Al nostre país, la defensa dels drets humans ha generat un ric i divers teixit associatiu i acadèmic, impulsat per una gran quantitat de persones que han fet que la promoció d'aquests drets sigui un valor patrimoni de tothom.
Així, el Premi de recerca en drets humans es va crear el 2007.
El guardó s'atorga a la millor obra científica, original i inèdita sobre aquests temes.
El Departament d'Afers i Relacions Institucionals i Exteriors i Transparència té com un dels seus objectius el desenvolupament d'una política pública de foment dels drets humans.
Per aquesta raó, la Direcció General de Relacions Institucionals i amb el Parlament convoca el Premi de Recerca en Drets Humans, amb la finalitat d'impulsar la recerca científica i mantenir la sensibilització de la societat catalana respecte a la defensa de les llibertats i dels drets fonamentals de la persona.
Publiquem a continuació les obres guanyadores de les diferents edicions.
El treball guanyador del VII Premi és Colòmbia: Quanta memòria?
Els actuals processos de construcció de memòria al país en clau comparada, i els reptes per a la creació del Museu Nacional de la Memòria, de Julián Artacho Valverde.
Es tracta d'un estudi que analitza els processos de construcció de la memòria a Colòmbia i ho fa en clau comparada amb altres processos a altres països, com Argentina, Espanya, Bòsnia, etc. S'hi descriu com Colòmbia està desplegant un ventall innombrable d'experiències diverses a fi d'interpretar i assumir el passat –i també el present– terriblement violent.
L'estudi va acompanyat per una col·lecció de fotografies molt interessants que ens ajudaran visualment a apropar-nos a les experiències de memòria que relata.
Nascut a Barcelona el 1964, Julián Artacho Valverde és mestre i geògraf.
Ha treballat en la cooperació al desenvolupament durant més de 20 anys, tant des del sector no governamental, com des de les institucions públiques.
En aquest darrer camp, destaca el treball com a responsable de cooperació de l'Ajuntament de Sabadell, també el seu treball des de l'Ajuntament de Barcelona i el Fons Català de Cooperació.
Va ser coordinador tècnic de l'Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament, i al llarg de més de sis anys va ser el representant d'aquesta agència a Colòmbia.
En aquest país ha estat membre del Consell Consultiu Internacional de Memòria Històrica per a l'informe ¡Basta ya!
El tractament legal del malalt mental en els instruments internacionals de drets humans, de M. Àngels Porxas Roig, ha estat el treball guanyador de la sisena edició del Premi de Recerca en Drets Humans, corresponent a l'any 2014.
És un exhaustiu estudi comparatiu entre el Conveni Europeu de Drets Humans i la Convenció Internacional sobre els Drets de les Persones amb Discapacitat, aprovada per l'Assemblea General de les Nacions Unides el 2006 i ratificada per l'Estat espanyol el 2008, que inclou l'anàlisi de les conseqüències jurídiques i institucionals que es derivarien de l'adaptació d'aquesta convenció a les diverses legislacions estatals i a les polítiques públiques de salut mental que se'n deriven.
El V Premi de Recerca en Drets Humans (2013) es va concedir al treball Els transgènics i la seva patentabilitat.
Implicacions en la realització dels drets humans, de Júlia Lladós Vila.
Es tracta d'un treball profusament documentat, que dibuixa amb gran detall l'«estat de la qüestió» de la legislació internacional sobre la patentabilitat dels organismes vius modificats a partir de les actuals tècniques derivades de la recerca genètica i la seva incidència en els drets humans, tant els de primera generació com els denominats emergents.
El text és, doncs, una magnífica eina per calibrar la conflictivitat creixent i transcendent vinculada a l'accés als recursos genètics entre els interessos comercials de les grans corporacions empresarials i la defensa de drets humans com el dret a l'alimentació, a la salut o a gaudir d'un medi ambient adequat.
El IV Premi de Recerca en Drets Humans (2010) es va concedir al treball L'especulació com a vulneració del dret a l'alimentació, de Miguel Ángel Martín López.
El text planteja les dificultats de garantir la seguretat alimentària arreu del planeta com un dels reptes dels estats actuals davant dels drets humans emergents.
La feblesa dels estats importadors nets d'aliments i la tendència expansiva de l'especulació sobre els mercats d'aliments, en són dos paràmetres fonamentals.
El III Premi de Recerca en Drets Humans (2009) es va concedir al treball presentat per l'advocat Eduard Ibáñez Pulido, Detenció i empresonament de presumptes innocents en un sistema penal garantista.
Eduard Ibáñez Pulido és doctor en Dret Penal per la Universitat de Barcelona.
Exerceix com a advocat des de gener de 1993 i des de 2002 és director de Justícia i Pau de Barcelona, ONG catalana dedicada a la promoció de la pau i defensa dels drets humans.
També ha estat president de la Federació Catalana d'ONG per al Desenvolupament des de novembre de 2007 fins a novembre de 2009.
El dia 9 de desembre de 2008 es va publicar la resolució de concessió del II Premi de Recerca en Drets Humans al treball de recerca L'alimentació com a dret humà: les seves implicacions, presentat per Montserrat Tafalla Plana.
El treball exposa el reconeixement de l'alimentació com un dret humà emergent i les implicacions jurídiques i econòmiques a què han de fer front els estats davant aquesta qüestió.
N'emfasitza la dimensió jurídica i expressa que és essencial un nou ordre polític i econòmic global per afrontar aquest nou repte.
L'any 2007 es va convocar per primera vegada el Premi de Recerca en Drets Humans per a treballs de recerca originals i inèdits, centrats en qualsevol aspecte relatiu a la protecció dels drets humans.
En aquesta primera edició es van rebre més de vint projectes de recerca sobre diferents vessants dels drets humans.
La guanyadora d'aquesta primera edició del Premi, la professora Sílvia Morgades, va presentar el treball amb el títol Els drets humans com a motor de l'evolució del règim internacional de protecció dels refugiats, el qual analitza la idea que la protecció internacional dels drets humans ha tingut una incidència positiva en la interpretació de la noció de persona refugiada establerta en la Convenció de Ginebra de 1951.