Els consells, el control i la relació amb els professionals de la salut ajuden a tenir un embaràs saludable.
És molt important que la gestant es responsabilitzi i participi activament en les decisions sobre el seu embaràs, i que assisteixi a les consultes per realitzar les proves indicades.
Cal realitzar la primera visita abans de les deu primeres setmanes de gestació.
A partir d'aquesta trobada s'estableix el calendari de visites i de proves successives.
El cribratge d'anomalies congènites és el conjunt de proves que es fan durant l'embaràs i que permeten detectar la majoria de defectes congènits, sobretot els més greus i freqüents.
Per diagnosticar-les, a Catalunya s'ofereix el següent protocol:
Cribratge combinat del primer trimestre
Es fa entre les 11,2 i les 13,6 setmanes i permet conèixer el risc d'anomalies cromosòmiques molt aviat, al final del primer trimestre.
Consisteix en la combinació de característiques maternes amb dades de l'anàlisi de sang i amb dades ecogràfiques (translucidesa nucal).
Cribratge del segon trimestre o prova quàdruple
Consisteix en una anàlisi de sang amb què es determinen uns marcadors materns.
Aquesta prova es fa quan no s'ha pogut fer el cribratge combinat del primer trimestre.
Aquesta prova consisteix en una anàlisi de sang de la gestant per analitzar els cromosomes del fetus a partir de les cèl·lules del fetus presents a la sang de la mare.
Té una taxa de detecció per a la síndrome de Down del 99%.
La taxa de detecció per a les síndromes d'Edwards i de Patau és més baixa, d'un 97%.
S'ofereix en funció dels resultats obtinguts en el cribratge del primer o del segon trimestre i pot evitar la realització d'altres tècniques diagnòstiques invasives, com la biòpsia coriònica i l'amniocentesi.
Quan aquesta analítica de l'ADN fetal sigui positiva, s'ha de confirmar l'anomalia cromosòmica amb un estudi dels cromosomes fetals en una mostra de líquid amniòtic, obtinguda per amniocentesi, o de cèl·lules de la placenta, obtingudes mitjançant biòpsia de còrion.
Els estudis recents situen el risc d'avortament d'aquestes tècniques entre el 0,1 i el 0,2%.
Per aquest motiu, no es recomanen a totes les gestants.
Només estan indicades en gestants en què el cribratge combinat del primer o segon trimestre ha tingut un resultat de risc alt.
També es fan a gestants amb antecedents d'anomalies cromosòmiques a embarassos anteriors o amb trastorns genètics familiars coneguts.
El pla de naixement és una eina que us ha de permetre expressar a la llevadora i al ginecòleg obstetre quines són les vostres expectatives i necessitats de suport i com voleu viure el naixement de vostre fill/filla.
Per la seva banda, els professionals han de facilitar la resolució dels dubtes que hagin sorgit i fer l'assessorament que calgui per facilitar al màxim la comprensió i disminuir la por a allò desconegut.
El pla de naixement s'ha d'elaborar durant l'embaràs i caldrà revisar-lo en el primer contacte que tingueu amb l'hospital.
Si no s'ha realitzat abans, caldrà que el pla es faci en la primera visita a l'hospital.
S'ha tenir en compte que, encara que hàgiu manifestat uns desitjos concrets, això no compromet a haver de seguir-los de forma inalterable.
Si durant el part canvieu d'opinió, no representa cap problema greu canviar el pla, ja que aquest es fa sobretot per ajudar a concretar les idees i aspiracions sobre com voldríeu que fos el part, i perquè els equips obstètrics que us han d'ajudar sàpiguen quines són les vostres aspiracions.
A més a més, a vegades, o bé per un problema del vostre benestar o del benestar del vostre fill/filla, o bé per les sensacions imprevistes produïdes pel treball del part (cansament, dolor), pot passar que no s'acomplexin tots els desitjos o expectatives, i cal integrar de forma positiva els esdeveniments.