I. La vicepresidenta del Govern i consellera de Governació i de Relacions Institucionals sol·licita el dictamen de la Comissió Jurídica Assessora sobre el Projecte de decret sobre jornada i horaris de treball del personal funcionari al servei de l'Administració de la Generalitat.
Aquest Projecte desplega normes amb rang de llei, com el Decret legislatiu 1/1997, de 31 d'octubre, pel qual s'aprova la refosa en un text únic dels preceptes de determinats textos legals vigents en matèria de funció pública, i la Llei 5/2012, de 20 de març, de mesures fiscals, financeres i administratives i de creació de l'impost sobre les estades en establiments turístics.
En tractar-se d'un Projecte de reglament per a desplegar lleis, la Comissió Jurídica Assessora és competent per a emetre dictamen amb caràcter preceptiu, segons disposa l'article 8.2.b) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, de la Comissió Jurídica Assessora.
La Generalitat de Catalunya té competència exclusiva sobre funció pública de les administracions catalanes d'acord amb el que disposa l'article 136.a) de l'Estatut d'autonomia de Catalunya, amb l'excepció de les matèries referides en la lletra b) del mateix article, en què hi té competència compartida.
L'article 5 del Decret legislatiu 1/1997 disposa que correspon al Govern exercir la potestat reglamentària en matèria de personal.
La disposició final primera del mateix Decret legislatiu autoritza el Govern a efectuar el desplegament reglamentari.
S'ha de remarcar que, encara que existeixen habilitacions específiques, s'està davant d'una matèria d'autoorganització i, per tant, seria suficient atribuir la potestat reglamentària al Govern de conformitat amb l'article 68 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya.
La Generalitat és competent i el Govern té habilitació suficient per a dictar un decret sobre la matèria de què tracta el Projecte.
Al Projecte de decret és d'aplicació el procediment d'elaboració de disposicions de caràcter general regulat en el títol IV de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya.
L'expedient es troba indexat i paginat.
Hi ha la memòria justificativa de la disposició i la memòria d'avaluació d'impacte de les mesures proposades.
Aquest segon document conté un breu informe sobre l'impacte de gènere.
A més, però, s'ha sol·licitat l'informe d'impacte de gènere a l'Institut Català de les Dones.
S'ha donat trasllat del Projecte als departaments de la Generalitat, tot i que no queda constància de quin mètode s'ha utilitzat per a realitzar la consulta.
En alguns supòsits no s'addueixen els motius d'acceptació o no de les propostes dels departaments, la qual cosa després s'ha completat.
Algunes de les observacions semblen referir-se a una versió diferent de la inclosa a l'expedient.
Pel que fa al tràmit sindical, consta el certificat de la sessió, però en l'expedient no es troben les al·legacions formulades per les organitzacions sindicals, ni l'avaluació que se n'ha efectuat.
En aquest sentit, tal com aquesta Comissió Jurídica Assessora ha establert en els dictàmens 227/04, 195/05 i, més recentment, 135/09, 197/09, 206/09 i 330/09 i des de la Sentència de 12 de maig de 1999 del Tribunal Suprem, no resulta suficient incorporar només el certificat de l'acord en què s'assenyala que l'organisme corresponent ha informat favorablement sobre el Projecte, ni fins i tot en aquells casos en què s'assenyala que l'acord s'ha adoptat per consens.
I això és així perquè la finalitat del procediment no és tant conèixer la majoria per la qual s'adopta l'acord com donar a conèixer al Govern, que és qui ha d'aprovar la norma, el debat previ que ha tingut lloc, per tal que estigui en la millor condició per a adoptar la solució que requereixi l'interès general.
El Projecte ha estat sotmès a la Comissió Tècnica de la Funció Pública i al Consell Tècnic.
Pel que fa al tràmit d'audiència, en la memòria s'exposa que el Projecte no afecta directament drets o interessos legítims que puguin esgrimir els ciutadans davant l'Administració, atès que el Projecte s'insereix en l'àmbit de les facultats d'autoorganització.
La Comissió ha considerat diverses vegades que la realització del tràmit sindical era garantia suficient de la participació dels representants dels principals destinataris de la norma (dictàmens 287/07, 120/08, 228/08, 282/08 i 433/09).
Però en el cas present aquesta apreciació s'ha de matisar, atès el que s'ha dit sobre la manca d'acreditació del contingut substantiu del tràmit sindical.
El Projecte efectua diverses innovacions que impliquen un augment de la flexibilitat i una contenció de la despesa.
L'augment de la flexibilitat es pretén mitjançant l'establiment d'un horari amb permanència obligada de 9 a 14 hores de dilluns a divendres i la resta de jornada entre les 7.30 i les 19 hores, d'acord amb l'opció horària que anualment esculli el funcionari.
En el mateix sentit flexibilitzador es permet la reducció a 30 minuts de la pausa per a dinar.
Així mateix, es permet recuperar cada dia l'inici de la jornada 30 minuts més tard, sempre que no afecti l'horari de permanència obligada.
S'estableix també la possibilitat d'acollir-se a la reducció de jornada per interès particular al personal amb nivell de complement de destinació igual o superior a 24.4.
Es possibilita gaudir de tres dies de vacances d'una manera independent i aïllada al llarg de l'any i el gaudiment d'una manera compactada del primer any de reducció de jornada per tenir cura d'un fill menor de sis anys.
La reducció de la despesa s'aconsegueix especialment mitjançant una nova regulació dels serveis extraordinaris i de la jornada parcial; i també en reduir els dies d'assumptes personals (de 9 a 6 dies), eliminar dies addicionals de vacances vinculats als anys de serveis prestats i establir un procediment dirigit a reduir retribucions en els casos d'incompliment de la jornada de treball.
V. Respecte del contingut del Projecte, la Comissió efectua les observacions que segueixen.
La principal qüestió que cal considerar és l'atorgament de silenci positiu a l'article 9, a la disposició addicional primera i a la disposició transitòria primera, en els supòsits de petició de règim d'horari.
L'article 43.1 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, que té caràcter bàsic, estableix el caràcter negatiu del silenci en els casos que es transfereixin facultats relatives al servei públic.
Com ja va dir aquesta Comissió en el Dictamen 326/2010, l'establiment dels horaris és una funció d'ordenació interna de l'aparell administratiu que no pot quedar de cap manera disminuïda per un error que signifiqui el transcurs d'un breu termini.
Certament, en aquest cas, l'Administració té suficients poders que debiliten els drets eventuals que pogués adquirir el funcionari.
L'Administració activa ha de ponderar la possibilitat de canviar el sentit del silenci o de delimitar encara més els efectes positius i permetre, en aquest cas, el canvi unilateral per l'Administració.
En l'article 6 s'empra el criteri de força major per a realitzar serveis extraordinaris per part del personal amb jornada parcial.
El concepte de força major és molt difícilment aplicable a aquest supòsit tal com s'entén en el nostre dret.
Seria millor utilitzar un altre concepte que pogués eventualment fer més excepcional la utilització dels serveis extraordinaris en aquest cas.
En l'article 8.6 s'estableix una flexibilitat especial per al personal amb fills menors de 12 anys.
Tenint en compte el tractament generalitzat a altres supòsits que preveu l'Estatut bàsic de l'empleat públic, l'Administració activa ha de ponderar l'especial ampliació subjectiva de la norma.
En l'article 14 es regula el caràcter no recuperable de determinats dies o tardes lligades a festes tradicionals i es disposa que, si coincideixen amb dissabte, diumenge festiu o jornada d'estiu, la Direcció General de la Funció Pública ha de dictar les instruccions oportunes per a compensar-los.
Pot oferir dubtes si aquesta compensació pot tenir caràcter econòmic.
D'altra banda, si es dóna aquest caràcter especial de dia festiu amb dret a fruir-lo, s'hauria de compensar també els funcionaris que mantenen els serveis essencials.
En l'article 19, mentre que els dies addicionals per assumptes personals equivalen a 7 hores i 30 minuts, els primers 6 dies són equivalents a 50 hores, la qual cosa significa un tractament diferent que no queda prou justificat.
Finalment, per raons de tècnica legislativa, es recomana que s'eviti la utilització de la doble conjunció "i/o", que apareix diverses vegades en el text del Projecte.
Un cop considerades les observacions formulades en el cos del Dictamen, pot elevar-se al Govern, per a la seva aprovació, el Projecte de decret sobre jornada i horaris de treball del personal funcionari al servei de l'Administració de la Generalitat.