El gluten és una proteïna que tenen alguns cereals com ara blat, ordi, sègol, civada, espelta, kamut® i triticale.
És un trastorn sistèmic de base autoimmune, causat per la ingesta de gluten que afecta a persones genèticament susceptibles i que es caracteritza per presentar una gran varietat de manifestacions clíniques (digestives o no), anticossos, genètica específica per als haplotips HLA DQ2 i/o DQ8 i a més a més atrofia de les vellositats intestinals.
Actualment es considera una de les malalties amb predisposició genètica més freqüents en afectar a 1 de cada 100 persones a Europa i Nord-Amèrica.
A Espanya s'estima una prevalença que oscil·la entre 1/71 per a la població infantil i 1/357 per a la població adulta.
Tot i els avenços produïts en els darrers anys, continua sent una malaltia altament infradiagnosticada.
A l'igual que la resta d'al·lèrgies a aliments és una reacció immune, brusca, davant el consum de gluten o cereals que el contenen.
Les manifestacions més freqüents són: picor, inflamació o irritació d'ulls, nas i coll, també dermatitis atòpica o urticària o dificultat per respirar o asma.
De manera menys freqüent també poden aparèixer símptomes digestius com diarrea, vòmits o rampells abdominals.
És el terme que actualment s'associa a la intolerància al gluten i es caracteritza per presentar simptomatologia digestiva i extradigestiva relacionada amb el consum de gluten/blat, que desapareixen en retirar-lo de la dieta i tornen a aparèixer si es reintrodueix.
La prevalença no es coneix amb exactitud per què no hi ha mètodes diagnòstics objectius, però s'estima que al voltant del 6% de la població pateix sensibilitat o intolerància al gluten.
Apareix de manera més freqüent en dones que en homes, i en població infantil és poc habitual.
El diagnòstic es realitza desprès de descartar la celiaquia i l'al·lèrgia, és a dir, desprès d'obtenir evidències que la persona no és al·lèrgica al blat i tampoc presenta anticossos, ni genètica i la biòpsia de les vellositats no és indicativa de malaltia celíaca.
Per prevenir els efectes adversos en les persones afectades, l'única mesura eficaç és retirar de la dieta els aliments amb gluten de manera estricta, ja que l'absència de gluten permet la regeneració de la mucosa intestinal i la remissió de la simptomatologia.
D'acord amb la legislació europea vigent, 20 ppm (parts per milió) o 20 mg/kg és el límit màxim permès a qualsevol producte alimentari per ser etiquetat amb la llegenda "sense gluten".
Els aliments per a persones que pateixen una patologia relacionada amb la ingesta de gluten només poden portar les següents declaracions a l'etiquetatge:
per la Doctora Anna Gibert Casamada de l'Associació de Celíacs de Catalunya
D'acord amb la legislació europea vigent, 20 ppm (parts per milió) és el límit màxim permès a qualsevol producte alimentari per ser etiquetat amb la llegenda "sense gluten".
És una unitat de concentració expressada sobre producte final i que per tant es tradueix en 20 mg de gluten per cada kilogram del producte tal com ens arriba als consumidors.
És a dir, un producte sense gluten podrà contenir com a màxim 20 mg de gluten per cada kilogram.
Per exemple si una pizza fa 250 g, podrà contenir un màxim de 5 mg de gluten.
Per què aquest límit de 20 ppm i no un altre?
Estudis científics han demostrat que d'acord amb el consum dels productes sense gluten, el límit de 20ppm ens garanteix una dieta segura, sense a posar en risc als celíacs ni provocar recaigudes.
Abans del límit de 20 ppm, que es va aprovar mitjançant un Reglament europeu el 20 de gener del 2009, hi havia hagut límits més alts com el de 100 o 200 ppm.
La nostra associació va lluitar i contribuir amb estudis científics perquè aquests llindars es rebaixessin.
Com m'asseguro que no sobrepasso aquest límit en el meu consum?
Aquests estudis han demostrat que els celíacs podem tolerar fins a un màxim de 50 mg al dia de gluten en "traces" provinents dels aliments que consumim.
Mitjançant mètodes estadístics s'ha validat que el límit de 20 ppm màxim en els aliments sense gluten ens permet mantenir-ne els nivells per sota dels 50 mg al dia, llindar que si sobrepasséssim amb la ingesta diària, el gluten residual començaria a ser-nos tòxic.
Relació dels estudis de referència per delimitar el consum de gluten apte per celíacs, en dos d'ells ha participat la nostra associació: