Quan una persona desapareix del seu domicili o lloc de residència i es desconeix on es troba o si està viva o morta, la llei estableix tres fases: fase d'absència presumpta o de fet; fase de declaració d'absència legal; fase de declaració de defunció.
Es tracta de tres fases successives, però hi ha casos en que no té per què ser així, com per exemple quan hagin passat molts anys des del dia de la desaparició.
És la situació en què es troba una persona quan desapareix i no se'n tenen més notícies.
En aquesta fase inicial, es pot sol·licitar al jutge que nomeni un defensor per a la protecció dels interessos de la persona absent.
Aquest defensor representarà l'absent en el judici o en aquells negocis que no es puguin retardar sense comportar un perjudici greu per a la persona absent.
La desaparició és un fet que afecta la situació jurídica de la persona desapareguda.
Qualsevol acte que pugui modificar o afectar aquesta situació jurídica, doncs, l'ha de validar un jutge.
El cònjuge de la persona desapareguda (o absent) no separat, els parents (consanguinis) fins al quart grau (pares, fills, germans, avis, besavis, oncles avis, nets, besnets, nebots, oncles i cosins germans) i el Ministeri Fiscal.
No hi ha ordre de prioritat: per tant, qualsevol pot sol·licitar el nomenament d'un defensor de la persona desapareguda.
En primer lloc, serà nomenat el cònjuge sempre que sigui major d'edat i no estigui separat de la persona desapareguda.
Si no es pot nomenar el cònjuge, té prioritat el parent més pròxim major d'edat (consanguini) fins al quart grau (pares, fills, germans, avis, besavis, oncles avis, nets, besnets, nebots, oncles i cosins germans).
La mare o el pare exercirà la pàtria potestat dels fills menors d'edat, excepte que el jutge apreciï la concurrència de raons greus que no ho aconsellin.
En el cas que la persona desapareguda sigui vídua, el jutge nomenarà un tutor per als fills o filles menors d'edat, a petició de qualsevol parent o del Ministeri Fiscal.
Quan ha transcorregut un any des de les últimes notícies de la persona desapareguda o, si no hi ha hagut cap notícia, des del moment de la desaparició, la llei permet als familiars fins al quart grau (pares, fills, germans, avis, besavis, oncles avis, nets, besnets, nebots, oncles i cosins germans) sol·licitar al jutge que declari la persona desapareguda com a legalment absent.
Si la persona desapareguda hagués deixat una persona autoritzada (apoderada) per administrar tots els seus béns, la declaració d'absència es pot demanar a partir dels tres anys de la desaparició.
El cònjuge de la persona absent no separat, els parents (consanguinis) fins al quart grau (pares, fills, germans, avis, besavis, oncles avis, nets, besnets, nebots, oncles i cosins germans) i el Ministeri Fiscal.
No hi ha ordre de prioritat: per tant, qualsevol pot sol·licitar la declaració d'absència legal.
També pot sol·licitar-la qualsevol persona que consideri que té un dret respecte dels béns de la persona desapareguda, i que l'ha d'exercir en vida de la persona desapareguda o una vegada hagi mort.
En primer lloc, serà nomenat defensor el cònjuge sempre que sigui major d'edat i no estigui separat de la persona desapareguda.
Si no es pot nomenar el cònjuge, li correspon al parent més pròxim fins al quart grau (pares, fills, germans, avis, besavis, oncles avis, nets, besnets, nebots, oncles i cosins germans), també major d'edat.
El jutjat de primera instància del domicili de la persona desapareguda o del lloc on tenia la darrera residència és el competent per tramitar els casos d'absència de fet, d'absència legal i de declaració de mort.
A cada partit judicial de Catalunya hi ha jutjats de primera instància.
Cal presentar una sol·licitud al jutge, que tramitarà un procediment de jurisdicció voluntària per determinar la situació d'absència o de declaració de mort.
Amb caràcter general, li correspon la recerca de la persona desapareguda, representar-la, protegir i administrar els seus béns i complir les obligacions que tingui la persona desapareguda.
En concret, ha de portar a terme les actuacions següents: inventariar els béns mobles (cotxes, joies, diners...) i descriure els béns immobles (cases, terrenys, aparcaments...) de la persona desapareguda; prestar la garantia que el jutge fixi prudencialment; conservar i defensar el patrimoni de la persona desapareguda; obtenir dels béns de la persona desapareguda els rendiments normals que aquests béns poguessin oferir.
La situació d'absència legal finalitza quan reapareix la persona absent, quan hi ha una prova de la seva mort o bé per la declaració de defunció.
És una resolució judicial que declara jurídicament morta la persona desapareguda.
Aquesta declaració admet una prova en contra, en el cas que hi hagi indicis que la persona continua viva.
Amb caràcter general, el jutge pot declarar la mort de la persona desapareguda en tres casos: a) Quan han transcorregut deu anys des de les últimes notícies que es tenien de l'absent o, si no hi ha hagut cap notícia, des de la seva desaparició. b) Quan han transcorregut cinc anys des de les últimes notícies que es tenien de l'absent o, si no hi ha hagut cap notícia, des de la seva desaparició, si en finalitzar aquest termini la persona absent hagués complert setanta-cinc anys. c) Quan ha transcorregut un any, des d'una situació de risc imminent de mort per causa de violència contra la vida de la persona desapareguda, sense que s'hagin tingut notícies seves posteriorment.
En aquestes situacions el termini d'un any o de tres mesos es compta des de la data en què van succeir els fets.
En els dos primers casos, el termini es compta des del darrer dia de l'any que se'n van tenir les últimes notícies o, si no hi ha hagut notícies, des del dia de la desaparició.
Amb caràcter específic, el Codi civil també inclou aquelles desaparicions que han tingut lloc quan l'absent formava part d'un contingent armat, o es trobava a bord d'una embarcació o vaixell o d'una aeronau.
Pel que fa al patrimoni de la persona desapareguda, que ja es considera difunta perquè s'ha dictat una declaració de mort, es pot iniciar el tràmit per poder repartir l'herència.
Els hereus del difunt no poden donar els béns que han heretat fins passats cinc anys de la declaració de mort.
En cas que l'herència inclogui llegats, també s'haurà d'esperar cinc anys per entregar els llegats als seus destinataris.
En les qüestions de tipus personal, la declaració de mort suposa la dissolució del matrimoni, o bé s'extingeix la pàtria potestat.
En cas de reaparició de la persona declarada morta per un jutge, i també quan hi hagi proves de la seva existència, cal comunicar aquest fet al jutge per demanar que deixi sense efecte la resolució que la declarava morta.
Pel que fa al patrimoni, la persona reapareguda recuperarà tots els seus béns en l'estat en què es trobin.
Si els béns s'han venut, podrà cobrar l'import de la venda i els béns adquirits amb aquell import.
No podrà reclamar als seus successors les rendes, els fruits ni els productes obtinguts amb els béns de l'herència.