I. El Departament d'Interior, Relacions Institucionals i Participació sol·licita dictamen sobre el Projecte de decret pel qual s'estableix el règim de llicències, permisos i vacances de les persones membres del cos de Mossos d'Esquadra.
L'article 48.2 de la Llei 10/1994, de '11 de juliol, de la Policia de la Generalitat-Mossos d'Esquadra estableix que s'han de regular reglamentàriament les llicències, permisos i vacances.
El Projecte, per tant, pretén desplegar la Llei 10/1994, i actualitzar la regulació continguda en el Decret 15/1997, de 21 de gener, actualment vigent.
Es tracta, doncs, d'un projecte de reglament que desplega una llei i, en conseqüència, d'acord amb l'article 8.2. b) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, reguladora d'aquesta Comissió, aquesta és competent per a emetre'n el dictamen preceptiu.
La Generalitat és competent, d'acord amb l'article 164.1.b) de l'Estatut d'autonomia de Catalunya, per a la creació i l'organització de la Policia de la Generalitat-Mossos d'Esquadra.
En tractar-se d'un cos de la Generalitat, aquesta té les competències per a regular aquesta matèria que determina l'article 136 de l'Estatut d'autonomia.
El Govern està habilitat per a dictar el decret corresponent.
L'article 68.1 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya atorga al Govern, amb caràcter general, la potestat reglamentària.
Com ja s'ha dit, l'article 48.2 de la Llei 10/1994 efectua una habilitació específica per a la regulació reglamentària de la matèria.
Conseqüentment, el Govern és competent per a aprovar el Projecte de decret que se sotmet a la consideració de la Comissió.
La tramitació del procediment s'ha fet d'acord amb el previst a l'ordenament jurídic.
A la memòria es fa constar que el text projectat va ser lliurat per a estudiar-lo als sindicats representatius.
Es tracta, però, d'una comunicació informal i prèvia a l'inici del procediment.
La intervenció sindical hauria d'haver quedat reflectida a l'expedient.
Com veurem més tard, han existit altres tràmits de participació.
L'informe econòmic de cost-benefici ha estat efectuat dues vegades per òrgans diferents de la Direcció General de Policia.
Els termes dels dos informes són molt similars.
S'expliquen les raons que signifiquen benefici i, atesa la impossibilitat de contractar personal temporal, es conclou que els efectes econòmics sobre la despesa són irrellevants, però impossibles de precisar.
En el seu informe, la Direcció General de Pressupostos diu que les previsions del Projecte no han de comportar increment dels crèdits pressupostaris del departament impulsor de la iniciativa normativa.
La Comissió considera suficient la valoració econòmica realitzada a l'expedient.
En l'expedient es raona per què no és necessària l'avaluació de l'impacte regulatori, establerta a l'article 4 del Decret 106/2008, de 6 de maig, de mesures per a l'eliminació de tràmits i la simplificació de procediments per a facilitar l'activitat econòmica, per tal com la normativa no afecta l'activitat econòmica.
La Comissió considera que no era necessari l'informe.
Hi ha un certificat de la sessió del Consell de la Policia-Mossos d'Esquadra, de 26 de març de 2010.
Tot i així, no s'hi troba l'acta corresponent.
En aquest sentit, tal com aquesta Comissió Jurídica Assessora ha establert en els dictàmens 227/04, 195/05 i, més recentment, en els 135/09, 197/09 i 206/09, i des de la Sentència del Tribunal Suprem, de 12 de maig de 1999, no sembla suficient incorporar només el certificat de l'Acord en què s'indica que l'organisme corresponent ha informat favorablement sobre el Projecte, ni fins i tot en aquells casos en què s'assenyala que l'Acord s'ha adoptat per consens.
I això és així perquè la finalitat del procediment no és tant conèixer la majoria per la qual s'adopta l'acord com donar a conèixer al Govern, que és qui ha d'aprovar la norma, el debat previ que hagi tingut lloc, per tal que estigui en la millor condició per a adoptar la solució que requereixi l'interès general (dictàmens 159/10, 268/10 y 276/10).
Amb la intervenció del Consell de la Policia-Mossos d'Esquadra es va considerar en un primer moment innecessària la intervenció de la Comissió Tècnica de la Funció Pública, però posteriorment es va rectificar el criteri i hi va intervenir.
La solució és correcta perquè el Consell de la Policia-Mossos d'Esquadra és un òrgan de representació paritària de la Generalitat i dels membres del cos, mentre que la Comissió Tècnica és un òrgan intern de coordinació.
Tenen, per tant, funcions diferents i no substituïbles.
No hi ha hagut tràmit d'informació pública perquè la normativa no afecta el funcionament del servei respecte als ciutadans i té només efectes interns.
Certament, els afectats són essencialment els membres del cos. Aquests han participat per la via de l'òrgan de participació, que és el Consell de la Policia-Mossos d'Esquadra esmentat.
Hi ha hagut també tràmit d'audiència.
Aquest s'ha fet mitjançant publicació a la intranet corporativa.
L'opció pels mitjans informàtics ha de considerar-se correcta en tractar-se de personal propi de l'Administració.
Tanmateix, no s'han presentat al·legacions o observacions durant el tràmit d'audiència conferit.
Finalment, s'ha de fer notar que alguns document estan sense firmar (doc. 19, 20 i 26).
V. El Projecte substitueix la regulació del Decret 15/1997.
Substancialment, les modificacions consisteixen a adaptar als Mossos d'Esquadra les innovacions de la Llei 8/2006, de 5 de juliol, de mesures de conciliació de la vida personal, familiar i laboral del personal al servei de les administracions públiques de Catalunya.
La disposició addicional tercera de la llei esmentada preveu l'adequació per via reglamentària a les peculiaritats dels Mossos d'Esquadra, la qual cosa fa el Projecte que s'estudia.
Hi ha dues modificacions importants en relació amb la regulació anterior: el condicionament a les necessitats del servei i el sentit del silenci administratiu.
A l'article 1.2 del Decret 15/1997 vigent es disposa que les llicències, permisos i vacances 'estan condicionades a les necessitats del servei, ateses les característiques del cos de Mossos d'Esquadra'.
Aquest condicionament desapareix en el projecte actual.
La raó que es dóna en el procediment és que en alguns supòsits, com els de malaltia o la necessària compareixença davant el poder judicial, no hi ha possibilitats de condicionar l'atorgament a les necessitats del servei.
Certament és així, però això no impediria que es condicionés en la resta de supòsits, si aquesta és la voluntat de l'Administració activa.
Tanmateix, cal dir que la valoració de les necessitats del servei està implícita com a limitació del marge de discrecionalitat on aquest existeixi i en alguns casos està expressament recollida en el Projecte.
En el Decret 15/1997, en la major part dels casos el sentit del silenci és negatiu.
En l'actual Projecte el sentit del silenci és sempre positiu.
La qüestió s'ha suscitat a l'expedient i el motiu de la reforma és adaptar-se a la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Certament, la Llei 30/1992 estableix el silenci positiu com a regla general, però estableix excepcions, entre elles, la transmissió de facultats relatives al servei públic.
Interpretar aquesta excepció ofereix dificultats, però hi ha supòsits en què predomina clarament l'organització del servei sobre els drets del funcionari.
En aquests supòsits, l'Administració activa ha de ponderar si vol establir l'efecte positiu del silenci.
D'altra banda, l'opció pel silenci positiu presenta dificultats en alguns casos.
Per exemple, quan en la llicència per estudis és necessari l'informe favorable del cap de la unitat.
És dubtós que el simple transcurs del temps, sense l'informe, produeixi efectes de silenci positiu.
Encara és més complex el cas de llicència d'estudis per interès propi de l'Administració.
L'apreciació d'aquest interès correspon a la Direcció General.
L'apreciació de la Direcció General difícilment pot ser substituïda pel simple transcurs del temps.
Caldrà que l'Administració ponderi l'adequació d'aquest proposta en relació amb el règim del silenci.
La Comissió, amb caràcter més concret, formula les observacions següents a l'articulat:
Preàmbul: S'hauria de fer referència a la competència de la Generalitat en seguretat pública (article 164 de l'Estatut d'autonomia).
D'altra banda, es parla de l'informe favorable del Consell de la Policia-Mossos d'Esquadra, quan aquest òrgan, d'acord amb la certificació de l'expedient, va emetre informe amb el vot favorable dels representants de l'Administració i el vot desfavorable dels representants dels membres del cos. De la certificació no consta amb claredat que el parer de l'òrgan sigui informar favorablement sobre el text.
Fóra més correcte dir simplement que el Projecte ha estat informat pel Consell de la Policia-Mossos d'Esquadra.
Caldria, finalment, reordenar els paràgrafs del preàmbul en el sentit de sistematitzar millor aquells que fan referència a l'habilitació per a aprovar la norma i els que es refereixen a la conciliació de la vida laboral amb la familiar.
Article 10: Atès que aquest precepte no regula ni llicències, ni permisos, ni vacances, seria més convenient que fos una disposició addicional.
D'altra banda, quant al fons, també caldria que es regulés el mecanisme per a oferir el nou lloc de treball: comissió de serveis, trasllat forçós, etc., atès que la Llei no reconeix el dret a una nova plaça sense l'existència d'un procés que en reguli l'accés.
Per a acabar, la Comissió recomana no emprar l'expressió 'la persona titular de la Direcció General', que es troba en diversos articles i dir simplement 'la Direcció General', cosa que s'ajustaria millor amb allò recollit a l'article 11 de la Llei 13/1989, de 14 de desembre, d'organització, procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya, i el 6.1 de l'encara no vigent Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, en el sentit que les competències són de titularitat i són exercides per l'òrgan, i no per les persones.
A més, la formula suggerida no té cap connotació sexista.
Article 25.1: Caldria substituir el terme 'Les llicències' per 'Les sol·licituds'.
En els mateixos termes que l'anterior consideració, i per tal de millorar-ne la redacció, caldria començar el segon paràgraf de l'article 26 amb el terme 'Els permisos'.
Pot elevar-se al Govern, per a la seva aprovació, el Projecte de decret pel qual es regula el règim de llicències, permisos i vacances de les persones membres del cos de Mossos d'Esquadra, un cop considerades les observacions formulades en el cos del Dictamen.