La mediació penal consisteix en la participació voluntària de l'imputat o penat per un delicte o falta i de la víctima o perjudicat en un procés de diàleg i comunicació conduït per un mediador imparcial, amb l'objectiu fonamental d'aconseguir la reparació adequada del dany causat i la solució del conflicte des d'una perspectiva justa i equilibrada als interessos d'ambdues parts.
La mediació facilita que la justícia penal pugui tenir en compte, tant en els seus procediments com en les respostes a la delinqüència, el respecte a la dignitat i a la igualtat de totes les persones, la reparació i recuperació de les víctimes, la responsabilització i reinserció dels delinqüents i la participació voluntària dels uns i els altres i també de la comunitat en la solució dels conflictes.
Com posa de manifest la Comissió de prevenció del delicte de les Nacions Unides, la mediació permet a les parts afectades pel delicte, mitjançant la participació voluntària, compartir els seus sentiments, experiències i necessitats.
Dóna a les víctimes l'oportunitat d'obtenir la reparació, sentir-se més segures i intentar tancar una etapa; permet als delinqüents comprendre millor les causes i els efectes del seu comportament i assumir la seva responsabilitat, els facilita la reinserció i possibilita a la comunitat comprendre les causes de l'acció delictiva, promoure la pau social i prevenir el delicte.
Es considera que la reparació del dany causat a la víctima i la solució del conflicte entre les parts no implica només la compensació a aquesta, sinó que a més contribueix a la pau social i a la reposició, conforme al dret, del bé jurídic vulnerat a conseqüència del fet delictiu, mitjançant la responsabilització i l'acció positiva del delinqüent.
Com que no hi ha cap norma legal que reguli específicament l'aplicació de la mediació, no hi ha tampoc una limitació legal quant als supòsits en què es pot aplicar; per tant, es pot entendre que la mediació és útil i pot ser aplicable, a priori, a tota mena d'infraccions a conseqüència de les quals hi hagi víctimes o persones perjudicades.
Per saber en quins casos la mediació pot ser útil, però també en quins supòsits la mediació pot obtenir una transcendència jurídica concreta, hem d'entrar a analitzar la reparació i els beneficis jurídics que té atribuïts, atès que, com hem dit, la mediació facilita la reparació a la víctima i obté un reconeixement indirecte mitjançant aquesta reparació.
Per tant, la mediació pot tenir conseqüències jurídiques concretes en tots els supòsits en què la legislació li reconeix efecte.
En aquest sentit, tant l'atenuant genèric de l'article 21.5 com la possibilitat de substituir les penes de presó per les d'arrest de cap de setmana o multa de l'art. 88, no estableixen un numerus clausus d'aplicació, sinó que valoren la reparació sense delimitar el tipus de delicte; per tant, si es produeix la reparació, els seus efectes positius (restitutius, rehabilitadors, jurídics, etc.) sorgiran en tot cas independentment del tipus de delicte.
Així doncs, a priori no s'ha refusat considerar la possibilitat de la mediació en cap tipus de delicte, tot i que s'aprecia l'evidència que, segons en quins casos, la mediació té més possibilitats de finalitzar amb èxit i pot comportar avantatges més significatius per a les parts.
Però, per mitjà de l'experiència pràctica, s'ha fet palès que aquests efectes positius, tant com la dificultat o viabilitat de la mediació, no depenen tant del tipus d'infracció penal o de la seva gravetat com de les circumstàncies concretes del cas i de la conflictivitat personal i relacional existent entre els protagonistes.
En la pràctica, la casuística és molt diversa.
Els supòsits més usuals, d'entre els casos treballats entre el novembre de 1998 i el juliol de 2003, són els que fan referència a: amenaces, coaccions, tota mena d'infraccions penals contra el patrimoni (furts, robatoris amb violència o amb força, estafes, furts d'ús de vehicles, danys, apropiació indeguda, etc.).
També s'ha treballat en casos de lesions, relatius a la propietat intel·lectual, de maltractaments, contra la salut pública, contra la inviolabilitat del domicili i de trencament de condemna.
El Programa de mediació i reparació té diferents objectius: d'una banda, els que afecten la víctima i l'infractor que participen voluntàriament i activament en el procés de mediació i, de l'altra, els que afecten la comunitat i la justícia.
· Pot propiciar que es tinguin en compte els seus interessos i necessitats particulars a l'hora de participar en la resolució de conflictes.
· Pot ser reparada dels danys i perjudicis morals o materials soferts i recuperar la tranquil·litat personal.
· Té l'oportunitat d'expressar emocions i sentiments, explicar-se i ser escoltada.
· Assumeix la responsabilitat de la seva actuació prenent consciència de les conseqüències per a la víctima.
· Participa en la recerca de solucions al conflicte i gaudeix d'un marc apropiat per concretar la manera de compensar i reparar la víctima.
Pot afavorir l'aplicació de les circumstàncies atenuants de la responsabilitat penal, la substitució i/o la suspensió de les penes privatives de llibertat, com també de beneficis penitenciaris.
· Reforça l'apropament de la justícia als ciutadans, afavoreix formes participatives per a la resolució dels conflictes i contribueix a restablir la pau social allà on havia estat alterada.
· Contribueix a millorar la relació que tenen els ciutadans amb la justícia institucional i, en conseqüència, a millorar la seva imatge social, en tant que facilita els processos per a la víctima. · La justícia incorpora una eina útil per a la individualització de les respostes judicials.
· Es promouen actituds que prioritzen la responsabilització i la reparació tot obrint el ventall alternatiu en l'aplicació de la justícia penal, diferents de les privacions de llibertat.
· Es disposa d'un mitjà eficaç per promoure que els conflictes es puguin resoldre de forma àgil i propera a les persones i l'entorn on es produeixen.