment d'elaboració del projecte caldrà avaluar el grau de fragmentació ocasionat per la via.
Per a això, en l'estudi d'impacte ambiental del projecte, s'estudiaran els possibles impactes acumulatius i sinèrgics negatius considerant les vies existents i les previstes dins el mateix àmbit d'influència, així com la possible existència d'altres elements amb efecte barrera.
En conseqüència, caldrà establir solucions conjuntes de permeabilització de les vies, considerant estructures de restauració de la permeabilitat ecològica de la via, com ecotúnels, plataformes elevades, viaductes, etc.
En general, pel que fa a l'avaluació ambiental de tots els projectes de noves infraestructures o millora de les existents, prenent com a referència les Bases per a les directrius de connectivitat ecològica de Catalunya, es posarà una atenció especial als aspectes següents:
a) Integració de la connectivitat ecològica i paisatgística en els projectes de noves infraestructures o millora de les existents.
b) Grau de fragmentació que comporten les noves infraestructures, considerant els possibles impactes acumulatius i sinèrgics negatius.
c) Punts d'interès per a l'aplicació de mesures de repermeabilització ecològica de les infraestructures viàries en relació amb el sistema de connectivitat ecològica i els separadors urbans, d'acord amb l'article 2.8 de la normativa del Pla.
d) Per al disseny de les infraestructures es consideraran les publicacions que el Departament de Medi Ambient i Habitatge hagi publicat sobre la matèria.
e) Els plans i projectes derivats que afectin espais inclosos a la xarxa Natura 2000 hauran de garantir el compliment dels punts 3 i 4 de l'article 6 de la Directiva 92/43/CEE, del Consell, de 21 de maig de 1992, relativa a la conservació dels hàbitats naturals i de la fauna i flora silvestres.
El planejament urbanístic derivat adoptarà les mesures sobre optimització i eficiència en l'ús de l'aigua i de l'energia descrites a l'informe de sostenibilitat del Pla.
El Pla director territorial entra en vigor el mateix dia de la publicació de l'Acord de la seva aprovació al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.