Els ambients nous poden generar desajustos sobtats entre els fenotips dels individus i el seu entorn, provocant mala adaptació i extincions locals.
Així, la similitud ambiental entre el lloc d'origen i d'introducció d'una espècie exòtica es considera com un factor clau del seu potencial d'invasió.
En aquest sentit, una gran proporció de poblacions exòtiques naturalitzades de diferents grups taxonòmics com plantes, ocells o mamífers sembla persistir només en zones amb condicions climàtiques similars a les utilitzades en les seves àrees d'origen.
Els models de distribució d'espècies (és a dir, models matemàtics que permeten estimar la distribució geogràfica dels ambients adequats per a una espècie, basant-se en les característiques ambientals de les localitats d'origen) s'han convertit en una eina metodològica important per predir els riscos d'invasió.
No obstant això, existeixen evidències que indiquen que algunes espècies també són capaces de prosperar en àrees climàticament diferents de les ocupades en les seves àrees d'origen.
Per a les aus, per exemple, el 30% de les espècies exòtiques establertes a Europa, tenen poblacions situades en àrees climàticament diferents de les àrees natives.
Aquest projecte té com a objectiu analitzar com la variació en els trets específics de les espècies, com la flexibilitat de comportament o l'estratègia vital (per exemple, la longevitat, l'edat de primera reproducció o el nombre de descendents i freqüència de reproducció) pot permetre a les espècies bregar amb els desajustos ambientals i com això pot afectar dos supòsits clau de la teoria de modelatge de distribució quan s'aplica a el procés d'invasió: (1) que les localitats en què es troba una espècies en el seu rang natiu són representatives del total de les condicions climàtiques en les que l'espècie pot persistir indefinidament (postulació d'equilibri) i (2) que els requisits i toleràncies ambientals d'una espècie es mantenen en l'espai i el temps (conservadorisme de nínxol).
S'espera que els resultats ajudin a millorar les prediccions de risc per prevenir i mitigar l'impacte de les invasions biològiques.
Les activitats humanes han incrementat la quantitat de nitrogen que arriba als ecosistemes aquàtics, provocant nombrosos problemes ambientals.
Malgrat el poc espai que ocupen, els rius de capçalera són fonamentals per reduir l'excés de nitrogen que arriba dels sistemes terrestres, ja que juguen un paper clau en l'eliminació d'aquest nutrient.
Tanmateix, la quantitat de nitrogen que els rius poden eliminar depèn de la interacció de molts processos biològics que es relacionen directa o indirectament amb la disponibilitat de matèria orgànica dissolta.
Actualment, la nostra habilitat per preveure com la matèria orgànica dissolta afecta el cicle de nitrogen dels rius és rudimentària; un fet alarmant si considerem que tant la quantitat com la composició de la matèria orgànica que arriba als rius està canviant ràpidament a conseqüència del canvi global.
El projecte DOMINOS és el primer intent científic que explícitament avalua diferents preguntes claus sobre el paper que té la matèria orgànica dissolta en la regulació de les comunitats microbianes i els processos biològics implicats en el cicle del nitrogen en els rius.
Específicament, el projecte pretén entendre la importància de la quantitat i la composició de la matèria orgànica dissolta en rius de capçalera que tenen diferent composició química i règims lumínics.
Per tal d'assolir aquests objectius, es combinaran tècniques punteres de diferents disciplines, incloent la hidrologia, l'ecologia, la química i la microbiologia.
Així doncs, DOMINOS busca avançar el coneixement del camp de l'ecologia i, al mateix temps, proporcionar nous i valuosos coneixements que es puguin usar per resoldre problemes ambientals relacionats amb la qualitat de l'aigua i la salut dels ecosistemes aquàtics.
Aquest projecte ha rebut finançament del programa de recerca i innovació Horizon 2020 de la Unió Europea amb acord de subvenció MSCA No 801370.