El glifosat és un herbicida sistèmic no selectiu que només s'absorbeix per les fulles, des d'on es distribueix ràpidament a tota la planta.
Químicament és la N-(fosfonometil)glicina i les seves sals sòdica, trimetilsulfònica, isopropilamònica i amòniques (monoamònica i diamònica).
El seu mecanisme d'acció inactiva la 5-enolpiruvil-shiquimat-3-fosfat sintetasa (EPSPS), un enzim de la biosíntesi dels aminoàcids essencials (fenilalanina, tirosina i triptòfan) en les plantes i en alguns bacteris, però no es troba en els animals i, per tant, aquest mecanisme d'acció no els afecta.
És un dels herbicides més utilitzats en tot el món i s'usa per controlar herbes anuals i perennes i males herbes de fulla ampla en precollita de cultius de cereals i oleaginoses, en rostolls i en postsembra/ preemergència en diversos cultius.
També s'utilitza per controlar males herbes en activitats no agrícoles, la via pública, infraestructures ferroviàries, indústries... i s'usa com a herbicida aquàtic.
El glifosat i les seves sals són solubles en aigua, no volàtils, estables en l'aire i no pateixen degradació fotoquímica.
En els mamífers s'excreten molt ràpidament sense cap transformació i no s'acumulen en els teixits, mentre que en les plantes hi ha una metabolització lenta a àcid aminometilfosfònic (AMPA).
En el sòl presenten, depenent de les condicions edafològiques i climàtiques, un DT50 d'1 a 130 dies i en l'aigua un DT50 de 91 dies.
En tots dos casos també es degrada a AMPA, el metabòlit principal.
A la Unió Europea i en l'àmbit de la comercialització de productes fitosanitaris, el Comitè Permanent sobre Plantes, Animals, Pinsos i Aliments de la Comissió, a partir del Reglament 1107/2009, aprova una llista de principis actius i les seves disposicions específiques (annex del Reglament 540/2011).
Aquesta aprovació es basa en els principis de seguretat, necessitat i eficàcia dels diferents principis actius.
A partir d'aquesta llista de productes actius i disposicions específiques, els diferents estats membres poden autoritzar (o no) la comercialització de productes fitosanitaris.
El glifosat es va aprovar inicialment al juliol de 2002 per un període de deu anys, amb les disposicions específiques que només se'n podia autoritzar l'ús com a herbicida i evitant que l'aplicació contaminés les aigües subterrànies de zones vulnerables, sobretot en els usos no agrícoles.
Abans que expirés el termini, es va demanar una renovació de l'aprovació i, atenent el fet que la sol·licitud de renovació no es podia respondre en el termini per motius aliens al sol·licitant, el període es va prorrogar dues vegades fins al juliol de 2016.
Aquestes dues pròrrogues van ser degudes al començament a canvis legislatius i, posteriorment, a dificultats i controvèrsies en el procés de renovació de l'autorització del glifosat, les quals s'expliquen a continuació.
Alemanya és l'estat membre ponent per a l'avaluació del glifosat, i al maig de 2012 va encarregar a l'Institut Federal Alemany per a l'Avaluació del Risc (BfR) una avaluació del risc per a la salut en el marc del procés de renovació de l'autorització del glifosat.
L'informe inicial del BfR va detectar que, per fer l'avaluació segons els condicions del Reglament 1107/2009, calia més informació sobre toxicitat, residus, comportament mediambiental i ecotoxicologia del glifosat, per la qual cosa la Comissió Europea va encomanar a l'Agència Europea de Seguretat Alimentària (EFSA) una revisió d'experts.
Amb la nova informació recollida, l'abril del 2015 el BfR va remetre a l'EFSA l'informe definitiu en què, entre altres conclusions, apuntava que hi havia determinats coformulants (tallowamines polietoxilades) que podrien ser la causa que determinats productes comercials a base de glifosat fossin cancerígens.
Llavors es va sol·licitar a l'EFSA que fes una avaluació toxicològica de les tallowamines, i a finals del 2015 va publicar un document en què declara que no disposa de dades suficients per fer una avaluació completa del risc sobre les tallowamines, però sí per afirmar que no compleixen els criteris reglamentaris per ser un coformulant en productes fitosanitaris.
Al març del 2015 es va publicar la monografia 112 de l'Agència Internacional per a la Recerca del Càncer (IARC/OMS), en què es classificava el glifosat dins del grup 2A de carcinògens, com a "probable carcinogen per a humans".
Aquesta classificació nova va fer que la Comissió Europea sol·licités a l'EFSA que tingués en compte les conclusions de la IARC en la revisió d'experts que estava duent a terme sobre el glifosat.
El BfR va fer un altre estudi avaluant la monografia 112 de la IARC.
A partir de tots els informes, l'EFSA, al novembre del 2015, va remetre a la Comissió i va publicar la conclusió sobre la revisió d'experts en l'avaluació del risc amb les següents consideracions sobre la substància activa glifosat:
Presenta una baixa toxicitat aguda per via oral, dèrmica i inhalatòria.
En l'adopció d'aquestes conclusions, un dels 28 estats membres, Suècia, no va estar d'acord amb la no-carcinogenicitat del glifosat.
Arran d'això es va iniciar un procés per tal que l'Agència Europea de Substàncies i Mescles Químiques (ECHA) reavalués la classificació del glifosat a partir del que defineix el Reglament 1272/2008 sobre classificació, etiquetatge i envasat de substàncies i mescles.
El debat motivat per les diferents conclusions entre la conclusió de l'EFSA i la Monografia 112 de la IARC sobre la classificació com a carcinogen o no del glifosat va generar un seguit de documents on s'expliquen els motius tecnicocientífics d'aquestes divergències, entre el que destaquen l'avaluació únicament del principi actiu enlloc dels formulats comercials, l'avaluació de més informació degut a disposar d'un nombre més gran d'estudis epidemiològics/experimentals, l'atorgació de diferent significança/ valor a alguns dels estudis utilitzats per ambdós institucions (no són reproduïbles, no segueixen les directrius GLP/OECD, dosis massa altes,....), diferències en les interpretacions de les anàlisis estadístiques dels estudis experimentals i l'avaluació del risc enlloc de l'avaluació del perill.
Amb tot això, i mentre la Comissió Europea deliberava sobre l'aprovació de la renovació, al maig de 2016 es va publicar l'informe sumari del Comitè Conjunt FAO/ OMS sobre residus de pesticides, que posa de manifest que el glifosat no és genotòxic ni carcinogen per als humans per via alimentària.
També arriba a la conclusió que no és carcinogen per a rates, tot i que no pot descartar que a dosis altes pugui ser carcinogen per a ratolins ni que no hi hagi alguna evidència de relació entre exposició professional i limfoma no hodgkinià.
Sobre la base d'aquests informes d'avaluació, la Comissió Europea va publicar, al juny de 2016, els reglaments 2016/1056 i 2016/1313, en què s'estableix una pròrroga nova i s'afegeixen noves disposicions específiques a tenir en compte a les autoritzacions, per part dels estats membres, de productes fitosanitaris que continguin glifosat: