projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Al nostre voltant sempre han viscut una gran diversitat d'éssers vius: formigues, aranyes, mosques, mosquits, escarabats, rates, ratolins i molts altres animals petits.
Els nostres edificis els proporcionen nombrosos amagatalls i un ambient favorable per desenvolupar-s'hi.
N'hi ha molts que són inofensius, i la seva presència no ens produeix cap mena de problema, però quan troben les condicions òptimes de temperatura i humitat, i els aliments suficients, es multipliquen ràpidament fins a convertir-se en una plaga i causen molèsties importants.
Fins ara, els productes químics, sobretot els insecticides, han estat un dels mètodes més coneguts per combatre les plagues.
Però, justament perquè tenen la finalitat d'eliminar organismes vius, poden ser perillosos per a les persones.
Per això, per controlar una plaga cal utilitzar altres mètodes i aplicar-los només quan sigui imprescindible.
Prevenir una plaga és millor que combatre-la.
Principalment, cal barrar-los el pas i disminuir els factors que els estimulen a viure i reproduir-se.
Per disminuir els factors que afavoreixen l'aparició de plagues caldrà:
Si la plaga ja hi és, cal eliminar-la sense posar en perill la salut de les persones.
Si, malgrat tot, s'hi ha de fer front, cal tenir en compte un seguit de recomanacions:
Primer de tot, cal saber quin tipus d'organisme forma la plaga, com es distribueix, les característiques del local afectat i l'ús que se'n fa.
També cal comprovar si alguna de les mesures preventives no s'està complint.
És millor utilitzar, sempre que es pugui, sistemes de lluita mecànica (esquers, rateres), física (el fred, l'electricitat, els ultrasons), biològica o productes que impedeixen el creixement i la reproducció dels insectes, i reduir l'ús dels plaguicides químics.
Els plaguicides químics són uns compostos destinats a eliminar organismes vius.
Així fa que puguin presentar una certa toxicitat per a les persones.
Si s'utilitzen aquests productes s'ha de tenir en compte que només s'ha de fer servir plaguicides autoritzats per a ús domèstic, i així ho ha de dir a l'etiqueta.
Utilitzeu prioritàriament els mètodes d'eliminació mecànics, físics o biològics, i limiteu l'ús dels plaguicides químics.
El Departament de Territori i Sostenibilitat realitza una vigilància permanent dels nivells dels contaminants presents en l'aire ambient a través de la Xarxa de Vigilància i Previsió de la Contaminació Atmosfèrica de Catalunya (XVPCA).
A més, entre els mesos de maig i setembre, porta a terme una campanya específica de vigilància de l'ozó troposfèric perquè les condicions meteorològiques afavoreixen la formació d'aquesta substància.
El web del Departament de Territori i Sostenibilitat ofereix informació en temps real a l'apartat " Vols saber la qualitat de l'aire que estàs respirant? ".
Des d'aquí podreu consultar els mapes de qualitat de l'aire i també podeu obtenir-ne més informació trucant al 012 o a través d'aquesta bústia de contacte.
Dades actualitzades de l'ozó troposfèric, el diòxid de nitrogen i les partícules en suspensió, localització en el mapa i gràfics de les últimes 24 hores.
La majoria d'urgències que es tracten als hospitals es podrien tractar a l'atenció primària, ja sigui a un CAP o a un CUAP.
Als serveis d'urgències dels hospitals només hi heu d'anar en cas que sigui estrictament necessari.
D'aquesta manera evitareu que es col·lapsin i hi facilitareu l'accés a les persones que realment necessiten ser-hi ateses.
Per això és molt recomanable, en el cas que no us trobeu bé, que truqueu al 061 CatSalut Respon, un servei disponible les 24 hores del dia els 365 dies de l'any.
Els metges i les infermeres d'aquest servei us assessoraran sobre què cal fer en cada situació i us indicaran, si s'escau, el centre més adequat on podeu acudir.
D'aquesta manera podreu estalviar-vos desplaçaments i esperes.
Cercador de centres amb atenció continuada i CUAP
Cada vegada que s'acaba un any és habitual fer una llista de propòsits per al nou que comença, com fer activitat física o cuidar l'alimentació.
Si un dels vostres és deixar de fumar, és bo que afronteu aquest procés sent conscients de les dificultats que implica, però amb el convenciment que és possible aconseguir-ho.
No hi ha ningú que s'hagi penedit de deixar de fumar i sí moltes persones que s'han penedit de no fer-ho.
En deixar de fumar percebreu ràpidament molts beneficis i millores en la vostra qualitat de vida:
A l'hivern la manca de llum solar afecta l'estat d'ànim de les persones.
La millor manera de contrarestar aquest efecte és fer activitat física, perquè és un bon remei contra la tristor, l'ansietat i la depressió.
De fet, un estudi de setembre de 2012 publicat per la revista Medicina Preventiva conclou que el nombre d'hores òptim d'activitat física per millorar la salut mental podria ser d'entre 2,5 i 7,5 hores setmanals.
Es recomana que les persones adultes facin trenta minuts d'activitat física cinc dies o més a la setmana.
No cal fer trenta minuts seguits, s'hi pot arribar sumant períodes de deu minuts.
Pel que fa als infants i adolescents, necessiten seixanta minuts diaris d'activitat física.
Podeu seguir alguns consells que us ajudaran a passar un hivern físicament actiu:
Per combatre el fred s'acostuma a ingerir aliments que ajudin a mantenir la temperatura del cos, no tant pel pes calòric que aporten sinó per la capacitat que tenen de generar calor.
Això no ha de ser motiu per deixar de menjar sa ni renunciar a una alimentació sana, variada i equilibrada.
Es recomana consumir un mínim de 300-400 grams diaris, de verdures i hortalisses, prioritzant-ne les varietats de temporada com la bleda, els espinacs, les carxofes, els porros, la col, la coliflor, la ceba, el rave...
La millor manera d'aprofitar totes les vitamines i minerals que contenen és prendre-les crues, soles o en amanida, però a l'hivern és més agradable preparar-les al forn o a la planxa.
Si es bullen, és convenient aprofitar l'aigua per a sopes o purés, perquè hi queden molts dels minerals en l'aigua de cocció.
Si es couen al vapor mantenen la majoria de vitamines i minerals.
La fruita és necessària al llarg de tot l'any.
Les fruites d'hivern són els cítrics, molt rics en vitamina C, com la taronja, la mandarina, la llimona i el pomelo.
La fruita seca (nous, ametlles, avellanes...) també és molt saludable i un bon complement per a les amanides d'hivern.
Durant l'hivern ve més de gust menjar plats calents que sovint són més calòrics que els que s'acostumen a menjar durat l'època estival.
Per evitar que això es tradueixi en un augment de pes, podeu seguir algunes recomanacions.
A l'hivern, la manca de llum i el fred poden afectar l'estat d'ànim.
Podeu actuar per millorar el benestar emocional amb la incorporació d'estils de vida saludables, les relacions personals o les activitats que feu:
Tot i que el fred i el mal temps conviden a quedar-se a casa, visitar els familiars i amics, anar d'excursió a la neu o marxar de viatge són activitats que moltes persones fan a l'hivern.
Si seguiu alguns consells podreu gaudir-les amb salut i seguretat.
Amb l'arribada de l'hivern, és convenient estar preparats per fer front als riscos derivats del fred intens, com ara nevades o glaçades.
Si teniu pensat marxar de viatge i visitar un altre país, us heu d'informar bé de les característiques del país de destí, i de les mesures que heu de prendre per gaudir de l'experiència amb bona salut.
La visita a un país exòtic pot comportar l'obligació de vacunar-vos prèviament per a la prevenció de determinades malalties.
Més informació sobre viatges saludables
Abans d'iniciar un desplaçament:
L'arribada de l'hivern comporta riscos sobre la calçada.
La pluja, el fred, el gel, la neu i el vent són alguns dels factors que poden dificultar els vostres desplaçaments per carretera.
Perquè l'hivern no afecti el vostre vehicle ni la vostra seguretat viària, podeu seguir algunes recomanacions:
La neu ofereix moltes possibilitats per fer activitats de lleure a l'aire lliure, en contacte amb la natura.
Passejar, lliscar en trineu o jugar amb la neu són activitats divertides, saludables i aptes per a tota la família.
Les pistes d'esquí obren les seves portes per a la pràctica d'esports d'hivern.
Per gaudir de la neu amb precaució i evitar accidents i lesions, cal que seguiu algunes recomanacions de seguretat.
El gel que es forma als camins, les voreres i les escales, especialment després d'una nevada, pot ser molt perillós, sobretot per a la gent gran.
Algunes recomanacions us ajudaran a prevenir les lesions per caigudes i relliscades al gel:
Practiqueu esports amb seguretat
Si us agrada practicar esports de neu, com ara l'esquí o el surf (snowboard), cal que us equipeu correctament.
Heu d'anar ben abrigats amb roba ajustada al cos per evitar que s'enganxi als remuntadors.
Quant al calçat, és convenient que porteu botes i unes fixacions adaptades al vostre pes, alçada, estat de forma i tècnica.
La utilització del casc i de protectors de canells us protegiran de possibles lesions.
Cal que gaudiu dels esports amb precaució, seguint els consells de seguretat de les pistes i dels remuntadors i respectant les senyalitzacions.
Recordeu que és molt important realitzar exercicis d'escalfament abans d'iniciar l'activitat.
Pareu una atenció especial a les cruïlles, en aturar-vos i en reiniciar el descens, per evitar col·lisions amb altres persones.
És important que descanseu quan sentiu fatiga i que us hidrateu i mengeu periòdicament.
En cas d'accident, truqueu al telèfon d'emergències de l'estació o aviseu el personal del remuntador més proper.
També convé que contracteu una assegurança que cobreixi els danys propis i a tercers.
En cas que practiqueu activitats fora de les estacions d'esquí, informeu-vos del risc d'allaus.
Consells de seguretat a la muntanya hivernal del Departament d'Interior
Informació sobre el risc d'allaus de l'Institut Geològic de Catalunya
Prepareu la vostra llar per a les emergències
Estigueu preparats si hi ha risc que la vostra llar quedi aïllada per la neu o el gel.
Serà convenient que disposeu de les reserves i el material necessari per fer front a l'aïllament fins que passi l'emergència.
La mosca negra ( Simulium spp. ) és una mosca autòctona, petita, d'una mida d'entre 2 i 6 mm i de color generalment fosc.
Té el cos rabassut, les antenes i les potes curtes i les ales més grans.
Es pot trobar en nombre abundant en els arbustos i arbres situats a prop de cursos d'aigua corrent, tot i que poden volar fins a 20 km des del lloc de cria.
Les seves larves són aquàtiques i viuen fixades sobre pedres i vegetació de llocs on l'aigua corre.
Les femelles poden picar les persones, normalment de dia.
En persones sensibles pot produir-los una forta picor i un edema (inflamació causada per l'acumulació de líquid en els teixits del cos).
A Catalunya no actua com a vector de cap malaltia.
Imatge fotogràfica: © Xavi Corbella
Què es fa per evitar-ne la presència?
Arran de les molèsties que ocasionen, la Generalitat de Catalunya, amb la col·laboració de la Diputació de Tarragona i Dipsalut (organisme de Salut Pública de la Diputació de Girona), duen a terme una sèrie d'actuacions per disminuir la població de simúlids de les zones afectades per mitjà del Consorci de Serveis Agroambientals de les comarques del Baix Ebre i el Montsià i la Mancomunitat Intermunicipal Voluntària de Servei de Control de Mosquits de la Badia de Roses i Baix Ter.
L'actuació més efectiva és evitar el creixement de les larves als corrents d'aigua.
L'aplicació d'insecticides sobre les persones adultes no és un mètode adequat per controlar la plaga.
Les principals mesures que heu de tenir en compte són:
Com heu d'utilitzar els repel·lents?
Si opteu per l'ús de productes repel·lents per a la pell, cal tenir en compte les consideracions següents:
La picada, produïda per les femelles, es caracteritza per un punt central vermell i una inflamació destacable.
Durant els mesos de fred, la grip i el refredat apareixen amb més freqüència.
Ambdues malalties són causades per virus que es transmeten a través de l'aire i del contacte, sobretot amb les mans.
Els símptomes que presenten són comuns, tot i que els de la grip són més intensos i perllongats.
No hi ha cap medicament que les pugui curar, però alguns ajuden a alleujar molèsties com el mal de cap o la febre.
En el cas de la grip, la vacunació contra aquesta malaltia és la manera més eficaç d'evitar-la.
El període ideal per vacunar-se són els mesos d'octubre i novembre, tot i que també es pot fer durant la resta de l'any.
També hi ha alguns hàbits que dificulten el contagi tant de la grip i el refredat com d'altres infeccions en general.
Les següents mesures poden ajudar a frenar el contagi:
És una malaltia reumàtica, inflamatòria crònica i autoimmune.
Els símptomes principals són la sequedat als ulls i a la boca a causa d'una disminució de la secreció de llàgrimes i de saliva.
La disminució de la funció de les glàndules lacrimals i salivals és deguda al procés inflamatori que les afecta.
La malaltia pot afectar també altres òrgans i sistemes del cos, per això es diu que es sistèmica.
Entre els òrgans que més sovint s'afecten hi ha les articulacions, on ocasiona dolor i inflamació, altres glàndules de secreció externa del cos (que són les que lubrifiquen la pell i les mucoses) i també els pulmons, els ronyons o zones de l'aparell circulatori i del sistema nerviós.
Existeixen dues formes de malaltia:
Pot aparèixer a qualsevol edat i en tots dos sexes, però afecta majoritàriament dones de 40 a 60 anys.
És una malaltia crònica que evoluciona lentament.
La majoria de persones amb síndrome de Sjögren presenten únicament els símptomes de sequedat i no presenten mai problemes greus a causa de la seva malaltia.
Es desconeixen les causes que la provoquen, però se sospita que hi intervenen factors genètics, ja que de vegades es dóna més d'un cas en una mateixa família, a més a més de factors hormonals o ambientals (virus, bacteris...).
Les persones que pateixen síndrome de Sjögren tenen una alteració del sistema immunitari que actua contra el propi organisme.
Per aquest motiu, les cèl·lules del sistema immunitari (limfòcits) destrueixen les glàndules de secreció externa (lacrimals, salivals, vaginals...) i altres òrgans en alguns casos.
La destrucció progressiva d'aquestes glàndules fa disminuir la producció de llàgrimes, saliva, secrecions vaginals, intestinals, bronquials i de la suor, i provoca sequedat.
Entre altres manifestacions que poden presentar-se trobem:
El diagnòstic es realitza mitjançant una visita mèdica, que inclou una història clínica i exploració minucioses, anàlisi de laboratori i proves específiques per confirmar l'existència de sequedat a la boca o als ulls (examen de Schrimer, biòpsia de glàndules salivars, examen de llàgrimes, etc.).
La síndrome de Sjögren sol diagnosticar-se de manera tardana, ja que els símptomes son habitualment inespecífics (la sequedat pot estar produïda per moltes altres causes) i no se'ls dóna importància tant per part de la persona que els pateix com per part del personal sanitari.
No hi ha tractament que pugui curar la malaltia, però existeixen tractaments que milloren la funció glandular i alleugereixen els símptomes produïts per la sequedat.
És recomanable tenir en compte els següents consells per millorar els símptomes produïts per:
L'augment de l'esperança de vida fa que hi hagi més persones amb problemes de salut crònics, de discapacitats i de dependència.
En general, les persones amb algun tipus de dependència viuen al seu domicili amb un familiar que assumeix les principals activitats i responsabilitats de cura i que és acceptat com a cuidador per la resta de familiars.
Compten també amb el seguiment i el suport del seu equip d'atenció primària (EAP) i, quan cal, són ateses en el dispositiu i recurs assistencial sanitari més adient en funció de les seves necessitats.
Aquest plantejament ofereix bons resultats en la qualitat de l'atenció i en la satisfacció tant del pacient com del cuidador.
En aquest context, la figura del cuidador informal adquireix una rellevància social i el converteix en un dels pilars sobre el qual es construeix el model d'atenció a les persones.
S'anomena cuidador o cuidadora informal, o no professional, aquella persona, familiar o no, que atén de manera continuada una persona en situació de dependència o discapacitat, convisqui o no amb ella, i hi estigui o no vinculada afectivament.
La dependència és la necessitat d'ajuda que té una persona per realitzar les activitats bàsiques de la vida diària, derivada de l'edat, la malaltia i/o la discapacitat, i lligada a la falta o a la pèrdua d'autonomia física, mental, intel·lectual o sensorial.
Una de les receptes més típiques a casa nostra pel dia de Nadal és l'escudella i la carn d'olla.
Podem considerar que aquesta és una preparació d'hivern, ben completa, ja que inclou diferents verdures, llegums, patates, pasta i carns (gallina, porc i vedella).
A continuació us presentem una proposta d'ingredients i de preparació, malgrat que és una recepta que admet moltes variacions en els ingredients.
Renteu bé totes les carns i submergiu-les en una olla gran amb l'aigua (de sis a vuit litres).
Tant bon punt arrenqui el bull, treieu l'escuma que s'haurà format i afegiu-hi els cigrons prèviament remullats.
Quan l'olla porti aproximadament una hora i mitja bullint, afegiu-hi totes les verdures, les patates netes i tallades, així com la pilota i la botifarra.
Quan tot sigui cuit, separeu en una safata les carns per una cantó i les verdures, les patates i els cigrons per l'altre.
Si voleu desengreixar el caldo, heu de deixar-lo refredar.
En refredar-se el greix quedarà compactat en la part superior de l'olla.
Retireu tot aquest greix amb una espàtula.
Porteu el caldo de nou a ebullició i afegiu-hi els galets de Nadal.
Abans que finalitzi la cocció de la pasta, afegiu-hi els pinyons.
És convenient afegir-hi la sal quasi al final, per tal que el caldo no quedi massa fort.
Després del primer plat de caldo amb galets de Nadal, porteu a la taula la safata amb tots els ingredients de la preparació del caldo i serviu a cada persona una petita porció de cada aliment.
Com ja hem comentat al principi, aquesta és un preparació típica de les festes de Nadal a Catalunya.
És una proposta apropiada per a l'època de fred que podeu acompanyar d'una bona amanida d'escarola, enciam, api o rave i us ajudarà a refrescar una mica l'àpat.
L'escudella i la carn d'olla són una proposta d'àpat que combina molt bé amb una amanida refrescant, unes postres a base de fruita fresca (macedònia de pinya natural, magrana i menta amb cava) i una cloenda de dolços (torrons i neules).
El valor energètic d'aquest àpat pot variar en funció de la quantitat de tall, del greix que acompanyi les carns i també de la quantitat de pasta, patates i cigrons.
Desengreixar el caldo abans de coure la pasta alleugereix força l'àpat.
Us recomanem no incloure un altre plat en aquest àpat (pollastre farcit, carns guisades o peix al forn), ja que per si sol és força complert.
A continuació, trobareu algunes recomanacions perquè a l'hivern no us hi deixeu la salut:
Les infeccions respiratòries es transmeten fàcilment, tant a través de les gotetes que s'expulsen en parlar, esternudar o tossir, com mitjançant el contacte amb superfícies contaminades amb aquestes gotetes si després es toquen els ulls, el nas o la boca.
Per això convé que us tapeu el nas i la boca en tossir i esternudar amb un mocador d'un sol ús, que en acabar caldrà llençar a les escombraries.
Si us moqueu, feu-ho també amb mocadors d'ún sol ús.
Una bona higiene de mans també és fonamental.
Renteu-vos les mans freqüentment amb aigua i sabó durant uns deu o vint segons, o amb un preparat amb alcohol, i eixugueu-vos-les bé.
Feu-ho, especialment, després de tocar superfícies comunes, com ara baranes, manetes de portes, teclats i ratolins d'ordinador, telèfons, elements de subjecció en el transport públic i després d'esternudar i mocar-vos.
Eviteu el contacte proper amb persones infectades i no hi compartiu menjar ni estris (coberts, gots, tovallons, mocadors...) ni altres objectes sense netejar-los degudament.
Es recomana, a més, que desinfecteu regularment amb els productes habituals les superfícies dures; sobretot, les que estan més en contacte amb les mans, com ara les taules, les manetes de porta, etc. Ventilar els espais tancats com a mínim durant quinze minuts al dia és una altra mesura que us pot ajudar a prevenir les infeccions.
Les baixes temperatures poden afectar el bon funcionament de l'organisme quan aquest no té capacitat per combatre la pèrdua de calor.
Abrigueu-vos bé abans de sortir al carrer i procureu no exposar-vos a canvis bruscos de temperatura, especialment la gent gran, els infants i les persones amb malalties respiratòries.
Ingerir aliments calents, com ara sopes o guisats, també us pot ajudar a augmentar la temperatura corporal.
L'aigua regula la temperatura corporal i permet que tots els processos de l'organisme funcionin adequadament.
Evita, a més, que s'assequin les membranes mucoses dels ulls, la boca i el nas.
Cal beure'n sovint, en qualsevol moment del dia, tant abans com durant o després dels àpats, i encara que no es tingui sensació de set.
Les malalties minoritàries (MM), també anomenades rares, són un grup molt nombrós integrat per més de 7.000 condicions clíniques que tenen una baixa prevalença en la població.
Poden afectar en conjunt a un 5-7% de la població general: s'estimen uns 30 milions d'afectats a la Unió Europea, uns 3 milions a l'Estat espanyol, i entre 300.000 i 400.000 a Catalunya.
Les MM són entitats clíniques molt heterogènies, multisistèmiques i cròniques, que requereixen d'abordatges multidisciplinaris (sanitaris, sociosanitaris, socials, educatius i de reinserció laboral).
Des d'una visió epidemiològica, les MM són aquelles que com a conseqüència del seu caràcter crònic i discapacitat presenten una prevalença tan baixa que requereixen esforços especials i combinats dirigits a prevenir la morbiditat, la mortalitat primerenca o la reducció de la qualitat de vida i potencial socioeconòmic de les persones que les pateixen.