Prestadors de serveis establerts a Espanya
Prestadors de serveis establerts en un altre Estat membre de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu
Prestadors establerts en un Estat no pertanyent a la Unió Europea o a l'Espai Econòmic Europeu
Serveis exclosos de l'àmbit d'aplicació de la Llei
Prestació de serveis de la societat de la informació
No-subjecció a autorització prèvia
Restriccions a la prestació de serveis i procediment de cooperació intracomunitari
Obligacions i règim de responsabilitat dels prestadors de serveis de la societat de la informació
Constància registral del nom de domini
Deure de col·laboració dels prestadors de serveis d'intermediació
Deure de retenció de dades de trànsit relatives a les comunicacions electròniques
Obligacions d'informació sobre seguretat
Responsabilitat dels prestadors dels serveis de la societat de la informació
Responsabilitat dels operadors de xarxes i proveïdors d'accés
Responsabilitat dels prestadors de serveis que fan una còpia temporal de les dades sol·licitades pels usuaris
Responsabilitat dels prestadors de serveis d'allotjament o emmagatzemament de dades
Responsabilitat dels prestadors de serveis que facilitin enllaços a continguts o instruments de recerca
Comunicacions comercials per via electrònica
Informació exigida sobre les comunicacions comercials, ofertes promocionals i concursos
Prohibició de comunicacions comercials fetes mitjançant el correu electrònic o els mitjans de comunicació electrònica equivalents
Drets dels destinataris de serveis
Contractació per via electrònica
Validesa i eficàcia dels contractes formalitzats per via electrònica
Prova dels contractes fets per via electrònica
Intervenció de tercers de confiança
Obligacions prèvies a la contractació
Informació posterior a la formalització del contracte
Lloc de formalització del contracte
Solució judicial i extrajudicial de conflictes
Informació als destinataris i prestadors de serveis
Comunicació de resolucions rellevants
Concurrència d'infraccions i sancions
Significat dels termes utilitzats per aquesta Llei
Modificació dels Codis Civil i de Comerç
Accessibilitat per a les persones amb discapacitat i d'edat avançada a la informació proporcionada per mitjans electrònics
Sistema d'assignació de noms de domini sota el «.es»
Foment de la Societat de la Informació
Col·laboració dels registres de noms de domini establerts a Espanya en la lluita contra activitats il·lícites
Gestió d'incidents de ciberseguretat que afectin la xarxa d'Internet
Anotació als registres públics corresponents dels noms de domini atorgats abans de l'entrada en vigor d'aquesta Llei
Modificació de l'article 37 de la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions
Modificació de la disposició addicional sisena de la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions
Addició d'una nova disposició transitòria a la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions
Modificació de la disposició derogatòria única de la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions
Adequació de la regulació reglamentària sobre contractació telefònica o electrònica amb condicions generals a aquesta Llei
Distintiu d'adhesió a codis de conducta que incorporin determinades garanties
Aquesta Llei té com a objecte incorporar a l'ordenament jurídic espanyol la Directiva 2000/31/CE, del Parlament Europeu i del Consell, de 8 de juny, relativa a determinats aspectes dels serveis de la societat de la informació, en particular, el comerç electrònic al mercat interior (Directiva sobre el comerç electrònic).
Així mateix, incorpora parcialment la Directiva 98/27/CE, del Parlament Europeu i del Consell, de 19 de maig, relativa a les accions de cessació en matèria de protecció dels interessos dels consumidors, ja que regula, de conformitat amb el que s'hi estableix, una acció de cessació contra les conductes que contravinguin al que disposa aquesta Llei.
El que la Directiva 2000/31/CE denomina «societat de la informació» ve determinat per l'extraordinària expansió de les xarxes de telecomunicacions i, en especial, d'Internet com a vehicle de transmissió i intercanvi de tot tipus d'informació.
La seva incorporació a la vida econòmica i social ofereix innombrables avantatges, com la millora de l'eficiència empresarial, l'increment de les possibilitats d'elecció dels usuaris i l'aparició de noves fonts d'ocupació.
Però la implantació d'Internet i les noves tecnologies ensopega amb algunes incerteses jurídiques, que cal aclarir amb l'establiment d'un marc jurídic adequat, que generi en tots els actors que hi intervenen la confiança necessària per fer servir aquest nou mitjà.
Això és el que pretén aquesta Llei, que parteix de l'aplicació a les activitats realitzades per mitjans electrònics de les normes tant generals com especials que les regulen, i s'ocupa tan sols dels aspectes que, ja sigui per la novetat o per les peculiaritats que implica el seu exercici per via electrònica, no estan coberts per l'esmentada regulació.
La Llei acull un concepte ampli de «serveis de la societat de la informació», que engloba, a més de la contractació de béns i serveis per via electrònica, el subministrament d'informació per l'esmentat mitjà (com el que efectuen els diaris o les revistes que es poden trobar a la xarxa), les activitats d'intermediació relatives a la provisió d'accés a la xarxa, a la transmissió de dades per xarxes de telecomunicacions, a la realització d'una còpia temporal de les pàgines d'Internet sol·licitades pels usuaris, a l'allotjament en els servidors propis d'informació, serveis o aplicacions facilitats per altres o a la provisió d'instruments de recerca o d'enllaços a altres llocs d'Internet, així com qualsevol altre servei que es presti a petició individual dels usuaris (descàrrega d'arxius de vídeo o àudio...), sempre que representi una activitat econòmica per al prestador.
Aquests serveis són oferts pels operadors de telecomunicacions, els proveïdors d'accés a Internet, els portals, els motors de cerca o qualsevol altre subjecte que disposi d'un lloc a Internet a través del qual realitzi alguna de les activitats indicades, inclòs el comerç electrònic.
Des d'un punt de vista subjectiu, la Llei s'aplica, amb caràcter general, als prestadors de serveis establerts a Espanya.
Per «establiment» s'entén el lloc des d'on es dirigeix i es gestiona una activitat econòmica, definició que s'inspira en el concepte de domicili fiscal recollit en les normes tributàries espanyoles i que és compatible amb la noció material d'establiment predicada pel dret comunitari.
La Llei també és aplicable als qui sense ser residents a Espanya presten serveis de la societat de la informació a través d'un «establiment permanent» situat a Espanya.
En aquest últim cas, la subjecció a la Llei és únicament parcial, respecte als serveis que es prestin des d'Espanya.
El lloc d'establiment del prestador de serveis és un element essencial a la Llei, perquè en depèn l'àmbit d'aplicació no només d'aquesta Llei, sinó de totes les altres disposicions de l'ordenament espanyol que els siguin aplicables, en funció de l'activitat que exerceixin.
Així mateix, el lloc d'establiment del prestador determina la llei i les autoritats competents per controlar-ne el compliment, d'acord amb el principi de l'aplicació de la llei del país d'origen que inspira la Directiva 2000/31/CE.
Fora d'això, només es permet restringir la lliure prestació a Espanya de serveis de la societat de la informació procedents d'altres països pertanyents a l'Espai Econòmic Europeu en els casos que preveu la Directiva 2000/31/CE, que consisteixen en la producció d'un dany o un perill greus contra certs valors fonamentals com l'ordre públic, la salut pública o la protecció dels menors.
Igualment, es pot restringir la prestació de serveis provinents d'aquests estats quan afectin alguna de les matèries excloses del principi de país d'origen, que la Llei concreta a l'article 3, i s'incompleixin les disposicions de la normativa espanyola que, si s'escau, els resulti aplicable.
Es preveu l'anotació del nom o els noms de domini d'Internet que corresponguin al prestador de serveis al registre públic on, si s'escau, el prestador consti inscrit per a l'adquisició de personalitat jurídica o als únics efectes de publicitat, a fi de garantir que la vinculació entre el prestador, el seu establiment físic i el seu «establiment» o localització a la xarxa, que proporciona la seva adreça d'Internet, sigui fàcilment accessible per als ciutadans i l'Administració pública.
La Llei estableix, així mateix, les obligacions i responsabilitats dels prestadors de serveis que realitzin activitats d'intermediació com les de transmissió, còpia, allotjament i localització de dades a la xarxa.
En general, aquestes imposen als prestadors un deure de col·laboració per impedir que determinats serveis o continguts il·lícits es continuïn divulgant.
Les responsabilitats que poden derivar de l'incompliment d'aquestes normes no són només d'ordre administratiu, sinó de tipus civil o penal, segons els béns jurídics afectats i les normes que siguin aplicables.
Destaca, d'altra banda, a la Llei, el seu afany per protegir els interessos dels destinataris de serveis, de manera que aquests puguin gaudir de garanties suficients a l'hora de contractar un servei o bé per Internet.
Amb aquesta finalitat, la Llei imposa als prestadors de serveis l'obligació de facilitar l'accés a les seves dades d'identificació a tots els qui visitin el seu lloc a Internet; la d'informar els destinataris sobre els preus que apliquin als seus serveis i la de permetre'ls visualitzar, imprimir i arxivar les condicions generals a les quals se sotmeti, si s'escau, el contracte.
Quan la contractació s'efectuï amb consumidors, el prestador de serveis, a més, els ha de guiar durant el procés de contractació, indicant-los els passos que han de fer i la forma de corregir possibles errors en la introducció de dades, i confirmar l'acceptació realitzada una vegada rebuda.
Quant a les comunicacions comercials, la Llei estableix que aquestes s'hagin d'identificar com a tals, i en prohibeix la tramesa per correu electrònic o altres vies de comunicació electrònica equivalent, llevat que el destinatari hi hagi prestat el seu consentiment.
S'afavoreix igualment la signatura de contractes per via electrònica, ja que la Llei afirma, d'acord amb el principi espiritualista que regeix la perfecció dels contractes en el nostre dret, la validesa i eficàcia del consentiment prestat per via electrònica, declara que no és necessària l'admissió expressa d'aquesta tècnica perquè el contracte tingui efecte entre les parts, i assegura l'equivalència entre els documents en suport paper i els documents electrònics a efectes del compliment del requisit de «forma escrita» que figura en diverses lleis.
S'aprofita l'ocasió per fixar el moment i el lloc de subscripció dels contractes electrònics, i s'adopta una solució única, també vàlida per a altres tipus de contractes fets a distància, que unifica el criteri dispar contingut fins ara en els Codis Civil i de Comerç.
Les disposicions contingudes en aquesta Llei sobre aspectes generals de la contractació electrònica, com les relatives a la validesa i l'eficàcia dels contractes electrònics o al moment de prestació del consentiment, són aplicables encara que cap de les parts tingui la condició de prestador o destinatari de serveis de la societat de la informació.
La Llei promou l'elaboració de codis de conducta sobre les matèries regulades en aquesta Llei, ja que considera que són un instrument d'autoregulació especialment apte per adaptar els diversos preceptes de la Llei a les característiques específiques de cada sector.
Per la seva senzillesa, rapidesa i comoditat per als usuaris, es potencia igualment el recurs a l'arbitratge i als procediments alternatius de resolució de conflictes que es puguin crear mitjançant codis de conducta, per dirimir les disputes que puguin sorgir en la contractació electrònica i en l'ús dels altres serveis de la societat de la informació.
S'afavoreix, a més, l'ús de mitjans electrònics en la tramitació d'aquests procediments, respectant, si s'escau, les normes que, sobre la utilització d'aquests mitjans, estableixi la normativa específica sobre arbitratge.
De conformitat amb el que disposen les directives 2000/31/CE i 98/27/CE, es regula l'acció de cessació que es pot exercitar per fer cessar la realització de conductes contràries a aquesta Llei que vulnerin els interessos dels consumidors i usuaris.
Per exercir aquesta acció s'ha de tenir en compte, a més del que disposa aquesta Llei, el que estableix la Llei general d'incorporació de la Directiva 98/27/CE.
Així mateix, la Llei preveu la possibilitat que els ciutadans i les entitats s'adrecin a ministeris i òrgans administratius per obtenir informació pràctica sobre diferents aspectes relacionats amb les matèries objecte d'aquesta Llei, fet que requereix que s'estableixin mecanismes que assegurin la màxima coordinació entre aquells i l'homogeneïtat i coherència de la informació subministrada als usuaris.
Finalment, s'estableix un règim sancionador proporcionat però eficaç, com indica la Directiva 2000/31/CE, per dissuadir els prestadors de serveis de l'incompliment del que disposa aquesta Llei.
Així mateix, la Llei inclou una sèrie de previsions orientades a fer efectiva l'accessibilitat de les persones amb discapacitat a la informació proporcionada per mitjans electrònics, i molt especialment a la informació subministrada per les administracions públiques, compromís a què es refereix la resolució del Consell de la Unió Europea de 25 de març de 2002, sobre accessibilitat dels llocs web públics i del seu contingut.
Aquesta disposició ha estat elaborada seguint un ampli procés de consulta pública i ha estat sotmesa al procediment d'informació en matèria de normes i reglamentacions tècniques que preveuen la Directiva 98/34/CE, del Parlament Europeu i del Consell, de 22 de juny, modificada per la Directiva 98/48/CE, del Parlament Europeu i del Consell, de 20 de juliol, i el Reial decret 1337/1999, de 31 de juliol.
És objecte d'aquesta Llei la regulació del règim jurídic dels serveis de la societat de la informació i de la contractació per via electrònica, referent a les obligacions dels prestadors de serveis inclosos els que actuen com a mitjancers en la transmissió de continguts per les xarxes de telecomunicacions, les comunicacions comercials per via electrònica, la informació prèvia i posterior a la subscripció de contractes electrònics, les condicions relatives a la seva validesa i eficàcia i el règim sancionador aplicable als prestadors de serveis de la societat de la informació.
Les disposicions contingudes en aquesta Llei s'entenen sense perjudici del que disposen altres normes estatals o autonòmiques alienes a l'àmbit normatiu coordinat, o que tinguin com a finalitat la protecció de la salut i seguretat pública, inclosa la salvaguarda de la defensa nacional, els interessos del consumidor, el règim tributari aplicable als serveis de la societat de la informació, la protecció de dades personals i la normativa reguladora de defensa de la competència.
Aquesta Llei és aplicable als prestadors de serveis de la societat de la informació establerts a Espanya i als serveis prestats per ells.
S'entén que un prestador de serveis està establert a Espanya quan la seva residència o domicili social estiguin en territori espanyol, sempre que aquests coincideixin amb el lloc en el qual estigui efectivament centralitzada la gestió administrativa i la direcció dels seus negocis.
En altre cas, cal atenir-se al lloc en el qual es realitzi la gestió o direcció.
Així mateix, aquesta Llei és aplicable als serveis de la societat de la informació que els prestadors residents o domiciliats en un altre Estat ofereixin a través d'un establiment permanent situat a Espanya.
Es considera que un prestador opera mitjançant un establiment permanent situat en territori espanyol quan disposi en aquest territori, de forma continuada o habitual, d'instal·lacions o llocs de treball, en els quals realitzi tota o part de la seva activitat.
Als efectes que preveu aquest article, es presumeix que el prestador de serveis està establert a Espanya quan el prestador o alguna de les seves sucursals s'hagi inscrit al Registre mercantil o en un altre registre públic espanyol on sigui necessari inscriure's per adquirir personalitat jurídica.
La utilització de mitjans tecnològics situats a Espanya, per a la prestació o l'accés al servei, no serveix com a criteri per determinar, per si sol, l'establiment a Espanya del prestador.
Els prestadors de serveis de la societat de la informació establerts a Espanya estan subjectes a les altres disposicions de l'ordenament jurídic espanyol que els siguin aplicables, en funció de l'activitat que portin a terme, amb independència de la utilització de mitjans electrònics per a la seva realització.
Sense perjudici del que disposen els articles 7.1 i 8, aquesta Llei s'aplica als prestadors de serveis de la societat de la informació establerts en un altre Estat membre de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu quan el destinatari dels serveis radiqui a Espanya i els serveis afectin les matèries següents:
a ) Drets de propietat intel·lectual o industrial.
b ) Emissió de publicitat per institucions d'inversió col·lectiva.
c ) Activitat d'assegurança directa realitzada en règim de dret d'establiment o en règim de lliure prestació de serveis.
d ) Obligacions nascudes dels contractes signats per persones físiques que tinguin la condició de consumidors.
e ) Règim d'elecció per les parts contractants de la legislació aplicable al seu contracte.
f ) Licitud de les comunicacions comercials per correu electrònic o un altre mitjà de comunicació electrònica equivalent no sol·licitades.
En tot cas, la constitució, transmissió, modificació i extinció de drets reals sobre béns immobles situats a Espanya se subjecta als requisits formals de validesa i eficàcia que estableix l'ordenament jurídic espanyol.
Els prestadors de serveis als quals es refereix l'apartat 1 queden sotmesos igualment a les normes de l'ordenament jurídic espanyol que regulin les matèries assenyalades a l'esmentat apartat.
No és aplicable el que disposen els apartats anteriors als casos en els quals, de conformitat amb les normes reguladores de les matèries enumerades a l'apartat 1, no sigui aplicable la llei del país on resideixi o estigui establert el destinatari del servei.
Als prestadors establerts en països que no siguin membres de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu, els és aplicable el que disposen els articles 7.2 i 11.2.
Els prestadors que dirigeixin els seus serveis específicament al territori espanyol queden subjectes, a més, a les obligacions que preveu aquesta Llei, sempre que això no contravingui al que estableixen els tractats o convenis internacionals que siguin aplicables.
Es regeixen per la seva normativa específica les activitats i els serveis següents de la societat de la informació:
a ) Els serveis prestats per notaris i registradors de la propietat i mercantils en l'exercici de les seves respectives funcions públiques.
b ) Els serveis prestats per advocats i procuradors en l'exercici de les seves funcions de representació i defensa en judici.
Les disposicions d'aquesta Llei, amb l'excepció del que estableix l'article 7.1, són aplicables als serveis de la societat de la informació relatius a jocs d'atzar que impliquin apostes de valor econòmic, sense perjudici del que estableix la seva legislació específica estatal o autonòmica.
La prestació de serveis de la societat de la informació no està subjecta a autorització prèvia.
Aquesta norma no afecta els règims d'autorització que preveu l'ordenament jurídic que no tinguin per objecte específic i exclusiu la prestació per via electrònica dels serveis corresponents.
La prestació de serveis de la societat de la informació que procedeixin d'un prestador establert en algun Estat membre de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu es realitza en règim de lliure prestació de serveis, sense que s'hi pugui establir cap tipus de restricció per raons derivades de l'àmbit normatiu coordinat, excepte en els casos previstos en els articles 3 i 8.
L'aplicació del principi de lliure prestació de serveis de la societat de la informació a prestadors establerts en estats no membres de l'Espai Econòmic Europeu s'ha d'atenir als acords internacionals que siguin aplicables.
En cas que un determinat servei de la societat de la informació atempti o pugui atemptar contra els principis que s'expressen a continuació, els òrgans competents per a la seva protecció, en l'exercici de les funcions que tinguin legalment atribuïdes, poden adoptar les mesures necessàries perquè s'interrompi la seva prestació o per retirar les dades que els vulneren.
Els principis a què al·ludeix aquest apartat són els següents:
a ) La salvaguarda de l'ordre públic, la investigació penal, la seguretat pública i la defensa nacional.
b ) La protecció de la salut pública o de les persones físiques o jurídiques que tinguin la condició de consumidors o usuaris, fins i tot quan actuïn com a inversors.
c ) El respecte a la dignitat de la persona i al principi de no-discriminació per motius de raça, sexe, religió, opinió, nacionalitat, discapacitat o qualsevol altra circumstància personal o social, i
d ) La protecció de la joventut i de la infància.
e ) La salvaguarda dels drets de propietat intel·lectual.
En l'adopció i el compliment de les mesures de restricció a què al·ludeix aquest apartat s'han de respectar, en tot cas, les garanties, normes i procediments previstos en l'ordenament jurídic per protegir els drets a la intimitat personal i familiar, a la protecció de les dades personals, a la llibertat d'expressió o a la llibertat d'informació, quan aquests puguin resultar afectats.
En tots els casos en què la Constitució i les lleis reguladores dels respectius drets i llibertats així ho prevegin de forma excloent, només l'autoritat judicial competent pot adoptar les mesures que preveu aquest article, en qualitat de garant del dret a la llibertat d'expressió, del dret de producció i creació literària, artística, científica i tècnica, la llibertat de càtedra i el dret d'informació.
Els òrgans competents per adoptar les mesures a què es refereix l'apartat anterior, a fi d'identificar el responsable del servei de la societat de la informació que està tenint la conducta presumptament vulneradora, poden requerir als prestadors de serveis de la societat de la informació la cessió de les dades que permetin aquesta identificació a fi que pugui comparèixer en el procediment.
Aquest requeriment exigeix l'autorització judicial prèvia d'acord amb el que preveu l'apartat primer de l'article 122 bis de la Llei reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.
Una vegada obtinguda l'autorització, els prestadors estan obligats a facilitar les dades necessàries per portar a terme la identificació.
L'adopció de restriccions a la prestació de serveis de la societat de la informació provinents de prestadors establerts en un Estat de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu diferent d'Espanya ha de seguir el procediment de cooperació intracomunitari descrit en el següent apartat d'aquest article, sense perjudici del que disposa la legislació processal i de cooperació judicial.
Quan un òrgan competent acordi, en l'exercici de les competències que tingui legalment atribuïdes, i d'acord amb el que disposa el paràgraf a de l'apartat 4 de l'article 3 de la Directiva 2000/31/CE, establir restriccions que afectin un servei de la societat de la informació que procedeixi d'algun dels estats membres de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu diferent d'Espanya, l'esmentat òrgan ha de seguir el procediment següent:
a ) L'òrgan competent ha de requerir l'Estat membre en què estigui establert el prestador afectat perquè adopti les mesures oportunes.
En cas que no les adopti o siguin insuficients, l'esmentat òrgan ha de notificar, amb caràcter previ, a la Comissió Europea o, si s'escau, al Comitè Mixt de l'Espai Econòmic Europeu i a l'Estat membre de què es tracti les mesures que té intenció d'adoptar.
b ) En els supòsits d'urgència, l'òrgan competent pot adoptar les mesures oportunes, i notificarles a l'Estat membre de procedència i a la Comissió Europea o, si s'escau, al Comitè Mixt de l'Espai Econòmic Europeu com més aviat millor i, en qualsevol cas, com a màxim, en el termini de quinze dies des de la seva adopció.
Així mateix, ha d'indicar la causa de l'esmentada urgència.
Els requeriments i les notificacions a què al·ludeix aquest apartat s'han de fer sempre a través de l'òrgan de l'Administració General de l'Estat competent per a la comunicació i transmissió d'informació a les Comunitats Europees.
Els òrgans competents d'altres estats membres de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu poden requerir la col·laboració dels prestadors de serveis d'intermediació establerts a Espanya en els termes que preveu l'apartat 2 de l'article 11 d'aquesta Llei si ho consideren necessari per garantir l'eficàcia de les mesures de restricció que adoptin a l'empara de l'apartat anterior.
Les mesures de restricció que s'adoptin a l'empara d'aquest article, en tot cas, han de complir les garanties i els requisits que preveuen els apartats 3 i 4 de l'article 11 d'aquesta Llei.
Sense perjudici dels requisits que en matèria d'informació estableix la normativa vigent, el prestador de serveis de la societat de la informació està obligat a disposar dels mitjans que permetin, tant als destinataris del servei com als òrgans competents, accedir per mitjans electrònics, de manera permanent, fàcil, directa i gratuïta, a la informació següent:
a ) El nom o la denominació social; la residència o el domicili o, si no, l'adreça d'un dels seus establiments permanents a Espanya; l'adreça electrònica i qualsevol altra dada que permeti d'establir-hi una comunicació directa i efectiva.
b ) Les dades de la seva inscripció en el Registre Mercantil en el qual, si s'escau, estiguin inscrits o d'un altre registre públic en el qual ho estiguin per a l'adquisició de personalitat jurídica o als únics efectes de publicitat.
c ) En el cas que la seva activitat estigui subjecta a un règim d'autorització administrativa prèvia, les dades relatives a l'autorització i les identificatives de l'òrgan competent encarregat de la supervisió.
d ) Si exerceix una professió regulada hi ha d'indicar:
Les dades del col·legi professional al qual, si s'escau, pertanyi i el número de col·legiat.
El títol acadèmic oficial o professional que tingui.
L'Estat de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu on es va expedir el títol i, si s'escau, la corresponent homologació o reconeixement.
Les normes professionals aplicables a l'exercici de la seva professió i els mitjans a través dels quals es puguin conèixer, inclosos els electrònics.
e ) El número d'identificació fiscal que li correspongui.
f ) Quan el servei de la societat de la informació faci referència a preus, s'ha de facilitar informació clara i exacta sobre el preu del producte o servei, indicant si inclou o no els impostos aplicables i, si s'escau, sobre les despeses de tramesa.
g ) Els codis de conducta a què, si s'escau, estigui adherit i la manera de consultar-los electrònicament.
L'obligació de facilitar aquesta informació es dóna per complerta si el prestador la inclou a la seva pàgina o lloc d'Internet en les condicions que assenyala l'apartat 1.
El que disposa aquest apartat s'entén sense perjudici del que estableix la normativa de telecomunicacions, en especial, en relació amb els requisits aplicables per a l'accés per part dels usuaris als rangs de numeració telefònica, si s'escau, atribuïts als serveis de tarifació addicional.
Quan un òrgan competent hagi ordenat, en l'exercici de les competències que legalment tingui atribuïdes, que s'interrompi la prestació d'un servei de la societat de la informació o la retirada de determinats continguts provinents de prestadors establerts a Espanya, i per a això sigui necessària la col·laboració dels prestadors de serveis d'intermediació, l'esmentat òrgan pot ordenar als esmentats prestadors que suspenguin el corresponent servei d'intermediació utilitzat per a la provisió del servei de la societat de la informació o dels continguts la interrupció o retirada dels quals hagin estat ordenats respectivament.
Si per garantir l'efectivitat de la resolució que acordi la interrupció de la prestació d'un servei o la retirada de continguts procedents d'un prestador establert en un Estat no pertanyent a la Unió Europea o a l'espai Econòmic Europeu, l'òrgan competent considera necessari impedir-los l'accés des d'Espanya, i per a això sigui necessària la col·laboració dels prestadors de serveis d'intermediació establerts a Espanya, l'esmentat òrgan pot ordenar als esmentats prestadors de serveis d'intermediació que suspenguin el corresponent servei d'intermediació utilitzat per a la provisió del servei de la societat de la informació o dels continguts la interrupció o retirada dels quals hagin estat ordenats respectivament.
En l'adopció i el compliment de les mesures a què es refereixen els apartats anteriors, s'han de respectar, en tot cas, les garanties, normes i procediments que preveu l'ordenament jurídic per protegir els drets a la intimitat personal i familiar, a la protecció de les dades personals, a la llibertat d'expressió o a la llibertat d'informació, quan aquests puguin resultar afectats.
En tots els casos en què la Constitució, les normes reguladores dels respectius drets i llibertats o les que resultin aplicables a les diferents matèries atribueixin competència als òrgans jurisdiccionals de forma excloent per intervenir en l'exercici d'activitats o drets, només l'autoritat judicial competent pot adoptar les mesures que preveu aquest article.
En particular, l'autorització del segrest de pàgines d'Internet o de la seva restricció quan aquesta afecti els drets i les llibertats d'expressió i informació i altres emparats en els termes que estableix l'article 20 de la Constitució només pot ser decidida pels òrgans jurisdiccionals competents.
Les mesures a què fa referència aquest article han de ser objectives, proporcionades i no discriminatòries, i s'han d'adoptar de forma cautelar o en execució de les resolucions que es dictin, de conformitat amb els procediments administratius legalment establerts o amb els que preveu la legislació processal que correspongui.
Els proveïdors de serveis d'intermediació establerts a Espanya d'acord amb el que disposa l'article 2 d'aquesta Llei que realitzin activitats consistents en la prestació de serveis d'accés a Internet, estan obligats a informar els seus clients de forma permanent, fàcil, directa i gratuïta, sobre els diferents mitjans de caràcter tècnic que augmentin els nivells de la seguretat de la informació i permetin, entre d'altres, la protecció enfront de virus informàtics i programes espia, i la restricció dels correus electrònics no sol·licitats.
Els proveïdors de serveis d'accés a Internet i els prestadors de serveis de correu electrònic o de serveis similars han d'informar els seus clients de forma permanent, fàcil, directa i gratuïta sobre les mesures de seguretat que apliquin en la provisió dels esmentats serveis.
Igualment, els proveïdors de serveis referits en l'apartat 1 han d'informar sobre les eines existents per al filtratge i la restricció de l'accés a determinats continguts i serveis a Internet no volguts o que puguin ser nocius per a la joventut i la infància.
Els proveïdors de serveis esmentats en l'apartat 1 han de facilitar informació als seus clients sobre les possibles responsabilitats en què puguin incórrer per l'ús d'Internet amb fins il·lícits, en particular, per a la comissió d'il·lícits penals i per la vulneració de la legislació en matèria de propietat intel·lectual i industrial.
Les obligacions d'informació referides en els apartats anteriors s'han de donar per complertes si el corresponent proveïdor inclou la informació exigida en la seva pàgina o lloc principal d'Internet en la forma establerta en els esmentats apartats.
Els prestadors de serveis de la societat de la informació estan subjectes a la responsabilitat civil, penal i administrativa establerta amb caràcter general en l'ordenament jurídic, sense perjudici del que disposa aquesta Llei.
Per determinar la responsabilitat dels prestadors de serveis per l'exercici d'activitats d'intermediació, cal atenir-se al que estableixen els articles següents.
Els operadors de xarxes de telecomunicacions i proveïdors d'accés a una xarxa de telecomunicacions que prestin un servei d'intermediació que consisteixi a transmetre per una xarxa de telecomunicacions dades facilitades pel destinatari del servei o a facilitar-hi l'accés no són responsables per la informació transmesa, llevat que ells mateixos n'hagin originat la transmissió, hagin modificat les dades o hagin seleccionat les dades o els destinataris de les dades.
No s'entén per modificació la manipulació estrictament tècnica dels arxius que continguin les dades, que té lloc durant la seva transmissió.
Les activitats de transmissió i provisió d'accés a què es refereix l'apartat anterior inclouen l'emmagatzemament automàtic, provisional i transitori de les dades, sempre que serveixi exclusivament per permetre'n la transmissió per la xarxa de telecomunicacions i la durada no superi el temps raonablement necessari.
Els prestadors d'un servei d'intermediació que transmetin per una xarxa de telecomunicacions dades facilitades per un destinatari del servei i, amb l'única finalitat de fer més eficaç la transmissió ulterior a altres destinataris que les sol·licitin, les emmagatzemin en els seus sistemes de forma automàtica, provisional i temporal, no són responsables pel contingut d'aquestes dades ni per la reproducció temporal d'aquestes, si:
a ) No modifiquen la informació.
b ) Permeten l'accés a la informació només als destinataris que compleixin les condicions imposades a aquesta finalitat, pel destinatari la informació del qual se sol·licita.
c ) Respecten les normes generalment acceptades i aplicades pel sector per actualitzar la informació.
d ) No interfereixen en la utilització lícita de tecnologia generalment acceptada i emprada pel sector, a fi d'obtenir dades sobre la utilització de la informació, i
e ) Retiren la informació que hagin emmagatzemat o fan impossible accedir-hi, quan tinguin coneixement efectiu:
Que ha estat retirada del lloc de la xarxa en la qual estava inicialment.
Que s'ha impossibilitat l'accés a la informació, o
Que un tribunal o òrgan administratiu competent ha ordenat retirar-la o impedir que s'hi accedeixi.
Els prestadors d'un servei d'intermediació consistent a allotjar dades proporcionades pel destinatari d'aquest servei no són responsables per la informació emmagatzemada a petició del destinatari, sempre que:
a ) No tinguin coneixement efectiu que l'activitat o la informació emmagatzemada és il·lícita o que lesiona béns o drets d'un tercer susceptibles d'indemnització, o
b ) Si en tenen, actuïn amb diligència per retirar les dades o fer impossible accedir-hi.
S'entén que el prestador de serveis té el coneixement efectiu al qual es refereix el paràgraf a quan un òrgan competent hagi declarat la il·licitud de les dades, n'hagi ordenat la retirada o que s'impossibiliti l'accés a aquestes dades, o s'hagi declarat l'existència de la lesió, i el prestador conegui la resolució corresponent, sense perjudici dels procediments de detecció i retirada de continguts que els prestadors apliquin en virtut d'acords voluntaris i d'altres mitjans de coneixement efectiu que es puguin establir.
L'exempció de responsabilitat que estableix l'apartat 1 no opera en el cas que el destinatari del servei actuï sota la direcció, l'autoritat o el control del seu prestador.
Els prestadors de serveis de la societat de la informació que facilitin enllaços a altres continguts o incloguin en els seus continguts directoris o instruments de recerca de continguts no són responsables per la informació a què adrecin als destinataris dels seus serveis, sempre que:
a ) No tinguin coneixement efectiu que l'activitat o la informació a què remeten o que recomanen és il·lícita o que lesiona béns o drets d'un tercer susceptibles d'indemnització, o
b ) Si en tenen, actuïn amb diligència per suprimir o inutilitzar l'enllaç corresponent.
S'entén que el prestador de serveis té el coneixement efectiu al qual es refereix el paràgraf a quan un òrgan competent hagi declarat la il·licitud de les dades, n'hagi ordenat la retirada o que s'impossibiliti accedir-hi, o s'hagi declarat l'existència de la lesió, i el prestador conegui la resolució corresponent, sense perjudici dels procediments de detecció i retirada de continguts que els prestadors apliquin en virtut d'acords voluntaris i d'altres mitjans de coneixement efectiu que es puguin establir.
L'exempció de responsabilitat que estableix l'apartat 1 no opera en el supòsit que el proveïdor de continguts al qual s'enllaci o la localització del qual es faciliti actuï sota la direcció, l'autoritat o el control del prestador que faciliti la localització d'aquests continguts.
Les administracions públiques han d'impulsar, a través de la coordinació i l'assessorament, l'elaboració i aplicació de codis de conducta voluntaris, per part de les corporacions, associacions o organitzacions comercials, professionals i de consumidors, en les matèries que regula aquesta Llei.
L'Administració General de l'Estat ha de fomentar, en especial, l'elaboració de codis de conducta d'àmbit comunitari o internacional.
Els codis de conducta que afectin els consumidors i usuaris han d'estar subjectes, a més, al capítol V de la Llei 3/1991, de 10 de gener, de competència deslleial.
Els codis de conducta poden tractar, en particular, sobre els procediments per detectar i retirar continguts il·lícits i protegir els destinataris davant la tramesa per via electrònica de comunicacions comercials no sol·licitades, així com sobre els procediments extrajudicials per resoldre els conflictes que sorgeixin per la prestació dels serveis de la societat de la informació.
En l'elaboració d'aquests codis s'ha de garantir la participació de les associacions de consumidors i usuaris i la de les organitzacions representatives de persones amb discapacitats físiques o psíquiques, quan afectin els seus interessos respectius.
Quan el seu contingut pugui afectar-los, els codis de conducta han de tenir especialment en compte la protecció dels menors i de la dignitat humana, i s'han de poder elaborar, si cal, codis específics sobre aquestes matèries.
Els poders públics han d'estimular, en particular, l'establiment de criteris comuns acordats per la indústria per classificar i etiquetar continguts i l'adhesió dels prestadors a aquests criteris.
Els codis de conducta als quals fan referència els apartats precedents han de ser accessibles per via electrònica.
S'ha de fomentar la seva traducció a altres llengües oficials, en l'Estat i de la Unió Europea, amb l'objecte de donar-los més difusió.
Les comunicacions comercials i les ofertes promocionals, a més de regir-se per aquesta Llei, es regeixen per la seva normativa pròpia i la vigent en matèria comercial i de publicitat.
En tot cas, és aplicable la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal, i la seva normativa de desplegament, en especial, pel que fa a l'obtenció de dades personals, la informació als interessats i la creació i manteniment de fitxers de dades personals.
Les comunicacions comercials fetes per via electrònica han de ser clarament identificables com a tals, i la persona física o jurídica en nom de la qual es fan també ha de ser clarament identificable.
En els supòsits d'ofertes promocionals, com les que incloguin descomptes, premis i regals, i de concursos o jocs promocionals, amb l'autorització prèvia corresponent, s'ha d'assegurar, a més del compliment dels requisits que estableixen l'apartat anterior i les normes d'ordenació del comerç, que quedin clarament identificats com a tals i que les condicions d'accés i, si s'escau, de participació siguin fàcilment accessibles i s'expressin de forma clara i inequívoca.
El que disposen els apartats anteriors s'entén sense perjudici del que disposin les normatives dictades per les comunitats autònomes amb competències exclusives sobre consum.
En tot cas, queda prohibit l'enviament de comunicacions comercials en les quals es dissimuli o s'oculti la identitat del remitent per compte de qui s'efectua la comunicació o que contravinguin el que disposa aquest article, així com les comunicacions en les quals s'inciti els destinataris a visitar pàgines d'Internet que contravinguin el que disposa aquest article.
Queda prohibida la tramesa de comunicacions publicitàries o promocionals per correu electrònic o un altre mitjà de comunicació electrònica equivalent que prèviament no hagin estat sol·licitades o expressament autoritzades pels destinataris d'aquestes.
El que disposa l'apartat anterior no és aplicable quan hi hagi una relació contractual prèvia, sempre que el prestador hagi obtingut de forma lícita les dades de contacte del destinatari i les utilitzi per trametre comunicacions comercials referents a productes o serveis de la seva pròpia empresa que siguin similars als que inicialment van ser objecte de contractació amb el client.
En tot cas, el prestador ha d'oferir al destinatari la possibilitat d'oposar-se al tractament de les seves dades amb fins promocionals mitjançant un procediment senzill i gratuït, tant en el moment de recollida de les dades com en cadascuna de les comunicacions comercials que li adreci.
Quan les comunicacions s'hagin remès per correu electrònic, el mitjà esmentat ha de consistir necessàriament en la inclusió d'una adreça de correu electrònic o una altra adreça electrònica vàlida on es pugui exercir aquest dret, i queda prohibit trametre comunicacions que no incloguin l'adreça esmentada.
El destinatari pot revocar en qualsevol moment el consentiment prestat a la recepció de comunicacions comercials amb la simple notificació de la seva voluntat al remitent.
A aquest efecte, els prestadors de serveis han d'habilitar procediments senzills i gratuïts perquè els destinataris de serveis puguin revocar el consentiment que hagin prestat.
Quan les comunicacions s'hagin remès per correu electrònic el mitjà esmentat ha de consistir necessàriament en la inclusió d'una adreça de correu electrònic o una altra adreça electrònica vàlida on es pugui exercir aquest dret, i queda prohibit trametre comunicacions que no incloguin l'adreça esmentada.
Així mateix, han de facilitar informació accessible per mitjans electrònics sobre els esmentats procediments.
Els prestadors de serveis poden utilitzar dispositius d'emmagatzematge i recuperació de dades en equips terminals dels destinataris, a condició que aquests hagin donat el seu consentiment després que se'ls hagi facilitat informació clara i completa sobre la seva utilització, en particular, sobre els fins del tractament de les dades, d'acord amb el que disposa la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal.
Quan sigui tècnicament possible i eficaç, el consentiment del destinatari per acceptar el tractament de les dades es pot facilitar mitjançant l'ús dels paràmetres adequats del navegador o altres aplicacions.
L'anterior no impedeix el possible emmagatzematge o accés d'índole tècnica al fi únic d'efectuar la transmissió d'una comunicació per una xarxa de comunicacions electròniques o, en la mesura que sigui estrictament necessari, per a la prestació d'un servei de la societat de la informació expressament sol·licitat pel destinatari.
Els contractes formalitzats per via electrònica produeixen tots els efectes previstos per l'ordenament jurídic, quan hi concorrin el consentiment i els altres requisits necessaris per a la seva validesa.
Els contractes electrònics es regeixen pel que disposa aquest títol, pels Codis Civil i de Comerç i per la resta de normes civils o mercantils sobre contractes, en especial, les normes de protecció dels consumidors i usuaris i d'ordenació de l'activitat comercial.
Perquè sigui vàlida la formalització de contractes per via electrònica no és necessari l'acord previ de les parts sobre la utilització de mitjans electrònics.
Sempre que la llei exigeixi que el contracte o qualsevol informació relacionada amb el contracte consti per escrit, aquest requisit s'entén satisfet si el contracte o la informació es conté en un suport electrònic.
El que disposa aquest títol no és aplicable als contractes relatius al dret de família i successions.
Els contractes, negocis o actes jurídics en els quals la llei determini per a la seva validesa o per a la producció de determinats efectes la forma documental pública, o que requereixin per llei la intervenció d'òrgans jurisdiccionals, notaris, registradors de la propietat i mercantils o autoritats públiques, es regeixen per la seva legislació específica.
La prova de la formalització d'un contracte per via electrònica i la de les obligacions que hi tenen el seu origen s'ha de subjectar a les regles generals de l'ordenament jurídic.
Quan els contractes formalitzats per via electrònica estiguin signats electrònicament cal atenir-se al que estableix l'article 3 de la Llei 59/2003, de 19 de desembre, de signatura electrònica.
En tot cas, el suport electrònic en el qual consti un contracte formalitzat per via electrònica és admissible en judici com a prova documental.
Les parts poden pactar que un tercer arxivi les declaracions de voluntat que integren els contractes electrònics i que consigni la data i l'hora en què les comunicacions han tingut lloc.
La intervenció de les dites terceres parts no pot alterar ni substituir les funcions que correspon realitzar a les persones facultades conforme a dret per donar fe pública.
El tercer ha d'arxivar en suport informàtic les declaracions que hagin tingut lloc per via telemàtica entre les parts pel temps estipulat que, en cap cas, no pot ser inferior a cinc anys.
Per determinar la llei aplicable als contractes electrònics cal atenir-se al que disposen les normes de dret internacional privat de l'ordenament jurídic espanyol, i s'ha de tenir en compte per a la seva aplicació el que estableixen els articles 2 i 3 d'aquesta Llei.
A més del compliment dels requisits en matèria d'informació que s'estableixen en la normativa vigent, el prestador de serveis de la societat de la informació que faci activitats de contractació electrònica té l'obligació de posar a disposició del destinatari, abans de començar el procediment de contractació i mitjançant tècniques adequades al mitjà de comunicació utilitzat, de forma permanent, fàcil i gratuïta, informació clara, comprensible i inequívoca sobre els aspectes següents:
a ) Els diferents tràmits que s'han de seguir per subscriure el contracte.
b ) Si el prestador arxiva el document electrònic en què es formalitza el contracte i si aquest és accessible.
c ) Els mitjans tècnics que posa a la seva disposició per identificar i corregir errors en la introducció de les dades, i
d ) La llengua o les llengües en què es pot formalitzar el contracte.
L'obligació de posar a disposició del destinatari la informació referida en el paràgraf anterior s'ha de donar per complerta si el prestador la inclou en la seva pàgina o lloc d'Internet en les condicions que assenyala l'esmentat paràgraf.
Quan el prestador dissenyi específicament els seus serveis de contractació electrònica perquè s'hi accedeixi mitjançant dispositius que disposin de pantalles de format reduït, s'entén complerta l'obligació establerta en aquest apartat quan faciliti de manera permanent, fàcil, directa i exacta l'adreça d'Internet en què l'esmentada informació és posada a disposició del destinatari.
El prestador no té l'obligació de facilitar la informació que assenyala l'apartat anterior quan:
a ) Els dos contractants així ho acordin i cap d'ells tingui la consideració de consumidor, o
b ) El contracte s'hagi subscrit exclusivament mitjançant un intercanvi de correu electrònic o un altre tipus de comunicació electrònica equivalent.
Sense perjudici del que disposa la legislació específica, les ofertes o propostes de contractació realitzades per via electrònica són vàlides durant el període que fixi l'oferent o, si no, durant tot el temps que romanguin accessibles als destinataris del servei.
Amb caràcter previ a l'inici del procediment de contractació, el prestador de serveis ha de posar a disposició del destinatari les condicions generals a què, si s'escau, hagi de subjectar-se el contracte, de manera que aquestes puguin ser emmagatzemades i reproduïdes pel destinatari.
L'oferent està obligat a confirmar la recepció de l'acceptació al qui la va fer per algun dels mitjans següents:
a ) La tramesa d'un justificant de recepció per correu electrònic o un altre mitjà de comunicació electrònica equivalent a l'adreça que l'acceptant hagi assenyalat, en el termini de les vint-i-quatre hores següents a la recepció de l'acceptació, o
b ) La confirmació, per un mitjà equivalent a l'utilitzat en el procediment de contractació, de l'acceptació rebuda, tan aviat com l'acceptant hagi completat el procediment, sempre que la confirmació pugui ser arxivada pel seu destinatari.
En els casos en què l'obligació de confirmació correspongui a un destinatari de serveis, el prestador ha de facilitar el compliment de l'obligació, i posar a disposició del destinatari algun dels mitjans indicats en aquest apartat.
Aquesta obligació és exigible tant si la confirmació s'ha d'adreçar al mateix prestador com a un altre destinatari.
S'entén que s'ha rebut l'acceptació i la seva confirmació quan les parts a les quals s'adrecin en puguin tenir constància.
En el cas que la recepció de l'acceptació es confirmi mitjançant un justificant de recepció, es presumeix que el destinatari en pot tenir l'esmentada constància des del moment en què hagi estat emmagatzemat al servidor en el qual hi hagi donat d'alta el seu compte de correu electrònic, o al dispositiu utilitzat per rebre comunicacions.
No és necessari confirmar la recepció de l'acceptació d'una oferta quan:
a ) Els dos contractants ho acordin i cap d'ells tingui la consideració de consumidor, o
b ) El contracte s'hagi formalitzat exclusivament mitjançant intercanvi de correu electrònic o un altre tipus de comunicació electrònica equivalent, quan aquests mitjans no siguin utilitzats amb el propòsit exclusiu d'eludir el compliment d'aquesta obligació.
Els contractes formalitzats per via electrònica en els quals intervingui com a part un consumidor es presumeixen formalitzats al lloc en el qual aquest tingui la seva residència habitual.
Els contractes electrònics entre empresaris o professionals, si no hi ha pacte entre les parts, es presumeixen formalitzats al lloc on estigui establert el prestador de serveis.
Contra les conductes contràries a aquesta Llei que lesionin interessos col·lectius o difusos dels consumidors es pot interposar acció de cessació.
L'acció de cessació es dirigeix a obtenir una sentència que condemni el demandat a cessar en la conducta contrària a aquesta Llei i a prohibir-ne la futura reiteració.
Així mateix, l'acció es pot exercir per prohibir la realització d'una conducta quan aquesta hagi finalitzat al temps d'exercitar l'acció, si existeixen indicis suficients que en facin témer la reiteració de manera imminent.
L'acció de cessació s'exerceix d'acord amb les prescripcions de la Llei d'enjudiciament civil per a aquesta classe d'accions.
Estan legitimats per interposar l'acció de cessació:
a ) Les persones físiques o jurídiques titulars d'un dret o interès legítim, incloses les que es puguin veure perjudicades per infraccions de les disposicions que contenen els articles 21 i 22, entre aquestes, els proveïdors de serveis de comunicacions electròniques que vulguin protegir els seus interessos comercials legítims o els interessos dels seus clients.
b ) Els grups de consumidors o usuaris afectats, en els casos i les condicions que preveu la Llei d'enjudiciament civil.
c ) Les associacions de consumidors i usuaris que reuneixin els requisits establerts a la Llei 26/1984, de 19 de juliol, general per a la defensa dels consumidors i usuaris, o, si s'escau, a la legislació autonòmica en matèria de defensa dels consumidors.
e ) L'Institut Nacional del Consum i els òrgans corresponents de les comunitats autònomes i de les corporacions locals competents en matèria de defensa dels consumidors.
f ) Les entitats d'altres estats membres de la Unió Europea constituïdes per a la protecció dels interessos col·lectius o difusos dels consumidors que estiguin habilitades davant de la Comissió Europea mitjançant la seva inclusió a la llista publicada a tal finalitat en el Diari Oficial de les Comunitats Europees.
Els jutges i tribunals han d'acceptar la llista com a prova de la capacitat de l'entitat habilitada per ser part, sense perjudici d'examinar si la finalitat de l'entitat i els interessos afectats legitimen l'exercici de l'acció.
El prestador i el destinatari de serveis de la societat de la informació poden sotmetre els seus conflictes als arbitratges que preveu la legislació d'arbitratge i de defensa dels consumidors i usuaris, i als procediments de resolució extrajudicial de conflictes que s'instaurin per mitjà de codis de conducta o altres instruments d'autoregulació.
En els procediments de resolució extrajudicial de conflictes a què fa referència l'apartat anterior, es pot fer ús de mitjans electrònics, en els termes que estableixi la seva normativa específica.
Els destinataris i prestadors de serveis de la societat de la informació es poden adreçar a qualssevol òrgans competents en matèria de societat de la informació, sanitat i consum de les administracions públiques, per:
a ) Aconseguir informació general sobre els seus drets i obligacions contractuals en el marc de la normativa aplicable a la contractació electrònica,
b ) Informar-se sobre els procediments de resolució judicial i extrajudicial de conflictes, i
c ) Obtenir les dades de les autoritats, associacions o organitzacions que puguin facilitar-los informació addicional o assistència pràctica.
La comunicació amb els esmentats òrgans es pot fer per mitjans electrònics.
El Consell General del Poder Judicial ha de remetre al Ministeri de Justícia, en la forma i amb la periodicitat que s'acordi mitjançant un conveni entre els dos òrgans, totes les resolucions judicials que continguin pronunciaments rellevants sobre la validesa i l'eficàcia dels contractes formalitzats per via electrònica, sobre la seva utilització com a prova en judici, o sobre els drets, les obligacions i el règim de responsabilitat dels destinataris i els prestadors de serveis de la societat de la informació.
Els òrgans arbitrals i els responsables dels altres procediments de resolució extrajudicial de conflictes als quals es refereix l'article 32.1 han de comunicar al Ministeri de Justícia els laudes o les decisions que tinguin importància per a la prestació de serveis de la societat de la informació i el comerç electrònic d'acord amb els criteris indicats a l'apartat anterior.
En la comunicació de les resolucions, els laudes i les decisions a què es refereix aquest article, s'han de prendre les precaucions necessàries per salvaguardar el dret a la intimitat i a la protecció de les dades personals de les persones que s'hi identifiquen.
El Ministeri de Justícia ha de remetre a la Comissió Europea la informació rebuda de conformitat amb aquest article i facilitar-hi l'accés de qualsevol interessat.
El Ministeri d'Indústria, Energia i Turisme ha de controlar el compliment per part dels prestadors de serveis de la societat de la informació de les obligacions establertes en aquesta Llei i en les seves disposicions de desplegament, pel que fa als serveis propis de la societat de la informació.
Això no obstant, les referències als òrgans competents contingudes als articles 8, 10, 11, 15, 16, 17 i 38 s'entenen fetes als òrgans jurisdiccionals o administratius que, en cada cas, ho siguin en funció de la matèria.
Els òrgans esmentats en l'apartat 1 d'aquest article poden realitzar les actuacions inspectores que siguin necessàries per a l'exercici de la seva funció de control.
Els funcionaris adscrits als esmentats òrgans i que exerceixin la inspecció a què es refereix el paràgraf anterior tenen la consideració d'autoritat pública en l'exercici de les seves comeses.
En tot cas, i no obstant el que disposa l'apartat anterior, quan les conductes realitzades pels prestadors de serveis de la societat de la informació estiguin subjectes, per raó de la matèria o del tipus d'entitat de què es tracti, a àmbits competencials, de tutela o de supervisió específics, amb independència que es duguin a terme utilitzant tècniques i mitjans telemàtics o electrònics, els òrgans als quals la legislació sectorial atribueixi competències de control, supervisió, inspecció o tutela específica han d'exercir les funcions que els corresponguin.
Els prestadors de serveis de la societat de la informació tenen l'obligació de facilitar al Ministeri de Ciència i Tecnologia i als altres òrgans a què es refereix l'article anterior tota la informació i col·laboració necessàries per a l'exercici de les seves funcions.
Igualment, han de permetre als seus agents o al personal inspector accedir a les seves instal·lacions i consultar qualsevol documentació rellevant per a l'activitat de control de què es tracti, i és aplicable, si s'escau, el que disposa l'article 8.5 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.
Quan, com a conseqüència d'una actuació inspectora, es tingui coneixement de fets que puguin ser constitutius d'infraccions tipificades en altres lleis, estatals o autonòmiques, se n'ha de donar compte als òrgans o organismes competents per a la seva supervisió i sanció.
Els prestadors de serveis de la societat de la informació estan subjectes al règim sancionador que estableix aquest títol quan aquesta Llei els sigui aplicable.
Quan les infraccions previstes a l'article 38.3 i i 38.4. g es deguin a la instal·lació de dispositius d'emmagatzematge i recuperació de la informació com a conseqüència de la cessió per part del prestador del servei de la societat de la informació d'espais propis per mostrar publicitat, és responsable de la infracció, a més del prestador del servei de la societat de la informació, la xarxa publicitària o agent que gestioni directament amb aquell la col·locació d'anuncis en els espais esmentats en cas que no hagi adoptat mesures per exigir-li el compliment dels deures d'informació i l'obtenció del consentiment de l'usuari.
Les infraccions dels preceptes d'aquesta Llei es qualifiquen de molt greus, greus i lleus.
c ) L'enviament massiu de comunicacions comercials per correu electrònic o un altre mitjà de comunicació electrònica equivalent, o el seu enviament insistent o sistemàtic a un mateix destinatari del servei quan en els enviaments esmentats no es compleixin els requisits que estableix l'article 21.
i ) La reincidència en la comissió de la infracció lleu prevista a l'apartat 4. g quan així s'hagi declarat per resolució ferma dictada en els tres anys immediatament anteriors a l'obertura del procediment sancionador.
a ) L'incompliment del que preveu l'article 12 bis.
g ) Utilitzar dispositius d'emmagatzematge i recuperació de dades quan no s'hagi facilitat la informació o no s'hagi obtingut el consentiment del destinatari del servei en els termes que exigeix l'article 22.2.
i ) L'incompliment del que estableix l'apartat 3 de l'article 10, quan no constitueixi infracció greu.
Per la comissió de les infraccions que recull l'article anterior, s'imposen les sancions següents:
a ) Per la comissió d'infraccions molt greus, multa de 150.001 fins a 600.000 euros.
La reiteració en el termini de tres anys de dues o més infraccions molt greus sancionades amb caràcter ferm pot donar lloc, en funció de les seves circumstàncies, a la sanció de prohibició d'actuació a Espanya, durant un termini màxim de dos anys.
b ) Per la comissió d'infraccions greus, multa de 30.001 fins a 150.000 euros.
c ) Per la comissió d'infraccions lleus, multa de fins a 30.000 euros.
Les infraccions greus i molt greus poden comportar la publicació, a costa del sancionat, de la resolució sancionadora en el Butlletí Oficial de l'Estat, o en el diari oficial de l'Administració pública que, si s'escau, hagi imposat la sanció; en dos diaris l'àmbit de difusió dels quals coincideixi amb el d'actuació de l'esmentada Administració pública o a la pàgina d'inici del lloc d'Internet del prestador, una vegada aquella tingui caràcter ferm.
Per imposar aquesta sanció, s'han de considerar la repercussió social de la infracció comesa, pel nombre d'usuaris o de contractes afectats, i la gravetat de l'il·lícit.
Quan les infraccions sancionables d'acord amb el que preveu aquesta Llei hagin estat comeses per prestadors de serveis establerts en estats que no siguin membres de la Unió Europea o de l'Espai Econòmic Europeu, l'òrgan que hagi imposat la sanció corresponent pot ordenar als prestadors de serveis d'intermediació que prenguin les mesures necessàries per impedir l'accés des d'Espanya als serveis oferts per aquells per un període màxim de dos anys en el cas d'infraccions molt greus, un any en el d'infraccions greus i sis mesos en el d'infraccions lleus.
L'òrgan sancionador ha d'establir la quantia de la sanció aplicant l'escala relativa a la classe d'infraccions que precedeixi immediatament en gravetat aquella en què s'integra la considerada en el cas de què es tracti, en els supòsits següents:
a ) Quan s'apreciï una disminució qualificada de la culpabilitat de l'imputat o de l'antijuridicitat del fet com a conseqüència de la concurrència significativa de diversos dels criteris que enuncia l'article 40.
b ) Quan l'entitat infractora hagi regularitzat la situació irregular de manera diligent.
c ) Quan es pugui apreciar que la conducta de l'afectat ha pogut induir a la comissió de la infracció.
d ) Quan l'infractor hagi reconegut espontàniament la seva culpabilitat.
e ) Quan s'hagi produït un procés de fusió per absorció i la infracció sigui anterior al procés esmentat, i no sigui imputable a l'entitat absorbent.
Els òrgans amb competència sancionadora, atesa la naturalesa dels fets i la concurrència significativa dels criteris que estableix l'apartat anterior, poden acordar no iniciar l'obertura del procediment sancionador i, en el seu lloc, preparar el subjecte responsable, a fi que, en el termini que l'òrgan sancionador determini, acrediti l'adopció de les mesures correctores que, en cada cas, siguin pertinents, sempre que concorrin els pressupòsits següents:
a ) Que els fets siguin constitutius d'infracció lleu o greu d'acord amb el que disposa aquesta Llei.
b ) Que l'òrgan competent no hagi sancionat o advertit amb anterioritat l'infractor com a conseqüència de la comissió d'infraccions previstes en aquesta Llei.
Si l'advertència no és atesa en el termini que l'òrgan sancionador determini, és procedent l'obertura del procediment sancionador corresponent per l'incompliment esmentat.
La quantia de les multes que s'imposin s'ha de graduar tenint en compte els criteris següents:
a ) L'existència d'intencionalitat.
b ) Termini de temps durant el qual s'hagi estat cometent la infracció.
c ) La reincidència per comissió d'infraccions de la mateixa naturalesa, quan hagi estat declarat per resolució ferma.
d ) La naturalesa i la quantia dels perjudicis causats.
e ) Els beneficis obtinguts per la infracció.
f ) Volum de facturació a què afecti la infracció comesa.
g ) L'adhesió a un codi de conducta o a un sistema d'autoregulació publicitària aplicable respecte a la infracció comesa, que compleixi el que disposa l'article 18 o la disposició final vuitena i que hagi estat objecte d'informe favorable per l'òrgan o els òrgans competents.
En els procediments sancionadors per infraccions greus o molt greus es poden adoptar, d'acord amb la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, i les seves normes de desplegament, les mesures de caràcter provisional que preveuen les esmentades normes que es considerin necessàries per assegurar l'eficàcia de la resolució que definitivament es dicti, el bon fi del procediment, evitar el manteniment dels efectes de la infracció i les exigències dels interessos generals.
En particular, es poden acordar les següents:
a ) Suspensió temporal de l'activitat del prestador de serveis i, si s'escau, tancament provisional dels seus establiments.
c ) Advertir el públic de l'existència de possibles conductes infractores i de la incoació de l'expedient sancionador de què es tracti, així com de les mesures adoptades per a la cessació d'aquestes conductes.
En l'adopció i el compliment de les mesures ales quals es refereix l'apartat anterior, s'han de respectar, en tot cas, les garanties, les normes i els procediments que preveu l'ordenament jurídic per protegir els drets a la intimitat personal i familiar, a la protecció de les dades personals, a la llibertat d'expressió o a la llibertat d'informació, quan aquests puguin resultar afectats.
En tots els casos en què la Constitució, les normes reguladores dels respectius drets i llibertats o les que siguin aplicables a les diferents matèries atribueixin competència als òrgans jurisdiccionals per intervenir en l'exercici d'activitats o drets, només l'autoritat judicial competent pot adoptar les mesures previstes en aquest article.
En tot cas, es respecta el principi de proporcionalitat de la mesura que calgui adoptar amb els objectius que es pretenguin assolir en cada cas.
En casos d'urgència i per a la protecció immediata dels interessos implicats les mesures provisionals previstes en aquest article poden ser acordades abans de la iniciació de l'expedient sancionador.
Les mesures han de ser confirmades, modificades o aixecades en l'acord d'iniciació del procediment, que s'ha d'efectuar dins dels quinze dies següents a la seva adopció, i pot ser objecte del recurs que sigui procedent.
En tot cas, aquestes mesures queden sense efecte si no s'inicia el procediment sancionador en l'esmentat termini o quan l'acord d'iniciació no contingui un pronunciament exprés sobre aquestes.
La imposició de sancions per l'incompliment del que preveu aquesta Llei correspon, en el cas d'infraccions molt greus, al ministre d'Indústria, Energia i Turisme, i en el d'infraccions greus i lleus, al secretari d'Estat de Telecomunicacions i per a la Societat de la Informació.
No obstant això, la imposició de sancions per incompliment de les resolucions dictades pels òrgans competents en funció de la matèria o l'entitat de què es tracti a la qual es refereixen els paràgrafs a i b de l'article 38.2 d'aquesta Llei correspon a l'òrgan que va dictar la resolució incomplerta.
Igualment, correspon a l'Agència de Protecció de Dades la imposició de sancions per la comissió de les infraccions tipificades als articles 38.3. c, d i i i 38.4. d, g i h d'aquesta Llei.
La potestat sancionadora regulada en aquesta Llei s'exerceix de conformitat amb el que estableixen sobre això la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, i les seves normes de desplegament.
No obstant això, el termini màxim de durada del procediment simplificat és de tres mesos.
No es pot exercir la potestat sancionadora a què es refereix aquesta Llei quan s'hagi dictat sanció penal, en els casos en què s'apreciï identitat de subjecte, fet i fonament.
Això no obstant, quan s'estigui tramitant un procés penal pels mateixos fets o per altres en què la separació dels sancionables d'acord amb aquesta Llei sigui racionalment impossible, el procediment queda suspès respecte d'aquests fins que es dicti un pronunciament ferm de l'autoritat judicial.
Reprès l'expedient, si s'escau, la resolució que es dicti ha de respectar els fets declarats provats en la resolució judicial.
La imposició d'una sanció prevista en aquesta Llei no impedeix la tramitació i resolució d'un altre procediment sancionador pels òrgans o organismes competents en cada cas quan la conducta infractora s'hagi comès utilitzant tècniques i mitjans telemàtics o electrònics i estigui tipificada en una altra llei, sempre que no hi hagi identitat del bé jurídic protegit.
No és procedent la imposició de sancions segons el que preveu aquesta Llei quan els fets constitutius d'infracció ho siguin també d'una altra de tipificada en la normativa sectorial a la qual estigui subjecte el prestador del servei i existeixi identitat del bé jurídic protegit.
Quan, com a conseqüència d'una actuació sancionadora, es tingui coneixement de fets que puguin ser constitutius d'infraccions tipificades en altres lleis, se n'ha de donar compte als òrgans o organismes competents per a la seva supervisió i sanció.
Les infraccions molt greus prescriuen al cap de tres anys, les greus al cap de dos anys i les lleus al cap de sis mesos; les sancions imposades per faltes molt greus prescriuen al cap de tres anys, les imposades per faltes greus al cap de dos i les imposades per faltes lleus al cap d'un any.
Als efectes d'aquesta Llei, els termes definits a l'annex tenen el significat que allà se'ls assigna.
La prestació de serveis de la societat de la informació relacionats amb els medicaments i els productes sanitaris es regeix pel que disposa la seva legislació específica.
El prestador i el destinatari de serveis de la societat de la informació poden sotmetre els seus conflictes a l'arbitratge de consum, mitjançant l'adhesió d'aquells al Sistema Arbitral de Consum competent que s'ha de prestar també per mitjans electrònics, de conformitat amb el procediment establert per reglament.
U. Es modifica l'article 1262 del Codi Civil, que queda redactat de la següent manera:
«El consentiment es manifesta pel concurs de l'oferta i de l'acceptació sobre la cosa i la causa que han de constituir el contracte.
Trobant-se en llocs diferents el que va fer l'oferta i el que la va acceptar, hi ha consentiment des que l'oferent coneix l'acceptació o des que, havent-la-hi remès l'acceptant, no la pugui ignorar sense faltar a la bona fe.
Es modifica l'article 54 del Codi de Comerç, que queda redactat de la manera següent:
«Trobant-se en llocs diferents el que va fer l'oferta i el que la va acceptar, hi ha consentiment des que l'oferent coneix l'acceptació o des que, havent-la-hi remès l'acceptant, no la pugui ignorar sense faltar a la bona fe.
U. Les administracions públiques han d'adoptar les mesures necessàries perquè la informació disponible a les seves respectives pàgines d'Internet pugui ser accessible a persones amb discapacitat i d'edat avançada, d'acord amb els criteris d'accessibilitat al contingut generalment reconeguts, abans del 31 de desembre de 2005.
A partir del 31 de desembre de 2008, les pàgines d'Internet de les administracions públiques han de satisfer, com a mínim, el nivell mitjà dels criteris d'accessibilitat al contingut generalment reconeguts.
Les administracions públiques han d'exigir que tant les pàgines d'Internet el disseny o el manteniment de les quals financin totalment o parcialment com les pàgines d'Internet d'entitats i empreses que s'encarreguin de gestionar serveis públics apliquin els criteris d'accessibilitat abans esmentats.
En particular, és obligatori el que expressa aquest apartat per a les pàgines d'Internet i els seus continguts dels centres públics educatius, de formació i universitaris, així com dels centres privats que obtinguin finançament públic.
Les pàgines d'Internet de les administracions públiques han d'oferir a l'usuari informació sobre el seu nivell d'accessibilitat i facilitar un sistema de contacte perquè puguin transmetre les dificultats d'accés al contingut de les pàgines d'Internet o formular qualsevol queixa, consulta o suggeriment de millora.
Igualment, s'ha de promoure l'adopció de normes d'accessibilitat pels prestadors de serveis i els fabricants d'equips i programari, per facilitar l'accés de les persones amb discapacitat o d'edat avançada als continguts digitals.
Les administracions públiques han de promoure mesures de sensibilització, educació i formació sobre accessibilitat amb l'objecte de promoure que els titulars d'altres pàgines d'Internet incorporin progressivament els criteris d'accessibilitat.
Els incompliments de les obligacions d'accessibilitat que estableix aquesta disposició addicional estan sotmesos al règim d'infraccions i sancions vigent en matèria d'igualtat d'oportunitats, no-discriminació i accessibilitat universal de les persones amb discapacitat.
Les pàgines d'Internet de les empreses que prestin serveis al públic en general d'una transcendència econòmica especial, sotmeses a l'obligació que estableix l'article 2 de la Llei 56/2007, de mesures d'impuls de la societat de la informació, han de satisfer a partir del 31 de desembre de 2008, com a mínim, el nivell mitjà dels criteris d'accessibilitat al contingut generalment reconeguts.
Les pàgines d'Internet que serveixin de suport o canal a les xarxes socials en línia, desenvolupades per entitats el volum anual d'operacions de les quals, calculat d'acord amb el que estableix la normativa de l'impost sobre el valor afegit, excedeixi els 6.101.121,04 euros, han de satisfer, a partir del 31 de desembre de 2012, com a mínim, el nivell mitjà dels criteris d'accessibilitat al contingut generalment reconeguts.
Excepcionalment, aquesta obligació no és aplicable quan una funcionalitat o servei no disposi d'una solució tecnològica que permeti la seva accesibilitat.
U. Aquesta disposició regula, en compliment del que preveu la disposició addicional setzena de la Llei 17/2001, de 7 de desembre, de marques, els principis inspiradors del sistema d'assignació de noms de domini sota el codi de país corresponent a Espanya «.es».
L'entitat pública empresarial Red.es és l'autoritat d'assignació, a la qual correspon la gestió del registre de noms de domini d'Internet sota el «.es», d'acord amb el que estableix la disposició addicional sisena de la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions.
L'assignació de noms de domini d'Internet sota el «.es» es fa de conformitat amb els criteris que estableixen aquesta disposició, el Pla nacional de noms de domini d'Internet, les altres normes específiques que dicti en desplegament d'aquest l'autoritat d'assignació i, en la mesura que siguin compatibles amb aquells, amb les pràctiques generalment aplicades i les recomanacions emanades de les entitats i els organismes internacionals que porten a terme activitats relacionades amb la gestió del sistema de noms de domini d'Internet.
Els criteris d'assignació de noms de domini sota el «.es» han de garantir un equilibri adequat entre la confiança i la seguretat jurídica necessàries per al desenvolupament del comerç electrònic i d'altres serveis i activitats per via electrònica, i la flexibilitat i agilitat requerides per possibilitar la satisfacció de la demanda d'assignació de noms de domini sota el «.es», i contribuir, d'aquesta manera, al desenvolupament de la societat de la informació a Espanya.
Es poden crear espais diferenciats sota el «.es», que facilitin la identificació dels continguts que allotgin en funció del seu titular o del tipus d'activitat que realitzin.
Entre altres, es poden crear indicatius relacionats amb l'educació, l'entreteniment i l'adequat desenvolupament moral de la infantesa i joventut.
Aquests noms de domini de tercer nivell s'assignen en els termes que s'estableixin en el Pla nacional de noms de domini d'Internet.
Poden sol·licitar l'assignació de noms de domini sota el «.es», en els termes que es prevegin en el Pla nacional de noms de domini d'Internet, totes les persones o entitats, amb personalitat jurídica o sense, que tinguin interessos o mantinguin vincles amb Espanya, sempre que compleixin els altres requisits exigibles per obtenir un nom de domini.
Els noms de domini sota el «.es» s'assignen al primer sol·licitant que hi tingui dret, sense que es pugui atorgar, amb caràcter general, un dret preferent per obtenir o utilitzar un nom de domini als titulars de determinats drets.
L'assignació d'un nom de domini confereix al seu titular el dret a utilitzar-lo, el qual està condicionat al compliment dels requisits que s'estableixin en cada cas, així com al seu manteniment en el temps.
La verificació per part de l'autoritat d'assignació de l'incompliment d'aquests requisits dóna lloc a la cancel·lació del nom de domini, amb la tramitació prèvia del procediment que en cada cas es determini i que ha de garantir l'audiència dels interessats.
Els beneficiaris d'un nom de domini sota el «.es» han de respectar les regles i condicions tècniques que pugui establir l'autoritat d'assignació per a un funcionament adequat del sistema de noms de domini sota el «.es».
La responsabilitat de l'ús correcte d'un nom de domini d'acord amb les lleis, així com del respecte als drets de propietat intel·lectual o industrial, correspon a la persona o organització per a la qual s'hagi registrat el nom de domini, en els termes que preveu aquesta Llei.
L'autoritat d'assignació ha de cancel·lar els noms de domini els titulars dels quals infringeixin aquests drets o condicions, sempre que s'ordeni en la resolució judicial corresponent, sense perjudici del que es prevegi en aplicació de l'apartat vuit d'aquesta disposició addicional.
En el Pla nacional de noms de domini d'Internet s'han d'establir mecanismes apropiats per prevenir el registre abusiu o especulatiu de noms de domini, l'aprofitament indegut de termes de significat genèric o topònims i, en general, per prevenir els conflictes que puguin derivar de l'assignació de noms de domini.
Així mateix, el Pla ha d'incloure les cauteles necessàries per minimitzar el risc d'error o confusió dels usuaris quant a la titularitat de noms de domini.
A aquests efectes, l'entitat pública empresarial Red.es ha d'establir la coordinació necessària amb els registres públics espanyols.
Els seus titulars han de facilitar l'accés i la consulta a aquests registres públics, que en tot cas tenen caràcter gratuït per a l'entitat.
L'autoritat d'assignació ha de suspendre cautelarment o cancel·lar, d'acord amb el requeriment judicial previ corresponent, els noms de domini mitjançant els quals s'estigui cometent un delicte o falta tipificat al Codi penal.
De la mateixa manera ha de procedir l'autoritat d'assignació quan les forces i els cossos de seguretat de l'Estat li adrecin un requeriment de suspensió cautelar dictat com a diligència de prevenció dins de les 24 hores següents al coneixement dels fets.
Així mateix, d'acord amb el que disposen els articles 8, 11 i concordants d'aquesta Llei, l'autoritat administrativa o judicial competent, com a mesura per obtenir la interrupció de la prestació d'un servei de la societat de la informació o la retirada d'un contingut, pot requerir l'autoritat d'assignació perquè suspengui cautelarment o cancel·li un nom de domini.
En els altres supòsits previstos legalment s'ha de procedir de la mateixa manera.
En els supòsits previstos en els dos paràgrafs anteriors, només es pot ordenar la suspensió cautelar o la cancel·lació d'un nom de domini quan el prestador de serveis o la persona responsable no hagi atès el requeriment dictat per al cessament de l'activitat il·lícita.
En tots els casos en què la Constitució, les normes reguladores dels respectius drets i llibertats o les que siguin aplicables a les diferents matèries atribueixin competència als òrgans jurisdiccionals de forma excloent per intervenir en l'exercici d'activitats o drets, només l'autoritat judicial competent pot requerir la suspensió cautelar o la cancel·lació.
En particular, quan les mesures esmentades afectin els drets i les llibertats d'expressió i informació i altres emparats en els termes que estableix l'article 20 de la Constitució només les poden decidir els òrgans jurisdiccionals competents.
La suspensió ha de consistir en la impossibilitat d'utilitzar el nom de domini als efectes de l'adreçament a Internet i la prohibició de modificar-ne la titularitat i les dades registrals, si bé pot afegir noves dades de contacte.
El titular del nom de domini únicament el pot renovar o modificar la modalitat de renovació.
La suspensió cautelar s'ha de mantenir fins que sigui aixecada o bé confirmada en una resolució definitiva que ordeni la cancel·lació del nom de domini.
La cancel·lació té els mateixos efectes que la suspensió fins a l'expiració del període de registre i si el temps restant és inferior a un any, per un any addicional, transcorregut el qual el nom de domini es pot tornar a assignar.
L'assignació de noms de domini es porta a terme per mitjans telemàtics que garanteixin l'agilitat i fiabilitat dels procediments de registre.
La presentació de sol·licituds i la pràctica de notificacions es realitzen per via electrònica, excepte en els casos en què estigui previst en els procediments d'assignació i altres operacions associades al registre de noms de domini.
Els agents registradors, com a mitjancers en els procediments relacionats amb el registre de noms de domini, poden prestar serveis auxiliars per assignar-los i renovar-los, d'acord amb els requisits i les condicions que determini l'autoritat d'assignació, que han de garantir, en tot cas, el respecte al principi de lliure competència entre els agents.
El Pla nacional de noms de domini d'Internet s'aprova mitjançant una ordre del ministre de Ciència i Tecnologia, a proposta de l'entitat pública empresarial Red.es.
El Pla es completa amb els procediments per a l'assignació i altres operacions associades al registre de noms de domini i adreces d'Internet que estableixi el president de l'entitat pública empresarial Red.es, d'acord amb el que preveu la disposició addicional divuitena de la Llei 14/2000, de 29 de desembre, de mesures fiscals, administratives i de l'ordre social.
En els termes que permetin les disposicions aplicables, l'autoritat d'assignació pot establir un sistema de resolució extrajudicial de conflictes sobre la utilització de noms de domini, inclosos els relacionats amb els drets de propietat industrial.
Aquest sistema, que assegura a les parts afectades les garanties processals adequades, s'aplica sense perjudici de les eventuals accions judicials que les parts puguin exercitar.
Amb la finalitat d'impulsar el desenvolupament de l'Administració electrònica, l'entitat pública empresarial Red.es pot prestar el servei de notificacions administratives telemàtiques i acreditar de forma fefaent la data i l'hora de la recepció.
El Ministeri de Ciència i Tecnologia, com a departament de l'Administració General de l'Estat responsable de la proposta al Govern i de l'execució de les polítiques tendents a promoure el desenvolupament a Espanya de la Societat de la Informació, la generació de valor afegit nacional i la consolidació d'una indústria nacional sòlida i eficient de productes, serveis i continguts de la Societat de la Informació, ha de presentar al Govern perquè l'aprovi i a les Corts Generals un pla quadriennal per al desenvolupament de la societat de la informació i de convergència amb Europa amb objectius mesurables, estructurat a l'entorn d'accions concretes, amb mecanismes de seguiment efectius, que abordi de manera equilibrada tots els fronts d'actuació, i prevegi diversos horitzons de maduració de les iniciatives i asseguri la cooperació i la coordinació del conjunt de les administracions públiques.
Aquest pla també ha d'establir els objectius, les accions, els recursos i la periodificació del procés de convergència amb els països del nostre entorn comunitari en línia amb les decisions i recomanacions de la Unió Europea.
En aquest sentit, el pla ha de:
Potenciar decididament les iniciatives de formació i educació en les tecnologies de la informació per estendre'n l'ús; especialment, en l'àmbit de l'educació,
la cultura, la gestió de les empreses, el comerç electrònic i la sanitat.
Aprofundir en la implantació del govern i l'administració electrònica incrementant el nivell de participació ciutadana imillorant el grau d'eficiència de les administracions públiques.
Els registres de noms de domini establerts a Espanya estan subjectes al que estableix l'apartat cinc bis de la disposició addicional sisena, respecte dels noms de domini que assignin.
Les entitats de registre de noms de domini establertes a Espanya estan obligades a facilitar les dades relatives als titulars dels noms de domini que sol·licitin les autoritats públiques per a l'exercici de les seves competències d'inspecció, control i sanció quan les infraccions administratives que es persegueixin tinguin relació directa amb l'activitat d'una pàgina d'Internet identificada amb els noms de domini que assignin.
Aquestes dades s'han de facilitar així mateix, quan siguin necessàries per a la investigació i mitigació d'incidents de ciberseguretat en els quals estiguin involucrats equips relacionats amb un nom de domini dels encomanats a la seva gestió.
La informació esmentada s'ha de proporcionar a l'òrgan, l'organisme o l'entitat que es determini legalment o reglamentàriament.
En tots dos supòsits, la sol·licitud s'ha de formular mitjançant escrit motivat, en el qual s'han d'especificar les dades requerides i la necessitat i proporcionalitat de les dades sol·licitades per al fi que es persegueix.
Si les dades demanades són dades personals, la seva cessió no requereix el consentiment del seu titular.
Els prestadors de serveis de la societat de la informació, els registres de noms de domini i els agents registradors que estiguin establerts a Espanya estan obligats a prestar la seva col·laboració amb el CERT competent, en la resolució d'incidents de ciberseguretat que afectin la xarxa d'Internet i a actuar sota les recomanacions de seguretat indicades o que estableixin els codis de conducta que es derivin d'aquesta Llei.
Els òrgans, organismes públics o qualsevol altra entitat del sector públic que gestionin equips de resposta a incidents de seguretat han de col·laborar amb les autoritats competents per aportar les evidències tècniques necessàries per a la persecució dels delictes derivats dels incidents de ciberseguretat esmentats.
Per a l'exercici de les funcions i obligacions anteriors, els prestadors de serveis de la societat de la informació, respectant el secret de les comunicacions, han de subministrar la informació necessària al CERT competent, i a les autoritats competents, per a la gestió adequada dels incidents de ciberseguretat, incloent-hi les adreces IP que hi puguin estar compromeses o implicades.
De la mateixa manera, els òrgans, organismes públics o qualsevol altra entitat del sector públic que gestionin equips de resposta a incidents de seguretat poden intercanviar informació associada a incidents de ciberseguretat amb altres CERT o autoritats competents en l'àmbit nacional i internacional, sempre que la informació esmentada sigui necessària per prevenir incidents en el seu àmbit d'actuació.
El Govern ha de posar en marxa, en el termini de sis mesos, un programa per impulsar un esquema de cooperació publicoprivada amb la finalitat d'identificar i mitigar els atacs i incidents de ciberseguretat que afectin la xarxa d'Internet a Espanya.
Amb aquesta finalitat s'han d'elaborar codis de conducta en matèria de ciberseguretat aplicables als diferents prestadors de serveis de la societat de la informació, i als registres de noms de domini i agents registradors establerts a Espanya.
Els codis de conducta han de determinar el conjunt de normes, mesures i recomanacions a implementar que permetin garantir una gestió eficient i eficaç dels incidents de ciberseguretat esmentats, el règim de col·laboració i les condicions d'adhesió i implementació, així com els procediments d'anàlisi i revisió de les iniciatives resultants.
La Secretaria d'Estat de Telecomunicacions i per a la Societat de la Informació ha de coordinar les actuacions que es posin en marxa derivades d'aquests codis de conducta.
D'acord amb els codis de conducta que es defineixin en particular, els prestadors de serveis de la societat de la informació han d'identificar els usuaris afectats pels incidents de ciberseguretat que els siguin notificats pel CERT competent, i els han d'indicar les accions que han de portar a terme i que estan sota la seva responsabilitat, així com els temps d'actuació.
En tot cas, se'ls ha de proporcionar informació sobre els perjudicis que podrien patir o ocasionar a tercers si no col·laboren en la resolució dels incidents de ciberseguretat a què es refereix aquesta disposició.
En cas que els usuaris no exerceixin en el termini recomanat la seva responsabilitat pel que fa a la desinfecció o eliminació dels elements causants de l'incident de ciberseguretat, els prestadors de serveis, sota requeriment del CERT competent, han d'aïllar l'esmentat equip o servei de la xarxa, a fi d'evitar efectes negatius a tercers fins al cessament de l'activitat maliciosa.
El paràgraf anterior és aplicable a qualsevol equip o servei geolocalitzat a Espanya o que estigui operatiu sota un nom de domini «.es» o altres el Registre dels quals estigui establert a Espanya.
Reglamentàriament es determinen els òrgans, organismes públics o qualsevol altra entitat del sector públic que han d'exercir les funcions d'equip de resposta a incidents de seguretat o CERT competent als efectes del que preveu aquesta disposició.
La Secretaria d'Estat de Telecomunicacions i per a la Societat de la Informació ha de garantir un intercanvi fluid d'informació amb la Secretaria d'Estat de Seguretat del Ministeri de l'Interior sobre incidents, amenaces i vulnerabilitats segons el que preveu la Llei 8/2011, de 28 d'abril, per la qual s'estableixen mesures per a la protecció de les infraestructures crítiques.
En aquest sentit s'han d'establir mecanismes de coordinació entre tots dos òrgans per garantir la provisió d'una resposta coordinada enfront d'incidents en el marc d'aquesta Llei.
Els prestadors de serveis que, a l'entrada en vigor d'aquesta Llei, ja utilitzaven un o més noms de domini o adreces d'Internet han de sol·licitar l'anotació, almenys, d'un d'aquests al registre públic en el qual figuraven inscrits a efectes constitutius o de publicitat, en el termini d'un any des de la referida entrada en vigor.
Es modifica el paràgraf a de l'apartat 1 de l'article 37 de la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions, que queda redactada en els termes següents:
« a ) Que els ciutadans puguin rebre connexió a la xarxa telefònica pública fixa i accedir a la prestació del servei telefònic fix disponible per al públic.
La connexió ha d'oferir a l'usuari la possibilitat d'emetre i rebre trucades nacionals i internacionals i permetre la transmissió de veu, fax i dades a velocitat suficient per accedir de forma funcional a Internet.
A aquests efectes, es considera que la velocitat suficient a què es refereix el paràgraf anterior és la que s'utilitza de manera generalitzada per accedir a Internet pels abonats al servei telefònic fix disponible per al públic amb connexió a la xarxa mitjançant parells de coure i mòdem per a banda vocal.»
Es modifica l'apartat 10 de la disposició addicional sisena de la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions, que queda redactat de la manera següent:
Taxa per assignació del recurs limitat de noms de domini i adreces d'Internet.
El fet imposable de la taxa per assignació de noms de domini i adreces d'Internet està constituït per la realització per l'entitat pública empresarial Red.es de les activitats necessàries per a l'assignació i renovació de noms de domini i adreces d'Internet sota el codi de país corresponent a Espanya (.es).
Són subjectes passius de la taxa els sol·licitants de l'assignació o renovació dels noms i adreces d'Internet.
La quantia de la taxa és única per cada nom o adreça l'assignació o renovació dels quals se sol·liciti.
En cap cas no es pot procedir a l'assignació o a la renovació del nom o l'adreça sense que s'hagi efectuat prèviament el pagament de la taxa.
Només es poden modificar mitjançant una llei el nombre i la identitat dels elements i criteris de quantificació amb base en els quals es determinen les quotes exigibles.
Als efectes que preveu el paràgraf anterior, es consideren elements i criteris de quantificació de l'import exigible per assignació anual inicial dels noms de domini o adreces d'Internet el número assignat, el cost de les activitats de comprovació i verificació de les sol·licituds d'assignació, així com el nivell en el qual es produeixi l'assignació i, en el cas de renovació anual en els anys successius, el cost del manteniment de l'assignació i de les activitats de comprovació i d'actualització de dades.
Igualment, cal atenir-se al nombre de noms o adreces d'Internet assignats i a l'actuació a través d'agents registradors per concretar la quantia de la taxa.
L'establiment i la modificació de les quanties resultants d'aplicar els elements i criteris de quantificació a què es refereixen els paràgrafs anteriors es pot efectuar mitjançant una ordre ministerial.
No obstant el que disposen els paràgrafs anteriors d'aquest apartat, en els casos de caràcter excepcional en què estigui previst en el Pla nacional de noms de domini d'Internet i en els termes que s'hi fixin, amb base en l'especial valor de mercat de l'ús de determinats noms i adreces, la quantia per assignació anual inicial es pot substituir per la que resulti d'un procediment de licitació en el qual es fixa un valor inicial de referència estimat.
Si el valor d'adjudicació de la licitació és superior a l'esmentat valor de referència, aquell constitueix l'import de la taxa.
En els casos en els quals se segueixi aquest procediment de licitació, el Ministeri de Ciència i Tecnologia requereix, amb caràcter previ a la seva convocatòria, l'autoritat competent per al registre de noms de domini perquè suspengui l'atorgament dels noms i les adreces que consideri afectats pel seu especial valor econòmic.
A continuació, es procedeix a aprovar el corresponent plec de bases que estableix, tenint en compte el que preveu el Pla nacional de noms de domini d'Internet, els requisits, les condicions i el règim aplicable a la licitació.
La taxa es merita en la data en què s'admeti, en els termes que s'estableixin reglamentàriament, la sol·licitud d'assignació o de renovació dels noms o les adreces d'Internet, que no es pot tramitar si no s'ha efectuat el pagament corresponent.
e ) Exacció i gestió recaptadora.
L'exacció de la taxa es produeix a partir de l'atribució de la seva gestió a l'entitat pública empresarial Red.es i de la determinació del procediment per a la seva liquidació i pagament, mitjançant una ordre ministerial.
Els models de declaració, els terminis i les formes de pagament de la taxa s'aproven mitjançant una resolució de l'entitat pública empresarial Red.es.
L'import dels ingressos obtinguts per aquesta taxa es destina a finançar les despeses de l'entitat pública empresarial Red.es per les activitats realitzades en compliment de les funcions que li assignen els paràgrafs a, b, c i d de l'apartat 4 d'aquesta disposició, i s'ingressa, si s'escau, l'excedent al Tresor Públic, d'acord amb la proporció i la quantia que es determini mitjançant una resolució conjunta de les secretaries d'Estat de Pressupostos i Despeses i de Telecomunicacions i per a la Societat de la Informació, a proposta d'aquesta última.»
S'afegeix a la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions, una nova disposició transitòria dotzena, amb la redacció següent:
«Disposició transitòria dotzena
Criteris per al desplegament del pla d'actualització tecnològica de la xarxa d'accés de la xarxa telefònica pública fixa
En el termini màxim de cinc mesos a partir de l'entrada en vigor d'aquesta disposició, l'operador designat per a la prestació del servei universal ha de presentar al Ministeri de Ciència i Tecnologia, perquè l'aprovi en el termini d'un mes, amb l'informe previ de la Comissió del Mercat de les Telecomunicacions, un pla d'actuació detallat per garantir que les connexions a la xarxa telefònica pública fixa possibilitin als seus abonats l'accés funcional a Internet i, en particular, als connectats mitjançant Telefonia Rural d'Accés Cel·lular (TRAC).
El desplegament del pla està subjecte a les condicions següents:
a ) Ha d'incloure solucions tecnològiques eficients disponibles al mercat per garantir el dret dels usuaris a disposar, amb la sol·licitud prèvia a partir de l'aprovació del pla, de la possibilitat d'accés funcional a Internet en el termini màxim de seixanta dies des de la data de la sol·licitud a les zones amb cobertura.
Aquestes solucions tecnològiques han de preveure la seva evolució a mitjà termini cap a velocitats de banda ampla sense que això comporti necessàriament la seva substitució.
b ) La implantació en la xarxa d'accés de les solucions tecnològiques a què es refereix el paràgraf a ha d'arribar als abonats al servei telefònic fix disponible al públic que, en la data d'aprovació del pla, no tenen la possibilitat d'accés funcional a Internet, d'acord amb el calendari següent:
Almenys al 30 per 100 abans del 30 de juny de 2003.
Almenys al 70 per 100 abans del 31 de desembre de 2003.
El 100 per 100 abans del 31 de desembre de 2004.
En tot cas, aquesta implantació ha d'arribar, almenys, al 50 per 100 dels esmentats abonats a cada una de les comunitats autònomes abans del 31 de desembre de 2003.
c ) En el pla d'actuació s'ha de donar prioritat al desplegament a què es refereix el paràgraf b d'acord amb el criteri de més densitat d'abonats afectats.
d ) Als efectes del que disposen els apartats anteriors i en cas que sigui necessari, l'operador designat per prestar el servei universal pot concloure amb altres operadors titulars de concessions de domini públic radioelèctric contractes de cessió de drets d'ús de les bandes de freqüències necessàries per complir els objectius establerts en aquesta disposició.
Aquests contractes han de ser sotmesos a l'aprovació prèvia del Ministeri de Ciència i Tecnologia, que pot establir les condicions de salvaguarda de l'interès públic que consideri necessàries.»
Es modifica l'últim paràgraf de la disposició derogatòria única de la Llei 11/1998, de 24 d'abril, general de telecomunicacions, que queda redactat de la manera següent:
«Igualment, queden derogades totes les altres disposicions del mateix rang o inferior que s'oposin al que disposa aquesta Llei, en especial, al que disposa l'article 37.1. a, pel que fa a la velocitat de transmissió de dades.»
El Govern, en el termini d'un any, ha de modificar el Reial decret 1906/1999, de 17 de desembre, pel qual es regula la contractació telefònica o electrònica amb condicions generals en desplegament de l'article 5.3 de la Llei 7/1998, de 13 d'abril, sobre condicions generals de la contractació, per adaptar-ne el contingut al que disposa aquesta Llei.
En aquesta modificació, el Govern ha de tenir especialment en compte la necessitat de facilitar la utilització real dels contractes electrònics, d'acord amb el manament recollit en l'article 9.1 de la Directiva 2000/31/CE.
Aquesta Llei es dicta a l'empara de l'article 149.1.6a, 8a i 21a de la Constitució, sense perjudici de les competències de les comunitats autònomes.
S'habilita el Govern per desplegar mitjançant un reglament el que preveu aquesta Llei.
En el termini d'un any a partir de l'entrada en vigor d'aquesta Llei, el Govern ha d'aprovar un distintiu que permeti identificar els prestadors de serveis que respectin codis de conducta adoptats amb la participació del Consell de Consumidors i Usuaris, i que incloguin, entre altres continguts, l'adhesió al sistema arbitral de consum o a altres sistemes de resolució extrajudicial de conflictes que respectin els principis establerts en la normativa comunitària sobre sistemes alternatius de resolució de conflictes amb consumidors, en els termes que s'estableixin per reglament.
Aquesta Llei entra en vigor al cap de tres mesos de la publicació en el Butlletí Oficial de l'Estat.
Amb tot, les disposicions addicional sisena i finals primera, segona, tercera i quarta d'aquesta Llei entren en vigor l'endemà de la publicació en el Butlletí Oficial de l'Estat.
a ) «Serveis de la societat de la informació» o «serveis »: tot servei prestat normalment a títol onerós, a distància, per via electrònica i a petició individual del destinatari.
El concepte de servei de la societat de la informació també comprèn els serveis no remunerats pels seus destinataris, en la mesura que constitueixin una activitat econòmica per al prestador de serveis.
Són serveis de la societat de la informació, entre altres i sempre que representin una activitat econòmica, els següents:
La contractació de béns o serveis per via electrònica.
L'organització i la gestió de subhastes per mitjans electrònics o de mercats i centres comercials virtuals.
La gestió de compres a la xarxa per grups de persones.
El subministrament d'informació per via telemàtica.
No tenen la consideració de serveis de la societat de la informació els que no compleixin les característiques assenyalades en el primer paràgraf d'aquest apartat i, en particular, els següents:
Els serveis prestats per mitjà de telefonia vocal, fax o tèlex.
L'intercanvi d'informació per mitjà de correu electrònic o un altre mitjà de comunicació electrònica equivalent per a finalitats alienes a l'activitat econòmica dels qui l'utilitzen.
Els serveis de radiodifusió televisiva (inclosos els serveis de vídeo a la carta), que preveu l'article 3. a de la Llei 25/1994, de 12 de juliol, per la qual s'incorpora a l'ordenament jurídic espanyol la Directiva 89/552/CEE, del Consell, de 3 d'octubre, sobre la coordinació de determinades disposicions legals, reglamentàries i administratives dels estats membres relatives a l'exercici d'activitats de radiodifusió televisiva, o qualsevol altra que la substitueixi.
Els serveis de radiodifusió sonora, i
El teletext televisiu i altres serveis equivalents com les guies electròniques de programes ofertes a través de les plataformes televisives.
b ) «Servei d'intermediació»: servei de la societat de la informació pel qual es facilita la prestació o la utilització d'altres serveis de la societat de la informació o l'accés a la informació.
Són serveis d'intermediació la provisió de serveis d'accés a Internet, la transmissió de dades per xarxes de telecomunicacions, la realització de còpia temporal de les pàgines d'Internet sol·licitades pels usuaris, l'allotjament en els propis servidors de dades, aplicacions o serveis subministrats per altres i la provisió d'instruments de recerca, accés i recopilació de dades o d'enllaços a altres llocs d'Internet.
c ) «Prestador de serveis» o «prestador»: persona física o jurídica que proporciona un servei de la societat de la informació.
d ) «Destinatari del servei» o «destinatari»: persona física o jurídica que utilitza, sigui o no per motius professionals, un servei de la societat de la informació.
e ) «Consumidor»: persona física o jurídica en els termes que estableix l'article 1 de la Llei 26/1984, de 19 de juliol, general per a la defensa dels consumidors i usuaris.
f ) «Comunicació comercial»: tota forma de comunicació dirigida a la promoció, directa o indirecta, de la imatge o dels béns o serveis d'una empresa, organització o persona que realitzi una activitat comercial, industrial, artesanal o professional.
A efectes d'aquesta Llei, no tenen la consideració de comunicació comercial les dades que permetin accedir directament a l'activitat d'una persona, empresa o organització, com ara el nom de domini o l'adreça electrònica, ni les comunicacions relatives als béns, els serveis o la imatge que s'ofereixi quan siguin elaborades per un tercer i sense contraprestació econòmica.
g ) «Professió regulada»: tota activitat professional que requereixi per al seu exercici l'obtenció d'un títol, en virtut de disposicions legals o reglamentàries.
h ) «Contracte formalitzat per via electrònica» o «contracte electrònic»: tot contracte en què l'oferta i l'acceptació es transmeten per mitjà d'equipaments electrònics de tractament i emmagatzemament de dades, connectats a una xarxa de telecomunicacions.
i ) «Àmbit normatiu coordinat»: tots els requisits aplicables als prestadors de serveis de la societat de la informació, siguin exigits per aquesta Llei o altres normes que regulin l'exercici d'activitats econòmiques per via electrònica, o per les lleis generals que els siguin aplicables, i que es refereixin als aspectes següents:
Inici de l'activitat, com les titulacions professionals o qualificacions requerides, la publicitat registral, les autoritzacions administratives o col·legials necessàries, els règims de notificació a qualsevol òrgan o organisme públic o privat, i
Posterior exercici de l'activitat, com els requisits referents a l'actuació del prestador de serveis, a la qualitat, la seguretat i el contingut del servei, o els que afecten la publicitat i la contractació per via electrònica i la responsabilitat del prestador de serveis.
No queden incloses en aquest àmbit les condicions relatives a les mercaderies i béns tangibles, al seu lliurament ni als serveis no prestats per mitjans electrònics.
j ) «Òrgan competent»: tot òrgan jurisdiccional o administratiu, ja sigui de l'Administració General de l'Estat, de les administracions autonòmiques, de les entitats locals o dels seus respectius organismes o ens públics dependents, que actuï en l'exercici de competències legalment atribuïdes.