Resolució d'11 de maig de 2016, d'estimació de la Reclamació 13/2016
Administración: Ajuntament de Seròs
Certificat d'existència de crèdit previ a la licitació del contracte per a la construcció del pavelló poliesportiu municipal, així com l'acreditació de la previsió d'ingressos relacionada amb la previsió de despesa prevista al pressupost municipal de 2011 per a la construcció d'aquest pavelló.
L'obligació de l'Administració de facilitar l'accés a la informació pública persisteix en els casos en què una mala gestió documental ha compromès l'accés efectiu als documents.
L'Administració, en aquests casos, està obligada a fer les gestions i cerca d'informació necessàries per reconstruir i oferir la informació que hauria hagut de custodiar diligentment.
L'Administració no pot carregar taxa per fotocòpies de documentació que no ha estat objecte de la sol·licitud.
Les dades identificatives del secretari interventor no s'han d'anonimitzar.
Ajuntament, Contractes, Anonimització, Dades personals merament identificatives, Gratuïtat de l'accés,
La reiteració en la petició del certificat d'existència de crèdit previ a la contractació de l'obra la fa la persona reclamant en el recurs de reposició després d'explicar que no satisfan la seva petició d'informació els certificats aportats en la documentació que l'Ajuntament li ha tramès, ja que un, de data 2 d'agost de 2006, és un "certificat de la viabilitat de l'obra per un total de 2.321.398€, lluny dels 3.650.664,71€ de l'adjudicació" i l'altra és "un nou certificat d'existència de crèdit elaborat pel secretari de l'Ajuntament de Seròs amb data 30 de juliol de 2010 que contempla la subvenció de 1.200.000€ acabada de rebre juntament amb altres subvencions atorgades un cop el pavelló ja estava construït.
Però aquest certificat hauria d'haver estat elaborat abans de construir el pavelló, no després."
"Atès que la informació sol·licitada fa referència a un expedient, en que la documentació no està ordenada, en el qual aquesta secretaria no pot identificar els diversos tràmits, motiu pel qual s'ha sol·licitat còpia de l'expedient complet al mateix Consell Català de l'Esport, per a donar compliment a l'accés a la informació pública de manera completa.
Atès que s'ha notificat al sol·licitant tota la documentació que obra en l'expedient relacionada amb la sol·licitud presentada, i no es pot exigir el lliurament de d'informació pública que no existeix o que, havent existit, s'hagi destruït, atès que la pròpia noció d'informació pública pressuposa que es tracti d'informació que l'Administració tingui en el seu poder (articles 2.b LTAIPBG i 13 Llei estatal 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern).
Atès que aquesta informació sol·licitada al Consell Català de l'Esport no s'ha rebut i, per tant, actualment no es disposa d'aquesta informació.
Atès que es considera que la sol·licitud de [.nom de la persona reclamant] corresponent a la sol·licitud d'informe econòmic-financer, annex d'inversions i memòria corresponent a l'exercici 2011 constitueix una nova sol·licitud d'accés a la informació pública, perquè dista en el contingut de la sol·licitud presentada en data 17 de setembre de 2015 (expedient de contractació) i de subvenció del pavelló municipal de Seròs).
Atès que en la sol·licitud es fa menció a que les notificacions i la documentació es vol rebre en format electrònic.
PRIMER. estimar la petició d'accés a [nom de la persona reclamant] en data 9 de desembre de 2015 corresponent a l'informe econòmic-financer, annex d'inversions i memòria corresponent a l'exercici 2011.
Informar a la persona sol·licitant que l'accés a la documentació es podrà fer efectiu en el termini de trenta dies en el format sol·licitat.
TERCER Desestimar el recurs de reposició (...) atès que no obra la documentació sol·licitada en l'expedient de contractació del pavelló municipal cap certificat d'existència de crèdit diferent als ja facilitats.
Informar a [nom de la persona reclamant] que s'ha sol·licitat al Consell Català de l'Esport còpia de tot el text de l'expedient del pavelló municipal de Seròs.
"Que durant l'exercici 2011 es va actuar amb el pressupost prorrogat i que, per tant, l'annex d'inversions és el mateix que durant el 2010"
Les peticions d'aclariment sobre la informació facilitada que fa en aquest escrit són les següents:
Reitera en aquest escrit la voluntat d'accedir a l'informe econòmic financer i a la memòria del president ja que per decret d'alcaldia 206/2015 li havia estat estimada la petició i se li havia de trametre en trenta dies (vegeu antecedents 5 i 6)
Conclou l'escrit que no es pot afirmar com es fa que la documentació que li ha estat facilitada justifiqui l'existència de crèdit corresponent a cada exercici (punt 2 de la resolució, decret 49/2016).
Ben al contrari, expressa que entén que l'únic finançament que ha quedat justificat documentalment és el que ell mateix detalla en el seu recurs de reposició de 9 de desembre de 2015, però insisteix a demanar l'accés a la justificació documental de la previsió d'ingressos per als 2 milions d'euros pressupostats per al pavelló l'any 2008, i els 1,8 milions d'euros de l'any 2010, i els 1,65 milions d'euros del 2007, que no queda acreditat amb la informació tramesa i que és l'objecte de la seva sol·licitud d'informació..
"PRIMER: Que en la tramitació d'aquesta sol·licitud d'accés a la informació pública s'han realitzat les següents trameses de documentació:
Que en la documentació notificada amb data 10 de març de 2016, incorporada en l'annex 1 10a.part, consta el certificat d'existència de crèdit de l'obra (document de data 26 de setembre de 2007) donant resposta a la informació sol·licitada.
Que en la documentació notificada en data 10 de març de 2016, incorporada en l'annex 2 2a.part consten els annexes de capital dels exercicis des del 2007 al 2011, on es descriu les aplicacions pressupostàries d'inversió, donant resposta a la informació sol·licitada.
Que en la documentació notificada en data 10 de març de 2016, incorporada en l'annex 1 8a.part, consta un certificat del secretari interventor de data 30 de juliol de 2010, que detalla les fonts de finançament per a la construcció del pavelló municipal, donant resposta a la informació sol·licitada.
Que es considera que a través de la documentació aportada s'ha donat resposta a les consultes realitzades."
Acompanya l'informe un volum ingent de documentació, entre la qual:
En l'escrit, la persona reclamant fa constar novament la seva queixa pel fet que no li ha estat tramesa la informació relacionada amb els informes econòmic financers, els annexos d'inversions i les memòries del president, malgrat haver-li estat estimat l'accés i haver transcorregut amb escreix el termini per a lliurar la documentació.
L'article 39.1 LTAIPBG estableix que les resolucions expresses o presumptes en matèria d'accés a la informació pública i, si escau, les que resolguin el recurs de reposició poden ser objecte de reclamació davant de la GAIP.
L'Administració reclamada és un ens inclòs dins l'àmbit d'aplicació de l'LTAIPBG (art. 3.1.a) i sotmès a l'àmbit d'actuació de la GAIP pel que fa al règim de garanties de l'accés a la informació (art. 72.1 LTAIPBG).
La informació a la qual es reclama accedir és documentació comptable i pressupostària del municipi i, per tant, s'ajusta plenament al concepte d'informació pública definit per l'article 2.b LTAIPBG.
La Reclamació compleix amb els requisits d'admissibilitat previstos a la LTAIPBG i al Manual de reclamació de la GAIP, i per tant, la GAIP l'admet a tràmit.
Tal i com es recull en l'antecedent 5, malgrat que per Decret d'Alcaldia 206/2015, de 21 de desembre s'estima totalment la sol·licitud d'accés a la informació, aquesta no es fa efectiva dins del termini legal de trenta dies, i això perquè, com reconeix la mateixa resolució d'estimació, l'expedient corresponent no està ordenat, per la qual cosa l'administració reclamada ha de demanar còpia de l'expedient a un altre organisme públic.
Així ho expressa el Decret d'Alcaldia referenciat: "Atès que la informació sol·licitada fa referència a un expedient, en que la documentació no està ordenada, en el qual aquesta secretaria no pot identificar els diversos tràmits, motiu pel qual s'ha sol·licitat còpia de l'expedient complet al mateix Consell Català de l'Esport, per a donar compliment a l'accés a la informació pública de manera completa".
Ens trobem, doncs, amb una sol·licitud d'accés que no ha estat desestimada per no concórrer-hi, al parer de la mateixa Administració, cap causa legal per denegar-la o limitar-la, però que malgrat això no es pot fer efectiva perquè l'Ajuntament ha negligit la seva obligació de disposar d'aquesta informació perfectament ordenada i integrada en el seu expedient.
Això és especialment greu perquè aquesta no és la primera vegada que aquesta Comissió s'ha de pronunciar sobre l'obligació d'aquesta Administració de garantir una adequada gestió documental, que permeti i faci possible l'exercici del dret d'accés a la informació pública (vegeu Resolució sobre la Reclamació 28/2015, en relació amb una altra reclamació relacionada amb processos de selecció de personal, on també la mala gestió documental dels mateixos va impedir-ne materialment l'accés).
Reiterem enèrgicament la necessitat que s'adoptin mesures urgents per garantir la integritat dels arxius municipals i que el dret d'accés no es vegi buidat del seu contingut per una gestió deficient, dolosa o negligent, de la informació pública.
En qualsevol cas, cal fer constar que l'LTAIPBG garanteix el dret d'accedir a la informació pública, entesa com el conjunt de dades i documents en poder de l'Administració.
No és doncs, un dret limitat a la consulta d'un expedient administratiu concret, sinó a la informació que es relacioni amb l'accés sol·licitat, ja sigui integrant en un sol o diversos expedients, en una o diferents bases de dades o fruit de la reelaboració d'algunes d'aquestes fonts.
Per tant, les obligacions de l'administració en el compliment del dret d'accés no s'esvaeixen pel fet que, com s'al·lega, l'expedient que les conté estigui desordenat o incomplert.
L'administració no pot oposar vàlidament al dret d'accés a la informació pública una gestió documental negligent perquè el descuit d'aquest deure públic no pot ser esgrimit com a exonerant del deure de proveir la informació sol·licitada, ans al contrari, i sens perjudici de l'aplicació del règim sancionador a aplicar-hi.
Per tant, si l'administració constata que l'expedient de contractació al qual es demana accedir no està complet o ordenat, té l'obligació de cercar la informació en altres registres o fonts documentals (programes de suport a l'execució de pressupost, llibres de comptes, actes del Ple, memòries o informes), pròpies o d'altres administracions concernides, i oferir-la a la persona que en sol·licita l'accés.
Així ho ha fet, en aquest cas, l'Administració reclamada en relació amb l'expedient de subvenció concedida pel Consell Català de l'Esport al pavelló municipal per valor d'1.200.000 milions d'euros, però tanmateix sembla que no ha pogut acreditar, com demanava la persona reclamant, la documentació justificativa de la resta d'ingressos previstos, per tots els conceptes, per a fer front a la despesa del pavelló, de més de tres milions d'euros
Cal recordar, en aquest sentit, que a més de les obligacions de conservació documental imposades per la legislació en matèria d'arxius, l'LTAIPBG disposa en el seu article 19.2.3 l'obligació de les administracions públiques d'adoptar les mesures organitzatives necessàries per a garantir el compliment del dret d'accés a la informació pública, i això inclou no solament procediments àgils de tramitació i resposta d eles sol·licituds, sinó sistemes adequats de gestió documental que assegurin la conservació i l'accés a la informació pública.
Segons que es recull en l'antecedent 3, l'administració reclamada ha imposat sobre la primera documentació tramesa una taxa per còpies per un import de 40,35d'euros.
Sembla deduir-se de la documentació facilitada a la GAIP que es tractaria de fotocòpies de l'expedient relatiu a la subvenció del Consell Català de l'Esport al pavelló municipal.
S'explicita com a justificació que es tracta de documentació el format original de la qual no és electrònic, sinó paper.
Tenint en compte que a la sol·licitud d'informació la persona reclamant va excloure de la seva petició d'accés precisament la informació relacionada amb aquesta subvenció, ja que deia haver-la obtingut directament del Consell Català de l'Esport, no estaria justificat imposar-li aquesta tasca per una informació no sol·licitada.
Això, sense entrar en consideracions més pràctiques i igualment pertinents, com el cost que hauria tingut per l'administració escanejar la documentació i trametre-la per correu electrònic, enlloc de en suport paper, tal i com va fer amb la GAIP.
Ens trobem davant d'un cas en què, tot i que la resolució de l'administració és estimatòria sense condicionants de la sol·licitud d'accés, la persona reclamant ha expressat en diverses ocasions i instàncies (escrits a l'ajuntament, recurs de reposició, i reclamació davant la GAIP) la seva insatisfacció, tant per l'incompliment del termini de lliurament material de la informació com pel fet que la informació lliurada no es correspon amb la informació requerida.
Val a dir que aquesta pràctica ha estat una constant en l'experiència que aquesta Comissió té del capteniment de l'Ajuntament reclamat en relació amb les sol·licituds d'accés a informació formulades per la persona reclamant: l'administració ha resolt en primera instància estimar plenament el dret d'accés, però aquesta estimació incondicionada sovint ha restat buida de contingut perquè no s'ha lliurat materialment la informació, cosa que ha motivat que la persona sol·licitant hagi hagut de reclamar davant d'aquesta Comissió per fer-lo efectiu.
Instem l'administració reclamada a ser més coherent i més diligent en la satisfacció dels accessos a la informació que ha estimat.
Si concorre un límit legal a l'accés, l'administració té l'obligació de motivar-lo i justificar-lo; si, per contra, estima la sol·licitud, té l'obligació de lliurar-la en el termini de trenta dies, i en aquest així com en els altres casos han transcorregut molts mesos i ha calgut la intervenció d'aquesta Comissió per a fer-lo possible, i encara parcialment.
L'incompliment dels terminis per lliurar la informació sense que hi hagi una causa legal que ho justifiqui està tipificat com a falta greu per l'article 77.2.i LTAIPBG, i l'impediment o obstaculització deliberat de l'accés en cas de resolució estimatòria constitueix una falta molt greu (art. 77.2.b) LTAIPBG), com ho és també ocultar l'existència d'informació pública per impedir-ne el coneixement i l'accés (article 77.2.d).
Dels antecedents relacionats es desprèn que la reclamació es formula en no haver accedit la persona reclamant a la informació sol·licitada següent:
 Certificat de l'interventor municipal de suficiència de crèdit previ a la construcció del pavelló, que hauria de justificar la despesa de 3.650.664,71€ de l'adjudicació.
El Decret d'alcaldia de 21 de desembre de 2015, que resol el recurs de reposició plantejat, en el seu punt tercer s'expressa així: "Desestimar el recurs de reposició presentat per [nom de la persona reclamant] atès que no obra la documentació sol·licitada en l'expedient de contractació del pavelló municipal cap certificat d'existència de crèdit diferent als ja facilitats" (que, tal i com es fa constar a l'antecedent 4.a) eren dos, un de data 2006 i un altre de 2010).
Tanmateix, contràriament al que s'expressa en aquest Decret d'Alcaldia de 21 de desembre de 2015, sembla que posteriorment apareix una nova certificació de l'any 2007, que se li fa arribar el 10 de març de 2016.
Es tracta d'un certificat, com els altres, anonimitzat.
La persona reclamant va sol·licitar a l'ajuntament que identifiqués el nom de les persones certificants.
 Identificació i documentació acreditativa dels ingressos previstos el 2011 que estaven destinats a sufragar la despesa prevista per aquell mateix any per la construcció del poliesportiu, xifrada en 1.800.000 euros.
En relació amb aquesta informació, és cert que es produeix una reformulació de la sol·licitud d'accés en el recurs de reposició, que la persona reclamant justifica en la pròpia resposta prèvia de l'ajuntament en la mesura en què és el mateix Decret d'alcaldia de 10 de novembre l'ajuntament el que l'alerta de que confon els conceptes de drets inicials previstos en el pressupost i drets reconeguts, i li recomana la consulta del RD 500/1990, de 20 d'abril, i les Ordres Ministerials HAP/1781-1872/2013, de 20 de setembre.
És precisament, diu la persona reclamant, a partir de la consulta d'aquesta normativa i d'acord amb ella que passa a concretar la seva petició i la reformula en aquests termes:
El Decret d'alcaldia de 21 de desembre de 2015, que resol el recurs de reposició, considera que amb aquesta reformulació s'està fent una nova petició, que estima expressament i sense condicionants ni limitacions, i informa a la persona sol·licitant que en el termini de trenta dies podrà fer efectiu l'accés en el format sol·licitat.
Tanmateix, segons es desprèn de la documentació, l'única informació que li és facilitada amb data 25 de febrer és un lacònic certificat emès per delegació del secretari de l'ajuntament en què es fa constar de manera succinta que durant l'exercici 2011 es va actuar amb pressupost prorrogat i que, per tant, l'annex d'inversions és el mateix que durant el 2010.
Cap informació sobre el detall de l'annex d'inversions del 2010 que s'hauria prorrogat al 2011, ni sobre l'informe econòmic financer i la memòria del president interessades i estimades, que novament és reclamat en recurs de reposició i en l'escrit de 26 d'abril de 2017.
La tramesa d'informació posterior a la presentació de la reclamació proveeix la persona reclamant de part de la informació reclamada:
La persona reclamant reitera la voluntat d'obtenir la informació inicialment sol·licitada en relació amb la justificació documental de l'existència de crèdit corresponent a cada exercici per fer front a la construcció del pavelló i insisteix en què l'Ajuntament tampoc no ha justificat documentalment la previsió d'ingressos corresponent a la previsió de despeses pressupostades a cada exercici per aquest concepte: per valor de 1,65 milions l'any 2007, de 2 milions per a l'any 2008, i d'1,8 milions l'any 2010.
Tota aquesta informació que és objecte de la reclamació té la consideració d'informació pública, i no s'aprecia per part d'aquesta Comissió l'aplicació de cap límit al seu accés.
L'Administració reclamada no ha invocat l'aplicació límits al seu accés i ha estimat per resolució expressa l'accés a la informació sol·licitada, per bé que ha considerat procedent anonimitzar les dades identificatives de les persones que han emès les certificacions com a secretaris interventors Aquesta qüestió s'analitza en el FJ següent.
La GAIP considera que la identificació amb noms i cognoms de la persona que certifica com a secretari interventor, bé que sigui accidental, en representació de l'Ajuntament i en exercici de les seves funcions constitueix un clar supòsit de dades merament identificatives relacionades amb l'organització, el funcionament o l'activitat pública de l'Administració, d'accés permès expressament per l'article 24.1 LTAIPBG com a regla general, que l'Administració no hauria d'haver anonimitzat.
Si l'Administració o les persones afectades tinguessin la pretensió d'excepcionar aquest cas del règim general d'accés invocant la prevalença de la protecció de dades personals o altres drets constitucionalment protegits haurien d'haver justificat aquesta circumstància, cosa que no han fet.
L'atribució del caràcter de dades especialment protegides –reservat per la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal a dades relacionades amb la vida sexual, la ideologia, les creences religioses, la raça, la salut, o la comissió d'infraccions penals o administratives– i l'exigència del règim de protecció blindat establert a l'article 23 LTAIPBG pretès pel Decret d'Alcaldia de 12 d'abril resulta inadmissible per a desestimar l'accés a les dades sol·licitades, merament identificatives del personal públic actuant en exercici de les seves funcions certificant en nom de l'Ajuntament.
Coincideix, doncs, la GAIP amb la conclusió de l'informe emès per l'APDCAT en relació amb aquest cas, referenciat a l'antecedent 20.
L'Administració reclamada no ha informat la persona reclamant de la possibilitat de reclamar davant la GAIP i del termini per fer-ho.
L'article 34.7 LTAIPBG obliga a que la notificació de les resolucions en matèria d'accés a la informació pública indiquin les vies específiques de recurs i reclamació establertes per la mateixa llei, d'entre les quals i de manera destacada la reclamació gratuïta davant d'aquesta Comissió que, d'acord amb l'article 39 LTAIPBG, constitueix l'òrgan de garantia específic creat amb aquesta finalitat per la mateixa llei
Sobre la base d'aquestes comunicacions i de les efectuades per les persones interessades, la GAIP ha de fer seguiment del compliment de les seves resolucions, d'acord amb el previst per l'apartat 30 del seu Manual de reclamació, podent adoptar les mesures que s'hi preveuen en cas d'incompliment.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió d'11 de maig de 2016, resol per unanimitat: