Resolució 396/2017, de 4 de desembre
Dietes i indemnitzacions per quilometratge percebudes per l'Alcalde del 2007 al 2010.
Les sol·licituds d'accés poden tenir per objecte informació generada o referida a un període de temps anterior a l'entrada en vigor de l'LTAIPBG, perquè una cosa és l'exercici del dret i l'altra l'objecte d'aquest dret.
L'eliminació del requisit de ser persona interessada i la generalització del dret d'accés a tota la ciutadania és el canvi més rellevant en matèria de l'accés a informació pública que comporta la legislació de transparència, de manera que l'accés es converteix en una dret universal a la informació en poder de les administracions que no depèn d'un element subjectiu tal com la condició d'interessada de la persona que ho sol·licita, sinó que deriva d'una circumstància objectiva com ho és la naturalesa pública de la informació relacionada amb l'activitat de les administracions públiques.
La informació facilitada, en no contenir el detall de la data i motiu de cada desplaçament, no pot emparar-se en la via informal de la comunicació prevista a l'article 34.8 LTAIPBG, sinó que ha de ser objecte de Resolució on es motivin i justifiquin les causes per a la desestimació parcial de la sol·licitud (art. 34.4.a).
No havent aportat l'Administració cap argument o justificació en favor de l'apreciació d'aquesta complexitat ni cap altra justificació del canvi en el format d'accés, i considerant el perjudici que aquest ocasiona a la persona reclamant quant a l'accés material a la informació el dret d'accés a la qual no ha estat qüestionat per l'Ajuntament, s'estima la reclamació
Reclamació contra canvi de format.
Número d'expedient de la Reclamació: 418/2017.
En la resposta donada per l'Ajuntament el 9 d'agost a la primera de les sol·licituds, de 31 de juliol, s'hi conté l'afirmació que l'Ajuntament no estaria obligat a proporcionar la informació que es reclama, considerant l'entrada en vigor de la legislació de transparència.
Caldrà, doncs, dirimir aquesta qüestió amb caràcter previ.
Concretament, l'escrit de l'Alcalde s'expressa en aquests termes: " Així mateix, li informo que la Llei de Transparència a la que vostè fa referència és la Llei estatal 19/2013, de 9 de desembre, e transparència, accés a la informació i bon govern (LT) i la Llei 19/2014, de 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, essent que la primera d'elles entra en vigor, només en una part, l'endemà de la seva publicació (disposició final novena) i, per tant, no estaria obligat a proporcionar-li la informació a la que fa referència d'acord amb allò esposat, si bé li adjunto aquesta missiva ".
La interpretació que fa l'Administració és incorrecta en afirmar que, considerant la data d'entrada en vigor de la llei estatal, no està obligat a facilitar la informació.
Ni tan sols si es referís a l'entrada en vigor de la llei catalana seria correcta interpretar que l'Ajuntament està eximit d'obligacions en relació amb la informació pública anterior a la llei.
El cert és que, d'acord amb la legislació aplicable a Catalunya, l'LTAIPBG, el dret d'accés a la informació pública es pot exercir davant de les administracions de Catalunya i del sector públic que en depèn des del primer de juliol de 2015, d'acord amb la disposició final quarta de l'LTAIPBG, i tanmateix és cert que les sol·licituds d'accés poden tenir per objecte informació generada o referida a un període de temps anterior a l'entrada en vigor de l'LTAIPBG, perquè una cosa és l'exercici del dret i l'altra l'objecte d'aquest dret.
L'article 2 LTAIPBG defineix la informació pública que pot ser objecte del dret d'accés com aquella informació elaborada o en poder de l'Administració com a conseqüència de l'exercici de les seves funcions, sense cap limitació temporal i, per tant, les administracions catalanes estan obligades des de l'entrada en vigor de l'LTAIPBG, el primer de juliol de 2015, a facilitar la informació pública de què disposin, sigui o no anterior a l'entrada en vigor d'aquesta llei.
Per tant, la interpretació que fa l'Administració reclamada en aquest punt és incorrecta, però tanmateix del redactat de l'escrit de resposta de 8 d'agost es desprèn que aquest error en l'apreciació de les obligacions de l'Ajuntament no ha estat la causa o la justificació de la limitació de l'accés que ara es reclama.
Incorre, igualment, en un error d'interpretació de la legislació l'informe emès per la secretària interventora de 24 d'agost de 2017, quan afirma que la disposició addicional primera de l'LTAIPBG, de la mateixa manera que la llei estatal, exigeixen la concurrència del requisit de ser persona interessada en un procediment administratiu per poder exercir-ne el dret d'accés.
El que estableix aquesta disposició addicional primera no és un requisit per al dret d'accés (que lògicament estan regulats en l'articulat de la llei) sinó el règim jurídic que s'haurà d'aplicar a l'accés a informació pública per al cas que qui l'exerceixi sigui una persona interessada i faci referència a un procediment que encara està obert o en tràmit, tot determinant que per a aquest cas serà d'aplicació el règim d'accés l'establert per la legislació sobre règim jurídic i procediment administratiu (més favorable considerant la posició reforçada de persona interessada) i subsidiàriament el regulat per l'LTAIPBG.
Cal tenir en compte que precisament l'eliminació del requisit de ser persona interessada i la generalització del dret d'accés a tota la ciutadania és el canvi més rellevant en matèria de l'accés a informació pública que comporta la legislació de transparència, de manera que l'accés es converteix en una dret universal a la informació en poder de les administracions que no depèn d'un element subjectiu tal com la condició d'interessada de la persona que ho sol·licita, sinó que deriva d'una circumstància objectiva com ho és la naturalesa pública de la informació relacionada amb l'activitat de les administracions públiques.
D'acord amb aquesta premissa, recollida a l'exposició de motius de l'LTAIPBG, el seu article 18.2 prohibeix expressament que es condicioni l'exercici del dret d'accés a la concurrència d'un interès personal, ni tan sols a una motivació.
En tot cas, tampoc aquest error interpretatiu en l'informe jurídic emès arran de la sol·licitud sembla haver tingut repercussió o haver motivat la limitació de l'accés que ara és objecte de revisió per aquesta Comissió.
La sol·licitud d'accés objecte de reclamació va obtenir una resposta parcial, considerant que la seva resposta, de 4 de setembre, es remet a la informació que li va ser tramesa amb data 9 d'agost a la persona reclamant (registre sortida 2-2017-002979-1), en resposta a la seva sol·licitud prèvia de 31 de juliol.
Ni la resposta a la sol·licitud de 31 de juliol ni la resposta a la sol·licitud de 16 d'agost objecte d'aquesta reclamació, no van revestir, com seria exigible, forma de resolució administrativa notificada amb indicació de les vies de recurs, sinó de simple carta.
D'acord amb l'escrit a l'Ajuntament de la persona reclamant de 16 d'agost de 2017 (Reg.
1-2017-001980-2), la sol·licitud no ha estat adequadament atesa amb el lliurament d'informació fet l'agost de 2017 i per tant és objecte de reclamació pel que fa al detall de les dietes i quilometratges percebuts fent-hi constar les dades i actes en concret que justifiquen el desplaçament, d'una banda, i al format en què s'ha de lliurar la informació, que es demana digital, de l'altra.
La informació facilitada a la persona reclamant és un quadre indicatiu de les operacions amb càrrec a la partida de dietes per aliments, i d'indemnització per locomoció dels anys 2007, 2008, 2009 i 2010, en el què no s'especifica el detall de cada dieta o indemnització, com es demana, sinó que hi consten agrupades per períodes temporals que van des d'un mes fins a sis, amb títol genèric de "minuta de despeses de viatge des del... fins al...".
Cal recordar que la sol·licitud de 16 d'agost de 2017, reiterant la petició de 31 de juliol, demanava: "detall de les dietes i compensacions per quilometratge (...) on hi consti la data de l'acte o desplaçament i el motiu del pagament".
Per tant, la informació facilitada, en no contenir el detall de la data i motiu de cada desplaçament, no pot emparar-se en la via informal de la comunicació prevista a l'article 34.8 LTAIPBG, sinó que ha de ser objecte de Resolució on es motivin i justifiquin les causes per a la desestimació parcial de la sol·licitud (art. 34.4.a).
El mateix s'ha de dir de la resposta donada a la sol·licitud de 16 d'agost, objecte d'aquesta reclamació, per carta de 4 de setembre.
Considerant que malgrat la nova sol·licitud, l'Ajuntament no facilitava la informació amb el detall requerit i es remetia a la informació prèviament tramesa que ja havia estat qualificada d'insuficient per la part reclamant, i considerant que s'ofereix la consulta presencial de la informació amb el detall requerit enlloc del format digital, es requeria Resolució administrativa motivada i notificada formalment a la part reclamant amb indicació de les vies de recurs.
Més enllà d'aquestes consideracions sobre el procediment seguit, cal analitzar la decisió de l'Ajuntament i la limitació de l'accés que ha comportat, amb la finalitat de revisar si és adequada o no a l'LATIPBG.
De l'escrit de l'Ajuntament de 4 de setembre de 2017, responent al sol·licitud d'accés objecte de reclamació, es desprèn que es produeix una estimació plena de l'accés que ara es reclama, ja que no s'invoquen límits que el puguin restringir i explícitament s'expressa que l'accés no és desestimat amb aquestes paraules: "no neguem la documentació a la que fa referència ".
En canvi, sí que queda clar que l'Administració modifica el format d'accés en relació amb la sol·licitud (digital) oferint en canvi la consulta presencial de la informació: "en cas de tenir interès amb un detall més acurat de les despeses a que fa referència, aquest Ajuntament posa a la seva disposició les factures en format paper, així com els tiquets i demés justificants, que pot venir a consultar a les oficines municipals en horari d'obertura al públic".
Cal revisar si la modificació del format d'accés està justificada considerant que, tot i no ser pròpiament una limitació del dret d'accés, suposa un perjudici en el seu exercici efectiu per a la persona reclamant, que no és veïna del municipi i per tant li requereix un esforç personal considerable el fet de desplaçar-s'hi en horari laboral per a materialitzar l'accés a la informació.
La referència que es fa en l'escrit de l'Ajuntament a l'entorpiment del normal funcionament de l'Administració que suposaria el canvi de format no es correspon directament amb cap dels supòsits previstos a l'article 36 LTAIPBG.
D'altra banda, de l'informe de la secretària interventora de 24 d'agost -en el què erròniament es fa referència a la complexitat de la tasca d'elaboració prevista com a causa d'inadmissió a tràmit de l'article 29 LTAIPBG per justificar la desestimació de la sol·licitud- es podria deduir que el que s'estaria invocant per a desestimar el format digital és la complexitat en l'elaboració que suposaria per a l'Ajuntament.
Precisament per aclarir aquest punt la GAIP va demanar a l'Ajuntament que justifiqués i concretés quina seria aquesta complexitat per tal de poder fer la ponderació adequada dels drets en joc, petició que no ha estat atesa per l'Ajuntament.
En tot cas, de l'escrit de l'Ajuntament de 4 de setembre de 2017 es desprèn que aquesta informació ja ha estat localitzada i compendiada ("aquest Ajuntament posa a la seva disposició les factures en format paper, així com els tiquets i demés justificants que pot venir a consultar"); per tant, la complexitat en l'elaboració únicament pot quedat referida al fet de fer-ne una còpia digital, i no pas a la seva cerca i obtenció, o si escau, en la complexitat d'elaborar un llistat identificatiu de cadascuna de les dietes.
Cal recordar, en aquest sentit, que la persona reclamant no demana accedir als tiquets o factures, sinó conèixer la informació, i per tant, aquesta sol·licitud es podria satisfer, si l'Ajuntament ho prefereix, llistant les dietes i el motiu del desplaçament, enlloc de fer una còpia digitalitzada de cadascun d'aquests documents justificatius.
I en aquest darrer cas, encara, cal tenir en compte que l'Ajuntament té fixada una taxa per l'expedició de còpies amb què es pot rescabalar del cost del canvi de format que es demana, només en el cas que l'Ajuntament no hagi digitalitzat prèviament, per a la correcta conservació documental i d'arxiu, els tiquets i factures que es demanen.
D'acord amb l'exposat, no havent aportat l'Administració cap argument o justificació en favor de l'apreciació d'aquesta complexitat ni cap altra justificació del canvi en el format d'accés, i considerant el perjudici que aquest ocasiona a la persona reclamant quant a l'accés material a la informació el dret d'accés a la qual no ha estat qüestionat per l'Ajuntament, s'estima la reclamació.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 4 de desembre de 2017, resol per unanimitat:
Barcelona, 4 de desembre de 2017