projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Les infeccions del tracte urinari associades a la col·locació de catèters són relativament habituals als hospitals.
Per tal d'evitar-les, cal treballar tant en els factors tècnics (ús apropiat del catèter, inserció asèptica i manteniment adequat), com en els canvis culturals i de comportament a les unitats hospitalàries.
Aquest article analitza l'adopció d'un programa de prevenció de les infeccions del tracte urinari associades a catèters durant l'estada a l'hospital, a dins i a fora de les Unitats de Cures Intensives, i fa balanç dels seus resultats.
Aquest programa de prevenció nord-americà sorgeix de la col·laboració nacional de societats científiques, investigadors mèdics, agències governamentals (incloent-hi els Centers for Disease Control and Prevention [CDC]) i associacions d'hospitals.
El programa es va concebre amb dos objectius: coordinar l'acció de prevenció de forma centralitzada, i disseminar materials educatius que promoguessin la recaptació de dades i l'aplicació de bones pràctiques per prevenir les infeccions del tracte urinari (ITU) associades a la col·locació de catèters.
Representants de cada centre hospitalari es van encarregar de coordinar les unitats del seu hospital amb pacients ingressats, dividint entre les Unitats de Cures Intensives (UCI) i les unitats d'hospitalització (principalment, mèdiques i quirúrgiques).
La missió d'aquesta acció era reduir el nombre d'ITU associades a la col·locació de catèters i millorar les actituds i comportaments respecte a la seguretat dels pacients.
Per fer-ho, el programa suggeria una sèrie d'intervencions, classificades de la següent manera:
En total, s'han analitzat els resultats de 926 unitats (40,3% UCI) de 603 hospitals, ubicats en 32 estats, un any després d'haver implantat el programa.
El percentatge d'ITU associades a catèters es calculava amb la fórmula establerta per la CDC: nombre d'ITU associades a catèters dividides per 1.000 dies amb catèter.
Així doncs, es va poder veure que les infeccions s'havien reduït un 22,3%, passant de 2,82 infeccions per cada 1.000 dies amb catèter, a 2,19, tot i que es va trobar que hi havia certes diferències depenent de les característiques de l'hospital.
Per exemple, les taxes d'infeccions van disminuir molt més a les unitats que no eren UCI, on es va passar de 2,28 a 1,54 infeccions per cada 1.000 dies amb catèter, mentre que a les UCI la taxa encara era de 2,48 infeccions a finals del projecte.
Els resultats també demostren que l'ús de catèters en si mateix es va reduir: de 19,8% va passar a 18,2% a les no-UCI, i de 61,1% a 57,6% a les UCI.
En conclusió, l'estudi suggereix que un programa de prevenció d'infeccions urinàries associades a catèter com el desenvolupat beneficiaria a les unitats dels hospitals que no fossin UCI i podria ajudar a reduir el nombre d'infeccions del tracte urinari de forma significativa.
Imatge de l'article extreta del vídeo-resum de l'article, disponible a l'enllaç proporcionat.
Per aconseguir l'efecte desitjat amb la teràpia inhalatòria és imprescindible que s'administri correctament.
L'elevat nombre i diversitat de dispositius d'administració fa que, no només pacients, sinó també professionals sanitaris, tinguin dubtes a l'hora d'utilitzar-los.
Una utilització inadequada dels inhaladors disminueix l'eficàcia del tractament, incrementa els recursos sanitaris i la necessitat d'utilitzar medicació de rescat, com corticosteroides o antibiòtics.
Les malalties dels sistema respiratori, principalment la malaltia pulmonar obstructiva crònica (MPOC) i l'asma, continuen representant una de les principals raons de consultes a l'atenció primària, ingressos hospitalaris i fins i tot de mort, tant a Catalunya com a la resta de l'Estat espanyol.
El tractament d'elecció solen ser els fàrmacs inhalats, d'acció ràpida i directa sobre l'òrgan diana i menys efectes adversos.
Tanmateix, per tal d'aconseguir l'efecte desitjat és imprescindible que la tècnica d'administració es faci correctament.
El recent butlletí publicat "Errors de medicació amb els inhaladors.
Un problema freqüent en el control de les malalties respiratòries" presenta quins són els errors més habituals amb els diversos dispositius i ressalta la importància d'una bona educació sanitària i el seguiment dels pacients amb aquests tractaments.
Actualment existeixen al mercat més de 20 dispositius diferents, que es poden classificar en quatre tipus:
Malgrat l'inhalador ideal no existeix, es considera que cal trobar el més indicat per a cada tipus de pacient.
La combinació de cartutx pressuritzat i càmera espaiadora és la més utilitzada actualment a l'atenció primària.
Els errors més habitualment observats en la utilització dels inhaladors són els següents:
En l'article s'ofereix també errors característics de cada dispositiu i alguns exemples reals de notificacions d'errors de medicació amb inhaladors rebuts en els sistemes de registre i gestió d'incidents amb la seguretat del pacient del Departament de Salut.
Finalment, l'educació sanitària dels pacients abans d'iniciar els tractaments amb inhaladors, així com un seguiment de la correcta utilització dels mateixos, es presenten com les intervencions més efectives per tal de garantir un millor ús dels inhaladors.
El document conclou doncs que, tot i ser la més emprada, la teràpia inhalatòria no aconsegueix sovint els efectes desitjats com a conseqüència de la utilització inadequada dels dispositius inhaladors, s'observa una disminució de l'eficàcia del tractament, un increment dels recursos sanitaris i la necessitat d'utilitzar medicació de rescat, com corticosteroides o antibiòtics.
Amb això es ressalta la necessitat que professionals i pacients coneguin bé la tècnica d'administració i se seleccioni el dispositiu més adequat segons el perfil del pacient.
Al mateix temps ofereix una sèrie de recomanacions per prevenir errors de medicació relacionats amb els noms de medicaments.
La delegació espanyola de l'Institute for Safe Medication Practices (ISMP) ha presentat l'actualització de la llista de medicaments que poden generar confusió a causa del seu nom.
La llista, descarregable com a document adjunt d'aquest article, inclou medicaments genèrics i comercials identificats en incidents per professionals sanitaris i que s'han comunicat al Sistema de Notificació i Aprenentatge d'Errors de Medicació.
Tot seguit es mostren algunes parelles de medicaments que han generat més confusió i que se s'afegeixen als ja inclosos en llistes anteriors com Aricept – Azilect, Sumial – Luminal, o Rohipnol – ropinirol:
A més de publicar la llista, l'ISMP ha fet un conjunt de recomanacions per tal d'evitar les confusions amb els noms dels medicaments.
Els errors es poden produir en qualsevol fase de la utilització del medicament, ja sigui en la prescripció, dispensació o administració.
Alguns factors com la prescripció manual amb una lletra poc llegible poden facilitar aquests errors.
A continuació, s'enumeren alguns dels consells per tal d'evitar confusions:
Organismes oficials com el Consell d'Europa i l'Aliança Mundial per a la Seguretat del Pacient de la Organització Mundial de la Salut (OMS) recomanen fer campanyes actives de sensibilització del paper que poden jugar els noms dels medicaments en la seguretat dels pacients, així com també establir pràctiques per prevenir possibles errors.
En breu es publicaran a la Xarxa creada per la OMS dos informes traduïts a l'anglès per compartir experiències sobre seguretat dels pacients: un sobre notificació d'incidents de seguretat dels pacients a hospitalització d'aguts de Catalunya durant l'any 2016 i l'altre sobre la prevenció de les infeccions als centres d'odontologia, elaborats pel Servei de Promoció de la Qualitat i la Bioètica.
Tal com refereix la mateixa Organització Mundial de la Salut (OMS), l' àrea de la seguretat dels pacients inclou una àmplia gamma de polítiques, estratègies i intervencions en diversos àmbits que actuen de manera complementària i contribueixen a millorar l'atenció sanitària i la salut de la població.
L'OMS ha creat la Xarxa Global de Seguretat del Pacient de la OMS, WHO Global Patient Safety Network, amb l'objectiu de proporcionar espai per compartir experiències, eines, idees, enfocaments i recursos que afavoreixin la seguretat dels pacients i proporcionin oportunitats per a la col·laboració entre diferents països i institucions.
Aquesta xarxa aglutina 564 membres i 85 països o territoris, que a través d'un fòrum obert comparteixen experiències, millors pràctiques i lliçons apreses, a partir de reptes locals, nacionals, regionals i mundials relacionats amb la seguretat dels pacients.
Els participants de la Xarxa discuteixen i comparteixen experiències, problemes i solucions en temps real, així com comparteixen recursos, eines, informes i publicacions, a través d'una plataforma electrònica.
Podeu accedir al document sobre prevenció de les infeccions als centres d'odontologia a través d' aquest enllaç.
El 13 de setembre de 2017, la Comissió Europea, responsables polítics, organitzacions i institucions de 28 països, d'entre elles la Direcció General d'Ordenació Professional i Regulació Sanitària del Departament de Salut es reuneixen al Ministeri de Sanitat francès, a París, per presentar l'Acció Conjunta a nivell europeu de Resistència als Antimicrobians i d'Infeccions Associades amb l'Assistència Sanitària.
L' Acció conjunta EU-JAMRAI pretén abordar el problema de la resistència als antimicrobians (RAM) i de les infeccions associades amb l'assistència sanitària (IRAS).
S'aprofitaran les iniciatives existents i es proposaran mesures concretes per reduir la càrrega de les RAM.
Les RAM constitueixen un problema de salut pública important que causarà 10 milions de defuncions a tot el món abans de 2050 llevat que es prenguin mesures.
L'Acció conjunta EU-JAMRAI és un projecte finançat per la Unió Europea (UE) que contribuirà a fer front a aquest problema, ja responsable d'uns 25.000 morts anuals a la UE.
Aquesta col·laboració s'esforça per fomentar un canvi de comportament a nivell individual i comunitari i fer front a aquest problema urgent dins d'un enfocament global amb el que s'anomena "Una Salut", tenint en compte tant la prevenció i el control de les resistències bacterianes en els éssers humans, com també en els animals i en el medi ambient.
A més, es pretén garantir que les polítiques de control de les RAM i de les IRAS s'adoptin i s'implementin de forma coordinada en els països de la UE.
Donades les moltes iniciatives internacionals i europees sobre la RAM com el Pla d'Acció Global de l'OMS, el Pla d'Acció de la UE recentment adoptat, el Joint Programming Initiative on Antimicrobial Resistance, o les conclusions del Consell sobre la RAM, l'EU-JAMRAI té per objecte garantir que les polítiques per al control de la RAM i les IRAS s'apliquin en tots els Estats Membres de l'UE d'una manera coordinada.
44 socis i 38 parts interessades col·laboradores de tota Europa participaran en aquesta Acció conjunta.
Organitzacions internacionals, com l' OMS Europa, l' OCDE, l' OIE i la FAO prendran part en aquest projecte per alimentar el debat amb la seva experiència i garantir la coherència amb les iniciatives existents.
A més, els representants dels professionals de la salut, pacients i la indústria prendran part a l'EU-JAMRAI.
L' EU-JAMRAI ha estat fundada pels socis participants i pel Programa de Salut de la Unió Europea amb un pressupost total de 6.963.604 €, amb 4.178.162 € de la Comissió Europea.
El projecte EU-JAMRAI consta de 8 grups de treball (WP), dels quals el Servei de Promoció de la Qualitat i la Bioètica de la Direcció General d'Ordenació Professional i Regulació Sanitària participa en tres grups, concretament a:
WP 6: Polítiques per a la prevenció de les infeccions relacionades amb l'assistència sanitària i la seva implementació.
WP7: Ús apropiat d'antimicrobians en animals i humans.
WP8: Sensibilització i Comunicació.
Més informació a: http://ec.europa.eu/chafea/news/news522.html
Malgrat que en un número elevat de casos la prescripció dels fàrmacs antiulcerosos és inadequada i les evidències no avalen la seva efectivitat en pacients de baix risc, s'observa en els darrers anys un augment significatiu del consum d'aquests medicaments, tant a l'estat espanyol com a Catalunya en concret.
El consum de fàrmacs antiulcerosos és molt elevat a Catalunya i Espanya, per sobre de la mitjana europea.
A Catalunya, l'any 2014 es van prendre 112,2 dosis diàries per 1.000 habitants i dia (DHD), un 10% més que la mitjana de l'OCDE, mentre que a la resta de l'Estat, el consum d'antiulcerosos ha augmentat un 310,4% entre l'any 2000 i el 2012, passant de les 33,3 dosis diàries el 2000 a 136,8 DHD el 2012.
Precisament l'any 2012 el consum d'inhibidors de la bomba de protons (IBP) va representar el 96,2% de tots els fàrmacs antiulcerosos, un augment de més del 500% des de principis de segle.
Tot i que es considera que els IBP són fàrmacs segurs i ben tolerats, també poden provocar efectes adversos, com per exemple un augment del risc de fractures, hipomagnesèmia, dèficit de vitamina B12 o pneumònia.
Segons les guies de pràctica clínica (GPC) de l' American College of Gastroenterology, la GPC espanyola sobre l'ús d'IBP en la prevenció de gastropaties per fàrmacs i les recomanacions de "No Hacer" de la Semfyc, es desaconsella la prescripció sistemàtica de fàrmacs antiulcerosos a totes les persones tractades amb antiinflamatoris no esteroïdals (AINE), sinó que es restringeix a aquelles que presenten alt risc de patir complicacions gastrointestinals.
S'ha observat que la prescripció és inadequada en bona part dels casos per prevenir molèsties gàstriques en pacients polimedicats, complicacions gastrointestinals vinculades a fàrmacs o en persones que pateixen dispèpsia.
Així doncs en el document elaborat per l'Essencial, a que fa referència aquest article, es conclou que els fàrmacs antiulcerosos no s'han de prescriure sistemàticament a les persones en tractament amb AINE i reservar-lo a aquelles que presenten risc de desenvolupar complicacions gastroduodenals, tenint en compte la manca d'evidència que n'avala l'efectivitat en pacients de baix risc, i que per contra, poden augmentar els riscos de patir efectes adversos.
Fàrmacs antiulcerosos en els pacients en tractament amb AINE.
Un nou model de recollida d'orina, que ha estat implantat als serveis d'urgències d'un important hospital públic canadenc, ha permès reduir el processament de cultius d'orina, les trucades per resultats positius i la utilització innecessària d'antimicrobians en infeccions d'orina.
El model s'estructura en dues fases.
En el primer pas, recollida d'orina, qualsevol infermera pot enviar al laboratori mostres d'orina de pacients en un envàs de recol·lecció amb conservants (que permeten la conservació de la mostra a temperatura ambient fins a 48 hores) i es demana dur a terme una anàlisi d'orina i d'urocultius.
Així, es pretén que els resultats de l'anàlisi d'orina estiguin disponibles en el moment de l'avaluació clínica i una millora en el temps d'entrega d'aquests.
En cas de necessitar-se els resultats de l'urocultiu, se segueix el segon pas, processament d'orina.
A través d'aquest es demana als tècnics del laboratori l'enviament d'orina per a cultiu i test de susceptibilitat al laboratori de microbiologia.
Posteriorment, un tècnic descarta els urocultius de més de 48 hores, fet que dona aquest marge de temps als metges per demanar els urocultius processats.
La principal avantatge d'aquest model és que la decisió de processar un urocultiu es basa en una avaluació clínica presa per un metge i no només pels resultats de l'anàlisi d'orina.
Amb això s'aconsegueix agilitzar els recursos antimicrobians i microbiològics de què disposa l'hospital.
A tall d'exemple, s'ha produït una reducció significativa de l'ús d'agents antimicrobians entre un subgrup de pacients admesos al centre després del seu pas inicial per les urgències del centre.
Pel que fa als professionals involucrats, els autors de l'estudi han conclòs que els metges d'urgències no han hagut de fer esforços suplementaris des del moment en què han demanat el processament d'orina al mateix temps que una altra anàlisi.
Tot i això, la recol·lecció amb conservants ha exigit la formació d'infermeres perquè recullin les mostres d'orina seguint aquest model.
Aquest últim punt pot ser un inconvenient, ja que la formació per promoure una recollida d'urocultius adequada i la prescripció d'antibiòtics per tractar les infeccions d'orina requereix una inversió econòmica important.
Segons els investigadors, però, la reducció en les despeses dels processaments d'urocultius i en el temps que dedica el metge per dur a terme les trucades de seguiment superen els costos d'implementar el programa.
Les guies sobre el Glaucoma d'Angle Obert, el Tractament de la Insuficiència Cardíaca Crònica, i la gestió dels lípids com a factor de risc cardiovascular són les tres novetats del programa de Guies de Pràctica (GPC) del Sistema Nacional de Salut.
La pàgina web GuiaSalud ha publicat tres noves GPC: es tracta de la GPC sobre el Glaucoma d'Angle Obert, realitzada per l'Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS), la GPC sobre el Tractament de la Insuficiència Cardíaca Crònica, de la Unitat d'Avaluació de Tecnologies Sanitàries de la Comunitat de Madrid, i la GPC basada en la gestió dels lípids com a factor de risc cardiovascular, feta pel Servei d'Avaluació de Tecnologies Sanitàries del País Basc (OSTEBA).
Amb aquestes tres noves guies ja són 39 les que formen part del Programa de Guies de Pràctica Clínica del Sistema Nacional de Salut (SNS), entre les quals destaca la GPC sobre Seguretat del Pacient Quirúrgic i la GPC sobre l'Atenció Integral a les Persones amb Alzheimer i altres demències.
A més, també està disponible en el catàleg de GPC de GuiaSalud la Guia de Pràctica Clínica Diabetis tipus 2 del Servei Basc de Salut (Osakidetza) i del Departament de Salut del Govern basc (Osteba).
Les guies es publiquen amb diferents versions (completa, resumida, eines de consulta ràpida i informació per a pacients) i formats, com per exemple una aplicació al mòbil per fer més accessibles les recomanacions del Programa.
El Catàleg de Guies de Pràctica Clínica es va posar en marxa a Espanya l'any 2004, mentre que el Programa de GPC en el SNS es va implementar a partir de 2006 i recull GPC desenvolupades dins del marc del conveni amb les Agències/Unitats d'Avaluació de Tecnologies sanitàries de les comunitats autònomes.
Els dos programes estan coordinats per GuiaSalud, un organisme del SNS creat l'any 2002 amb participació de les 17 comunitats autònomes i del Ministeri de Sanitat.
Cal recordar que les GPC són un conjunt de recomanacions basades en una revisió sistemàtica de l'evidència i en l'avaluació dels riscos i beneficis de les diverses alternatives, l'objectiu del qual és optimitzar l'atenció sanitària als pacients, segons la definició de l' Institute of Medicine nord-americà.
El programa de Bones pràctiques en l'atenció a segones víctimes del Departament de Salut, premiat el passat més de novembre com a millor idea de l'any al Sistema Nacional de Salut, ha tingut molt bona acceptació tant pels directius com pels professionals sanitaris, com es reflexa de la quantitat de sol·licituds d'inscripció rebudes per fer el curs, quedant poques places disponibles fins a finals d'aquest any.
El programa consisteix en un curs en línia de 2 mesos de durada i en un taller complementari presencial de 6 hores per integrar els coneixements adquirits i que els alumnes poden cursar una vegada aprovat el curs en línia.
La segona edició del curs en línia ja està en marxa i compta amb la participació de 400 alumnes.
44 alumnes ja han participat en les 4 edicions de tallers realitzades fins ara.
El programa Bones pràctiques en l'atenció a segones víctimes, millor idea de l'any al Sistema Nacional de Salut, està acreditat pel Consell Català de la Formació Continuada de les Professions Sanitàries, concretament el curs en línia amb 4,9 crèdits.
La formació és gratuïta i tutoritzada, i ofereix eines als professionals sanitaris perquè sàpiguen detectar una situació de segona víctima i actuar correctament.
Es considera segona víctima aquell professional que es veu implicat de manera directa o indirecta en un esdeveniment advers vinculat a l'assistència sanitària.
La formació s'estructura en cinc mòduls:
La primera edició del curs en línia va començar el 14 de març amb una durada de 2 mesos i va comptar amb la participació de 200 professionals.
De les persones que aproven el curs en línia, 20 són seleccionades en funció del seu perfil per fer els Tallers presencials, en els quals es fan simulacions sobre les bones pràctiques en l'atenció de la segona víctima, reflexions i models d'actuació organitzacional.
Aquests s'adrecen principalment a referents de seguretat dels pacients i càrrecs de comandament (caps de Servei, coordinadors d'unitats i d'equips).
La tercera edició del curs en línia començarà el pròxim 5 de setembre.
En total, seran 400 alumnes més els que prendran part d'aquesta edició.
El programa de formació, pot contribuir a crear un clima de confiança que afavoreixi aprendre dels errors, ajudar a millorar l'abordatge de les segones víctimes, i incrementar la cultura de la seguretat del pacient.
Les interrupcions durant el procés d'administració de medicaments augmenten la possibilitat d'errors mèdics en un 13% segons un estudi realitzat a 227 infermeres d'un hospital d'Adelaida, Austràlia.
Durant 2 mesos s'ha analitzat l'administració de 4.781 medicaments observant que per cada 100 administracions les infermeres han tingut 57 interrupcions.
El 87% d'aquestes aturades es deuen a motius no relacionats amb els medicaments, principalment preguntes o converses sobre altres pacients i també a causa de la intervenció d'una altra infermera.
El programa "No interrompi" consta de l'aplicació de 5 bundles:
L'estudi, controlat i aleatoritzat, compara el grup d'infermeres en les que s'ha aplicat el programa amb un grup control i ho analitza en situació basal i postintervenció.
Reducció de les interrupcions després del procediment
Les infermeres que han format part del grup d'intervenció han estat menys interrompudes, passant de les 57 interrupcions per cada 100 medicaments en la situació basal a 38 per cada 100 després de la intervenció.
Pel que fa al grup control, no s'han produït variacions significatives.
La reducció d'interrupcions s'ha donat principalment per motius no relacionats amb el medicament.
Les infermeres del grup d'intervenció també han rebut menys interrupcions per part d'altres infermeres, sobretot pel que fa a qüestions sobre altres pacients, passant de 31 interrupcions per cada 100 administracions abans del procediment a 20 de cada 100.
Un altre dels aspectes que ha remarcat l'estudi és l'alt nivell de multitasques de les infermeres durant l'administració, que en el cas del grup d'intervenció no s'ha reduït de manera significativa.
Eficàcia d'intervencions alternatives
Encara que l'aplicació del programa ha tingut una reducció potencial de l'1,8% dels errors en l'administració del medicament, l'ús de registres electrònics (EMARs en anglès) afavoreix encara més aquesta reducció, amb un 14% menys d'errors en el procés segons un estudi realitzat anteriorment.
Tot i això, no hi ha estudis que avaluïn la relació cost-efectivitat en els dos casos.
El 38,8% de les infermeres que han participat en l'estudi han valorat posteriorment l'aplicació del programa.
El 52,3% ha considerat que la intervenció ha estat efectiva per reduir les interrupcions.
Tot i això, la gran majoria ha assegurat que les interrupcions es produeixen amb freqüència, suposen un problema per a la seguretat dels pacients i deriven en errors en l'administració de medicaments.
Tanmateix, les infermeres han dit que els pacients (69,2%), les trucades (60%) i altres infermeres (51%) són l'origen de les interrupcions.
Els resultats de l'estudi subratllen la necessitat d'entendre amb més detall les raons i el context que generen les altes taxes d'interrupcions i els problemes que comporten a l'hora d'impedir una atenció sanitària segura i efectiva.