projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El 27 de febrer de 2014 va tenir lloc el llançament del coet japonès H2A, que portava el GPM Core Observatory, un satèl·lit fruit de la col·laboració entre les agències espacials nord-americana i japonesa (NASA i JAXA, respectivament).
GPM Core Observatory, situat a 407 km d'altitud, fa setze òrbites diàries i constitueix la peça principal de tota una constel·lació de satèl·lits, desenvolupats per diferents països, que estudien l'extensió i la intensitat de les precipitacions de pluja i neu sobre la Terra, en una missió anomenada GPM (Global Precipitation Measurement).
Fins ara era possible observar la superfície, la forma o la velocitat de desplaçament dels tifons i altres fenòmens atmosfèrics; però GPM permet anar un pas més enllà, analitzant l'estructura i la composició interna dels núvols de manera que es puguin fer prediccions més acurades de les quantitats de precipitació que hom pot esperar i, eventualment, adoptar les mesures preventives adients.
En una època d'increment dels episodis meteorològics extrems, això adquireix una rellevància especial.
El GPM Core Observatory incorpora dues tecnologies per observar l'interior de les precipitacions: un radar de precipitació de dues freqüències (DPR), desenvolupat per la part japonesa del projecte, i un dispositiu radiomètric d'imatgeria de microones (GMI), amb tretze freqüències, desenvolupat pels nord-americans, els mesuraments del qual serveixen de referència per calibrar els radiòmetres de tots els altres satèl·lits de la missió GPM.
L'acció conjunta de tots els aparells en òrbita permet una representació tridimensional molt acurada.
Metereologia.Climatologia de la intensitat de precipitació, Canvi climàtic i energia.
El passat 26 i 27 de juny, el monestir de les Avellanes (Os de Balaguer) va acollir la 6a Jornada Anual d'Actualització de Coneixements sobre el Canvi Climàtic a Catalunya, una trobada tecnicocientífica organitzada conjuntament pel Consell Assessor per al Desenvolupament Sostenible (CADS), òrgan assessor del Govern adscrit al Departament de la Presidència, i el Grup d'Experts en Canvi Climàtic de Catalunya (GECCC).
Aquesta sisena edició, que va comptar amb el suport del projecte LIFE MEDACC– Adaptingt he Mediterranean to clima techange, va centrar-se en la dimensió social del canvi climàtic.
Amb un enfocament transversal, es va debatre sobre la vulnerabilitat de la població davant dels efectes d'aquest fenomen (salut, abastament d'aigua i d'aliments), estratègies per impulsar una societat més resilient i, també, sobre fórmules per millorar l'intercanvi d'informació rellevant entre científics, decisors i gestors públics, mitjans de comunicació, etc.
Els prop de 40 participants, procedents d'universitats, centres de recerca i institucions públiques de Catalunya i d'Andorra, van poder gaudir de les conferències impartides per ponents com el professor Tim O'Riordan, catedràtic emèrit de Ciències Ambientals de la Universitat d'East Anglia, el Dr.
Christos Zografos, coordinador de recerca del projecte Climate Change, Hydro-conflicts and Human Security (CLICO) i investigador de l'Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals (ICTA).
En el marc de la Jornada també es van organitzar tres tallers de discussió, en els quals participants van poder intercanviar opinions sobre noves vulnerabilitats i resiliència urbana, sobre percepció, comunicació i compromís cívic en matèria de canvi climàtic i, finalment, sobre la transició vers l'economia verda.
Com en edicions anteriors, joves investigadors van presentar en públic pòsters científics en els quals van mostrar la seva recerca recent en aquesta matèria.
Les jornades d'enguany van ser coordinades pel Dr.
David Saurí (catedràtic de Geografia Humana ala UAB), el Dr.
Joan David Tàbara (investigador del Global Climate Forum) i el Sr.
La 7a edició de les jornades (juny de 2015) estaran centrades en la presentació i la discussió dels resultats del Tercer informe sobre el canvi climàtic a Catalunya, projecte en el qual ja s'està treballant i que és impulsat pel CADS, l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic i el Servei de Meteorologia de Catalunya de Catalunya.
Per a la seva elaboració, es compta amb la participació d'alguns dels màxims experts sobre aquest fenomen al nostre país.
Redactat per: Oficina de Canvi Climàtic.
Per saber-ne més: Oficina de Canvi Climàtic
Amb l'objectiu de conèixer, analitzar i difondre l'estat actual del coneixement científic sobre el canvi climàtic a Catalunya, el Consell Assessor per al Desenvolupament Sostenible de Catalunya (CADS), l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic, el Servei Meteorològic de Catalunya i l'Institut d'Estudis Catalans han començat l'elaboració del tercer Informe sobre el canvi climàtic a Catalunya (TICCC).
Catalunya, amb aquest Informe, va ser pionera pel que fa a l'intent de regionalització de les anàlisis i projeccions fetes a escala mundial i europea per institucions com el Grup Intergovernamental d'Experts en Canvi Climàtic (IPCC) o l'Agència Europea del Medi Ambient.
Aquesta tercera edició evidencia la consolidació d'aquest informe periòdic, que les institucions impulsores posen a disposició del Govern de Catalunya, però també d'institucions de recerca, acadèmiques i el conjunt d'actors de la societat civil del país.
El TICCC s'estructurarà en 24 capítols, agrupats en quatre parts.
La primera analitzarà l'evolució de les bases científiques del canvi climàtic des del 2010; la segona estarà centrada en els impactes, la vulnerabilitat i l'adaptació dels sistemes naturals; la tercera exposarà i analitzarà els impactes, la vulnerabilitat i l'adaptació dels sistemes humans, però també les eines de què es disposa per a mitigar-lo.
Finalment, la quarta part estarà dedicada a la governança i la gestió del canvi climàtic, amb un capítol específic dedicat a la recerca, la innovació i el desenvolupament.
Es preveu que els treballs d'elaboració del contingut de l'Informe finalitzaran al llarg del mes de setembre de 2015, moment en el qual començarà el corresponent procés de revisió i edició.
La seva edició està prevista per al primer trimestre de 2016.
Per saber-ne més: Arnau Queralt
A fi d'estudiar la interrelació entre el canvi climàtic i el bosc amazònic, s'erigeix al Brasil l'estructura més alta de tota l'Amèrica del Sud.
El Brasil i Alemanya, l'any 2009, van concebre el projecte de la torre ATTO (Amazon Tall Tower Observatory), coordinat per l'Institut Max Planck de Química (Magúncia, Renània-Palatinat, Alemanya), amb un cost de 8,4 milions d'euros, dels quals 4,5 corresponen al Ministeri Federal d'Educació i Recerca (BMBF) alemany.
Després de superar certes dificultats logístiques, polítiques i d'infraestructura, l'agost de 2014 es va poder començar a construir la torre, i els treballs van finalitzar un parell de mesos més tard.
S'espera que el juliol de 2015 ATTO pugui començar a proporcionar dades.
La torre se situa al bell mig d'una zona de bosc amazònic inalterat, en una petita plana elevada, a uns 155 km al nord-est de la ciutat de Manaus (estat d'Amazònia, Brasil).
La seva alçada, de 330 m, li permet recollir informació d'una superfície d'uns quants centenars de quilòmetres quadrats al seu voltant.
La finalitat d'ATTO és l'estudi de la interrelació del canvi climàtic i els boscos tropicals, per tal que es puguin oferir nous models atmosfèrics i climàtics més acurats des del punt de vista del canvi global que està experimentant el planeta, ja que, segons els promotors d'ATTO, davant de la relativa abundància d'instal·lacions similars a Europa i a l'Amèrica del Nord, la zona tropical segueix desatesa, malgrat la seva importància en el cicle global de l'oxigen, el diòxid de carboni i l'aigua.
Segons els responsables del nou observatori, per exemple, actualment es tendeix a creure que el bosc amazònic és aproximadament neutre pel que fa a CO 2, tot i que el seu comportament en aquest aspecte no s'ha pogut estudiar mai en el llarg termini, amb dades constants i en una superfície prou significativa com per determinar si realment la creença habitual obeeix a fets mesurables.
Secundàriament, també es pretén que les dades d'ATTO serveixin de base per a noves regulacions ambientals de desenvolupament sostenible a la zona amazònica.
La torre té com a funcions principals mesurar el CO 2, el CH 4 i el N 2 O, i identificar-ne les fonts i embornals; investigar la formació d'aerosols i de núvols; estudiar els processos de transport de les masses d'aire (especialment de les provinents de l'oceà Atlàntic, a uns 850 km de distància, per determinar si realment l'aire perd CO 2 quan es troba sobre l'Amazònia, o no); i recopilar dades meteorològiques generals.
En aquest sentit, ATTO complementa l'activitat d'altres torres molt més baixes que ja venien funcionant a la zona de l'Amazònia des de 2011, centrades específicament en la mesura d'O 3 i de gasos de nitrogen, que malgrat tot només poden cobrir petites zones del mosaic d'ecosistemes que és aquella zona, raó per la qual les dades que proporcionen són difícilment extrapolables al conjunt del bosc amazònic.
ATTO s'integra també a la xarxa d'observatoris que l'Institut Max Planck gestiona en altres llocs del món, com ara la torre ZOTTO de Sibèria, de 300 m d'alçada, amb funcions similars.
Modelització climàtica, Adaptació, Observació metereològica, Indicadors ambientals
L'arquitecte i enginyer italià Arturo Vittori dirigeix l'equip internacional responsable de Warka Water, unes estructures construïdes amb materials com fusta, bambú, cànem i plàstic, que poden proveir d'aigua petites comunitats remotes en països en vies de desenvolupament.
Una comunitat rural d'Etiòpia ha assistit a la instal·lació al seu poble de la torre Warka Water, capaç de recollir i emmagatzemar la boira i la rosada de manera eficaç i sostenible i de cobrir les necessitats hídriques bàsiques de la població.
Vittori va concebre la idea tot visitant la comunitat de Dorze, a l'altiplà nord-oriental etíop, les dones i nens de la qual diàriament recorrien desenes de kilòmetres per tal de recollir aigua, sovint contaminada per residus d'origen animal i humà.
Va decidir anomenar el seu producte amb el nom d'uns arbres propis de la regió, els warka.
L'any 2012 Vittori va començar a dissenyar prototips, i els seus treballs van culminar amb l'erecció a Dorze de la primera torre pilot l'any 2015.
La torre de Dorze és molt lleugera (pesa tot just 80 kg) i fa 12 m d'alçada.
Va ser construïda en pocs dies per deu persones sense utilitzar aparells elèctrics
Warka Water se serveix exclusivament de fenòmens naturals com la gravetat, la condensació i l'evaporació.
No necessita energia elèctrica per al seu funcionament.
Warka consisteix en una estructura vertical dissenyada per recollir l'aigua potable de l'atmosfera (pluja, boira i rosada) i el seu disseny persegueix que pugui ser gestionada i mantinguda pels habitants de l'indret, sense necessitat d'eines especials ni coneixements avançats.
La torre Warka Water no està subjecta a patents ni a drets: es proporciona llibertat als habitants per tal que la reprodueixin on creguin convenient introduint-hi modificacions si els semblen necessàries.
La torre es basteix al voltant d'una carcassa estructural feta de bambú o fusta que després es recobreix amb una malla de plàstic (polièster).
Aquesta xarxa és la responsable de la captura per condensació de les gotes de pluja, boira o rosada, que posteriorment llisquen pel seu pes dins un embut filtrador i més tard al dipòsit de la base de l'estructura.
A la part baixa del conjunt s'instal·la una canòpia de tela que proporciona ombra i evita que l'aigua recol·lectada s'evapori –a més de constituir un lloc de reunió i interacció comunitària.
La torre instal·lada a Dorze recull entre 50 l i 100 l d'aigua diaris, en funció de la climatologia estacional.
Està feta amb bambú, cànem, claus i plàstic.
El diàmetre de la base és de 3,7 m, i el de la canòpia, de 10 m.
La superfície de la malla que captura l'aigua és de 30 m 2, i la del col·lector, de 8,1 m 2.
El cost de la construcció ha estat d'uns 1.000 dòlars (al web adjunt s'ofereix la possibilitat de fer donacions al projecte).
Sostenibilitat, Construcció modular, Gestió de la demanda i dels recursos hídrics, Adaptació, Infraestructures relatives al cicle integral de l'aigua
El projecte internacional, liderat per l'Institut Pirenaic d'Ecologia i finançat pels fons FEDER, mitjançant el programa POCTEFA (cooperació territorial per al desenvolupament sostenible del territori fronterer entre Espanya-França- Andorra), té com a objectiu final la definició d'un conjunt de llacs o torberes clau del Pirineu que són rellevants i significatius per mesurar l'impacte del canvi climàtic en aquests ecosistemes tant sensibles a les pertorbacions climàtiques.
El resultat farà establir recomanacions d'adaptació al canvi climàtic en el Pirineu.
Per assolir aquest objectiu, es mostrejaran prop de 20 llacs i torneres distribuïts estratègicament al llarg de tot el massís pirenaic i s'equiparan amb diferents sensors: per exemple de temperatura a diferents profunditats en la columna de l'aigua i trampes de sediment.
Tots actius al llarg de tres anys.
REPLIM disposa d'un programa de ciència ciutadana amb què tothom que estigui interessat pot obtenir dades sobre llacs i torberes inclosos a la xarxa.
Així per exemple, es farà viable que ciutadans i ciutadanes que passin al costat d'algun d'aquests sistemes puguin enviar in situ dades com ara la temperatura, la nuvolositat, la precipitació i la intensitat del vent.
Per fer això possible, la Delegació del CSIC a Aragó treballa amb una aplicació mòbil.
Prèviament, els llocs que entrin a formar part d'aquesta xarxa estaran convenientment senyalitzats amb cartells explicatius.
Aquesta tasca estarà complementada amb activitats de difusió com el repartiment de tríptics informatius a llocs com, per exemple, els albergs de muntanya i les associacions d'excursionistes.
REPLIM també té presència a les xarxes socials @ replimpoctefa (Twitter) y replimpoctefa en Facebook.
En concret, el projecte REPLIM elabora un butlletí electrònic en cinc idiomes per difondre els seus avenços.
El butlletí estarà disponible en espanyol, anglès, francès, català i eusquera.
És una eina que pretén mantenir informats dels avenços i els resultats del projecte a un gran nombre d'equips científics que hi participen de diferents àrees del País Basc, Navarra, Aragó, Catalunya, Aquitània, Migdia-Pirineus, Occitània i Andorra.
També lliurarà a tots els socis col·laboradors i al públic en general la informació del projecte.
Redactat per: Albert Naya i Marga Torre
En dos articles publicats recentment a l' Environmental Research Letters i a Scientific Reports liderat per investigadors del CTFC i amb la participació del CREAF es demana que les noves polítiques s'orientin a millorar la conservació d'espècies amenaçades, ja que l'estat de la biodiversitat a Europa mostra poques millores tot i les estratègies de conservació que s'han anat implementant les darreres dècades.
Els investigadors han revisat quin és l'estat de cobertura de les espècies amenaçades per les directives d'hàbitats i aus a Europa (el territori per on realment es distribueixen aquestes espècies) i ho han comparat amb l'extensió de la xarxa Natura 2000.
Els resultats han estat contundents: només el 17,4 % de les poblacions en situació crítica, el 16,9 % de les espècies en perill d'extinció i el 15,4 % de les espècies vulnerables presents a la UE estan actualment cobertes per les directives i, per tant, no són prioritat dins dels espais Natura 2000.
Segons Lluís Brotons, investigador del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) al CREAF i també autor de l'estudi, la xarxa Natura 2000 es queda petita i no cobreix el territori necessari per protegir les espècies que figuren a les directives.
Tot i això, els autors recalquen que dins d'aquests espais hi viuen, a més, altres espècies amenaçades que no apareixen llistades a les directives, però que queden protegides.
Així doncs, la xarxa té un potencial de conservació molt superior a l'actual.
Els experts demanen que es valorin amb urgència aquests resultats i remarquen la necessitat de proposar alternatives: protegir el sector que queda descobert i incloure en aquesta relació les espècies amenaçades que ja s'estan protegint.
I demanen fer-ho amb urgència atesa la proximitat de la fita 2020, establerta a l'Estratègia de la biodiversitat de la UE i a la Convenció per a la Diversitat Biològica.
Així mateix, caldrà fer esforços per aprofitar els recursos existents i ser més eficients en la conservació, o per planificar aquestes accions de conservació de forma més àmplia, dins i fora de les àrees protegides de la Xarxa.
Això sí, si s'amplia la conservació a zones més enllà de la Xarxa, s'haurà de preveure la compatibilitat amb altres usos, sempre que aquesta opció sigui possible, alerten els investigadors.
Espècie vulnerable en l'àmbit d'EU que no està recollida en la Directiva Aus.
Actualment s'estan buscant espais de la xarxa Natura amb presència de l'espècie per fer-ne una millor gestió (CC-BY Foto by Iruka).
Redactat de la noticia: Anna Ramon i Marga Torre
Nous actors de la conservació, Nous objectes de conservació, Adaptació, Medi ambient i sostenibilitat i Indicadors ambientals
Es tracta de la nova aplicació col·laborativa de les fonts naturals de Catalunya, que han creat l'ACA i l'ICGC, per tenir un inventari de les fonts naturals de tot el territori.
Actualment ja inclou més de 500 fonts inventariades.
CercaFonts és una aplicació per a mòbils, gratuïta i disponible tant per a Android com per a iOs.
Aquesta eina esdevé una referència per a les persones excursionistes i per a les aficionades a les caminades, que poden trobar tot tipus d'informació de les fonts, com ara el topònim, el mapa, les coordenades, fotografies, l'ús i el cabal.
L'eina, que apropa les persones usuàries a la informació sobre les fonts, n'obtindrà de nova gràcies a les dades que aportin les mateixes persones usuàries ja que poden facilitar la localització de noves fonts o millorar-ne les descripcions de les que ja estan catalogades.
CercaFonts incorpora un visor que, a banda de mostrar la posició de les fonts oficials i de les recollides per les persones usuàries, mostrarà la ubicació de qui estigui fent la consulta.
Per facilitar l'accés a la informació, l'eina ofereix la possibilitat de buscar el nom d'una determinada font o bé d'accedir a una llista general que en facilita la cerca.
Enguany, amb motiu del Dia Mundial del Medi Ambient i de la recent activació de la nova app CercaFonts, l'ACA ha convocat el concurs CercaFonts2018, una iniciativa participativa a través de les xarxes socials Instagram i Facebook que té com a objectiu promoure la utilització d'aquesta nova aplicació i afavorir la participació i la col·laboració ciutadana en la identificació i l'inventari de les fonts naturals de Catalunya.
L'aplicació a: https://cercafonts.icgc.cat
Redactat per: Montserrat Aloma i Marga Torre
Per saber-ne més: Montserrat Aloma
Nous actors de la conservació, Observació i recopilació de dades històriques en relació a paràmetres hidrològics i Aplicacions de les xarxes socials �
Coordinació de l'activitat: Institut Geològic de Catalunya (IGC)
Activitats destinades a la representació de l'IGC en la plataforma tecnològica de CO 2, la interpretació de les dades de subsòl i iniciar els estudis sobre en contingut de carboni orgànic als sòls de Catalunya per calcular balanços de CO 2, així com d'altres estudis relacionats amb el canvi climàtic.
La localització de formacions geològiques susceptibles d'emmagatzemar CO 2 és una prioritat en la lluita contra el canvi climàtic.
Disposar d'un coneixement precís de les principals estructures i discontinuïtats geològiques en el subsòl, a una resolució equivalent a l'escala de la planificació territorial, és estratègic.
El compromís de l'IGC és proporcionar informació a les administracions i a la indústria amb la màxima qualitat possible.
La viabilitat de les tècniques geofísiques (sísmica, electromagnètiques, elèctrica, etc.) per monitoritzar, fer el seguiment i controlar els magatzems geològics de CO 2 és una línia de recerca que l'IGC ha iniciat en col·laboració amb la Universitat de Barcelona, a la zona de Hontomín.
L'IGC i la Fundación Ciudad de la Energía (CIUDEN) han signat un acord marc de col·laboració per a dur a terme activitats relacionades amb la investigació científica i el desenvolupament tecnològic.
Els objectius més específics del projecte són obtenir una base de dades especialitzada i estudiar, en detall, zones potencials.
Coordinació de l'activitat: Institut Geològic de Catalunya (IGC)
Millorar els serveis, sèries i productes al ciutadà.
Potenciar la recerca i donar suport a les diferents unitats del Grup Consolidat Processos geològics actius i risc per fer les seves activitats i potenciar les activitats de difusió dels resultats obtinguts.
Unificar criteris així com potenciar tasques conjuntes en el marc de recerca de les diferents unitats de l'IGC.
Activitats orientades a la millora i suport en els processos de preparació de propostes de recerca en les convocatòries nacionals i internacionals així com a millorar la gestió dels projectes interns de recerca.
L'objectiu és optimitzar els recursos i millorar els resultats obtinguts dels projectes de recerca.
El Grup de Recerca té com a objectiu la investigació en l'àmbit dels processos geològics actius i recents que tenen lloc a la superfícies de la Terra, el sòl i el subsòl, amb la finalitat de proveir Catalunya d'una informació geològica de base acurada i necessària per al desenvolupament sostenible.
Foment de projectes cofinançats i projectes europeus i nacionals.
Difusió de la informació geològica i geofísica de base acurada i necessària per a desenvolupament sostenible, així com millores metodològiques per a l'obtenció d'eines de treball eficients.
Reunió tècnica durant l'elaboració d'una proposta europea
Coordinació de l'activitat: Institut Geològic de Catalunya
Conèixer l'estat de les investigacions relacionades amb el coneixement de la resposta del sòl davant vibracions produïdes per moviments sísmics moderats e intensos, per part de les dues institucions.
Definir de forma clara un possible projecte conjunt d'investigació en un marc de cooperació mútua a on s'aportin els coneixements i col·laboració en l'aplicació de diferents tècniques en les zones d'estudi.
Projecte de cooperació amb la Universitat Catòlica de Salta (Argentina), que vol posar bases en la definició d'un futur projecte d'investigació que permetés aplicar les metodologies a una zona amb característiques sísmiques i geològiques molt diferents.
Permetrà realitzar un calibratge dels programes i metodologies que es fan servir a la Unitat de Tècniques Geofísiques, conèixer noves tècniques i realitzar un intercanvi de coneixement i experiències.
S'han definit les bases per a dissenyar un pla d'acció conjunta i formular un projecte d'investigació en un marc de cooperació mútua a on les dues parts aporten els seus coneixements i tècniques.
L'intercanvi d'experiències permetrà definir un projecte de recerca conjunt
Servei: Institut Geològic de Catalunya
L'objectiu és estudiar l'anàlisi de la vulnerabilitat de zones urbanes costaneres en front de tsunamis.
Per la qual cosa es formularà una proposta dels paràmetres més sensibles al dany fent especial èmfasi sobre el edificis residencials.
La proposta es fonamentarà en l'estudi de metodologies existents i en les lliçons apreses a partir de tsunamis recents.
Es prestarà una especial atenció al recent sisme del Japó sobre el que es farà un estudi monogràfic.
Analitzar la vulnerabilitat de les zones urbanes situades en zones costaneres davant d'un tsunami.
Establir metodologies per a valorar els danys.
Estudiant el recent tsunami del Japó, valorar els possibles danys en edificis residencials.