projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El registre de la marca es pot declarar nul mitjançant una sol·licitud presentada davant l'Oficina Espanyola de Patents i Marques o mitjançant una demanda reconvencional en una acció per violació de marca quan contravingui al que disposen els articles 6, 7, 8, 9 i 10.
El titular d'un dret anterior dels que preveuen els articles 6, 7, 8 i 9.1 que hagi tolerat l'ús d'una marca posterior registrada durant un període de cinc anys consecutius amb coneixement d'aquest ús, no pot sol·licitar en endavant la nul·litat de la marca posterior basant-se en l'esmentat dret anterior per als productes o els serveis per als quals s'hagi utilitzat la marca posterior, llevat que la sol·licitud d'aquesta s'hagi efectuat de mala fe.
No es pot declarar nul·la una marca quan, abans de la presentació de la sol·licitud de nul·litat o de la demanda de reconvenció, el titular d'un dels drets que preveuen els articles esmentats a l'apartat 1 hagi donat expressament el seu consentiment al registre d'aquesta marca.
El titular d'algun dels drets que preveuen els articles esmentats a l'apartat 1 que hagi sol·licitat prèviament la nul·litat d'una marca o presentat una demanda de reconvenció en una acció per violació de marca, no pot presentar una altra sol·licitud de nul·litat ni una demanda de reconvenció fonamentada sobre un altre d'aquests drets que hauria pogut al·legar en suport de la primera demanda.
És aplicable el que preveu l'apartat 4 de l'article 51.
El registre de la marca es pot declarar nul mitjançant sentència ferma i pot ser objecte de cancel·lació quan contravingui al que disposen els articles 6, 7, 8, 9 i 10.
El titular d'un dret anterior que hagi tolerat l'ús d'una marca posterior registrada durant un període de cinc anys consecutius amb coneixement d'aquest ús no pot sol·licitar en endavant la nul·litat de la marca posterior ni oposar-se a l'ús d'aquesta basant-se en l'esmentat dret anterior per als productes o els serveis per als quals s'hagi utilitzat la marca posterior, llevat que la sol·licitud d'aquesta s'hagi efectuat de mala fe, cas en què l'acció és imprescriptible.
En el cas que preveu aquest apartat, el titular de la marca posterior no es pot oposar a l'ús del dret anterior, malgrat el fet que aquest dret ja no es pugui invocar contra la marca posterior.
Quan el titular d'una marca anterior, que faci almenys cinc anys que està registrada en el moment de presentar la demanda, sol·liciti la nul·litat d'una altra marca posterior, ha de provar, si ho sol·licita el demandat per via d'excepció, que en el curs dels cinc anys anteriors a la data de presentació de la demanda la marca ha estat objecte d'un ús efectiu i real per als productes o serveis per als quals estigui registrada i en els quals es basa la demanda, o que hi ha causes justificatives de la falta d'ús.
A aquests efectes, la marca es considera registrada només per als productes o serveis per als quals hagi estat realment utilitzada.
El registre de la marca es pot declarar nul mitjançant una sol·licitud presentada davant l'Oficina Espanyola de Patents i Marques o mitjançant una demanda reconvencional en una acció per violació de marca:
a ) Quan contravingui al que disposa l'article 5 d'aquesta Llei.
No es pot declarar la nul·litat d'una marca quan, havent-se registrat contravenint a l'article 5, apartat 1, lletres b), c) o d), la marca hagi adquirit, abans de la data de presentació de la sol·licitud de nul·litat o demanda reconvencional de nul·litat, un caràcter distintiu per als productes o serveis per als quals estigui registrada per l'ús que n'hagi fet el seu titular o que se n'hagi fet amb el seu consentiment.
Si la causa de nul·litat només existeix per a una part dels productes o serveis per als quals estigui registrada la marca, la seva declaració només s'estén als productes o serveis afectats.
El registre de la marca es pot declarar nul mitjançant sentència ferma i pot ser objecte de cancel·lació:
a ) Quan contravingui al que disposen els apartats 1 i 2 de l'article 3 i l'article 5 d'aquesta Llei.
No es pot declarar la nul·litat quan la causa hagi desaparegut en el moment d'interposar la demanda.
En particular, no es pot declarar la nul·litat d'una marca quan, havent-se registrat contravenint a l'article 5, apartat 1, lletres b, c o d, la marca hagi adquirit després del seu registre un caràcter distintiu per als productes o serveis per als quals estigui registrada per l'ús que n'hagi fet el seu titular o que se n'hagi fet amb el seu consentiment.
Per fixar la indemnització per danys i perjudicis es té en compte, a elecció del perjudicat:
a ) Les conseqüències econòmiques negatives, entre les quals els beneficis que el titular hauria obtingut mitjançant l'ús de la marca si no hagués tingut lloc la violació o, alternativament, els beneficis que hagi obtingut l'infractor com a conseqüència de la violació.
b ) Una quantitat a tant alçat que almenys comprengui la quantitat que l'infractor hauria hagut de pagar al titular de la marca per la concessió d'una llicència que li hagués permès de dur a terme la seva utilització conforme a dret.
En el cas de dany moral és procedent la seva indemnització, fins i tot sense que estigui provada l'existència del perjudici econòmic.
Per a la fixació de la indemnització es té en compte, entre altres circumstàncies, el renom i el prestigi de la marca i el nombre i la classe de llicències concedides en el moment en què va començar la violació.
Per fixar la indemnització per danys i perjudicis s'han de tenir en compte, a elecció del perjudicat:
a ) Les conseqüències econòmiques negatives, entre aquestes els beneficis que el titular hauria obtingut mitjançant l'ús de la marca si no hagués tingut lloc la violació i els beneficis que hagi obtingut l'infractor com a conseqüència de la violació.
b ) La quantitat que com a preu l'infractor hagi hagut de pagar al titular per la concessió d'una llicència que li hagi permès portar a terme la seva utilització conforme a dret.
La indemnització de danys i perjudicis comprèn no solament les pèrdues sofertes, sinó també els guanys que ha deixat d'obtenir el titular del registre de la marca a causa de la violació del seu dret.
El titular del registre de marca també pot exigir la indemnització del perjudici causat al prestigi de la marca per l'infractor, especialment, per una realització defectuosa dels productes il·lícitament marcats o una presentació inadequada d'aquella al mercat.
Els guanys deixats d'obtenir es fixen, a elecció del perjudicat, d'acord amb un dels criteris següents:
a ) Els beneficis que el titular hauria obtingut mitjançant l'ús de la marca si no hagués tingut lloc la violació.
b ) Els beneficis que hagi obtingut l'infractor com a conseqüència de la violació.
c ) El preu que l'infractor hauria hagut de pagar a titular per la concessió d'una llicència que li hagués permès de dur a terme la seva utilització conforme a dret.
Els qui, sense consentiment del titular de la marca, portin a terme algun dels actes que preveuen la lletra a) de l'apartat 3 i l'apartat 4 de l'article 34, així com els responsables de la primera comercialització dels productes o serveis il·lícitament marcats, estan obligats en tot cas a respondre dels danys i perjudicis causats.
Tots aquells que facin qualsevol altre acte de violació de la marca registrada només estan obligats a indemnitzar els danys i perjudicis causats si han estat advertits suficientment pel titular de la marca o, si s'escau, per la persona legitimada per exercitar l'acció sobre l'existència d'aquesta, convenientment identificada, i de la seva violació, amb el requeriment que cessin en aquesta, o quan en la seva actuació hi hagi hagut culpa o negligència o la marca en qüestió sigui famosa.
Els qui, sense consentiment del titular de la marca, portin a terme algun dels actes que preveuen les lletres a i f de l'article 34.3, així com els responsables de la primera comercialització dels productes o serveis il·lícitament marcats, estan obligats en tot cas a respondre dels danys i perjudicis causats.
Tots aquells que facin qualsevol altre acte de violació de la marca registrada només estan obligats a indemnitzar els danys i perjudicis causats si han estat suficientment advertits pel titular de la marca o, si s'escau, per la persona legitimada per exercitar l'acció sobre l'existència d'aquesta, convenientment identificada, i de la seva violació, amb el requeriment que cessin en aquesta, o quan en la seva actuació hi hagi hagut culpa o negligència o la marca en qüestió sigui notòria o rebatejada.
El titular d'una marca pot prohibir la utilització d'un signe només en la mesura que els drets del titular no puguin ser objecte d'una declaració de caducitat d'acord amb l'article 54, apartat 1, lletra a), en el moment d'emprendre l'acció per violació.
Si el demandat ho sol·licita, el titular de la marca ha d'acreditar que, durant el període de cinc anys anterior a la data de presentació de l'acció, la marca es va utilitzar efectivament d'acord amb el que preveu l'article 39 per als productes o serveis per als quals està registrada i en què es fonamenta l'acció, o que existeixen causes justificatives per a la seva falta d'ús, sempre que el registre definitiu de la marca s'hagi produït almenys cinc anys abans de la data de presentació de l'acció.
a ) L'aturada dels actes que violin el seu dret.
c ) L'adopció de les mesures necessàries per evitar que prossegueixi la violació i, en particular, que es retirin del tràfic econòmic els productes, embalatges, embolcalls, material publicitari, etiquetes o altres documents en els quals s'hagi materialitzat la violació del dret de marca.
d ) La destrucció o cessió amb finalitats humanitàries, si és possible, a elecció de l'actor, i sempre a costa del condemnat, dels productes il·lícitament identificats amb la marca que estiguin en possessió de l'infractor, llevat que la naturalesa del producte permeti l'eliminació del signe distintiu sense afectar el producte o la destrucció del producte produeixi un perjudici desproporcionat a l'infractor o al propietari, segons les circumstàncies específiques de cada cas apreciades pel tribunal.
e ) La publicació de la sentència a costa del condemnat mitjançant anuncis i notificacions a les persones interessades.
Si la reproducció d'una marca en un diccionari, una enciclopèdia o una obra de consulta similar, en format imprès o electrònic, fa la impressió que constitueix el terme genèric dels productes o serveis per als quals està registrada la marca, l'editor de l'obra, a petició del titular de la marca, ha de vetllar perquè la seva reproducció vagi acompanyada sense demora, i en el cas d'obres en format imprès, com a màxim en l'edició següent de l'obra, de la indicació que diu que es tracta d'una marca registrada.
Si la reproducció d'una marca en un diccionari, una enciclopèdia o una obra de consulta similar fa la impressió que constitueix el terme genèric dels béns o serveis per als quals està registrada la marca, l'editor, a petició del titular de la marca, ha de vetllar perquè la seva reproducció vagi acompanyada, com a màxim en l'edició següent de l'obra, de la indicació que diu que es tracta d'una marca registrada.
Els qui siguin part en un procediment davant l'Oficina Espanyola de Patents i Marques en el qual actuïn per si mateixos i no tinguin domicili ni seu a Espanya, als efectes de notificacions, han de designar una adreça postal a Espanya o, si no, poden indicar que els dirigeixin les notificacions per correu electrònic o per qualsevol altre mitjà tècnic de comunicació de què disposi l'Oficina.
Tot això, sense perjudici del que preveu l'apartat 2 de l'article 155 de la Llei 11/1986, de 20 de març, de patents.
Els qui siguin part en un procediment davant de l'Oficina Espanyola de Patents i Marques en què actuïn per si mateixos i no tinguin domicili ni seu a Espanya, a efectes de notificacions, han de designar una adreça postal a Espanya o a l'Espai Econòmic Europeu o, en lloc d'aquestes, poden indicar que les notificacions els siguin adreçades per qualsevol altre mitjà tècnic de comunicació de què disposi l'Oficina.
Tot això, sense perjudici del que preveu l'apartat 2 de l'article 175 de la Llei 24/2015, de 24 de juliol, de patents.
Els qui siguin part en un procediment davant de l'Oficina Espanyola de Patents i Marques en què actuïn per si mateixos i no tinguin domicili ni seu a Espanya, a efectes de notificacions, han de designar un domicili a Espanya.
El conveni arbitral ha de ser notificat a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques pels interessats una vegada finalitzat el procediment administratiu de registre de la marca i abans que guanyi fermesa l'acte administratiu que hi hagi posat terme.
Resolt el recurs d'alçada contra l'acte que concedeixi o denegui el registre, queda expedita la via contenciosa administrativa llevat que es faci valer davant l'oficina la signatura d'un conveni arbitral.
S'ha de comunicar a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques la presentació dels recursos que s'interposin davant el laude arbitral.
Una vegada aquest sigui ferm, s'ha de comunicar fefaentment a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques per executar-lo.
El conveni arbitral ha de ser notificat a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques per tots els interessats una vegada finalitzat el procediment administratiu de registre de la marca i abans que esdevingui ferm l'acte administratiu que hi hagi posat fi.
Un cop resolt el recurs administratiu de caràcter ordinari contra l'acte que concedeixi o denegui el registre, queda expedita la via contenciosa administrativa sense que es pugui fer valer la signatura del conveni arbitral.
El laude arbitral ferm s'ha de comunicar fefaentment a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques en el termini de sis mesos a comptar de la data de recepció de la notificació que preveu l'apartat 4.
Transcorregut aquest termini no escau executar el laude arbitral.
Enfront de la concessió d'una marca l'Oficina Espanyola de Patents i Marques no pot exercir d'ofici o a instància d'una part la potestat revisora que preveu l'article 106 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques, si la nul·litat de la marca es fonamenta en alguna de les causes que preveuen els articles 51 i 52 d'aquesta Llei.
Les causes de nul·litat esmentades només es poden fer valer en els procediments previstos en els articles esmentats.
En la concessió d'una marca l'Oficina Espanyola de Patents i Marques no pot exercir d'ofici o a instància d'una part la potestat revisora que preveu l'article 102 de la Llei 30/1992 abans esmentada, si la nul·litat de la marca es fonamenta en alguna de les causes que preveuen els articles 51 i 52 d'aquesta Llei.
Les causes de nul·litat només es poden fer valer davant dels tribunals.
a ) Quan l'oposició es fonamenti en una sol·licitud anterior, fins al moment en què es produeixi el registre definitiu de la sol·licitud esmentada o es dicti una resolució ferma sobre aquesta.
b ) A instància del sol·licitant que hagi presentat contra el signe anterior oponent una sol·licitud o una demanda reconvencional de nul·litat o de caducitat o una acció reivindicatòria, fins que es dicti una resolució o sentència ferma, tot això sense perjudici que la suspensió es pugui decretar judicialment.
a ) Quan l'oposició es fonamenti en una sol·licitud anterior de registre, fins al moment en què es dicti una resolució sobre aquesta sol·licitud que posi fi a la via administrativa.
b ) A instància del sol·licitant que hagi entaulat una acció de nul·litat, caducitat o reivindicació del signe anterior oponent, fins que es dicti sentència ferma, i sense perjudici que sigui decretada judicialment.
Transcorregut el termini fixat per a la contestació al suspens, o si s'escau els terminis que preveu l'article 21.4, hagin contestat o no els interessats, l'Oficina Espanyola de Patents i Marques ha d'acordar la concessió o la denegació del registre de la marca i especificar succintament els motius en què es fonamenta aquesta resolució.
Aquest títol es pot expedir per mitjans electrònics.
Transcorregut el termini fixat per a la contestació al suspens, hagi contestat o no el sol·licitant, l'Oficina Espanyola de Patents i Marques ha d'acordar la concessió o la denegació del registre de la marca i especificar succintament, en aquest últim cas, els motius i els drets anteriors causants d'aquesta.
Llevat que justifiqui la seva actuació, l'agent o representant del titular d'una marca no pot registrar aquesta marca a nom seu sense el consentiment del dit titular.
Llevat que justifiqui la seva actuació, l'agent o representant d'un tercer que sigui titular d'una marca en un altre membre del Conveni de París o de l'Organització Mundial del Comerç no pot registrar la marca al seu nom sense el consentiment del dit titular.
No es pot registrar com a marca un signe que sigui idèntic o semblant a una marca anterior, independentment del fet que els productes o serveis per als quals es faci la sol·licitud siguin idèntics o siguin o no semblants a aquells per als quals s'hagi registrat la marca anterior, quan la marca anterior gaudeixi de renom a Espanya o, si es tracta d'una marca de la Unió, a la Unió Europea, i amb l'ús de la marca posterior, dut a terme sense causa justa, es pugui obtenir un avantatge deslleial del caràcter distintiu o del renom de la marca anterior, o aquest ús pugui ser perjudicial per al caràcter distintiu esmentat o el renom esmentat.
La protecció reforçada que preveu l'apartat 1 és igualment aplicable als noms comercials famosos.
No es pot registrar com a marca un signe que sigui idèntic o semblant a una marca o nom comercial anteriors encara que se'n sol·liciti el registre per a productes o serveis que no siguin similars als protegits pels signes anteriors esmentats quan, perquè aquests són notoris o rebatejats a Espanya, l'ús d'aquella marca pugui indicar una connexió entre els productes o serveis que empara juntament amb el titular d'aquells signes o, en general, quan aquest ús, sense una causa justa, pugui implicar un aprofitament indegut o un menyscapte del caràcter distintiu o de la notorietat o renom dels signes anteriors esmentats.
Als efectes d'aquesta Llei, s'entén per marca o nom comercial notoris els que, pel seu volum de vendes, la durada, la intensitat o l'abast geogràfic del seu ús, la valoració o el prestigi assolit al mercat o per qualsevol altra causa, siguin generalment coneguts pel sector pertinent del públic al qual es destinen els productes, els serveis o les activitats que distingeixen la marca o el nom comercial esmentats.
La protecció que atorga l'apartat 1, quan concorrin els requisits que aquest preveu, inclou productes, serveis o activitats de naturalesa més diferent com més alt sigui el grau de coneixement de la marca o nom comercial notoris al sector pertinent del públic o en altres sectors relacionats.
Quan la marca o el nom comercial siguin coneguts pel públic en general, es considera que són rebatejats i l'abast de la protecció s'estén a qualsevol gènere de productes, serveis o activitats.
Als efectes de l'apartat 1, s'entenen per marca o nom comercial anteriors els signes que preveuen, respectivament, l'article 6.2, lletres a, b i c, i l'article 7.2.
a ) Les marques registrades la sol·licitud de registre de les quals tingui una data de presentació o de prioritat anterior a la de la sol·licitud objecte d'examen, i que pertanyin a les categories següents: i ) marques espanyoles; ii ) marques que hagin estat objecte d'un registre internacional que tingui efectes a Espanya; iii ) marques de la Unió Europea (d'ara endavant marques de la Unió).
b ) Les marques de la Unió registrades que, d'acord amb el seu Reglament, reivindiquin vàlidament l'antiguitat d'una de les marques esmentades en els punts i i ii de la lletra a, encara que aquesta última marca hagi estat objecte de renúncia o s'hagi extingit».
a ) Les marques registrades la sol·licitud de registre de les quals tingui una data de presentació o de prioritat anterior a la de la sol·licitud objecte d'examen, i que pertanyin a les categories següents: i ) marques espanyoles; ii ) marques que hagin estat objecte d'un registre internacional que tingui efectes a Espanya; iii ) marques comunitàries.
b ) Les marques comunitàries registrades que, d'acord amb el seu Reglament, reivindiquin vàlidament l'antiguitat d'una de les marques esmentades en els punts i i ii de la lletra a, encara que aquesta última marca hagi estat objecte de renúncia o s'hagi extingit.
Poden constituir marques tots els signes, especialment les paraules, inclosos els noms de persones, els dibuixos, les lletres, les xifres, els colors, la forma del producte o del seu embalatge, o els sons, a condició que aquests signes siguin apropiats per:
a ) distingir els productes o els serveis d'una empresa dels d'altres empreses i
b ) ser representats en el Registre de marques de manera tal que permeti a les autoritats competents i al públic en general determinar l'objecte clar i precís de la protecció atorgada al seu titular.
S'entén per marca tot signe susceptible de representació gràfica que serveixi per distingir al mercat els productes o serveis d'una empresa dels d'altres.
Aquests signes, en particular, poden ser:
a ) Les paraules o les combinacions de paraules, incloses les que serveixen per identificar les persones.
b ) Les imatges, les figures, els símbols i els dibuixos.
c ) Les lletres, les xifres i les seves combinacions.
d ) Les formes tridimensionals entre les quals s'inclouen els embolcalls, els envasos i la forma del producte o de la seva presentació.
f ) Qualsevol combinació dels signes que, amb caràcter enunciatiu, esmenten els apartats anteriors.
Poden obtenir el registre de marques o noms comercials les persones físiques o jurídiques, incloses les entitats de dret públic.
Les persones esmentades a l'apartat 1 poden invocar l'aplicació en benefici seu de les disposicions de qualsevol tractat internacional que sigui aplicable a Espanya, quan els sigui d'aplicació directa, en tot el que els sigui més favorable respecte del que disposa aquesta Llei.
Poden obtenir el registre de marques o noms comercials les persones naturals o jurídiques de nacionalitat espanyola i les persones naturals o jurídiques estrangeres que resideixin habitualment o tinguin un establiment industrial o comercial efectiu i seriós en territori espanyol o que gaudeixin dels beneficis del Conveni de la Unió de París per a la Protecció de la Propietat Industrial de 20 de març de 1883, de conformitat amb el que estableix l'Acta vigent a Espanya d'aquest Conveni, denominat en endavant «Conveni de París», així com els nacionals dels membres de l'Organització Mundial del Comerç.
També poden obtenir el registre de marques o noms comercials, d'acord amb el que disposa aquest Llei, les persones naturals o jurídiques estrangeres no compreses en l'apartat anterior, sempre que la legislació de l'Estat d'on siguin nacionals permeti a les persones naturals o jurídiques de nacionalitat espanyola el registre d'aquests signes.
Les persones esmentades a l'apartat 1 poden invocar l'aplicació en benefici seu de les disposicions del Conveni de París i les de qualsevol altre tractat internacional ratificat per Espanya, quan els sigui d'aplicació directa, en tot el que els sigui més favorable respecte del que disposa aquesta Llei.
Es considera deslleial per enganyós incloure com a informació en els mitjans de comunicació comunicacions per promocionar un bé o servei, pagant l'empresari o professional per l'esmentada promoció, sense que quedi clarament especificat en el contingut o mitjançant imatges i sons clarament identificables per al consumidor o usuari que es tracta d'un contingut publicitari.
En les controvèrsies originades per la infracció dels articles 7, 9 o 10, el jutge, en el moment de decidir la recepció a prova, pot requerir d'ofici el demandat perquè aporti les proves relatives a l'exactitud i veracitat de les indicacions o manifestacions realitzades.
Quan l'esmentada prova no sigui aportada, el jutge pot estimar que les indicacions o manifestacions enjudiciades són inexactes o falses.