projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Segons un estudi publicat a The International Journal for Quality in Health Care, és imprescindible elaborar un model de prevenció de riscos aplicat a l'àmbit hospitalari per millorar la seguretat dels pacients i dels treballadors sanitaris.
Els proveïdors sanitaris tenen la responsabilitat i l'obligació de prevenir que els seus empleats i pacients s'exposin sota riscos en els entorns hospitalaris.
Segons l'estudi publicat recentment a The International Journal for Quality in Health Care, una gestió de risc adequada no només millora la qualitat de la salut i la seguretat dels pacients, sinó que també redueix els costos, despeses i càrregues de treball innecessàries del personal.
Els gerents de les institucions sanitàries es troben amb la responsabilitat de protegir els pacients i els treballadors dels riscos potencials en les instal·lacions hospitalàries.
Per tal de millorar la seguretat del pacient i garantir així una assistència sanitària de qualitat, és imprescindible una gestió adequada del risc.
És crucial que les organitzacions sanitàries segueixin un sistema eficient de mesures per prevenir els riscos.
Cal que adoptin un model d'identificació de risc ja existent i compatible, o bé que desenvolupin el seu propi marc de mesures fonamentat en aquells incidents ja ocorreguts i la prevenció adient per tal que no es repeteixin.
De manera complementària a l'estudi de la prevenció de riscos, sovint s'elaboren enquestes sobre el grau de satisfacció i l'experiència del pacient en l'atenció sanitària per mesurar-ne així la qualitat.
Aquestes enquestes, ja força esteses, s'han convertit en una eina molt útil per als professionals sanitaris a l'hora de planificar noves estratègies i avaluar les pràctiques i serveis.
És prioritari entendre el punt de vista dels pacients.
La formulació de polítiques sanitàries ha de centrar-se en esmenar els punts dèbils identificats en les enquestes i estudis, però cal que també incorpori aquells factors que garanteixin un bon grau de satisfacció i una millor qualitat d'assistència mèdica, com ara l'atenció personalitzada i enfocada en la persona i el reforç de l'atenció primària.
Seguretat dels Pacients ofereix un curs en línia destinat a pacients, familiars i, ciutadania en general sobre la Seguretat a l'Assistència Sanitària.
L'objectiu del curs és que aquests augmentin els seus coneixements en diversos àmbits, com per exemple com tenir cura de la salut dels familiars, els medicaments i els seus riscos, amb indicacions i consells com ara què cal fer per prevenir les infeccions.
El curs té tres mòduls i un Annex en el què s'informa als usuaris sobre la circulació a través del sistema sanitari de Catalunya.
El primer mòdul del curs gira al voltant de la seguretat i dels medicaments i pretén que els usuaris millorin l'ús dels fàrmacs i previnguin errors en la seva utilització.
Aquest primer mòdul pretén apropar a l'usuari els conceptes genèrics sobre els medicaments i la seguretat.
A l'inici, es dona coneixements més específics, com ara la composició dels medicaments, la seva fabricació, els diferents tipus, de quina manera actua cadascun sobre l'organisme i els criteris de comercialització.
La segona part està dedicada a la seguretat i l'error en la medicació i pretén oferir a l'usuari una visió preventiva de les complicacions que poden derivar de l'ús de medicaments (en general i en determinades circumstàncies com l'embaràs, infància, etc.) i quines al·lèrgies poden provocar.
Aborda també la pràctica de farmacovigilància, l'àmbit que estudia els resultats dels medicaments i que en fa un seguiment per tal de minimitzar els efectes adversos i optimitzar-ne l'ús, segons el perfil dels usuaris i les patologies.
El curs formula diverses preguntes per a la reflexió i coneixement dels pacients: la publicitat, Internet i la vida quotidiana garanteixen la seguretat dels medicaments?
S'especifica que, malgrat que els medicaments han de passar controls rigorosos abans de la seva comercialització, la garantia de la seva seguretat només és aplicable en tant que l'usuari es pren el medicament dins les especificacions de la prescripció mèdica i segons les indicacions del metge.
Es poden aprendre les causes de la sensibilitat als medicaments, com prendre precaucions per evitar-les, com emmagatzemar els fàrmacs a casa i evitar confusions, a més de recomanacions amb relació a la seva conservació, l'hora de la ingesta i els possibles efectes adversos.
A més a més, es pot trobar un petit test al final dels diferents temes per comprovar que s'ha assimilat el contingut.
També disposa d'un apartat bibliogràfic, una webgrafia amb enllaços als portals de salut més rellevants, un índex i un glossari per consultar la terminologia emprada en el curs.
Pots accedir al curs sobre la Seguretat a l'Assistència Sanitària clicant aquest enllaç.
Els pacients volen participar en les seves activitats de cura i seguretat, tenir veu i ser part del procés de presa de decisions, compartir informació i tenir coneixements sobre la seva patologia, segons el resultat d'un estudi suec.
Per a una atenció hospitalària de qualitat, la participació activa dels pacients és prioritària.
Els autors afirmen que promoure-la inclou, d'una banda, crear una relació entre personal sanitari i pacients que permeti compartir informació i coneixements, i de l'altra, involucrar els pacients en els diferents procediments del seu tractament.
Tanmateix, la manera com els pacients volen participar en la seva seguretat i fins a quin punt aquests poden fer-ho és una qüestió complexa i, sovint, desconeguda.
Per aquest motiu, es va realitzar un estudi en dos hospitals universitaris de Suècia per analitzar les preferències i barreres dels pacients pel que fa a la participació en la seva cura i seguretat.
Durant quatre mesos entre els anys 2013 i 2014, es va realitzar una entrevista a 20 pacients d'una mitjana d'edat de 72 anys atesos als hospitals.
L'anàlisi de l'estudi es sintetitza en cinc aspectes clau a destacar: la importància de donar veu, d'informar, d'atendre, delegar tasques, i l'anàlisi de conseqüències.
A continuació, es detallen més:
En resum, l'estudi conclou que els pacients volen participar activament en la seva seguretat, tenir veu, formar part del procés de presa de decisions, compartir informació i entendre la seva condició.
Per tant, tots aquests aspectes faciliten la seva participació.
Per contra, la falta d'atenció i les situacions de desequilibri de poder fa que els pacients se sentin insegurs i desmotivats.
Aquest estudi reforça l'evidència que els pacients volen participar en la seva cura i en les activitats de seguretat.
I per promoure-la, primer cal establir una bona relació amb el pacient i els professionals sanitaris, comprendre les seves necessitats i centrar-se en les capacitats que cada pacient té per entendre la seva patologia.
En la majoria dels casos, l'ús d'antibiòtics per tractar el mall de coll és innecessari.
Amb freqüència, el mal de coll agut ( faringitis i amigdalitis) és causat per un virus i la irritació dura aproximadament una setmana.
L'ús d'antibiòtics per a tractar-lo, tot i estar força estès, és majoritàriament innecessari i, excepte en casos molt concrets en que es podrien generar complicacions, es recomana prescindir d'ells.
El NICE ha publicat recentment una guia de pràctica clínica (GPC) titulada "Mal de coll (agut): prescripció d'antibiòtics" per tal de reduir l'ús dels antibiòtics a l'hora de tractar l'afectació.
El document, adreçat tant als professionals sanitaris com a les persones que pateixen dolor de coll i els seus familiars i cuidadors, inclou taules i infografies visuals que faciliten la presa de decisions sobre l'ús dels antibiòtics en funció de les condicions i símptomes del pacient.
Els gràfics ofereixen recomanacions per a l'elecció dels antibiòtics en adults, nens i joves de fins a 18 anys.
Cal tenir en compte, però, que es basen en el patró de resistències del Regne Unit, el qual pot variar entre zones geogràfiques.
La guia també revisa l'automedicació dels pacients, com ara els analgèsics, els AINE (antiinflamatoris no esteroides) i comprimits per desfer a la boca amb anestèsics locals i analgèsics.
Els indicadors ajuden a descartar o considerar l'ús d'antibiòtics en funció de l'escala FeverPAIN, i s'inclouen una sèrie de pautes que guien el pacient en cada possible decisió: per exemple, en el cas que es receptin antibiòtics d'elecció, s'indica que no és necessària la seva presa immediata i només s'aconsella si passats 3-5 dies no s'ha experimentat una millora dels símptomes.
Tant si s'han prescrit medicaments o no, en tots els casos es recomana anar a un professional sanitari si es produeix un empitjorament ràpid i/o significatiu.
La guia es troba disponible en format digital i en anglès al web del NICE, en una versió completa i un resum.
L'objectiu del document és oferir més informació a professionals sanitaris, pacients i familiars sobre la depressió per millorar l'atenció sanitària.
La depressió és un dels trastorns més freqüents i afecta entre el 3 i el 5% dels adolescents a Espanya.
En el cas dels adolescents, genera un gran impacte en el seu desenvolupament personal i en el rendiment acadèmic, a més de perjudicar les relacions familiars i interpersonals.
Sovint, la depressió en adolescents va associada a relacions sexuals de risc, alcohol i drogues, conductes delictives i trastorns de conducta alimentària, així com a un risc més elevat de patir trastorn bipolar.
Representa, a més, el major factor de risc de suïcidi entre els adolescents.
Les taxes acumulades indiquen que fins un 20% dels adolescents de 18 anys ha patit al menys un episodi de depressió.
A causa de la seva prevalença i l'alt percentatge de cronicitat i recurrència, la depressió representa un problema de salut pública i no és considera únicament un afer mèdic, sinó també social.
Malgrat l'alta incidència, es tracta d'un trastorn infradiagnosticat, especialment en els nens i els adolescents, que sovint no tenen eines per identificar i expressar els símptomes que pateixen o que, malgrat identificar-los, no s'arriben a associar al trastorn depressiu i no reben l'assistència adient.
Per tal de millorar l'atenció sanitària als adolescents amb depressió i oferir més informació sobre aquest trastorn, aquest 2018 s'ha actualitzat la Guia de Pràctica Clínica (GPC) de 2009 sobre la Depressió Major en la Infància i Adolescència, que recull la literatura científica més recent i substitueix la versió anterior.
La guia consisteix essencialment en recomanacions i respostes a la pràctica assistencial elaborades de manera sistemàtica a partir dels estudis disponibles actualment.
Consta de dues versions: la primera, dirigida al personal sanitari, facilita indicadors de diagnòstic, factors de risc i protectors, perspectives i experiències dels nens i adolescents i graus de depressió, a més d'orientar en el tractament de la depressió major i la prevenció de recaigudes.
La segona part de la guia, sintètica i guarnida amb il·lustracions, s'adreça als pacients, familiars i altres usuaris interessats a conèixer la depressió per ajudar-los a identificar-la i orientar-los en les mesures en cas de detectar-la, a més d'informar dels serveis mèdics i suports disponibles.
La guia és el resultat del treball conjunt d'un grup multidisciplinari de professionals vinculats a l'assistència de nens i adolescents, i està realitzada en el marc del Programa de GPC del Sistema Nacional de Salut (iniciat l'any 2004), com a part de les activitats de la Xarxa Espanyola d'Agències d'Avaluació de Tecnologies Sanitàries i Prestacions del SNS, finançades pel Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat.
Les dues versions de la Guia de Pràctica Clínica es poden descarregar al portal GuiaSalud.
La creació d'un nou Sistema Integrat d' Informació per a la Gestió (SIIG) orientat a l'avaluació de les mesures de qualitat dels diferents processos de l'organització, permet automatitzar el càlcul d'indicadors de procés i resultat.
Durant els darrers anys, l' avaluació de la qualitat i seguretat del pacient ha estat una prioritat de les organitzacions sanitàries i pels finançadors, fent necessària la monitorització sistemàtica dels processos dels hospitals, que és la base del cicle de la millora de la qualitat.
En aquest context, la Fundació Institut Guttmann, el 2014 redissenya el sistema de gestió de la qualitat (SGQ) de l'hospital, amb la finalitat de millorar-ne l'eficiència, a través de la unificació dels criteris de les diferents acreditacions i demandes externes als que l'hospital dona resposta, utilitzant com a base el model de processos EFQM i partint de l'estructura de l'acreditació de centres d'atenció hospitalària aguda a Catalunya, que és la única de caràcter obligatori i transversal.
Un article recentment publicat a la revista Annals de Medicina, explica com s'ha dissenyat, desenvolupat i posat en marxa aquest nou sistema pel que fa a l' avaluació de la qualitat des de la perspectiva de la integració i l'automatització del càlcul dels indicadors del Quadre de Comandament de Seguretat del Pacient a l'atenció especialitzada del Departament de Salut (QCSP); els Indicadors de Seguretat del pacient del Servei de Compra del CatSalut (SEGPAC); l'Acreditació de centres d'atenció hospitalària aguda a Catalunya (ACH); la Vigilància de les infeccions nosocomials a Catalunya (VINCAT); los Centros Servicios y Unidades de Referencia del Sistema Nacional de Salud para la atención del lesionado medul·lar complejo (CSUR) i la Joint Commission International (JCI) entre d'altres.
L'experiència ha resultat en un impacte molt positiu pel que fa a l'acceptació i la utilització de l'eina per part dels professionals, i una ajuda molt valuosa pe part de l'àrea de qualitat i la Direcció en el primer any des de la seva implantació.
El Royal College of Physicians del Regne Unit ha publicat una guia amb recomanacions per fomentar la prescripció segura en professionals sanitaris en formació.
Els metges residents tenen una gran responsabilitat en el procés de prescripció dels medicaments.
Tanmateix, s'ha observat l'absència de l'anàlisi dels errors que cometen i a l'hora no sempre reben el feedback que necessiten per aprendre d'aquests i continuar millorant.
Amb aquest objectiu, el Royal College of Physicians del Regne Unit ha publicat una guia amb recomanacions que ajudaran als metges residents a dur a terme una prescripció responsable i segura.
La guia fa una introducció sobre què són els errors de prescripció, quins són els diferents tipus d'errors existents i els medicaments presents en la majoria d'errors de prescripció, i enumera les principals causes dels errors entre els metges residents:
Finalment, la guia ofereix una sèrie de recursos, principalment orientats a les àrees de formació lligada a una prescripció segura i en la cultura de seguretat.
A la guia s'ofereixen 5 propostes vinculades a la formació per realitzar una prescripció segura:
En aquesta àrea s'han realitzat 4 propostes:
La guia conclou remarcant la necessitat d'assegurar-se que els metges residents disposin de les eines necessàries per ser uns prescriptors segurs i competents, i que, no només ells sinó les organitzacions per a les quals treballen es formin a partir dels errors comesos i inverteixin en sistemes que recolzin una cultura d'aprenentatge i de la millora contínua.
Segons l'Organització Mundial de la Salut (OMS), un de cada deu medicaments venuts a països en desenvolupament és fals o de mala qualitat.
Aquest problema també existeix en el països del nostre entorn i, és per això, que a l'any 2009 el Col·legi de Farmacèutics de Barcelona, en col·laboració amb el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, van engegar una campanya per sensibilitzar la població en la importància de no adquirir fàrmacs a través d'Internet o cap altre canal que estigui fora dels circuits legals de distribució.
El risc no és només consumir un producte ineficaç terapèuticament, sinó consumir-ne un de potencialment tòxic i, per tant, perillós per a la salut.
Aquests medicaments poden presentar dosi incorrectes, components erronis o absència de principis actius i es calcula que són responsables de la mort de milers de persones cada any.
Respecte a l'impacte d'aquests medicaments falsos, segons un equip d'investigació de la Universitat d'Edimburg, entre 72.000 i 169.000 nens moren cada any per pneumònia a causa de antibiòtics no adequats.
Un altre estudi realitzat per l'Escola d'Higiene i Medicina Tropical de Londres, revela que es produeixen entre 64.000 i 158.000 morts anuals addicionals per malària com a conseqüència de antimalàrics falsificats i amb deficiències a l'Àfrica subsahariana.
L'OMS ha intentat avaluar el problema a partir d'un estudi en el qual ha revisat més de 100 publicacions basades en enquestes de qualitat de medicaments realitzades a 88 països d'ingressos baixos i mitjans, per a 48.000 medicaments.
Tot i la manca de dades precises, les estimacions realitzades ofereixen una orientació sobre la magnitud del problema.
Des que el 2013 l'OMS va establir el Sistema Mundial de Vigilància i Monitorització per a productes falsificats i de qualitat inferior, molts països informen de medicaments, vacunes i dispositius mèdics sospitosos.
Així, l'OMS ha rebut fins a 1.500 informes de casos de productes d'inferior qualitat o falsificats, dels quals els antipalúdics i els antibiòtics han estat els més freqüents.
Un 42% dels documents han arribat de l'Àfrica subsahariana, un 21% d'Amèrica i un 21% d'Europa.
Però és probable que encara hi hagi molts casos per descobrir, ja que només un 8% dels informes procedeixen de la regió del Pacífic occidental, un 6% de la Mediterrània oriental i un 2% del sud-est asiàtic.
El tipus de productes mèdics deficients o falsos van des medicaments per al tractament del càncer fins a anticonceptius, i no es limiten a medicaments d'alt valor o noms de marques conegudes, sinó que es divideixen gairebé de manera homogènia entre productes genèrics i patentats.
L'OMS calcula que els països en vies de desenvolupament s'estan gastant uns 25.000 milions d'euros anuals en aquests productes que són una creixent amenaça.
Espanya és un dels països on el consum d'antibiòtics és més elevat a nivell mundial i les infeccions respiratòries són la causa més habitual de la seva prescripció en l'àmbit de l'atenció primària.
L'ús, cada cop més estès, de Tècniques de Diagnòstic Ràpid pot ajudar considerablement a reduir la prescripció innecessària d'antibiòtics, sempre cenyint-se a les indicacions, ja que l'ús inadequat d'aquestes proves pot donar lloc a la seva sobre-utilització.
Les infeccions respiratòries són la causa infecciosa més freqüent de consulta i de prescripció antibiòtica a l'atenció primària (AP).
Tot i que generalment es tracta d'infeccions auto-limitades i causades per virus, a Espanya, un dels països de major consum d'antibiòtics del món, s'ha detectat una elevada prescripció d'antibiòtics innecessària.
D'una banda, les Tècniques de Diagnòstic Ràpid (TDR) són proves biomèdiques que poden ser utilitzades a la mateixa consulta sense la necessitat de disposar d'un laboratori.
L'ús d'aquestes tècniques, cada dia més habituals, està ajudant a fer un ús més racional d'aquests fàrmacs.
Així, s'ha observat que l'ús rutinari de les TDR pot reduir fins al 70% de les prescripcions d'antibiòtics en les infeccions del tracte respiratori inferior i fins el 84% en les faringitis.
D'altra banda, per a obtenir un diagnòstic apropiat i d'alta qualitat s'han de seguir les recomanacions de les guies clíniques.
L'ús de TDR fora d'indicació, pot augmentar els falsos positius i donar lloc a la prescripció errònia d'antibiòtics.
Un exemple d'utilització inapropiada de les TDR és fer proves per la grip i pel virus sincitial respiratori fora dels períodes epidèmics.
També és comú aplicar tècniques antigèniques ràpides per al diagnòstic de l'estreptococ β - hemolític del grup A (EBHGA) en pacients amb clars signes clínics d'infecció viral o sense simptomatologia.
Per fer-ne un ús cost-efectiu, les TDR han de complir els següents criteris:
Les resistències als antibiòtics són una greu amenaça per a la salut a tot el món.
Estan directament relacionades amb la quantitat d'antibiòtics consumits.
Per aquest motiu, tots els agents implicats en la utilització dels antibiòtics (metges, personal d'infermeria, farmacèutics, pacients o cuidadors i la pròpia Administració) han d'assumir la seva responsabilitat en el seu bon ús per tal de mantenir l'eficàcia dels tractaments.
L'aparició de resistències als antibiòtics fa que deixin de ser eficaços i calgui variar l'estratègia del tractament, utilitzant-ne de nous cada vegada més selectius.
Aquesta situació no és sostenible, ja que per al descobriment i comercialització de noves molècules amb poder antibiòtic són necessaris entre quinze i vint anys de recerca, situació que fa absolutament impossible disposar de nous medicaments amb la rapidesa que requereix l'aparició de soques bacterianes resistents.
Si les resistències segueixen creixent, no es disposarà d'antibiòtics eficaços.
Com afecten les resistències a l'ús dels antibiòtics?
L'ús incorrecte dels antibiòtics és un dels factors que més afavoreix l'aparició de resistències i pot incloure qualsevol de les següents situacions:
Quan els antibiòtics es prescriuen innecessàriament.
Aquestes situacions proporcionen un mitjà idoni per al desenvolupament de mecanismes d'adaptació dels bacteris, que es tradueixen, a la pràctica, en el desenvolupament de resistències bacterianes.
Per què cal fomentar l'ús prudent dels antibiòtics?
L'ús prudent dels antibiòtics pot prevenir l'aparició i la selecció de bacteris resistents.
Per exemple, s'ha demostrat que la disminució del consum d'antibiòtics fa disminuir la incidència d'infeccions per Clostridium difficile.
Com fomentar l'ús prudent dels antibiòtics als centres?
Les estratègies múltiples combinades poden millorar l'ús prudent dels antibiòtics.
Existeixen mesures que afavoreixen millors pràctiques de prescripció d'antibiòtics i disminució de la resistència.
Dades sobre la resistència als antibiòtics
Entre els països occidentals, Espanya té una de les taxes més elevades d'ús d'antibiòtics i de resistència als mateixos.
S'estima que la prescripció de tractaments inadequats d'antibiòtics és aproximadament d'un 50%, tant a l'àmbit hospitalari com a l'atenció primària.
Actualment, el nombre de pacients infectats amb bacteris resistents creix en tota la Unió Europea.
A Catalunya, el Programa de Vigilància de les Infeccions Nosocomials als Hospitals de Catalunya (VINCat), realitza la vigilància de microorganismes amb problemes específics de resistència antibiòtica als hospitals i el monitoratge del consum de determinats antibiòtics.
En resum, l'ús prudent d'antibiòtics i l'aplicació d'estratègies integrals de control d'infeccions (higiene de mans, aïllament, etc.) dirigides a tots els sectors de la salut (hospitalització i atenció primària) són les pedres angulars de les intervencions efectives per prevenir la selecció i la transmissió de bacteris resistents als antibiòtics.
Trobareu més informació i material divulgatiu de l'ús prudent dels antibiòtics al canal temàtic de Seguretat dels Pacients, del Canal Salut: