projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'Agència de l'Habitatge de Catalunya ha impulsat la plataforma Mediem per afavorir i potenciar la col·laboració entre els professionals que treballen en l'àmbit de la mediació en matèria d'habitatge.
És la primera plataforma amb aquestes característiques que existeix a l'estat espanyol i compta amb la col·laboració de col·legis professionals, universitats, administracions locals i entitats que treballen en aspectes relacionats amb l'habitatge.
La voluntat de la iniciativa, empresa per l'Agència de l'Habitatge de Catalunya, és crear una comunitat virtual que permeti compartir coneixements, bones pràctiques, novetats legislatives, recursos i jornades entre professionals dedicats a l'assessorament i la mediació per al manteniment de la tinença de l'habitatge de les famílies en risc d'exclusió residencial.
Durant el mes de desembre la plataforma Mediem s'anirà presentant per tot el territori català per tal que els professionals que hi tindran accés i que l'han de nodrir i fer créixer tinguin la formació necessària per poder-ne fer ús.
Mediem és una plataforma dinàmica, amb diversos apartats que aniran creixent amb les aportacions dels professionals que hi tenen accés.
Així, hi ha la part de Comunitat, on es compartiran experiències; els Destacats, amb un recull de les notícies més importants del mes; un apartat de Normativa, on compartir i assessorar-se de tots els aspectes referents a la legislació aplicable; una Agenda d'actes d'interès per a la comunitat i, finalment, un apartat de FAQS.
Diversos magistrats i juristes han promogut la Declaració de Madrid sobre la mediació, en què donen suport públicament a aquest sistema de resolució de conflictes i estableixen unes regles i unes recomanacions perquè la mediació es faci realitat.
Aquesta declaració, en forma de decàleg, defineix la mediació com "un mecanisme complementari o alternatiu a la justícia formal".
A més, els promotors de la declaració, asseguren que "la mediació es fonamenta legítimament en el principi universal de justícia" i que "dona resposta a la ciutadania de manera ràpida i eficaç".
Alguns dels professionals que subscriuen la declaració són Lourdes Arastey (magistrada de la Sala Social del Tribunal Suprem), Álvaro Cuesta (advocat i vocal del CGPJ), Pedro Crespo (fiscal de Sala del TS), Victoria Ortega (advocada i presidenta del Consell General de l'Advocacia Espanyola) o Pascual Sala (advocat, expresident del Tribunal Suprem i del Consell General del Poder Judicial, del Tribunal de Comptes i del Tribunal Constitucional).
Iniciat el desembre de 2017, el Programa pilot de mediació contenciosa administrativa es va iniciar amb la col·laboració de la Direcció General de Dret i d'Entitats Jurídiques, mitjançant el Centre de Mediació de Dret Privat de Catalunya, i els jutjats contenciosos administratius 5 i 17 de Barcelona.
En aquests dos anys s'han afegit a la iniciativa de derivació a mediació fins a un total d'11 jutjats més, de manera que, actualment, el 65 % dels jutjats contenciosos de Barcelona participen en aquest programa.
Un total de 38 mediadors que pertanyen als col·legis d'advocats de Granollers, Sabadell, Mataró, Vic, Terrassa i Barcelona i al Col·legi Oficial d'Arquitectes de Catalunya duen a terme les mediacions derivades.
Vistos els resultats satisfactoris del programa de mediació contenciosa administrativa, els magistrats i lletrats de l'Administració de justícia implicats i els representants de la Direcció General de Dret i d'Entitats Jurídiques i del Centre de Mediació de Dret Privat de Catalunya han acordat continuar el programa tot l'any 2020 i ampliar-lo, si escau, a les demarcacions de Girona, Lleida i Tarragona.
El Consell Executiu ha aprovat el Decret 261/2019 que modifica l'anterior regulació del procediment de mediació de les relacions de consum a Catalunya incorporant aspectes necessaris per donar compliment a la Directiva Europea 2013/11/UE relativa a la resolució alternativa de litigis en matèria de consum i per prestigiar la figura del mediador en consum.
Amb el nou redactat de l'article 2 del decret, el Centre de Mediació de Dret Privat de Catalunya queda inclòs expressament com a entitat mediadora de consum.
S'afegeix un nou capítol, el V, que regula els coneixements i la durada de la formació en consum per al nomenament dels mediadors i mediadores i determina que les persones mediadores dels registres del Centre de Mediació de Dret Privat han d'acreditar una formació específica d'acord amb aquests requisits.
La nova normativa estableix que la Generalitat, a través de l'Agència Catalana del Consum, acreditarà les entitats i els organismes que realitzen mediacions de consum, per tal que puguin ser incorporades a la llista única de la Comissió Europea.
Es tracta d'una mesura voluntària, orientada a prestigiar i reconèixer a nivell europeu aquelles entitats mediadores de consum que optin per acreditar-se.
Així mateix, el nou decret vol garantir els nivells formatius de les persones que realitzen mediacions de consum i estableix les competències i els coneixements que han de reunir aquests professionals amb independència del lloc del territori català on es faci el procediment i de l'organisme públic o privat que el realitzi.
El Centre de Mediació de Dret Privat de Catalunya ha estrenat una nova imatge corporativa que progressivament s'anirà incorporant a totes les actuacions de la seva política comunicativa.
El nou logotip del Centre de Mediació expressa la tendència cada vagada més estesa a projectar la mirada i l'actuació cap als ADR en conjunt i no únicament cap a la mediació, sens perjudici de la centralitat i el protagonisme d'aquest mètode de gestió i resolució de conflictes.
La imatge emfasitza la idea de justícia en dos sentits: d'una banda, per transmetre que els ADR faciliten l'assoliment de solucions justes, és a dir que els ADR són justícia; d'altra banda, per transmetre la vinculació entre el Departament de Justícia i l'acció d'impuls i promoció dels ADR, la qual és una de les seves funcions principals.
La xarxa de nodes interconnectats del logotip també vol expressar més d'una idea: en primer lloc, la diversitat d'actors –persones, entitats, organitzacions– que treballen en l'àmbit dels ADR des d'una filosofia de treball col·laboratiu i en xarxa, en oposició a models verticals o jerarquitzats; en segon lloc, i en relació amb això, la diferència de colors remarca que aquesta és una xarxa que connecta responsabilitats, visions i abordatges diferents, però amb l'objectiu compartit d'impulsar i consolidar l'ús dels ADR; finalment, també es pot entendre que aquesta diversitat de nodes es refereix a l'existència de diversos mètodes ADR, amb característiques i funcionalitats diferents, però igualment aptes, d'acord amb la visió de justícia "multiporta" ( multi-door courthouse ), per assolir una gestió més justa i eficaç dels conflictes.
Què creieu que representen els ADR?
Els sistemes que s'aniran consolidant, perquè representen els valors de la democràcia i la responsabilització dels ciutadans en els seus propis conflictes.
Llàstima que hem adoptat un anglicisme; a més, la paraula alternativa per mi ja està superada i no s'ajusta a la realitat.
Per què creieu que encara no es coneixen prou els ADR?
Un canvi cultural d'aquesta dimensió, no podem esperar que s'instauri en tan sols dues dècades.
Paciència, i deixem que es consolidi a partir de viure-ho com a experiència.
Sense fer tampoc la carta als Reis i tocant de peus a terra, què faríeu perquè la gent conegués els ADR?
Programes formatius a col·lectius, organitzacions i empreses, però no genèrics, sinó adequats als seus conflictes.
I a mitjà i llarg termini, introduir a les escoles, els centres formatius i les universitats formació i pràctica interna de gestió dels propis conflictes.
Com veuríeu que fos obligatori acudir als ADR abans de poder obrir cap via judicial?
Malgrat l'avenç que suposa la recent sentència del TJUE (14 de juny de 2017), que considera que aquesta possibilitat és compatible amb el principi de tutela judicial efectiva, les experiències d'Itàlia i Argentina no em fan el pes.
Una implementació precipitada pot portar-nos al fracàs o, encara pitjor, al descrèdit.
Què creieu que hauria de fer l'Administració pública per impulsar els ADR?
I per fer-ho, caldria que es dotés d'un mínim marc normatiu perquè els agents públics s'hi poguessin sentir més còmodes; i avaluar, també, la compatibilitat del principi de confidencialitat, propi de la mediació, amb el de transparència, inherent a l'Administració.
Recomaneu-nos un llibre o una pel·lícula sobre ADR.
Com a llibre, Le médiateur dans l'arène, de Thomas Fiutak, i com a pel·lícula, El ultimo viaje del juez Feng, de Liu Jie.
Us heu format a l'Institut Kurt Bosch, a Suïssa; quins elements creieu que caldria importar?
No crec que els models es puguin importar.
Cada societat ha de crear el seu sobre la base dels seus fonaments i els seus valors.
La convivència democràtica a Suïssa, on cada mes hi ha referèndums, és força lluny de la nostra.
Com veneu la mediació a una entitat jurídica?
Faig servir l'argument que les persones jurídiques són també persones, i per tant poden tenir conflictes.
La bola blanca és una empresa familiar i la bola negra, una multinacional: quina triaríeu?
Quan aprofundeixes en l'empresa familiar, i veus que moltes d'elles també són multinacionals (als EUA ho són 175 de la llista Fortune 500), t'adones que la dimensió no és una element determinant en la gestió dels seus conflictes i, en canvi, sí que ho és el model organitzatiu.
De tota manera, em quedo amb l'empresa familiar, on la mediació té més a aportar.
Què s'hauria d'incloure en la formació de mediació en empreses familiars?
Els elements bàsics del funcionament de l'empresa familiar.
En dues paraules, què us suggereix la mediació administrativa?
La primera dona que va guanyar el Premi Nobel de la Pau rebia el nom de Conciliatrix?
Una de les figures més destacades de la història i dels primers moments del moviment pacifista és Bertha von Suttner; ni més ni menys, la primera dona que va rebre el Premi Nobel de la Pau i a qui, per acabar-ho d'adobar, sembla que anomenaven Conciliatrix.
I no només això: von Suttner va ser amiga del mateix Alfred Nobel i va ser l'autèntica promotora que entre els seus premis n'inclogués un d'específic dedicat a la pau, un premi que anys més tard ella mateixa rebria merescudament.
Bertha von Suttner, que va viure a cavall dels segles XIX i XX, va demostrar amb la seva vida i els seus fets que la lluita per la pau es pot lliurar i guanyar amb voluntat, recursos i convicció.
Creadora i promotora de múltiples associacions i conferències del moviment pacifista, la seva acció es va centrar a difondre els ideals de pau, que molts anys més tard l'Organització de les Nacions Unides, entre d'altres, va reprendre.
La seva vida, la seva tasca i la seva defensa d'un pacifisme ètic, fonamentat en la convicció que l'home té la capacitat moral per comprendre que la guerra es pot evitar, continuen vigents.
De fet, algunes organitzacions internacionals s'han creat basant-se en els seus principis.
Bertha von Suttner, una figura injustament desconeguda avui, és un nom de referència en la història del moviment per la pau i la resolució positiva dels conflictes
Sabem que el nivell de satisfacció de la ciutadania amb el funcionament del sistema sanitari i social del nostre país és elevat, i així ho mostren els indicadors que periòdicament el mesuren.
Tot i així, diàriament sorgeixen conflictes i controvèrsies en el context de la prestació de serveis sanitaris, i també de serveis socials.
La majoria de les vegades aquests conflictes no arriben a explicitar-se en forma de reclamació o reivindicació.
Però n'hi ha un percentatge que sí, ja que una de les parts se sent perjudicada, sigui per un error clínic del qual deriven efectes indesitjats més o menys greus, sigui per una sensació de maltractament assistencial.
Aquestes situacions solen generar reclamacions, que primer es presenten davant dels serveis d'atenció a l'usuari, i després, segons quina sigui la resposta, poden arribar a l'àmbit judicial.
Un dels factors que més empenyen el ciutadà a portar la reclamació al terreny judicial és la poca capacitat del sistema d'admetre l'error, si n'hi va haver, de donar les explicacions que siguin necessàries i de mostrar empatia amb aquell que se sent perjudicat.
D'altra banda, la medicina defensiva, que cau de vegades en la iatrogènia terapèutica i diagnòstica, en no afinar bé el procés d'informació i comunicació, genera també sensació de malestar i maltractament assistencial.
Hi ha alternatives de gestió del conflicte, i la mediació en l'àmbit de les organitzacions sanitàries n'és una.
La publicació Una mirada ètica en la gestió de conflictes, editada per la Fundació Víctor Grífols i Lucas, es proposa de parlar-ne.
Aquesta fundació, per primera vegada i en estreta col·laboració amb la Societat Catalana de Mediació a Salut, organitza un seminari temàtic i n'ofereix els continguts, per permetre aprofundir en aquesta reflexió des de diferents enfocaments, i també aportar l'experiència pràctica.
La mediació, doncs, pretén ser una via alternativa a la judicialització del conflicte que eviti un perjudici més gran per a totes les parts i un alt cost emocional, econòmic i professional.
Mitjançant la intervenció d'un tercer professional –el mediador–, es vol posar en diàleg una part i l'altra i, així, arribar a un consens d'entesa que tanqui el conflicte amb satisfacció per a ambdues parts, usualment professional/institució i pacient/usuari.
A més de ser una opció més satisfactòria, és també molt més àgil i flexible i permet una resolució ràpida.
Ara bé, tal com s'exposa en aquestes ponències, la mediació ha de ser ètica i guiar-se per criteris ètics, o no seria mediació.
Seria, en tot cas, una mera negociació en què ambdues parts pretenen portar la raó al seu terreny.
L'honestedat, la transparència, la imparcialitat, la voluntat de diàleg i una bona deliberació són elements bàsics perquè la mediació pugui tenir èxit.
Com a pionera del dret col·laboratiu, quins trets principals en destacaríeu i com el situaríeu dins els ADR?
És un ADR en què els advocats acompanyen els seus clients en l'anàlisi del conflicte i en la cerca d'acords.
Els advocats –insubstituïbles– són els gestors dels interessos dels seus clients (i saben que no podran representar-los si al final cal anar als tribunals), però les parts –empoderades– són les protagonistes.
Es basa en la confidencialitat i en la generació de confiança.
Fem una ullada a la universitat: en els estudis de dret es dona poca o nul·la importància als ADR.
Com es podrien potenciar mentre no es puguin canviar els plans d'estudis?
Mitjançant tallers i activitats que comportessin reconeixement de crèdits, i també amb cursos d'estiu específics.
I caldria organitzar jornades de formació per al professorat perquè els incorporin a la seva docència.
Des de la visió privilegiada que us dona haver estat dins de l'Administració en un càrrec de responsabilitat, quin creieu que ha de ser el paper de les administracions en l'impuls dels ADR?
És important que treballin coordinadament, i fora bo identificar un departament o una unitat com a responsable final de la mediació, per no malbaratar iniciatives ni esforços (ni els magres recursos), i tot plegat amb la cooperació franca de la resta de departaments.
M'entristeix veure com les administracions, sovint, desconeixen les seves pròpies iniciatives.
Poseu-nos deures, a l'Administració: quines dinàmiques que no s'estiguin fent promouríeu?
Distingiria àmbit intern i àmbit extern.
En un àmbit intern, formaria en tècniques i coneixement de la mediació un nombre significatiu de treballadors de cada departament, en una actuació adreçada tant a resoldre els conflictes interns com a l'atenció a la ciutadania.
I en un àmbit extern, faria una difusió "marquetinguesca" de la mediació i hi implicaria els ajuntaments.
Sovint he afirmat que una acció òptima seria publicitar la mediació amb banderoles als fanals de les ciutats i folrar autobusos.
Quin lloc creieu que ha d'ocupar la norma jurídica en l'impuls dels ADR?
Ha estat determinant per consolidar-los, però ara n'hi ha prou amb la normativa vigent.
Dit això, si en el futur es consoliden altres ADR serà bo que tinguin suport legal; és llavors quan els advocats en prenen consciència.
Recomaneu-nos un llibre i una pel·lícula sobre ADR.
Un llibre de Gerald Durrell: La meva família i altres animals: una mare anglesa negocia amb els seus quatre fills, absolutament diferents, a l'illa grega de Corfú.
I la pel·lícula, Diplomacy (2014), de Volker Schlöndorff: la retirada dels nazis de París, suposa incendiar la ciutat?
Recentment heu rebut la medalla del Premi Justícia 2019 per la vostra contribució a la millora de la justícia a Catalunya, per això us demanem com veuríeu que fos obligatori acudir als ADR abans de poder obrir cap via judicial?
No crec en una obligatorietat sense matisos, si bé per als conflictes familiars pot donar resultats satisfactoris.
Però l'obligatorietat no farà miracles; cal buscar altres mecanismes perquè les parts siguin conscients dels avantatges dels ADR.
Una sentència recent de la Secció 12a de l'Audiència Provincial de Barcelona ha establert, als seus raonaments jurídics, que el rebuig reiterat de les parts a l'oportunitat que els oferia el tribunal d'informar-se sobre la mediació i acudir a una taula de diàleg per gestionar els seus temors i les seves diferències sobre la manera de tenir cura del seu fill, suposa una conculcació de les regles de la bona fe processal.
En el cas plantejat, les parts, a través dels seus advocats, van rebutjar fins a tres cops –sense motivar mai la seva negativa– l'oferta del tribunal perquè acudissin a una mediació.
L'Audiència considera que aquest fet justifica la imposició de la multa que preveu l'article 247 de la Llei d'enjudiciament civil, que pot arribar fins als 6000 €, i únicament n'eximeix les parts perquè, en aquest cas concret, no se les havia advertit formalment sobre les conseqüències que es podien derivar de la seva negativa i la seva incompareixença a la sessió.
En la resolució, l'Audiència recorda als progenitors que mantenir-se en litigi hauria de ser l'últim recurs de tots, un cop ja esgotats els altres procediments no confrontatius per a la solució dels problemes sobre la criança del fill, uns problemes –declara la sentència– que no són jurídics.
Alhora, l'Audiència apel·la al benefici superior dels menors que estableix l'article 211.6 del Codi civil de Catalunya com a fonament que determina que un tribunal intenti que els progenitors acudeixin a una mediació.
El passat 14 de febrer es va celebrar l'acte institucional d'inauguració del Centre de Resolució de Conflictes de l'ICASF.
Hi va intervenir el director general de Dret i d'Entitats Jurídiques, Xavier Bernadí, que va expressar el desig que un dia no gaire llunyà "el que sigui alternatiu no sigui la mediació, sinó acudir al procés judicial", i va servir per donar el tret de sortida a un projecte que es proposa situar l'ICASF entre els punters en aquest àmbit.
La creació del Centre de Resolució de Conflictes s'emmarca en el projecte de la nova junta de l'ICASF d'impulsar des del Col·legi una eina que permeti incorporar els mètodes de resolució de conflictes a la pràctica professional del advocats de Sant Feliu, més enllà de la via judicial.
Amb l'obertura del Centre de Resolució de Conflictes, l'ICASF s'afegeix als col·legis de l'advocacia de Catalunya que incorporen dins la seva estructura col·legial un centre de resolució de conflictes que ofereixi a la ciutadania eines i recursos per a la resolució acordada de conflictes i aporti valor afegit a l'exercici professional dels col·legiats de la demarcació.
Amand Calderó i Montfort recull el reconeixement a Pilar Heras, com a col·legiada d'honor, a títol pòstum.
El Col·legi de Criminòlegs de Catalunya va celebrar els seus dos anys d'existència amb una acte en què professionals de la criminologia i dels ADR van reflexionar entorn de l'encaix entre aquests dos àmbits.
Sota el títol "Els programes efectius de resolució de conflictes: una mirada des de la criminologia", l'acte va reunir professionals com Sandra Sànchez, criminòloga de l'àmbit de la mediació intercultural i penitenciaria; Robert Gimeno, educador social i tècnic de l'Equip de Prevenció i Mediació Comunitària de la Direcció General d'Execució Penal a la Comunitat i de Justícia Juvenil; Nidhi Nagdev, criminòloga i mediadora que va presentar un programa pilot de mediació en pisos turístics; Anna Meléndez, criminòloga i doctora en justícia restaurativa i desistiment del Grup de Desistiment del Delicte i Polítiques de Reinserció de la UAB, i Antonio Rosa, del Servei de Convivència, Diversitat i Participació Ciutadana de la Diputació de Barcelona.
La jornada va tenir el seu punt central en el col·loqui moderat pel director general de Dret i d'Entitats Jurídiques, Xavier Bernadí, en què els participants van reivindicar la capacitat de criminòlegs i professionals dels ADR per treballar braç a braç i es va destacar el paper dels ADR com una nova manera d'actuar davant els conflictes i la seva potencialitat per oferir una mirada diferent sobre el delicte.
La 2a Nit de la Criminologia també va homenatjar pòstumament Pilar Heras, que fou directora general d'Execució Penal, i la va reconèixer com a col·legiada d'honor a títol pòstum, amb el públic del teatre aplaudint dempeus.
Com a cloenda dels actes celebrats pels diversos col·legis de l'advocacia del país amb motiu del Dia Europeu de la Mediació, el Consell de l'Advocacia Catalana ha difós un vídeo que presenta, de manera resumida, catorze aspectes que un advocat ha de tenir en compte per valorar seriosament la importància de la mediació i els altres sistemes de resolució extrajudicial de conflictes a l'hora d'exercir l'advocacia.
Aquest recull l'ha impulsat la Comissió de mediació i altres sistemes de resolució extrajudicial de conflictes del CICAC, l'òrgan de suport tècnic i jurídic al Ple del Consell i responsable de la coordinació i la negociació anual amb la Generalitat de Catalunya dels convenis per a la gestió del servei d'orientació a la mediació.
En breus diàlegs entre advocats dels diversos col·legis de Catalunya, el vídeo recorda l'obligació deontològica dels advocats d'informar els seus clients sobre els sistemes de resolució alternativa de conflictes i afirma el potencial de la mediació com a eina per fidelitzar clients.
També desmenteix amb arguments que el mediador sigui una competència per a l'advocat, i el defineix, per tant, com una figura que hi col·labora, amb la qual l'advocat es complementa, i que facilita la feina jurídica del lletrat, atès que ajuda a rebaixar la tensió i s'encarrega de gestionar els elements emocionals del conflicte que sovint interfereixen la tasca professional de l'advocat, la qual és i ha de ser una tasca jurídica.
Davant la pregunta "Vols guanyar el cas o vols resoldre el conflicte?", aquest vídeo divulgatiu posa damunt la taula 14 arguments per defensar la resposta que hi dona: "Resolent el conflicte, sempre guanyaràs el cas".