Les intervencions de millora de la seguretat dels pacients a l'entorn de l'atenció primària són, ara per ara, insuficients.
Un estudi de la l'Agency for Healthcare Research and Quality (AHRQ) avalua les pràctiques de seguretat del pacient a l'àmbit de la primària i elabora una estratègia de millora com ara el desenvolupament de mesures en relació el compromís del pacient, l'error de diagnòstic i l'ús de tecnologies de la informació sanitària.
El paper del pacient és molt diferent a l'entorn de l'atenció primària que al de l'atenció hospitalària.
En els hospitals, els pacients es troben sota una estreta observació i sovint reben assistència passiva.
En els entorns ambulatoris, els pacients han de decidir quan iniciar l'assistència mèdica, interactuar amb sistemes de salut ambulatoris, seguir la recomanació del metge/infermera i realitzar les seves tasques quotidianes relacionades amb la salut.
Per a aquells pacients amb malalties cròniques, això inclou el seguiment d'un medicament específic per a cada patologia, dieta i règim d'exercici.
Alguns també ajusten la seva medicació en funció de les seves mesures, com ara l'ús de la monitorització de glucosa per ajustar la dosificació d'insulina.
Quan els pacients tenen dificultats amb aquestes activitats d'autogestió, corren el risc d'esdeveniments adversos.
A més, l'error humà a l'hospital sol referir-se als errors comesos pels membres de l'equip de salut.
Quan considerem l'error en l'entorn de la primària, hem d'incloure la possibilitat d'errors del pacient.
Els errors en l'autogestió poden produir-se perquè els proveïdors o els sistemes de salut no proporcionen als pacients o als cuidadors els coneixements o habilitats que els pacients necessiten per autogestionar de forma segura les seves condicions de salut.
Els mateixos pacients reconeixen que poden errar en els medicaments autoadministrats o en els símptomes d'interpretació.
D'aquesta manera, les qüestions de seguretat del pacient inclouen tant els problemes de sistemes que s'expliquen habitualment en la configuració de pacients interns com les preocupacions més àmplies i centrades en el pacient relacionades amb la comunicació i la presa de decisions compartides.
Per comprendre millor l'abast de les qüestions de seguretat a l'atenció primària, l' Agency for Healthcare Research and Quality (AHRQ) va encarregar un informe tècnic que proporcionés una panoràmica de les qüestions clau relatives a la millora de la seguretat dels pacients en aquest àmbit.
Per fer aquest estudi, els autors van fer una revisió bibliogràfica, es van seleccionar experts als quals se'ls va fer, via qüestionari i teleconferència, tot un seguit de qüestions sobre pràctiques relacionades amb la millora de la seguretat dels pacients a l'entorn ambulatori.
Els autors van recollir i interpretar tota la informació en quatre àrees principals:
A partir de la discussió amb els experts al voltant d'aquestes àrees, van sorgir cinc estratègies de seguretat transversals:
Finalment, fruit de l'anàlisi de l'informe tècnic fet pels experts, els autors de l'estudi proposen la següent agenda de recerca en seguretat dels pacients a l'àmbit de primària:
Els autors conclouen que calen més estudis descriptius i prospectius per al desenvolupament d'intervencions a gran escala que tinguin en compte els múltiples ambients ambulatoris.
L'objectiu que es persegueix és obtenir dades reals i poder desenvolupar una atenció més segura.