El Palau Robert reviu la història de la sala de festes i club social Bocaccio, focus d'antifranquisme i de la Gauche Divine durant la dècada dels 60 a Barcelona en una època de canvis, mutacions i obertura.
"Bocaccio, temple de la gauche divine", comissariada pel periodista Toni Vall, explica l'impacte i la transcendència de Bocaccio en la vida política, cultural i social a Barcelona i Catalunya.
El grup d'intel·lectuals d'esquerra (arquitectes, escriptors, fotògrafs, models...) que es trobava a la sala va assumir un paper rellevant dins la vida cultural i social de la ciutat i del país amb la generació de quantitat de noves propostes creatives.
Fins al 21 d'agost, a la Sala Cotxeres
Bocaccio, la mítica sala del carrer Muntaner, 505, creada el febrer de 1967 per Oriol Regàs i que va tancar el juliol del 1985, va ser l'indret preferent de trobada de l'anomenada Gauche Divine.
No era només una discoteca on passar-s'ho bé, no era cap temple de la frivolitat, el pijerío i la burgesia, sinó que era punt de reunió d'una generació de professionals liberals que excel·lien en els seus respectius camps: fotografia, música, arquitectura, disseny, moda, cinema, edició, literatura etc. S'hi trobaven, conversaven, connectaven, es fecundaven entre ells.
S'ho passaven bé però també fomentaven una creativitat que estava canviant la forma de ser i de crear del país..
L'exposició proposa un recorregut per fotos, objectes i tota mena de documents que testimonien l'empremta estètica i conceptual d'un lloc que va ser pioner en la creació d'una imatge de marca a través del marxandatge que va consolidar Bocaccio com molt més que una discoteca.
Bocaccio va obrir la botiga BRM del carrer Enric Granados per vendre-hi els seus productes, alhora que organitzava viatges, obria sucursals, creava segells de llibres, cinema, disseny i música...
El relat expositiu es presenta en els àmbits A Muntaner 505, El temple de la gauche divine, La marca s'expandeix, Bocaccio i el territori, i Marxandatge, esdeveniments i espectacles.
Bocaccio va obrir gràcies a l'afany emprenedor d'Oriol Regàs, amb el suport de Xavier Miserachs, Teresa Gimpera i una cinquantena d'accionistes per esdevenir un punt de referència de la vida nocturna barcelonina.
Es va plantejar com una nova proposta en l'oci nocturn de Barcelona, amb bona música, bona beguda i un caliu intel·lectual molt potent.
Un dels elements definitoris va ser l'interiorisme projectat per Xavier Regàs.
La famosa B del logotip és molt reconeixible i va ser dissenyada a quatre mans per Xavier Regàs i Toni Miserachs.
Estètica modernista, formes bigarrades, potent color granat arreu i dos ambients diferents.
A dalt es van institucionalitzar les tertúlies, a baix el ball.
Oriol Regàs va muntar la promotora musical Gay&Company amb Gay Mercader.
Bocaccio també va editar llibres com El Decamerón i La oda del viejo marinero en col·laboració amb La Gaya Ciencia.
Morbo, de González Suárez, va ser la producció més reeixida de Bocaccio Films.
I també va sorgir Bocaccio Design, fruit de la unió de sinergies amb l'Studio Per de disseny.
Bocaccio va prolongar preferentment la seva personalitat per la Costa Brava, enclavament fonamental de la Gauche Divine, amb locals com el Maddox de Platja d'Aro, el Revolution de Lloret de Mar, i el Marinada i l'Arboleda de Palamós.
L'expansió empresarial va culminar el 1972 amb l'obertura de Bocaccio Madrid.
Marxandatge, esdeveniments i espectacles
A BRM, la botiga del carrer Enric Granados, s'hi venia tot el que la marca generava: copes, espelmes, clauers, anells, polseres, corbates, samarretes.
Mocadors, bufandes...La invenció del marxandatge quan ningú feia marxandatge.
En paral·lel, la sala esdevenia un indret de referència de la vida cultural de la ciutat i s'hi organitzaven tota mena d'actes, presentacions comercials, desfilades de moda i espectacles.
Coincidint amb la inauguració de l'exposició, Columna en català i Destino en castellà presenten el llibre Bocaccio.
El llibre no és la història de Bocaccio detallada "canònicament" com sí que fa l'exposició, sinó que s'explica a través del testimoni i els records de les persones que el van viure bé.
El llibre també té com a objectiu relatar l'empremta estètica de Bocaccio a través dels objectes que testimonien la seva història.
Així, un plec central de fotos dona fe del marxandatge i la personalitat estètica i cultural de Bocaccio.