projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
En un bol gran, peleu i talleu el meló a daus.
Desgraneu la magrana i barregeu-la amb el meló.
Afegiu-hi els grans de raïm oberts per la meitat i sense els pinyols.
Regueu les fruites amb el cava.
Al moment de servir, afegiu-hi unes fulles de menta fresca.
Una excel·lent i refrescant proposta a base de fruites fresques de tardor.
Les fruites són molt riques en aigua, vitamines i minerals, amb una petita quantitat de sucres propis de les fruites.
En aquest cas, el meló és de les fruites amb un contingut més baix en sucres respecte al raïm, que és de les fruites més ensucrades.
La magrana és molt rica en vitamina C i també en fibra, encara que en aquesta recepta, s'utilitza més per decorar que com a ingredient bàsic de les postres.
La menta acaba de donar el punt de frescor a aquesta recepta, molt adequada per alleugerir un dinar de celebració.
El fet de macerar la recepta amb una copeta de cava brut accentua el toc de celebració exclusivament per als adults.
Aquesta preparació consisteix senzillament en fer suc de les fruites que interessin, posar-les en un motlle de glaçons i deixar-les gelar.
Es poden utilitzar motlles amb formes divertides per fer més atractiu el glaçó.
Es poden servir en gots amples, per agafar-los quan encara estiguin gelats, o deixar que es converteixi en suc fresc si no es mengen al moment.
L'activitat física acumulada al llarg del dia i integrada en la rutina diària és una eina de promoció de la salut i prevenció i control de les malalties.
Caminar, anar amb bicicleta, fer activitats quotidianes d'una manera activa, practicar algun esport, fer gimnàstica o simplement jugar convé perquè:
La pràctica regular d'activitat física redueix el risc de patir malalties cardiovasculars, hipertensió, diabetis mellitus de tipus 2, càncer de mama i de còlon, i demència, com per exemple l' Alzheimer.
També contribueix a mantenir el pes i, per tant, ajuda a evitar el sobrepès, l' obesitat i l'aparició de malalties cròniques, com ara la hipertensió arterial i la hipercolesterolèmia.
La pràctica regular d'activitat física augmenta la força, l' agilitat, la flexibilitat i la resistència cardiovascular.
A més, tot l'organisme en surt beneficiat:
Les persones actives viuen més anys que les persones inactives.
També tenen més autonomia per realitzar les tasques de la vida diària i millor capacitat per enfrontar-se als reptes quotidians.
Les persones físicament actives dormen millor que les persones inactives.
L'activitat física ajuda a disminuir l'insomni i altres trastorns del son.
La pràctica regular d'activitat física ajuda a relacionar-se amb els altres.
Realitzar activitat física en grup o esports com el bàsquet i el voleibol inculquen valors positius, com ara la constància, la cooperació i l'afany de superació.
Ser una persona activa millora l'estat d'ànim, redueix l'estrès i ajuda a combatre l'ansietat i la depressió.
La pràctica regular d'activitat física millora la memòria i la capacitat d'aprenentatge.
Els infants que fan activitat física tenen un millor rendiment escolar.
Anomenem comportament sedentari aquell comportament que suposa passar molta estona asseguts o estirats al llarg del dia.
Els comportaments sedentaris típics inclouen veure la tele, jugar a consoles o utilitzar l'ordinador −aquests reben el nom de temps de pantalla −, conduir un automòbil i llegir.
Estudis recents han demostrat que el sedentarisme és un risc per a la salut tan important com no fer suficient activitat física o com fumar.
Trenqueu amb el temps asseguts!
Per saber concretament a què ens referim, cal aclarir els conceptes següents:
Diem que una persona és suficientment activa quan compleix amb les recomanacions d'activitat física.
En cas contrari, es diu que és insuficientment activa.
El comportament sedentari o sedentarisme és un risc per a la salut tan important com no fer suficient activitat física o com fumar.
Moderada: quan realitzeu activitat física, si la vostra respiració i pulsacions són ràpides però us permeten portar a terme una conversa, probablement esteu fent una activitat física d'intensitat moderada.
Vigorosa: quan, en fer activitat física, les pulsacions del vostre cor s'incrementen substancialment i la respiració és massa forta i ràpida per mantenir una conversa, llavors, probablement es tracta d'una activitat física d'intensitat vigorosa.
La dieta vegetariana exclou, en major o menor grau, els aliments d'origen animal, i es basa en els d'origen vegetal: cereals, verdures i hortalisses, fruites fresques i seques, llegums, tubercles, llavors i olis i greixos vegetals.
L'opció vegana o vegetariana estricta prescindeix de la carn, el peix, el marisc, els ous i els lactis (fins i tot la llet) mentre que l'opció ovolacteovegetariana inclou els ous, la llet i els derivats lactis.
Les raons principals per les quals s'opta per una dieta vegetariana són el respecte pel benestar i la vida dels animals, la preocupació pel medi ambient (per l'impacte ambiental que suposa la producció de carn), les qüestions ètiques, les prescripcions religioses o les consideracions sobre la salut.
Una alimentació vegetariana planificada de manera adequada és saludable, nutricionalment correcta i proporciona beneficis per a la salut en la prevenció i el tractament de determinades malalties.
És apropiada a totes les etapes del cicle vital, inclòs l'embaràs, l'alletament i els primers anys de vida, sempre que s'aportin tots els nutrients que el cos necessita.
En aquest sentit, les dietes vegetarianes estrictes, requereixen un consell i un seguiment acurat i personalitzat.
Tot i així, atesa la variabilitat de pràctiques dietètiques en el vegetarianisme (per exemple, dietes extremadament restrictives com la frugívora o la crudívora, s'han associat a un deteriorament en el creixement i, per tant, no es poden recomanar a infants), és recomanable el consell de professionals qualificats, que assessorin sobre les fonts alimentàries de certs nutrients, la compra i la preparació d'aliments i qualsevol modificació dietètica que pugui ser necessària per cobrir les necessitats individuals, com per exemple la suplementación de la vitamina B12.
Més informació disponible en pdf
La dieta mediterrània ha estat reconeguda per la comunitat científica internacional com un patró alimentari i un estil de vida dels més equilibrats i saludables del món.
Basada en la trilogia històrica i cultural del blat, la vinya, l'olivera i l'activitat física moderada, ofereix una diversitat de productes i de formes de preparar molt important que permet combinar el plaer de la taula amb l'equilibri nutricional i cultural.
Nombrosos estudis de països diferents han posat de manifest el paper de la dieta mediterrània en la promoció de la salut i en la prevenció de malalties com els trastorns cardiovasculars, la diabetis o els diferents tipus de càncer, entre d'altres.
Fins i tot, la Unesco (Organització de les Nacions Unides per a l'Educació, la Ciència i la Cultura), va declarar, el novembre del 2010, la dieta mediterrània com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat.
Però a més, la dieta mediterrània resulta ser també una de les més convenients per a la salut del planeta, és a dir, de les més sostenibles.
Segons un informe recent del Grup Intergovernamental d'Experts en Canvi Climàtic de Nacions Unides (ONU), un canvi global en la dieta, dirigit cap al consum de més aliments d'origen vegetal i menys d'origen animal, així com acabar amb el malbaratament d'aliments es plantegen com a estratègies per lluitar contra el canvi climàtic.
Les persones expertes de l'ONU defensen que aquest canvi del sistema alimentari reduiria les emissions de gasos d'efecte hivernacle que produeix el bestiar i milloraria l'ús de la terra i l'aigua.
A nivell alimentari, la dieta mediterrània tradicional presenta les característiques següents:
La modernització i els corresponents nous estils de vida de la societat han posat en perill la preeminència de la dieta mediterrània en adoptar altres opcions alimentàries i incrementar el sedentarisme, però els beneficis demostrats d'aquest tipus d'alimentació la fan molt recomanable, tant a casa com fora de casa.
Per seguir una dieta mediterrània, cal tenir en compte els consells següents:
Panel Intergovernamental d'Experts sobre el Canvi Climàtic.
La piràmide de l'alimentació saludable és un instrument educatiu.
Es basa en els coneixements científics més actuals sobre nutrició, però el seu objectiu és mostrar aquesta informació d'una manera senzilla i comprensible per facilitar que tots puguem incorporar una ingesta saludable a la nostra vida quotidiana.
Consulteu el pòster de la piràmide en pdf.
Consulteu els consells de la piràmide en pdf
Consulteu el tríptic de la piràmide en pdf
La forma triangular de la piràmide representa quina és la freqüència amb què s'han de consumir els diferents grups d'aliments.
Així, els que se situen a la base són els que més pes han de tenir en l'alimentació habitual.
En canvi, cal reduir el consum dels que hi ha a mesura que es puja cap al vèrtex del triangle.
Làctics (llet, iogurt, formatge): 2-3 racions/dia
Carn magra: 3-4 racions/setmana (màxim dues carns vermelles)
Pel seu contingut de sucre, sal i greixos saturats, es recomana reduir el consum de begudes ensucrades, sucs, embotits i carns grasses, patates xips i altres snacks fregits i salats, llaminadures, brioixeria, galetes, mantega, etc.
* Els llegums, per la seva composició nutricional (rics en hidrats de carboni i proteïnes), estan representats a la piràmide, tant en el grup d'aliments farinacis (amb el pa, la pasta, l'arròs i la patata), com en el grup dels aliments proteics (amb les carns, els peixos i els ous).
** Una ració correspon a la mesura de consum habitual, que pot variar segons les necessitats individuals
Vegeu les racions d'aliments recomanades
S'aconsella repartir els aliments en diversos àpats al dia: tres de principals (esmorzar, dinar i sopar) i dos de complementaris (un a mig matí i el berenar, a mitja tarda).
L'estructura dels àpats principals
L'estructura del dinar i el sopar pot ser semblant.
Com a exemple, es proposa un plat en què ocupen la major part les verdures i hortalisses i els farinacis, mentre que es reserva una petita part per als aliments proteics (carn, peix, ous i llegums).
Les postres estan constituïdes per fruita fresca i, com a beguda, aigua.
Per beure, l'aigua és la millor opció, i és l'única beguda bàsica i vital, tant en els àpats com entre hores.
La resta de begudes, com els sucs i altres begudes ensucrades poden ser de consum ocasional.
Un estil de vida actiu, que inclogui activitats diàries com ara desplaçar-se caminant o amb bicicleta, pujar escales, jugar a pilota, ballar, anar al parc, patinar, saltar a corda, practicar algun esport, etc. Tot això, sempre és millor si ho podeu gaudir en companyia i a l'aire lliure!
Mengeu dues o tres fruites fresques al dia, i hortalisses tant en el dinar com en el sopar.
Mantenir la higiene en la preparació del menjar ajuda a evitar toxiinfeccions alimentàries, per això:
Planifiqueu els menús saludables abans d'anar a comprar.
Tingueu en compte el que ja teniu a la nevera, al congelador i al rebost i aprofiteu els productes de temporada.
La guia alimentària "Petits canvis per menjar millor" és una nova eina per identificar aspectes claus que, amb petites modificacions, poden millorar de forma important la qualitat i la sostenibilitat de la vostra alimentació.
Cada proposta de canvi està presentada en una fitxa on trobareu la següent estructura:
Versions en: aranès, castellà, anglès, àrab, francès, romanès, xinès i urdú
Informació addicional sobre la guia alimentària "Petits canvis per menjar millor"
L'alimentació és un procés que ens acompanya al llarg de la vida, a través del qual obtenim els nutrients i l'energia que permeten cobrir els requeriments de l'organisme.
Ara bé, l'acte de menjar, a més de ser un procés nutritiu, té connotacions importants de convivència —proporció de plaer, relacions afectives, identificació social i religiosa, etc.— que configuren el comportament alimentari i que poden repercutir en l'estat de salut de la persona.
Les diferents maneres de menjar de cada país estan definides, entre altres factors, pel territori, per les seves tradicions, la història i l'economia.
El menjar és, sens dubte, un element d'identificació cultural; per tant, és important mantenir i potenciar els hàbits alimentaris propis de l'àrea mediterrània, adaptats als canvis sociològics i culturals que es van produint.
Una alimentació saludable es defineix com aquella que és satisfactòria, suficient, completa, equilibrada, harmònica, segura, adaptada al comensal i a l'entorn, sostenible i assequible.
Malgrat que existeixen moltes propostes saludables, una de les més conegudes al nostre entorn és la dieta mediterrània, que es basa en el consum majoritari d'aliments d'origen vegetal, frescos i mínimament processats, com fruites fresques i verdures del temps, llegums, fruita seca, cereals integrals, oli d'oliva verge extra i, en menor quantitat i freqüència, els làctics preferentment fermentats i el peix, seguit de les carns (preferentment blanques i magres) i els ous.
L'aigua és la beguda principal i la més saludable.
La dieta mediterrània també es caracteritza per procurar els àpats familiars, la utilització d'aliments locals i estacionals i per potenciar les activitats culinàries i gastronòmiques.
Consells generals d'alimentació, petits canvis per menjar millor, la piràmide de l'alimentació saludable, alimentació en temps de crisi, alimentació i diversitat cultural, informació sobre aliments, receptes saludables...
Alimentació en la primera infància, alimentació en l'etapa escolar, programacions de menús a centre educatius, documents de recomanacions per a diferents tipus d'àpats...
Guies pràctiques de cuina de masticació fàcili i gastronomia triturada, consells generals d'alimentació i d'hidratació per a persones grans...
Consells per a reunions de treball, jornades i congressos, criteris per triar els productes de les màquines expenedores, recomanacions per als dinars de carmanyola...
Directori d'establiments acreditats per l'ASPCAT que promouen la dieta mediterrània.
Directori d'establiments acreditats per l'ASPCAT que promouen el consum de fruita fresca, variada, de qualitat i de proximitat.
Per a centres educatius, famílies, professionals de la salut i serveis de restauració escolar.
Web de l'Agència de Salut Pública de Catalunya
Durant els primers mesos de vida els accidents infantils són un perill greu.
Aquest vídeo ofereix un sèrie de consells per evitar-los.
El millor aliment per a l'infant i amb beneficis per a la mare.
El carnet de salut infantil recull les principals dades de salut dels infants: vacunes, creixement i desenvolupament, patologies i taules de desenvolupament psicomotor, calendari de vacunacions sistemàtiques, així com un apartat destinat a les visites periòdiques, preventives o al Programa de seguiment del nen sa.
Generalment, les persones que esperen l'arribada del nadó estan submergides en una barreja de sentiments d'il·lusió i de por.
La mare i la seva parella són els que dia a dia aniran coneixent millor el seu fill o filla i, per tant, estaran qualificats per prendre les decisions més encertades que els afectin.
Adquirir coneixements és molt important, però també ho és la possibilitat de disposar de les eines adequades: seguretat, autoconfiança, capacitat per prendre decisions, entre d'altres.
Aquests són, sens dubte, els factors que els poden ajudar a actuar amb un raonament adequat seguint el seu instint.
Infecció per rotavirus / Gastroenteritis per rotavirus
El rotavirus és un virus molt contagiós que produeix gastroenteritis (inflamació de la membrana interna de l'intestí causada per un virus, un bacteri o per paràsits) aguda durant la infància.
El seu nom prové de la paraula rota, que en llatí significa "roda", per la seva forma circular.
Afecta principalment lactants i nens més petits de cinc anys.
Els adults també el poden contraure, però no acostumen a presentar símptomes o, si en manifesten, són molt lleus.
El virus es troba en les femtes de les persones infectades i es transmet ràpidament a d'altres persones a través de les mans, d'objectes com bolquers o joguines, de l'aigua i dels aliments.
La infecció per rotavirus és la principal causa de diarrea entre els nadons i els infants.
També provoca febre, vòmits i dolor abdominal.
La pèrdua de líquids corporals pot arribar a produir deshidratació.
El tractament es basa en l'administració de solucions de rehidratació oral.
En els casos més greus, la reposició de líquids s'ha de fer per via intravenosa i, per tant, es requereix ingrés hospitalari.
El rentat de mans freqüent amb aigua i sabó i les mesures d'higiene són la millor eina per prevenir la diarrea per rotavirus i per altres gèrmens.
Existeix una vacuna contra el rotavirus, però a Catalunya no està inclosa en el calendari de vacunacions sistemàtiques.
La via de transmissió principal és la fecal-oral.
Fins a deu dies després de contraure la malaltia, les persones infectades alliberen grans quantitats del virus en defecar.
El rotavirus infecta altres persones en introduir-se dins l'organisme per la boca.
El contagi es produeix a través de les mans, d'objectes com bolquers, joguines o superfícies, de l'aigua i dels aliments.
La propagació és molt ràpida, especialment en les escoles bressol, on es comparteixen joguines i mobiliari, i es prepara el menjar amb els mateixos estris.
Les possibilitats de contraure la malaltia augmenten durant l'hivern i la primavera (de desembre a juny).
El període d'incubació (interval des de la infecció fins a l'aparició dels símptomes) és d'aproximadament dos dies.
Els infants afectats presenten vòmits i diarrea aquosa i abundant durant un període d'entre tres i vuit dies.
La pèrdua de líquids corporals pot provocar deshidratació, que es pot agreujar en els nadons i els infants més petits.
Les manifestacions de la deshidratació inclouen disminució de l'orina, sequedat de boca i coll, marejos en estar dempeus, nerviosisme i somnolència.
Altres símptomes de la malaltia són febre, dolor abdominal i inapetència.
El tractament principal consisteix a reemplaçar els líquids i les sals que l'organisme perd amb la diarrea i els vòmits mitjançant l'administració d'una solució oral.
Els casos més greus requereixen la rehidratació per via intravenosa i, per tant, ingrés hospitalari.
L'adopció d'uns bons hàbits d'higiene ajuda a prevenir la infecció per rotavirus.
Cal netejar-se bé les mans amb aigua i sabó després d'anar al lavabo, canviar bolquers i tocar aliments.
També convé rentar bé les joguines i les superfícies que es poden contaminar amb les femtes, com els canviadors.
La característica principal d'aquest plat és la utilització de productes típics de la tardor, així com la seva facilitat de preparació i el seu bon preu, però aquesta vegada la proposta que us fem tot seguit no és gaire lleugera.
Us aconsellem aquesta preparació com a cloenda d'un àpat més aviat suau, o bé, com a cloenda d'un àpat d'un dia d'excursió.
Gaudiu d'aquest petit plaer, però recordeu que no són unes postres per fer-les gaire sovint.
1 grapat petit de pinyons (una cullerada sopera)
Afegiu-hi una llesca de codonyat i una castanya bullida (que estigui toveta) al damunt.
Regueu els tres turons amb xocolata desfeta, i guarniu-los amb quatre o cinc pinyons i la fulla de menta.
A continuació us fem un suggeriment de primer plat i de segon plat molt suaus, per tal que incloeu aquestes postres sense carregar massa l'àpat.
Segon plat: peix a la papillota
Com ja hem comentat a l'inici, aquestes postres són evidentment més energètiques que unes postres a base de fruita fresca.
Aquest plat representa més o menys el doble d'energia i de sucres que una peça de fruita mitjana, però menys energia i sucres que unes postres de pastisseria.
Es important destacar que gràcies a les característiques nutricionals dels ingredients, no hi ha pràcticament contingut de greixos ni de colesterol.
Tampoc són unes postres en què hàgiu utilitzat sal com a ingredient o potenciador del sabor.
Cal doncs tenir en compte que tant les persones amb diabetis com les persones amb sobrepès o obesitat, hauran de vigilar amb aquesta preparació, combinar-la de adequadament amb la resta de l'àpat per tal que no representi un increment massa important ni d'energia ni de sucres (es calcula un contingut aproximat de sucres de 30 g per plat, és a dir, unes tres racions de carbohidrats i una aportació energètica d'aproximadament unes 200-250 Kcal).
Peleu les taronges i talleu-les en rodanxes més aviat gruixudes.
Poseu la xocolata al bany maria i quan comenci a fondre's afegiu-hi la mantega, dues cullerades d'aigua calenta i remeneu-ho tot fins que quedi ben fi.
Regueu les rodes de taronja amb un rajolí de xocolata calenta i guarniu-les amb les nous trinxades.
El període en el que les taronges són més bones i dolces va des del mes de gener fins al mes de març aproximadament.
Les taronges així com les mandarines són fruites molt riques en vitamina C (àcid ascòrbic) i en fibra.
Per tal de garantir la conservació de la vitamina C i especialment de la fibra, és convenient prioritzar el consum de la peça de taronja sencera, evitant que la ingesta sigui freqüent en forma de suc.
La combinació dels sabors de la taronja i la xocolata negra formen un bon maridatge, és per això que sovint trobem aquesta combinació en diferents formats (xocolata negra amb taronja, bastonets de pell de taronja banyats de xocolata negre, pastis de xocolata amb taronja, etc.).
Per tal de no incrementar gaire el valor energètic d'aquestes postres, la xocolata negra i les nous trinxades han de ser solament, un petit guarniment del plat.
Es poden acompanyar amb un salsa de pastanaga, porro i farigola.
Les mongetes vermelles comparteixen amb la resta de llegums una alta concentració de nutrients.
La recepta té l'avantatge de ser molt econòmica i nutritiva, ja que destaca pel seu baix contingut en greix, a compte bàsicament de l'oli d'oliva.
Els hidrats de carboni complexos són el nutrient més abundant, seguits de les proteïnes, que milloren la seva qualitat si es combinen amb cereals (en aquest cas, la pasta de l'amanida).
Es tracta, també, d'un plat ric en fibra.
Si precedim aquestes hamburgueses d'una amanida de pasta i hortalisses acompanyades d'una fruita, com a postres, s'obté un menú equilibrat, complet i molt saludable.
Aquesta recepta, amb els ous com a ingredient central, pot esdevenir un segon plat molt complet i senzill de preparar.
La seva riquesa en proteïnes ve determinada pels ous i pels llegums (pèsols), que s'acompanyen de dues hortalisses típiques dels sofregits i saltats, el tomàquet i els alls tendres, els quals aporten una quantitat significativa de compostos antioxidants.
Per formar un àpat equilibrat, es podria introduir un primer plat ric en hidrats de carboni (pasta, arròs, patata, cuscús, quinoa, mill, etc.) i una amanida.
El plat que us proposem pot constituir un segon plat, pel seu contingut en proteïnes procedents del llegum i del formatge, que millora la qualitat proteica de les mongetes.
Es pot considerar que la guarnició del segon plat hi està integrada, ja que incorpora una quantitat important d'hortalisses.
Pels ingredients, sobretot els llegums i les hortalisses, és un plat molt ric en fibra, així com també en minerals com ara el calci, potenciat per la presència del formatge.
L'oli d'oliva, l'orenga i el comí acaben de donar un toc molt mediterrani a la recepta.
Un segon plat tan contundent i ric en els principals nutrients només necessita d'un primer plat lleuger, que serveixi d'aperitiu (crema de verdures, amanida, brou o consomé, etc.) i una peça de fruita de postres.