I. Es remet a dictamen d'aquesta Comissió Jurídica Assessora el Projecte de decret pel qual es regula l'autorització el registre i l'acreditació dels laboratoris de salut ambiental i alimentària.
La sol·licitud de dictamen es formula d'acord amb l'article 4 de la Llei reguladora d'aquest alt òrgan consultiu del Govern de la Generalitat (Text refós aprovat pel Decret legislatiu 1/1991 de 25 de març) i en compliment –i així es diu expressament– d'allò que preveu l'article 3.1.b) del mateix text legal.
Correspon a la Generalitat de Catalunya el desenvolupament legislatiu i l'execució de la legislació bàsica de l'Estat en matèria de sanitat interior (article 17.1 de l'EAC) continguda en la Llei 14/1986 de 25 d'abril general de Sanitat.
Aquest desenvolupament ha estat efectuat per la Llei 15/1990 de 9 de juliol d'ordenació sanitària a Catalunya i la disposició final autoritza el Consell Executiu –a part d'estar-ho amb caràcter general per l'article 61 de la Llei 13/1989 de 14 de desembre– perquè dicti les normes de caràcter general i reglamentari necessàries per desplegar i aplicar la mateixa Llei 15/1990.
L'objecte d'aquest Projecte de decret és segons l'article 1 "la regulació dels laboratoris de salut ambiental i alimentària ubicats a Catalunya establint d'una banda els requisits tècnics i les condicions que han de complir per obtenir l'autorització administrativa de funcionament i si s'escau la corresponent acreditació que en garanteixi un nivell adequat de qualitat i d'una altra creant el registre sanitari d'aquells centres analítics".
Com que es tracta de regular la intervenció administrativa de l'activitat dels administrats cal examinar si aquesta intervenció està autoritzada legalment i si es regula en aquest Projecte de decret pels motius i per als fins previstos.
La Llei estatal 14/1986 de 25 d'abril general de sanitat estableix a aquest efecte el següent:
El marc normatiu esmentat permet considerar que el Projecte de decret es desenvolupa dins de l'àmbit de la intervenció administrativa autoritzada legalment.
Pel que fa al compliment del procediment de l'elaboració de disposicions de caràcter general previst en els articles 63 a 66 de la Llei 13/1989 de 14 de desembre l'expedient inclou una memòria (que descriu el marc normatiu en què s'insereix el Projecte la justificació de la seva oportunitat les consultes formulades i altres dades d'interès) i un estudi econòmic en termes de cost-benefici.
La proposta de disposició general ha estat sotmesa a audiència dels departaments de Comerç Consum i Turisme de Medi Ambient i d'Agricultura Ramaderia i Pesca de l'Associació Catalana de Municipis de la Federació de Municipis de Catalunya dels Col·legis de Químics Farmacèutics i Biòlegs de Catalunya i de l'Associació Espanyola de Laboratoris Independents (secció catalana).
Algunes d'aquestes entitats han formulat al·legacions que s'han tingut en compte en part en la redacció definitiva del Projecte de decret –així es diu en l'expedient però no hi figura altra versió que la definitiva–.
El Servei Jurídic del Departament ha emès l'informe previst a l'article 65.1 de la Llei 13/1989 en el qual fa constar esmenant una omissió de la memòria que com que el Projecte de decret aborda per primera vegada la regulació dels laboratoris de salut ambiental i alimentària no hi ha disposicions anteriors afectades pel seu contingut ni disposicions que el Projecte derogui totalment o parcial.
Així doncs s'ha d'entendre que l'elaboració del Projecte de decret ha complert allò que preveu el capítol 4 del títol 3 de l'esmentada Llei 13/1989.
En el tràmit d'audiència al qual s'ha sotmès el Projecte de decret s'han formulat algunes al·legacions sobre la competència del Departament de Sanitat i Seguretat Social que interessa analitzar per resoldre els dubtes plantejats.
El Departament de Medi Ambient ha proposat la seva intervenció mitjançant un informe preceptiu que podria ser fins i tot vinculant en el tràmit de l'autorització o de l'acreditació dels laboratoris.
La Federació de Municipis de Catalunya considera que les autoritzacions previstes en el Projecte de decret s'haurien d'integrar en les llicències municipals d'obertura d'establiments amb les conseqüències que les autoritzacions s'haurien de sol·licitar a l'Ajuntament que seria el que les atorgaria o denegaria i restarien sotmeses a la inspecció dels serveis tècnics municipals.
La Llei 15/1990 de 9 de juliol d'ordenació sanitària de Catalunya diu a l'article 10 que corresponen al Departament de Sanitat i Seguretat Social les competències següents:
k) L'autorització de la creació la modificació el trasllat i el tancament dels centres els serveis i els establiments sanitaris i sòcio-sanitaris si escau i la cura del seu enregistrament catalogació i acreditació si n'és el cas.
l) Els registres i les autoritzacions sanitàries obligatòries de qualsevol tipus d'instal·lacions establiments activitats serveis o articles directament o indirectament relacionats amb l'ús o el consum humà.
Queda per tant clar que la competència correspon al Departament de Sanitat i Seguretat Social sens perjudici que raons de judici polític o d'oportunitat –que en cap cas no corresponen a la Comissió Jurídica Assessora segons l'article 5.1 de la Llei reguladora– aconsellin donar una intervenció en el tràmit a altres departaments de la Generalitat.
En qualsevol cas s'ha de recordar que llevat d'una disposició expressa en contrari els informes han de ser facultatius i no vinculants (article 83.1 de la Llei 30/1992) i que l'actuació de l'Administració pública s'ha de regir pels criteris d'eficiència i servei als ciutadans (article 3.2 de la mateixa Llei) als quals pot ser contrària la multiplicació de tràmits.
D'altra banda tant sols la llei estatal o autonòmica –com ha precisat la Sentència del Tribunal Constitucional 214/1989– determina les competències municipals (article 25.3 de la Llei 7/1985 de 2 d'abril reguladora de les bases de règim local) i l'atribució de competències prové en atenció a les característiques de l'activitat pública de què es tracti i a la capacitat de gestió de l'entitat local i tant les característiques de l'activitat essencialment sanitàries com la capacitat de gestió –que es refereix en l'al·legació a totes les entitats locals– no aconsellarien en el supòsit que això fos legalment possible regular el tràmit integrant-se en el de les llicències municipals d'obertura d'establiments.
El que sí és possible i això s'ha acceptat en la versió definitiva del Projecte de decret és comunicar la resolució d'autorització a l'Ajuntament del terme municipal on es trobi el laboratori autoritzat o acreditat (art. 5.3 i 21.h).
En contra del que ha al·legat la Federació de Municipis de Catalunya s'ha de mantenir que el tràmit regulat en aquest Projecte de decret no és semblant al tràmit d'activitats classificades que té un objecte diferent: el d'evitar que aquelles activitats produeixin incomoditats alterin les condicions de salubritat i higiene del medi ambient i ocasionin danys a la riquesa pública o privada o impliquin riscs greus per a les persones o els béns (article 1 del Reglament de 30 de novembre de 1961).
Les activitats classificades afecten directament –el que no succeeix amb les regulades en el Projecte de decret– el cercle dels interessos municipals.
La compatibilitat amb altres autoritzacions està reconeguda a l'article 10 del Projecte de decret amb la qual cosa se salva la llicència municipal pertinent.
V. Es formulen al Projecte de decret les observacions següents que en no ser essencials no obsten a la seva aprovació d'acord amb aquest Dictamen.
– Es recorda que les disposicions adoptades sobre qüestions que la Comissió Jurídica Assessora ha informat preceptivament han d'expressar si es formulen d'acord amb el dictamen emès o simplement després d'haver-lo vist (article 5.3 del Decret legislatiu 1/1991 de 25 de març).
– El contingut de l'annex té caràcter normatiu; per això se suggereix incorporar el text a l'articulat (concretament al capítol IV De l'acreditació).
– Per evitar la repetició d'articles substancialment iguals (per exemple els reguladors de l'aplicació del silenci positiu –art. 5.4 i 21.5– de la revocació –art. 7 i 26– del recurs ordinari etc.) es podria estudiar la utilització d'una disposició comú.
– Com que el registre (art. 11 a 17) no és tan sols de l'autorització del funcionament sinó també de l'acreditació el capítol dedicat a aquest (ara el III) es podria inserir després del referent a l'acreditació.
En d'altres articles que es refereixen a aquest (per exemple el 3 i l'11.1) es parla de les activitats de l'article 2; per tant es podria afegir "activitats" davant "d'anàlisi i controls".
Com que es regulen dos temes diferents (requisits i tramitació) i en un text extens es podria dividir la matèria en dos articles.
En el paràgraf 5.2 es podria afegir "d'entre les relacionades a l'article 2" amb la qual cosa s'assoliria una major i desitjable concreció.
Convindria fixar un termini transcorregut el qual sense haver-se dictat resolució s'entendria que l'autorització continuaria en vigor.
L'expressió "recursos existents" es vaga.
Es podria limitar a dir que l'accés al registre es regirà per l'article 37 de la Llei 30/1992 amb la qual cosa s'eliminarien alguns dubtes que suscita l'actual redacció.
És dubtós que la revocació per incompliment de requisits –entenent-se aquests com els exigibles per l'autorització– pugui donar lloc a la cancel·lació en forma similar a la revocació per incompliment de condicions.
No queda clar què s'ha d'entendre per "àmbits analítics".
Se suggereix dividir-lo en dos paràgrafs:
L'incompliment de les obligacions establertes en aquest Decret constituirà infracció administrativa i podrà ser objecte de la sanció corresponent quan estigui comprès en la tipificació d'infraccions i sancions en matèria de sanitat regulades en la Llei estatal 14/1986 de 25 d'abril general de sanitat.
Per a la imposició de les sancions se seguirà el procediment sancionador establert en el Decret 278/1993 de 9 de novembre".
Haurien de tenir una numeració expressada en ordinals i en lletra.
Segons l'article 16 els assentaments en el Registre es practicaran d'ofici i aquí s'exigeix sol·licitud.
Quant a la primera (1 en el Projecte) aquesta Comissió Jurídica Assessora ve recordant que segons l'article 61 de la Llei 13/1989 "cada conseller pot dictar disposicions en matèria d'organització del seu Departament" –per la qual cosa no necessita ser facultat expressament– i solament "pot dictar reglaments si disposicions amb rang de llei l'hi habiliten".
En relació amb la disposició segona (la 2) se'n suggereix la supressió perquè mentre no existeixi raó que ho justifiqui les disposicions generals haurien d'entrar en vigor tal com està previst amb caràcter general als 20 dies de la completa publicació en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
S'informa favorablement sobre el Projecte de decret pel qual es regula l'autorització el registre i l'acreditació dels laboratoris de salut ambiental i alimentària.