I. Aquest Dictamen té per objecte el Projecte de decret legislatiu pel qual s'aprova el Text refós de la Llei de carreteres.
El Projecte de decret legislatiu consta d'una exposició de motius, un article, una disposició addicional, una disposició derogatòria i una disposició final.
L'exposició de motius indica en primer lloc la normativa on es conté la delegació legislativa per tal que el Govern dicti el text refós.
A continuació deixa constància de les lleis que es refonen.
I, finalment, s'enumeren els canvis més importants que introdueix la norma que es projecta com a conseqüència de les facultats exercides pel Govern a l'empara de l'autorització que li efectua el Parlament per tal que reguli, aclareixi i harmonitzi els textos objecte de refosa.
L'article únic del Decret legislatiu aprova el Text refós.
La disposició addicional diu que totes les referències realitzades en altres disposicions a les lleis objecte de refosa s'entendran realitzades als articles corresponents del Text refós.
La disposició derogatòria conté una derogació genèrica i una derogació específica de les quatre lleis que es refonen.
I la disposició final estableix que tant el Decret legislatiu com el Text refós entren en vigor l'endemà de publicar-se en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
El Text refós consta de 63 articles repartits en cinc títols, dues disposicions addicionals, dues disposicions transitòries i tres disposicions finals.
El contingut de l'articulat pot resumir-se de la manera següent: El títol primer, que comprèn els articles 1 a 12, estableix les disposicions generals.
El títol segon s'ocupa de la planificació i els projectes i s'estructura en tres capítols: el capítol I, que comprèn els articles 13 i 14, fa referència al Pla d'infraestructures del transport de Catalunya i la coordinació amb el planejament urbanístic; el capítol II, que comprèn els articles 15 a 20, tracta dels estudis i projectes per a construir noves carreteres o modificar-ne les existents; i el capítol III, articles 21 a 28, està dedicat als projectes a executar mitjançant el contracte de concessió d'obra pública.
El títol tercer s'ocupa del finançament i l'explotació i s'estructura en dos capítols: el capítol I, que comprèn els articles 29 i 30, regula el finançament de les inversions i les despeses; i el capítol segon, articles 31 i 32, de l'explotació de la carretera.
El títol quart, dedicat al règim d'ús i explotació del domini públic viari, s'estructura en quatre capítols: el capítol I (articles 33 a 43) tracta de la delimitació del domini públic viari i les zones de protecció; el capítol II (articles 44 i 45) preveu la funcionalitat de la via i els accessos; el capítol III (articles 46 a 48) regeix els trams urbans i travesseres, i el capítol IV (articles 49 a 51) delimita el dret de propietat per a la preservació del domini públic viari.
El títol cinquè s'ocupa de la protecció de la legalitat i el règim sancionador i té quatre capítols: el capítol I (articles 52 a 55) estableix les mesures de protecció; el capítol II (articles 56 i 57) tipifica les infraccions; el capítol III (articles 58 i 59) regula el procediment sancionador, i el capítol IV (articles 60 a 63) està dedicat a les sancions.
En la part final del Text refós, la disposició addicional primera estableix que les competències que s'atribueixen en el Text refós a la Generalitat corresponen també a altres administracions titulars de carreteres de Catalunya; la disposició addicional segona estableix un termini de dos anys per a avaluar el compliment dels objectius en matèria de publicitat; la disposició transitòria primera versa sobre la transferència de titularitat de carreteres entre la Generalitat i les diputacions; la disposició transitòria segona estableix un termini per a avaluar la retirada de la publicitat dels trams urbans; la disposició final primera autoritza el Govern per a actualitzar les quanties de les sancions i les multes coercitives; la disposició final segona autoritza el Govern perquè actualitzi les determinacions del títol cinquè; i la disposició final tercera faculta el Govern i el titular del Departament competent en matèria de carreteres perquè dicti les normes necessàries per al desplegament i aplicació de la Llei.
La intervenció d'aquesta Comissió Jurídica Assessora es produeix a l'empara de l'article 8.2.a) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, de la Comissió Jurídica Assessora, que estableix que li correspon dictaminar preceptivament sobre projectes de disposicions normatives que elabora el Govern en virtut de delegació legislativa.
Així ho recull també l'article 37.3 de la Llei 13/2008, que diu que els projectes de decret legislatiu s'han de sotmetre a dictamen de la Comissió Jurídica Assessora, de conformitat amb la llei reguladora d'aquest òrgan consultiu.
El conseller de política territorial i obres públiques sol·licita que el dictamen s'emeti amb urgència, atès que el termini de delegació legislativa fixat pel Parlament a la disposició final segona de la Llei 11/2008 finalitza el proper dia 28 d'agost.
En atenció a la justificació donada, el president de la Comissió Jurídica Assessora ha considerat la conveniència d'abreujar el termini per a dictaminar segons el que disposa l'article 15.1 de la Llei 5/2005 i l'article 34.2 del Decret 69/2006, d'aprovació del Reglament d'organització i funcionament de la Comissió Jurídica Assessora.
És doctrina reiterada d'aquesta Comissió que, en l'examen d'un projecte de disposició de caràcter general, l'abast d'actuació d'aquest òrgan consultiu comporta l'estudi de la competència de la Generalitat de Catalunya, l'habilitació legal per a dictar-la, la comprovació que s'hagin seguit els tràmits procedimentals i, especialment, l'anàlisi de la legalitat del contingut del projecte, així com la formulació de suggeriments sobre eventuals deficiències que cal evitar o sobre possibles millores que cal introduir en el projecte.
La competència de la Generalitat per a regular el Text refós no és diferent a la que l'habilitava per a regular les matèries legals que són objecte de la refosa, que en les primeres lleis era atribuïda amb caràcter exclusiu per l'article 9.14 de l'Estatut de 1979 i, en la Llei 11/2008, per l'article 140.5 de l'Estatut d'autonomia vigent.
D'acord amb aquest últim article, correspon a la Generalitat la competència exclusiva sobre la xarxa viària en tot l'àmbit territorial de Catalunya.
Aquest precepte concreta que aquesta competència inclou, en tot cas, l'ordenació, la planificació, la gestió integrada de la xarxa viària de Catalunya i el règim jurídic i financer de tots els elements de la xarxa viària de la qual és titular la Generalitat.
La delegació parlamentària que autoritza la refosa és continguda en la disposició final segona de la Llei 11/2008, de 31 de juliol, de modificació de la Llei 7/1993, de 30 de setembre, de carreteres.
Aquesta disposició estableix: 'S'autoritza el Govern perquè, en el termini d'un any a partir de l'entrada en vigor d'aquesta llei, refongui en un text únic la Llei 7/1993 i les disposicions que la modifiquen.
Aquesta refosa ha de comprendre la regularització, l'aclariment i l'harmonització de les disposicions esmentades'.
Tenint en consideració la disposició citada, pot afirmar-se que el Decret legislatiu projectat es dicta a l'empara d'una delegació expressa, atorgada a través d'una llei parlamentària ordinària, on es fixa la matèria i es determina un termini per a fer ús de la delegació, i les facultats que s'atribueixen al Govern en exercici de la funció delegada.
De les exigències que estableix l'article 63 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya interessa fer referència a tres aspectes: la vigència de la delegació, la matèria o àmbit normatiu de la delegació i l'abast i els criteris de la refosa.
En relació amb la vigència, s'ha d'indicar que el Govern està dins del límit temporal per a aprovar la refosa en qüestió, atès que el termini d'un any que estableix la Llei 11/2008 s'acaba legalment el 28 d'agost de 2009.
En allò que afecta la matèria o l'àmbit normatiu, també s'ha de destacar que el Govern s'ha ajustat en la seva refosa a les normes objecte de refosa, que són la Llei 7/1993 i les disposicions que la modifiquen, que són la Llei 21/2001, que modifica els articles 6.2, 12.2, 13.2, 14.2, 15 i 16.1; la Llei 6/2005, que afegeix un apartat 5 a l'article 18, modifica la lletra c) de l'article 19, que afegeix el capítol III al títol segon, i incorpora una disposició addicional, una transitòria i una final; i la Llei 11/2008, que afegeix els articles 5.bis i 10.bis, modifica els articles 32 i 36, deroga les disposicions transitòria primera i segona de la Llei 7/1993 i incorpora tres disposicions addicionals, dues transitòries, una derogatòria i dues finals.
En allò que es refereix a l'abast funcional de la delegació, s'ha de destacar que no es tracta d'una autorització simple, sinó que la Llei delegant especifica que la delegació inclou la refosa en un text únic i que aquesta refosa comprèn la regularització, l'aclariment i l'harmonització.
D'acord amb l'abast donat en la delegació, s'ha d'acceptar que l'operació de refosa permet la sistematització unitària, la depuració tècnica, un aclariment o harmonització de preceptes i l'eliminació de discordances i antinòmies, que pot permetre introduir normes subsidiàries i complementàries a les que són objecte de refosa.
En conseqüència, el Govern compta amb habilitació suficient per a aprovar el Decret legislatiu projectat.
V. Davant l'absència de normes procedimentals específiques per a l'elaboració dels decrets legislatius, aquesta Comissió Jurídica Assessora va mantenir de forma reiterada que aquesta elaboració havia de seguir els tràmits establerts en la Llei 13/1989 per a elaborar les disposicions generals.
La Llei 13/2008 ha establert en l'article 37 un procediment específic d'elaboració i ho ha fet amb criteris que confirmen la doctrina que d'una manera constant ha mantingut aquesta Comissió Jurídica Assessora.
Els documents i les actuacions enumerades als antecedents d'aquest Dictamen mostren que el Decret legislatiu que es projecta ha seguit les pautes procedimentals de tramitació establertes en la Llei 13/1989 i en la Llei 13/2008.
A la memòria general que acompanya el Projecte figuren el marc normatiu de les lleis que es refonen, la justificació i oportunitat de la refosa, una enumeració clara i concreta de les modificacions que es proposen i un estudi de concordances i correspondències entre cadascun dels preceptes objecte de la refosa i els preceptes del Text refós, la qual cosa en facilita l'examen.
S'ha sol·licitat l'informe interdepartamental d'impacte de gènere de l'Institut Català de les Dones, que fou emès el 3 de març de 2009.
L'informe es limita, amb bon criteri, atesa la naturalesa del Projecte, a l'anàlisi terminològica de l'articulat per a proposar correccions que evitin l'ús d'un llenguatge androcèntric.
Les propostes de modificació de termes androcèntrics són valorades i totes elles incorporades al Text refós.
El text del Projecte ha estat sotmès a informació pública i a audiència de les entitats que s'enumeren a l'antecedent número 4 d'aquest Dictamen.
L'audiència ha de considerar-se que es dirigeix a totes les entitats que podrien veure's afectades directament per les modificacions que s'introdueixen en el Projecte de Text refós en relació amb les lleis que es refonen.
En aquest tràmit, la duració del qual va ser de 20 dies hàbils, van presentar al·legacions l'Associació Empresarial de Publicitat, la Diputació de Barcelona, la Diputació de Girona i l'Agència Catalana de Consum.
Totes les al·legacions presentades han estat informades d'una manera correcta, i s'ha justificat en cada cas si s'incorporava o no cadascuna de les propostes.
La Comissió de Govern Local de Catalunya, en la sessió de 27 de maig de 2009, informà favorablement sobre el Projecte.
L'Acord s'adopta, segons consta en la certificació del secretari, per consens.
El Consell de Treball, Econòmic i Social de Catalunya emeté també el 27 de maig de 2009 el dictamen preceptiu (número 12/2009).
El Dictamen és aprovat per la Comissió Executiva, per delegació expressa del Ple, i no conté observacions sobre l'articulat.
Conclou amb una valoració positiva del Projecte i sol·licita que s'inclogui a l'exposició de motius la referència al Dictamen emès per aquest Consell.
El Projecte normatiu ha estat objecte d'informe per l'Assessoria Jurídica del Departament de Política Territorial i Obres Públiques en els termes que estableix l'article 65.1 de la Llei 13/1989 i l'article 36.3.e) i 37.2 de la Llei 13/2008.
En l'informe es valora el procediment d'elaboració, es fa una anàlisi detallada de les modificacions introduïdes i es conclou amb l'emissió d'un informe favorable.
Finalment, el 16 de juny de 2009, en la sessió del Consell Tècnic de la Generalitat de Catalunya, es va informar favorablement sobre el Projecte de decret legislatiu, amb caràcter previ a la sol·licitud de dictamen a aquesta Comissió Jurídica Assessora.
En relació amb el contingut del Projecte de decret legislatiu, aquesta Comissió ha de fer dues consideracions.
La primera, per tal que a l'exposició de motius es faci referència al Dictamen del Consell de Treball, Econòmic i Social de Catalunya.
No seria sobrer que juntament amb aquesta referència s'afegís la intervenció de la Comissió de Govern Local de Catalunya i l'audiència donada a les diputacions.
La segona consideració afecta la fórmula promulgatòria.
L'aprovació de l'Estatut d'autonomia ha significat la introducció d'un canvi significatiu en la fórmula de promulgació dels decrets legislatius.
L'article 67.6 de l'Estatut assimila la fórmula de promulgació del decret legislatiu a les lleis, i estableix que el president de la Generalitat promulgarà, en nom del rei, les lleis, els decrets legislatius i els decrets lleis de Catalunya.
Més recentment, la Llei 13/2008, de 5 de novembre, en l'article 11.a) inclou també que el president, com a representant ordinari de l'Estat a Catalunya, promulgarà en nom del rei o reina les lleis, els decrets legislatius i els decrets llei.
Caldrà, doncs, ajustar la fórmula promulgatòria a allò que disposen les normes esmentades.
Aquesta última observació té caràcter essencial.
En relació amb el contingut del Projecte de Text refós, aquesta Comissió Jurídica considera que s'ajusta en termes generals a l'autorització parlamentària per a refondre textos legals i que introdueix les modulacions normatives apropiades per tal de conformar un text coherent, sistemàtic i actualitzat.
Sens perjudici d'aquesta valoració general positiva, l'acarament del contingut del Projecte de Text refós amb les lleis que es refonen permet formular les consideracions i observacions següents:
1) La refosa no ha introduït modificacions en la numeració ni en la denominació dels títols i capítols.
En allò que afecta la numeració dels articles, les variacions són conseqüència necessària de la incorporació al Text refós dels deu preceptes que havia modificat la Llei 7/1993, i que s'havien integrat originàriament com els articles 5.bis, 10.bis i 18.bis a 18.nonies.
Els canvis en la ubicació de preceptes o en la qualificació de determinades disposicions són conformes a les facultats de regularització que conté l'autorització per a la refosa.
En aquest sentit, res no s'ha d'oposar al fet que el contingut de la disposició addicional segona de la Llei 7/1993 es traslladi a l'article 9.2, o que la disposició addicional tercera, introduïda per la Llei 11/2008, s'ubiqui a l'article 42.2.c).
Igualment cal considerar tècnicament adequats els canvis que es produeixen en la disposició final primera, que passa a ser disposició addicional, i en la disposició addicional tercera que es proposa que sigui disposició final.
En relació amb aquestes qüestions merament formals, aquesta Comissió Jurídica considera que milloraria la qualitat tècnica del text si el contingut de l'apartat 2 de l'article 9 del Projecte, situat en un article que té per objecte les normes complementàries, es traslladés a l'article 42.5, dedicat a la publicitat i als rètols informatius i indicatius, i que el contingut que el Projecte situa com a article 42.5 passés a l'article 9.2.
A més, a l'article 22 s'haurien d'eliminar els guions quan es fa l'enumeració de diversos aspectes.
2) En relació amb la titulació dels articles i disposicions, ha de destacar-se que l'autorització permet introduir modificacions amb la finalitat que el títol millori l'expressió de la matèria a la qual es refereix l'article o la disposició.
En aquest sentit res no s'ha d'oposar als canvis de titulació de l'article 7, de l'article 42 o a la titulació donada a la disposició addicional tercera.
En l'informe de l'Assessoria Jurídica del Departament es justifica que el títol de l'article 12 és poc adequat al seu contingut, però s'indica també que la modificació no pot produir-se perquè això excediria l'àmbit de l'autorització.
Aquesta Comissió Jurídica coincideix en l'oportunitat de canviar el títol de l'article 12 i no veu obstacle per tal que aquest canvi pugui produir-se, perquè és doctrina consolidada que el canvi de títol entra dins de les autoritzacions que inclouen la regularització, l'harmonització i l'aclariment dels textos a refondre.
En conseqüència, està justificat suprimir la referència a les 'administracions catalanes' i substituir-la per les 'administracions públiques' o simplement titular aquest precepte 'Canvi de titularitat de les carreteres'.
3) La revisió del llenguatge ha estat molt meticulosa, tant en el vessant dedicat a l'ús de termes androcèntrics que puguin suposar discriminació per raó de sexe, com en el vessant d'evitar citar noms d'òrgans governamentals específics i substituir-los per d'altres que garanteixen major estabilitat.
No obstant això, per a millorar la terminologia del text, aquesta Comissió considera que en l'article 58.1 s'hauria de substituir 'l'empresari/a' i 'el/la tècnic/a director/a' per 'l'empresari o empresària, tècnic o tècnica' i 'director o directora'.
D'altra banda, en l'article 48.2 diu 'el departament competent' però no indica la matèria sobre el qual és competent, tot i que es pugui deduir que és el competent en matèria de carreteres.
Finalment, en l'article 60.4.a) caldria indicar 'competent en matèria' entre 'director o directora general' i 'de carreteres'.
4) L'actualització de les referències normatives que se citen a les lleis a refondre (com succeeix en els articles 16.1, 20.2, 20.4 i 53) i la conversió de les pessetes en euros (articles 60.1, 60.4 i 62.2) és poc discutible que entra dins de l'àmbit funcional de l'harmonització de la refosa de textos.
Caldria, però, unificar les remissions internes a 'Text refós' i a 'Llei'.
El més coherent és emprar el terme 'Llei', cosa que significaria eliminar les referències al Text refós que es troben en la disposició addicional primera i segona i en la disposició transitòria primera del Projecte de Text refós.
5) Les modificacions que afecten les disposicions addicionals, derogatòries i finals són, en termes generals, conseqüència del fet que han estat derogades d'una manera expressa i implícita, que pel fet de ser normes transitòries el transcurs del temps les ha fet decaure, o que, en d'altres casos, per raons sistemàtiques el contingut de la disposició és traslladat a l'articulat.
En el Text del Projecte sobre el qual es dictamina les modificacions són, en termes generals, coherents amb els criteris indicats, però hi ha dues disposicions la supressió total o parcial de les quals hauria de ser reconsiderada:
a) La disposició addicional cinquena de la Llei 7/1993, com a mínim en allò que afecta el deure de comunicació al Parlament de les actualitzacions del catàleg de carreteres de la Generalitat, hauria de mantenir-se.
Tot i que certament la Llei 28/2001 modifica el sistema d'aprovació del catàleg i la trasllada del Parlament al Govern (de manera que queda limitada la intervenció del Parlament al fet que el Departament competent en matèria de carreteres presenti el catàleg ja aprovat a la Comissió parlamentària competent en la matèria), aquesta Comissió Jurídica considera que del canvi introduït per la Llei 28/2001 no pot deduir-se que s'hagi suprimit també la necessitat de comunicació de les actualitzacions del catàleg que estableix la disposició addicional cinquena de la Llei 7/1993.
Si s'accepta el manteniment del deure de comunicació al Parlament, una alternativa tècnicament satisfactòria seria incorporar a l'apartat tercer de l'article 7, dedicat al catàleg de carreteres, un nou punt per a indicar que les actualitzacions del catàleg han de ser comunicades a la comissió corresponent del Parlament.
b) La disposició final segona de la Llei 7/1993 en el Projecte de Text refós se suprimeix argumentant que els camins rurals estan exclosos per l'article 2.2.b) del Text refós i que, per tant, és innecessària aquesta disposició.
Enfront d'aquest criteri, aquesta Comissió Jurídica considera que la disposició final segona realitza una atribució competencial a favor de la Generalitat de Catalunya per tal que reguli la xarxa de camins rurals i, per tant, no és innecessària ni ha estat derogada ni ha decaigut pel transcurs del temps, per la qual cosa, hauria de mantenir-se en el Text refós.
6) En aquest punt es tractaran aquelles modificacions que fa el Projecte de Text refós que, com a mínim aparentment, semblen afectar substantivament el contingut de l'articulat.
Reiteradament ha sostingut aquesta Comissió Jurídica Assessora que la inclusió de les facultats de regularitzar, aclarir i harmonitzar textos legals que han de ser refosos pot suposar una tasca d'interpretació i integració de possibles llacunes i antinòmies que permetin introduir normes subsidiàries i complementàries a les que són objecte de refosa; aquestes normes no poden introduir-se lliurement, sinó que han d'estar sempre vinculades a normes del text objecte de refosa, i han d'estar justificades en la necessitat de salvar llacunes, clarificar la redacció o augmentar la coherència i sistemàtica del Text únic refós.
Ara bé, com s'ha posat de manifest en el Dictamen 240/05, la frontera dels canvis possibles en el procediment de refosa rau en la prohibició d'establir nous preceptes 'en el sentit material o substancial' que no estiguin ja en els textos per a refondre.
Des d'aquesta perspectiva doctrinal, ha de ser valorat el contingut dels articles 7.1, 13 i 48.2.
En aquest article es regula el catàleg de carreteres.
El contingut d'aquest article permet destacar una modificació aparentment innovadora respecte de la regulació del catàleg continguda en la Llei 7/1993.
En aquesta Llei el catàleg es denominava 'Catàleg de la Generalitat' i no es feia referència, com succeeix ara, al fet que aquest catàleg de carreteres ha de contenir la relació i classificació de les carreteres de titularitat de les diputacions o dels ens supramunicipals que les substitueixin.
El canvi està jurídicament justificat pel fet que és conseqüència de les modificacions introduïdes per la Llei 11/2008 en la titularitat de les carreteres.
La Llei 7/1993 atribuïa la titularitat de totes les carreteres a la Generalitat de Catalunya i, per tant, el catàleg de carreteres era 'de la Generalitat'.
En canvi, la Llei 11/2008 atribueix a les diputacions la titularitat de les carreteres de la xarxa local en els àmbits territorials respectius.
El canvi que es produeix en la titularitat condiciona la denominació del catàleg (excepte que es vulgui utilitzar el mot Generalitat en un sentit ampli com ho fa l'article 2.3 de l'Estatut), el qual, pel fet que pretén contenir la relació detallada i la classificació de totes les carreteres de la xarxa bàsica comarcal i local, obliga a variar la denominació i que es distingeixi dins del catàleg les carreteres de titularitat de la Generalitat i les que són de titularitat de les diputacions.
En aquest article es fa referència al Pla d'infraestructures del transport de Catalunya, que pretén substituir les referències que la legislació vigent fa al Pla general de carreteres.
Aquesta Comissió considera que aquesta modificació no és una innovació en sentit estricte, ja que és conseqüència de la creació de la figura del Pla d'infraestructures del transport de Catalunya mitjançant la Llei 4/2006, de 31 de març, ferroviària, on s'estableix que el Pla d'infraestructures integra les infraestructures ferroviàries i les viàries.
A això cal afegir que el Decret 300/2006, que va aprovar el Pla d'infraestructures del transport de Catalunya, va derogar el Decret que aprovava el Pla de carreteres de Catalunya i el que n'establia l'adaptació a la Llei 7/1993.
Aquesta Comissió considera que els canvis legislatius produïts justifiquen que el Projecte de Text refós substitueixi el Pla de carreteres de Catalunya pel Pla d'infraestructures de Catalunya.
També és coherent que s'inclogui en l'article 13.3 i reiteri literalment el que estableix l'apartat tercer de l'article 11 de la Llei: que correspon al Pla d'infraestructures, en matèria de carreteres, definir la xarxa bàsica, la xarxa comarcal i assenyalar les condicions per a definir la xarxa local, i també establir el règim general de les vies pertanyents a totes les xarxes.
No obstant això, aquesta Comissió Jurídica considera que s'ha de valorar la conveniència d'incorporar en un punt de l'article 13 que aquest Pla en matèria de carreteres s'avaluarà o es revisarà cada cinc anys, com estableix l'apartat cinquè de l'article 11 de la Llei 7/1993.
El manteniment d'aquest apartat vindria reforçat pel Decret 310/2006, que, en l'article 6, estableix que el Pla d'infraestructures s'ha d'avaluar cada cinc anys, tal com estableix l'article 11.5 de la Llei 7/1993.
El Decret 310/2006 pren com a fonament l'article 11.5 de la Llei per a fixar el mencionat termini d'avaluació.
Aquesta remissió a l'article 11.5 és prova de la vigència del seu contingut.
En aquest article cal fer dos suggeriments per tal de millorar-ne el contingut.
En primer lloc, caldria treure de l'apartat primer la referència 'ambiental' quan es refereix a la 'normativa ambiental vigent'.
En segon lloc, a l'apartat segon, caldria actualitzar la referència normativa, i en tot cas fer una referència genèrica a la normativa ambiental.
Tots dos suggeriments cal emmarcar-los en l'actuació de regulació, aclariment i harmonització de la refosa.
Aquest article està dedicat al traspàs de vies urbanes entre la Generalitat i els ajuntaments.
El Projecte de Text refós afegeix un apartat, el segon, al text originari de les lleis que es refonen.
En aquest apartat s'indica que el traspàs de la titularitat es pot fer efectiu mitjançant resolució del titular del Departament, o bé mitjançant conveni entre l'ajuntament i el departament competent.
Aquesta Comissió Jurídica considera que aquesta norma és, en sentit estricte, innovadora del Projecte, ja que en cap de les lleis que es refonen ni en cap altra llei complementària pot trobar-se suport al fet d'establir les formes jurídiques concretes per a formalitzar el traspàs de les carreteres, i per aquest motiu aquesta inclusió excedeix d'allò previst a l'autorització parlamentària.
D'altra banda, les fórmules per a formalitzar el traspàs de carreteres es troben regulades en el Reglament general de carreteres, aprovat pel Decret 293/2003, de 18 de novembre, concretament en l'article 172, i aquestes no coincideixen plenament amb les que aquí es proposen, ja que, juntament amb les aquí mencionades, el Reglament afegeix la d'intervenció del Govern de la Generalitat en aquells supòsits en què no hi ha acord entre l'Administració cedent i la cessionària.
Encara que únicament fos per aquesta exclusió del Govern de la Generalitat en matèria de traspassos 'sense que aquesta exclusió tingui fonament en les lleis que es refonen' també caldria considerar que el contingut del paràgraf segon no respecta les facultats de refosa que la Llei atribueix al Govern de la Generalitat.
Com s'ha dit, aquesta observació té caràcter essencial.
Una vegada valorades les consideracions efectuades en els fonaments jurídics VI i VII, i tingudes en compte les que es formulen amb caràcter d'essencial, es pot elevar al Govern de la Generalitat el Projecte de decret legislatiu pel qual s'aprova el Text refós de la Llei de carreteres.