Resolució 291/2018, de 19 d'octubre
Administración: Departament d'Ensenyament
L'article 21.3 LTAIPBG diu que es pot denegar la informació que pugui condicionar el lliure desenvolupament de les persones menors d'edat, "llevat que se'n pugui garantir el caràcter anònim"; en aquest cas és evident que es garanteix el caràcter anònim de la informació sol·licitada, ja que no es demana cap nom, sinó només el nombre d'alumnes que compleixen la condició de ser persones estrangeres; essent aquesta la informació demanada no hi ha cap base de fet que justifiqui l'aplicació del límit de l'article 21.3.
La resolució reclamada argumenta que "en els casos en què coincideixi que hi ha un sol alumne/a de nacionalitat estrangera en un únic centre, com habitualment pot esdevenir-se en poblacions petites, facilitar aquesta dada per centres podria comportar fer el menor identificable en base a la descripció de la seva nacionalitat, origen ètnic o racial"; aquesta argumentació no justifica denegar la informació sol·licitada, en els termes demanats; per una banda, perquè en cap moment no es demana la dada especialment sensible de l'origen ètnic o racial, només es demana la nacionalitat, que no és una dada especialment protegida per l'article 23 LTAIPBG; per l'altra, perquè encara que només hi hagi un o una alumna estrangera per centre, la informació sol·licitada no en desvetlla la identitat, ni directament, ni indirecta.
Les dades relatives a la proporció d'alumnat estranger en els centres educatius no ha de portar a prejutjar els resultats de la seva avaluació, inclòs el rendiment estudiantil; sovintegen en els mitjans de comunicació experiències concretes que posen de manifest conseqüències diverses d'una eventual major proporció d'alumnat estranger en els resultats dels centres; no sembla, per tant, que la divulgació de la informació demanada pugui perjudicar drets o interessos protegits o vulnerar límits definits per la legislació educativa; segurament pot servir perquè la societat pugui avaluar el funcionament adequat dels serveis públics d'educació, especialment pel que fa al compliment de la seva obligació legal de "garantir la distribució adequada i equilibrada dels alumnes amb necessitats específiques de suport educatiu entre tots els centres" (article 46 de la Llei 12/2009), cosa que sens dubte constitueix una de les finalitats bàsiques de la legislació de transparència i accés a la informació pública.
Reclamació contra estimació parcial.
Número d'expedient de la reclamació: 270/2018
La informació sol·licitada (relació d'alumnes estrangers a Catalunya, agrupats per centre i etapa que van realitzar en cada centre i el percentatge d'alumnes estrangers sobre el total de l'alumnat de tots i cada un dels centres escolars de Catalunya, tot per al curs 2016-2017), en la mesura que es troba en poder del Departament d'Ensenyament, és informació pública i, en conseqüència i de conformitat amb el previst pels articles 18 i 20 LTAIPBG, qualsevol persona té dret a obtenir-la, en exercici del dret d'accés, llevat que hi concorrin límits establerts per llei que justifiquin jurídicament la seva denegació.
El Departament d'Ensenyament facilita únicament accés parcial a la informació sol·licitada: en comptes de donar el nombre d'alumnat estranger per centre i etapa educativa, es remet a una adreça electrònica que conté dades d'alumnat (inclosa la relativa al fet de ser estranger) agregades a nivell municipal.
Aquesta restricció és justificada per part del Departament en la protecció requerida per l'article 21.3 LTAIPBG per a les persones menors d'edat, en la normativa de protecció de dades personals (en la mesura que l'agregació de les dades demanades per centres pot portar, en aquells de poblacions petites i amb un nombre molt baix d'alumnes, a què sigui identificable l'únic alumne estranger que pot haver-hi en molts casos) i en la limitació feta per la legislació educativa, en relació amb la difusió d'avaluacions i de classificacions de centres docents.
Tot seguit es valora la concurrència d'aquests límits.
En primer lloc, l'article 21.3 LTAIPBG estableix que "té la condició de protegida, en tots els casos, la informació relativa als menors d'edat el coneixement o la divulgació de la qual pot condicionar el lliure desenvolupament de llur personalitat en el futur.
L'accés a la informació pot ésser denegada en aquest supòsit, llevat que se'n pugui garantir el caràcter anònim, i sens perjudici del que estableixen els articles següents".
Literalment, aquest precepte diu que es pot denegar la informació que pugui condicionar el lliure desenvolupament de les persones menors d'edat, "llevat que se'n pugui garantir el caràcter anònim".
En aquest cas és evident que es garanteix el caràcter anònim de la informació sol·licitada, ja que no es demana cap nom, sinó només el nombre d'alumnes que compleixen la condició de ser persones estrangeres.
Essent aquesta la informació demanada no hi ha cap base de fet que justifiqui l'aplicació del límit de l'article 21.3.
En segon lloc, la resolució del Departament d'Ensenyament reclamada argumenta que "en els casos en què coincideixi que hi ha un sol alumne/a de nacionalitat estrangera en un únic centre, com habitualment pot esdevenir-se en poblacions petites, facilitar aquesta dada per centres podria comportar fer el menor identificable en base a la descripció de la seva nacionalitat, origen ètnic o racial".
L'informe aportat pel mateix Departament a aquest procediment reitera aquesta argumentació.
Aquesta argumentació no justifica denegar la informació sol·licitada, en els termes demanats.
Per una banda, perquè en cap moment no es demana la dada especialment sensible de l'origen ètnic o racial, només es demana la nacionalitat, que no és una dada especialment protegida per l'article 23 LTAIPBG i que no identifica l'origen ètnic o racial.
Per l'altra, perquè encara que només hi hagi un o una alumna estrangera per centre, la informació sol·licitada no en desvetlla la identitat, ni directament, ni indirecta; la identitat i el caràcter d'estranger d'aquest hipotètic alumne deu ser coneguda pel centre i la seva comunitat educativa, des d'abans d'aquesta Reclamació, de manera que el fet de facilitar la informació sol·licitada per ella no afegeix res que ja no sigui conegut pel seu entorn.
Per tant, la normativa de protecció de dades personals no justifica restringir l'accés a la informació sol·licitada, tal com posa de manifest l'informe de l'APDCAT aportat a aquesta Reclamació.
Finalment, són diverses les lleis d'educació invocades per la resolució impugnada perquè, al seu entendre, establirien límits a la difusió d'informació aplicables a la sol·licitada en aquest procediment.
- la Llei Orgànica 8/2013, de 9 de desembre, per a la millora de la qualitat educativa, protegeix en els següents termes la informació relativa als resultats de les avaluacions: "els resultats de les avaluacions que realitzin les administracions educatives s'han de posar en coneixement de la comunitat educativa mitjançant indicadors comuns per a tots els centres docents espanyols, sense identificació de dades de caràcter personal i prèvia consideració dels factors socioeconòmics i socioculturals del context"; aquestes dades encara no es podrien difondre perquè manca el desenvolupament reglamentari que ha de permetre fer l'adequada consideració de les dades de context.
- la Llei Orgànica 2/2006, de 3 de maig, d'educació i la Llei 12/2009, de 10 de juliol, d'educació de Catalunya, segons argumenta el Departament d'Ensenyament, prohibirien la difusió de l'alumnat estranger que hi ha a cada centre, amb la finalitat d'evitar que es puguin elaborar i difondre classificacions de centres (rànquings), que eventualment podrien provocar greus perjudicis als centres en contextos socials difícils.
Si bé els eventuals límits al dret d'accés a la informació pública establerts per lleis sectorials, com ara les lleis d'educació, han de ser tinguts en compte en els processos d'accés a la informació pública, tal com requereix l'article 21.2 LTAIPBG, els invocats pel Departament d'Ensenyament no justifiquen la denegació o la restricció de l'accés a la informació sol·licitada.
Per una banda, cap precepte de les lleis d'educació prohibeixen difondre l'alumnat estranger que hi ha a cada centre.
I les cauteles que les lleis d'educació formulen en relació amb la difusió de les avaluacions dels centres i de les funcions educatives no són aplicables a la informació reclamada en aquest cas, ja que la dada del nombre d'alumnes estrangers o estrangeres no és una dada que resulti de cap mena d'avaluació, sinó una mera dada fàctica objectiva prèvia a qualsevol avaluació.
En aquest sentit, la informació que demana aquesta Reclamació no forma part de cap dels objectes o àmbits que han de ser avaluats, segons l'article 183 de la Llei 12/2009, que són els següents: "els mètodes d'ensenyament, els processos i les estratègies d'aprenentatge i els resultats obtinguts pels alumnes, l'exercici de la funció docent, la funció directiva, el funcionament dels centres educatius, la implicació de les famílies, la Inspecció d'Educació, els serveis educatius i la mateixa Administració educativa".
Les dades relatives a la proporció d'alumnat estranger en els centres educatius no ha de portar a prejutjar els resultats de la seva avaluació, inclòs el rendiment estudiantil.
Sovintegen en els mitjans de comunicació experiències concretes que posen de manifest conseqüències diverses d'una eventual major proporció d'alumnat estranger en els resultats dels centres.
No sembla, per tant, que la divulgació de la informació demanada pugui perjudicar drets o interessos protegits o vulnerar límits definits per la legislació educativa.
Segurament pot servir perquè la societat pugui avaluar el funcionament adequat dels serveis públics d'educació, especialment pel que fa al compliment de la seva obligació legal de "garantir la distribució adequada i equilibrada dels alumnes amb necessitats específiques de suport educatiu entre tots els centres" (article 46 de la Llei 12/2009), cosa que sens dubte constitueix una de les finalitats bàsiques de la legislació de transparència i accés a la informació pública.
En base a les anteriors consideracions, cal concloure que la persona reclamant té dret a tota la informació sol·licitada, en els termes que l'ha demanada.
L'informe aportat pel Departament d'Ensenyament fa dues concrecions sobre aspectes de contingut concret d'aquesta informació: assenyala que la matrícula de l'alumnat no recull informació sobre el tema de la llengua i que en els casos de doble nacionalitat només consta la nacionalitat espanyola.
En relació amb el tema de la llengua, res a dir, ja que aquesta dada no consta a la sol·licitud d'informació.
I en relació amb la qüestió de la informació que consta en els casos de doble nacionalitat, la persona reclamant queda assabentada d'aquesta circumstància: que l'alumnat que té la doble nacionalitat espanyola i l'altra que tingui d'origen, constarà únicament com a alumnat espanyol, perquè aquesta és la informació que li consta al Departament.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 19 d'octubre de 2018, resol per unanimitat:
Barcelona, 19 d'octubre de 2018