Els resultats en general són força bons, tant en el conjunt de Catalunya com en les regions sanitàries, els quals són molt propers a les dades obtingudes el 2003.
En general, tant en el conjunt de Catalunya com en les regions sanitàries i en els centres que s'han estudiat, la majoria de preguntes obtenen bons resultats i, tret d'aspectes concrets, en la majoria de preguntes s'assoleix l'estàndard pretès del 75% de valoracions positives (27 de 30).
Els pacients que reben atenció sociosanitària amb internament presenten molt sovint unes característiques especials (dèficits cognitius importants, situacions vitals molt delicades, percepcions específiques relacionades amb la durada de l'estada, etc.) que, a priori, podrien posar en entredit els resultats de les enquestes.
En contra d'aquest supòsit, la distribució de respostes i la diferenciació entre els valors extrems en la majoria de preguntes ens indica una capacitat raonable dels enquestats a l'hora d'opinar.
Els aspectes més ben valorats, que presenten un percentatge d'assegurats satisfets superior al 90%, són: el fet de no rebre el pacient informació contradictòria, el tracte personal dels infermers, no parlar davant del pacient com si no hi fos, la sensació d'estar en bones mans i que els canvis de personal per qüestions d'horari no afectin els pacients, etc.
Els aspectes menys valorats, és a dir, que no arriben al 75%, són: la gestió del temps lliure, ja que un 36% dels enquestats s'avorreixen en algun moment de l'estada, el menjar de l'hospital i el fet de no demanar permís al pacient per informar la família.
Tot i que solament l'11,5% recorden que se'ls ha demanat quina informació volen que es doni a la família, el 94,2% estan satisfets amb la informació donada.
Les explicacions de part dels metges sobre l'evolució de la malaltia són un aspecte encara millorable (78,5%) i el 85,8% creu que el personal mèdic li dedica prou temps.
Hi ha un elevat nombre de valors no contestats en relació amb l'accessibilitat al centre (temps d'espera per ingressar) i la relació amb els professionals del treball social, com ja passava en estudis anteriors, però és un fet completament explicable perquè són aspectes que habitualment gestiona la família.
Pel que fa al confort, les valoracions són bones i semblen raonablement coberts els aspectes de suport emocional i personal dels metges, però sobretot per part dels infermers, que tenen un paper molt important en la cura diària d'aquests pacients.
La nota mitjana de satisfacció global és d'un 8,2 sobre 10, amb una desviació estàndard d'1,7 i una mediana de 8.
Quant a la fidelització, el 83,1% d'entrevistats diuen que tornarien al mateix hospital en cas de poder triar.
Pel que fa a la influència de les variables sociodemogràfiques, el gènere, l'edat i el nivell d'estudis no tenen una tendència clara.
Per contra, les característiques relacionades amb la salut tenen més pes.
En general, les persones que porten menys temps ingressades i les que tenen una percepció de salut bona expressen millors valoracions de l'atenció en general i d'altres aspectes, com el menjar o la comoditat del llit.
També la salut percebuda sembla que afavoreix la satisfacció.
S'identifiquen com a predictors de satisfacció en primer lloc que l'hospital s'adapti a les necessitats, que s'entenguin les explicacions i la confiança, seguit del tracte i de la disposició del personal d'infermeria per escoltar i fer-se càrrec del que li passa.
Per tant, es podria dir que les àrees de millora són: