Vaig néixer a Barcelona l'any 1971.
Vaig començar a estudiar enginyeria industrial, perquè tenia una gran vocació tecnològica i m'estava construint un avió a casa, una avioneta amb la qual vaig volar des de Barcelona fins a Lió l'any 1994.
Però jo veia que hi havia un abisme entre allò que posaven a la pissarra i el que podia ser aplicable i em vaig frustrar moltíssim, fins a l'extrem de deixar la carrera.
A Catalunya hi ha hagut un mini teixit industrial aeronàutic; a les Franqueses del Vallès, a Sant Hipòlit de Voltregà, a Moià, a Granollers hi havia petits tallers de construcció aeronàutica artesanal on vaig estar d'aprenent.
Després vaig muntar Aeroplans Blaus, un negoci d'importació i distribució de material d'aviació tripulada.
Cap a finals dels 90, vaig fer la transició de l'aviació tripulada a la no tripulada, i el 1999 vaig crear l'empresa CATUAV.
Som l'empresa més antiga d'Europa i de les més antigues del món dedicades als drons per a aplicacions civils.
L'any 2013 des de CATUAV vam adquirir uns terrenys als afores de Moià, a tocar de Collsuspina, les autoritats d'aviació ens van concedir l'assignació d'espai aeri segregat i vam construir un edifici bioclimàtic, per crear el BCN Drone Center que ens acull des de 2014.
El 2016 la Generalitat va arribar a un acord amb la xarxa incubadora de l'Agència Espacial Europea (ESA) per convertir les instal·lacions de Moià del BCN Drone Center en un banc de proves de drons.
I aquest juny de 2018 hem inaugurat una ampliació de les instal·lacions, amb tres mòduls multifunció, en forma d'iglú, que podran allotjar start-ups patrocinades per l'ESA, multiplicar les activitats de formació i organitzar més seminaris internacionals.
Sona exagerat, però la meva activitat professional és la meva vida, ja que és molt vocacional; igual que un músic o un escriptor viu la seva activitat d'una manera molt intensa i és part indestriable de la seva vida.
Tots els treballadors som socis de l'empresa (encara que no ho siguem, funcionem una mica com una cooperativa), i compartim tots els esforços, tota la informació, tots els beneficis que doni i, en definitiva, compartim l'aventura de l'empresa entre tots.
El que diria és que és molt important recuperar la tradició d'emprenedoria clàssica catalana.
Hem viscut uns anys que han estat una bogeria, pensant que això és Amèrica, i els models que han introduït les escoles de negocis a base dels Business Angels, les incubadores, els fons d'inversió capital-risc... han aconseguit marejar i distorsionar el que ja sabíem fer bé a Catalunya: que una persona amb empenta, amb els seus diners a la butxaca, els del seu germà i els d'un altre començaven a fer una cosa a casa seva.
Ara es transmet que si no aixeques una ronda d'inversió d'uns quants milions, et poses corbata, fas un powerpoint en tres minuts i entres en aquest cercle bastant perillós no pots fer coses.
Però com que aquests diners al final no arriben mai perquè tot això acaba sent una enganyifa, moltes vocacions empresarials es frustren.
Per tant, caldria tornar a la tradició catalana d'emprenedoria que es basa en llevar-se molt d'hora, pencar i no esperar que els altres t'aportin diners o solucions.
Venir a viure al Moianès, perquè jo vaig néixer a Barcelona.
Tota l'activitat que hem fet no s'hauria pogut portar a terme, a Barcelona.
Va ser un canvi de vida, d'entorn, d'amistats, d'entendre les coses, i un canvi molt positiu.
Bàsicament és continuar fent el que estem fent i fer-ho cada vegada millor.
Ara mateix estem fent un curs de teledetecció amb 28 persones de més d'una dotzena de països; avui aquí hi ha gent del Kurdistan, de l'Índia, de Finlàndia, del Perú, de Cuba, d'Andorra i també catalans, i a aquesta gent els hem convençut que vinguessin a formar-se a Moià i Collsuspina, enmig d'uns prats de vaques, on hi ha un dels 10 únics centres de proves de drons del món.
Per tant, perseguim l'excel·lència.
La creació de la comarca del Moianès és una molt bona notícia.
Ja ens sentíem comarca natural, però amb el reconeixement administratiu puja la nostra autoestima.
Ens agrada la gent, el paisatge, el clima, i que ara puguem veure el Moianès com a comarca en els mapes del temps, per exemple, ens agrada.
Amb qualitat de vida, probablement.
Cada vegada que baixem a Barcelona i entrem al cinturó metropolità aprenem a valorar més el que tenim a la Catalunya Central; és un entorn excel·lent per viure i per treballar.
El Moianès, perquè és molt divers, perquè és una comarca de gran riquesa natural.
Per la finestra veiem cabirols, toixons, sargantanes, mallerengues.. i, alhora, estem treballant amb tecnologia punta.
Això ens agrada molt i no ho canviaríem per res.
A mi particularment m'agrada molt navegar a vela; m'agrada molt el mar.
M'agrada el repte que suposa anar d'un lloc a un altre movent-se només amb el vent.
Però també m'agrada anar amb bicicleta de muntanya, m'agrada d'excursió per aquí al Moianès, conèixe'l bé (perquè, tot i que hi visc des de l'any 98, els meus amics del poble sempre em diuen: ja has estat a aquella font?, ja has vist aquell pont de pedra?; la descoberta del Moianès no s'acaba mai).
Jo sóc de llibres i diaris, però entenc perfectament el potencial de les xarxes socials i per això tenim aquí en Prakar Kamal i en Marc Beltran, que són els responsables de comunicació de l'empresa.
Però per al meu temps lliure i per alimentar l'ànima prefereixo els llibres.
Absolutament, i comunicar és una gran feina, i comunicar-se bé és un art i és imprescindible, i nosaltres intentem posar-hi atenció, en això.
És una feinada, comunicar bé, i un ofici, per a especialistes.
Bàsicament, progrés per al país, anar endavant, que vol dir valors, llibertat, justícia i moltíssimes altres coses; en una paraula, progrés.
Nosaltres som amants del progrés.