Una de lleis més avançades d'Europa, tan sols per al 5% d'empreses
A partir de gener de 2019, Portugal posarà en marxa una de les lleis més avançades d'Europa sobre igualtat de gènere en el treball.
L'objectiu és clar: garantir "igual salari per a un treball igual o d'igual valor".
Segons el Govern, la iniciativa situarà a Portugal a nivell de polítiques d'igualtat a l'altura d'Islàndia, que va ocupar el primer lloc en l'últim informe del Fòrum Econòmic Mundial (FEM) sobre la bretxa salarial en el món.
El Ministeri de Treball portuguès xifra en 15,75% la bretxa salarial entre dones i homes, que es tradueix, per a les dones, en uns 60 dies l'any de de treball no remunerat En els quadres professionals superiors, aquesta diferència arriba al 26%.
Curiosament, l'excel·lència acadèmica és dominada clarament per les dones, cosa que no s'ha traduït en una pujada paral·lela, ni tan sols remotament, pel que fa a remuneració salarial.
Després de l'establiment per llei, l'any passat, de quotes mínimes de representació de dones en els consells d'administració de les empreses públiques i les cotitzades en borsa, la nova llei d'igualtat salarial mira d'aprofundir de forma objectiva i efectiva en la dinàmica laboral del país.
Però, per als sindicats, els terminis de compliment i l'abast de la llei no milloraran la situació, ja que deixa fora més del 95% del teixit empresarial del país.
Durant els dos primers anys les mesures correctores s'aplicaran a entitats ocupadores amb 250 o més persones treballadores; a partir del tercer any, s'estendran a empreses de 50 o més.
Però a Portugal les empreses amb plantilles de menys de 10 persones representen el 96,2% del total.
Les d'entre 10 i 50 són el 3,2%, i només el 0,5% són empreses amb més de 250.
Això deixaria fora de l'abast d'aplicació de la llei a pràcticament el 95% d'organitzacions.
D'altra banda, el processos burocràtics es denuncien com a entrebanc a l'efectivitat.
Els terminis i la complexitat del sistema d'avaluació i establiment de mesures fa que no es prevegi la implantació de mesures efectives abans del 2021.
Com a la majoria de països democràtics, la mera menció d'una exigència o d'un compromís legal no garanteixen per si sols l'aplicació i consecució de facto del que estableixi la norma.
Segons l'informe del FEM, que només analitza la igualtat salarial, sinó també l'accés a l'educació o l'apoderament polític, Portugal va quedar en el lloc 33, per darrere de països com França, Espanya, Sud-àfrica o Filipines.
Portugal té la taxa de fertilitat més baixa d'Europa i és el sisè país més envellit del món.
El retard de la maternitat per qüestions laborals i l'emigració dels joves per la crisi han agreujat la manca de naixements.
En poc més de 50 anys, les dones lusitanes han reduït més de la meitat el nombre de fills i la taxa de natalitat ha passat de ser la més alta d'Europa a ocupar l'últim lloc entre els vint.
Les estadístiques revelen que des del 2011 (any en què Portugal va haver de demanar ajuda financera a la Unió Europea i el Fons Monetari Internacional) s'hi registren gairebé 15.000 naixements menys.
Des de 2009, la llei portuguesa preveu una permís parental compartit entre els dos membres de la parella d'entre 4 i 5 mesos (segons la compensació rebuda durant aquest període) i estableix un període obligatori de permís per al pare de 15 dies.
No obstant això, i malgrat tenir el cinquè major permís de paternitat de l'OCDE, encara són molts els que decideixen no gaudir-ho, intimidats per un mercat de treball poc conscienciat.