projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Els cursos d'aigua, tan els superficials com els subterranis, es divideixen en unitats de gestió amb unes característiques homogènies, i mida i volums significatius.
Aquestes unitats són les anomenades masses d'aigua.
Les masses d'aigua poden ser naturals, molt modificades o artificials, en funció de la seva alteració hidromorfològica i de la capacitat real que tenen de recuperar-se.
Les "masses d'aigua molt modificades" i les "artificials" són aquelles que han perdut la seva hidromorfologia i característiques ecològiques originals, i que per motius econòmics, socials o de preservació d'hàbitats o espècies, no és possible revertir-ne les transformacions i retornar-les al seu estat inicial.
Els embassaments en són un exemple: es tracta de rius fortament modificats.
Des de l'any 2002 s'han impulsat treballs per caracteritzar les diferents masses d'aigua a Catalunya.
Igualment, en els diferents documents IMPRESS (informe de pressions i impactes en cada massa d'aigua) s'hi detalla la caracterització de les masses d'aigua així com l'anàlisi de pressions i impactes a què estan sotmeses, donant resposta als articles 5, 6 i 7 de la DMA.
Aigües de transició (llacunes litorals)
Total de masses d'aigua al districte de conca fluvial de Catalunya
*En els rius molt modificats s'inclouen els 13 embassaments del DCFC
A Catalunya hi ha 2 dessalinitzadores que permeten aportar 80 hm3 a l'any de recurs potable, que equival a l'aigua que consumeix tota la regió metropolitana de Barcelona durant quatre mesos.
Des de l'any 2002 funciona la dessalinitzadora de la Tordera, ubicada a Blanes, amb l'objectiu de satisfer les demandes de la zona i preservar el bon estat de l'aqüífer de la Tordera a fi de garantir la qualitat de la seva aigua.
L'estiu del 2009 es va posar en marxa la dessalinitzadora del Llobregat, la més gran d'Europa destinada a l'abastament urbà.
Al territori català hi ha més de 250 estacions de tractament d'aigua potable, 5 de les quals formen part de la Xarxa bàsica d'abastament Ter-Llobregat.
Tres operadores diferents exploten aquestes plantes: ATLL Concessionària, Aigües de Barcelona i Mina Pública d'Aigües de Terrassa.
A Catalunya la potabilització és competència dels ajuntaments i és per això l'Agència Catalana de l'Aigua no gestiona cap de les estacions que hi ha al país
Catalunya disposa d'un centenar de sistemes de regeneració d'aigua, més d'una vintena dels quals són de titularitat pública.
Les estacions més importants, pel volum que produeixen, són les del Prat de Llobregat, Vila-seca i Salou i Port de la Selva.
Actualment, a Catalunya, es regeneren cada any uns 30 hm3 d'aigua que, sotmesa a tractaments avançats, es pot reutilitzar.
Per tant, és aigua que s'evita extreure del medi.
Anualment, Catalunya va consolidant aquest ús de l'aigua regenerada que posteriorment es destina a la reutilització per a usos que poden ser agrícoles, industrials, per a reg, etc.
La presència de compostos nitrogenats, especialment nitrats, és el problema de contaminació difusa més important a les aigües subterrànies de Catalunya i el principal responsable del mal estat de les masses d'aigua subterrànies, afectant també les aigües superficials, i de manera local algunes masses d'aigua costaneres.
D'acord amb la informació del Pla de gestió del districte de conca fluvial de Catalunya (2n cicle) (2016-2021), de les 37 masses d'aigua subterrànies, 17 masses estan en mal estat químic per nitrats.
En conseqüència, un 46% del total d'aquestes masses estan afectades per concentracions elevades de nitrats (superiors a 50 mg/L).
En el cas de les aigües superficials, els nitrats afecten 55 masses d'aigua rius, de manera que un 22% d'aquestes masses incompleixen els objectius ambientals de nitrats (25 mg/L) i l'assoliment del bon estat ecològic.
L'origen d'aquest nitrat en el medi hídric pot ser divers, però s'atribueix principalment a les pràctiques relacionades amb l'activitat agrícola i ramadera, com són l'aplicació en excés de fertilitzants nitrogenats i amoniacals i de dejeccions ramaderes, que fa que part d'aquests compostos s'acabin incorporant a les aigües subterrànies i superficials.
En aquest sentit, la majoria de les masses d'aigua subterrànies afectades per nitrats coincideixen amb la delimitació de les zones vulnerables per nitrats d'origen agrari.
En altres casos, l'excés de nitrogen pot estar provocat per abocaments urbans, especialment en zones amb elevada aglomeració urbana i cabal escàs en les aigües superficials que reben les aigües depurades.
Les tasques de l'ACA es focalitzen principalment en el seguiment i control de la presència de nitrats a les aigües, en el marc de les quals realitza mesures complementàries per millorar el coneixement i l'origen dels nitrats.
En concret, l'Agència ha realitzat un document multidisciplinari de Determinació de l'origen dels nitrats (2018), a fi de discernir l'origen dels nitrats a determinades zones de Catalunya, i també col·labora amb el Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació en un projecte de seguiment i control de diverses conques hidrogràfiques de Catalunya que té com a objectiu avaluar com incideixen al medi hídric els canvis en les pràctiques de fertilització agrària.
Les xarxes supramunicipals són xarxes d'abastament en alta que donen servei a més d'un municipi, distribuint l'aigua als municipis, lliurant-la en els dipòsits municipals de capçalera.
Des d'aquest dipòsit, cada municipi realitza la distribució en baixa fins els abonats (persones, empreses, etc.).
És a dir, les xarxes supramunicipals d'abastament en alta tenen com a clients els municipis i no distribueixen aigua directament a les persones.
Les xarxes supramunicipals es composen en general de:
En l'àmbit de la regió metropolitana de Barcelona el servei abastament en alta és competència de la Generalitat de Catalunya.
Aquest servei es presta mitjançant la Xarxa bàsica d'abastament Ter-Llobregat, que es va crear l'any 1990.
Aquest sistema és el més gran de Catalunya i està integrat per un conjunt d'instal·lacions que produeixen i distribueixen aigua potable als usuaris dels 144 municipis connectats.
Actualment, aquesta xarxa està gestionada per tres empreses operadores: ATLL Concessionària, Aigües de Barcelona i Mina Pública Aigües de Terrassa.
Les dues fonts principals de subministrament de la xarxa són els rius Ter i Llobregat, completats amb els aprofitaments d'aigües subterrànies i amb els cabals produïts a les dessalinitzadores del Llobregat i Tordera.
A Catalunya hi ha més de 40 embassaments de diferents tipologies, capacitat i característiques.
D'aquests, 23 es consideren grans embassaments que són essencials per garantir l'abastament de la població.
D'acord amb la normativa vigent, es considera gran embassament aquell que té una alçada superior als 5 metres o un volum superior als 100.000 m3.
A les conques internes, on l'ACA té plenes competències, hi ha un total de 9 grans embassaments que tenen una capacitat d'emmagatzematge de 694 hm3 i que s'encarreguen de satisfer les demandes industrials, domèstiques i de reg.
D'aquests 9 embassaments, 7 són propietat de l'Agència Catalana de l'Aigua.
Són els embassaments de Darnius Boadella, Sau, Siurana, Foix, la Llosa del Cavall, Sant Ponç i la Baells.
Els altres dos grans embassaments, Susqueda i Riudecanyes, són propietat d'Endesa i de la comunitat de regants de Riudecanyes, respectivament.
Dels embassaments que gestiona l'ACA, el més antic és el de Foix a l'Alt Penedès, que es va inaugurar oficialment l'any 1928.
El pantà més recent és el de Llosa del Cavall, al Solsonès, les obres del qual van finalitzar l'any 1997.
Pel que fa a la conca de l'Ebre, n'hi ha 14 i tenen una capacitat màxima de 3.803 hm3.
L'aigua regenerada és aigua residual depurada que rep un tractament addicional.
Aquest aigua no és aigua potabilitzada sinó prepotable, així doncs és òptima per a usos industrials, municipals, agrícoles i ambientals, així com per al reg de camps de golf i la recàrrega d'aqüífers.
En èpoques de poques pluges, pot ser molt recomanable utilitzar-la, per així mantenir millor els cabals dels rius i les reserves d'aigua.
El procés de regeneració de l'aigua, comença amb el pretractament, durant el qual s'apliquen diferents tractaments a l'aigua amb l'objectiu d'eliminar els sòlids que transporta.
L'aigua segueix el procés de decantació lamel·lar per reduir els sòlids suspesos i la terbolesa.
Un cop finalitzat el procés fisicoquímic del pretractament, l'aigua passa per una fase de filtració on es retenen els sòlids que per la seva mida no s'han eliminat anteriorment.
Finalment, l'aigua es desinfecta i ja està a punt per ser reutilitzada.
En algunes plantes s'apliquen tractaments més avançats com l'osmosi inversa o la ultrafiltració per a usos com la recàrrega dels aqüífers.
Part de les substàncies separades de l'aigua durant el procés de depuració constitueixen un subproducte que anomenem fang de depuració o biosòlid.
En el fang es concentra principalment la matèria orgànica i una part dels nutrients que si es retornessin amb l'aigua al medi podrien provocar un impacte.
L'objectiu de tractar-los és que es puguin reutilitzar.
La destinació final d'aquests fangs són la valorització en usos agrícoles, de jardineria, de restauració de terrenys degradats i de fabricació d'adobs; la utilització com a combustible; i la disposició en dipòsit controlat.
Per adequar les característiques del fang a la seva destinació i millorar-ne la gestió s'apliquen diversos tractaments, consistents en l'estabilització i en la reducció del contingut d'aigua.
Part d'aquests tractaments són duts a terme en les pròpies depuradores (EDAR) –com l'espesseïment, la digestió i la deshidratació– i es consideren com la continuació del procés de depuració de l'aigua.
Altres tractaments es realitzen en instal·lacions específiques, ubicades en EDAR o en d'altres emplaçaments.
Aquest és el cas de les plantes de compostatge, d'assecatge tèrmic i de codigestió anaeròbia amb d'altres residus orgànics.
La manca d'aigua en moltes regions habitades del planeta ha fet que s'hagi introduït el procés de dessalinització per tal d'obtenir més recurs per al consum humà.
La dessalinització és el procés d'extreure aigua salada del mar per tractar-la i eliminar-ne la sal per fer-la potable.
El procés de dessalinització comença amb la captació de l'aigua del mar.
Un cop se li han afegit alguns agents químics que ajusten les seves característiques i la preparen pel tractament, se li retiren els sòlids i es filtra.
En aquest punt, s'inicia l'osmosi inversa, un procés que consisteix en bombar l'aigua a alta pressió cap a una membrana semipermeable que reté les sals.
La proporció d'aigua bombada que es pot aprofitar és aproximadament del 45%.
L'aigua osmotitzada és lleugerament àcida i no té tots els minerals que la fan potable.
Per això, se sotmet a un tractament de remineralització: se li ha d'afegir carbonat càlcic i diòxid de carboni, que ajusten la seva duresa i la seva acidesa.
Finalment, per assegurar-ne la desinfecció, aquesta aigua es torna a clorar.
EDICTE de 26 de setembre de 2003, pel qual es dóna publicitat a l'Acord del Consell d'Administració de 18 de setembre de 2003 que aprova el pla d'ordenació d'extraccions i declaració definitiva de sobreexplotació de l'aqüífer al·luvial de la Tordera mitjana i dels aqüífers de la baixa Tordera
Abans que arribi a les llars, l'aigua s'ha de tractar.
Per tant, és captada i traslladada a les potabilitzadores, instal·lacions que permeten obtenir aigua apte per al consum.
La qualitat i l'origen de l'aigua determinarà el procés que se li ha d'aplicar.
Com a mínim s'ha de desinfectar, però hi ha un tractament estàndard més complex.
El procés de la potabilització comença a les reixes de desbast de les instal·lacions, que impedeixen que els materials de mida gran, suspesos a l'aigua, entrin a la instal·lació.
A continuació l'aigua travessa desarenadors on es sedimenten les sorres i els llims.
Als decantadors es retiren els sòlids i es desinfecta l'aigua amb diòxid de clor.
Després l'aigua passa per diferents filtres que n'eliminen les impureses i actuen sobre el seu sabor i color.
En algunes plantes potabilitzadores, on la salinitat del riu dificulta el tractament, apliquen a l'aigua diferents tractaments per extreure'n la sal i millorar-ne el gust i l'olor.
La qualitat de l'aigua que resulta d'aquest procés la supervisa el Departament de Salut de la Generalitat.
Els fangs que es generen durant la potabilització són valoritzats per a ser utilitzats, entre altres coses, en l'agricultura o com a combustible. �
Un dels processos claus i més necessaris actualment és la depuració de l'aigua.
Aquest consisteix en retirar de l'aigua residual que generem els humans un cop utilitzada a les llars, a les empreses i indústries, etc., per poder-la retornar al medi en condicions òptimes.
El tractament que s'aplica a les aigües residuals dependrà del tipus del medi on s'abocarà i del número d'habitants de la població on s'ha consumit.
El procés de depuració de les aigües residuals comença quan l'aigua arriba a les reixes de desbast de la depuradora, on se separen els sòlids més grans.
Les xarxes de clavegueram també recullen aigües pluvials que poden portar sorra, que s'elimina al dessorrador.
L'aigua també transporta greixos i olis, que es retiren als equips de flotació, on per diferència de densitat floten i queden a la superfície.
El següent pas és el tractament biològic: es decanta la matèria orgànica i inorgànica, es digereix la matèria orgànica i finalment es separa l'aigua depurada dels fangs biològics.
Les aigües depurades tornen al medi o continuen el seu tractament en equips més avançats de regeneració.
Els fangs comencen aquí el seu procés per poder ser reutilitzats.
Publicació sobre la producció, el model i les vies de gestió dels biosòlids a Catalunya.
Treballs previs de diagnosi de la demanda elaborats en el marc del Pla de gestió de l'aigua de Catalunya.
CONVENI DE COL·LABORACIÓ ENTRE L'AGÈNCIA CATALANA DE L'AIGUA I EL CONSELL GENERAL DE CAMBRES OFICIALS DE COMERÇ, INDÚSTRIA I NAVEGACIÓ.
LA BARRERA HIDRÀULICA CONTRA LA INTRUSIÓ MARINA I LA RECÀRREGA ARTIFICIAL DE L'AQÜÍFER DEL LLOBREGAT.
Resultats de la classificació de la qualitat de les aigües de bany durant l'estiu de 2019.
Diagnosi dels impactes previstos a Catalunya.
Pla de xoc per al seguiment de l'impacte ambiental al Besòs causat per l'incendi d'una empresa de gestió i tractament de dissolvents orgànics a Montornès del Vallès
Fulletó general sobre el fenòmen natural de les escumes i els mucílags a les platges de Catalunya.
Fulletó genèric sobre el fenomen natural de l'aparició de meduses a les platges de Catalunya.
Fulletó genèric sobre el fenomen natural de les proliferacions de fitoplàncton a les platges de Catalunya.
Fulletó genèric sobre el fenomen natural de l'aparició de restes de vegetals marins a les platges de Catalunya.
Els peixos dels rius i les zones humides de Catalunya.Qualitat biològica i connectivitat fluvial.
Un dels objectius de l'Agència és, d'una banda, fomentar el respecte pels recursos hídrics a l'espai fluvial i als ecosistemes aquàtics, per tal d'aconseguir que tots en fem un bon ús i en tinguem cura i, d'altra banda, potenciar i afavorir la conscienciació social cap a un ús solidari, racional i sostenible de l'aigua per reduir l'impacte de l'activitat humana sobre aquest element tan fràgil.
Per aquesta raó, l'Agència ha promogut i promou un seguit de campanyes de sensibilització perquè la societat prengui consciència de la importància de l'ús racional i la bona gestió d'un dels recursos més vitals, com és l'aigua.
Un dels objectius de l'Agència és fomentar el respecte pel medi i els seus recursos hídrics, per tal d'aconseguir que en fem un bon ús i en tinguem cura.
I, d'altra banda, potenciar i afavorir la conscienciació social quant a un ús solidari, racional i sostenible de l'aigua.
L'Agència, en la seva funció de traslladar aquest missatge, treballa per oferir informació, materials i eines divulgatives a entitats, centres educatius, ciutadania i altres col·lectius perquè el missatge arribi més lluny.
Gràcies a aquestes iniciatives i a la col·laboració ciutadana, sempre activa i solidària, l'aigua ha pres un protagonisme merescut que cal tenir sempre present.
L'Agència Catalana de l'Aigua, dins els seus projectes de conscienciació sobre les bones pràctiques en el bon ús i cura de l'aigua, treballa per facilitar eines educatives i traslladar el coneixement intern sobre el món de l'aigua a l'exterior.
En aquest apartat, l'ACA posa a disposició de tothom materials educatius per a alumnes de primària i secundària i exposicions temàtiques que les entitats i organitzacions poden sol·licitar.
Joc de l'aigua per a alumnes de primària
Joc de l'aigua per a alumnes de secundària
Fitxes interactives i experiments per a tots els nivells d'educació primària.
Versió imprimible del joc de l'aigua per a alumnes de primària.
Versió imprimible del joc de l'aigua per als professors de primària.
Versió imprimible del joc de l'aigua per a alumnes de secundària.
Versió imprimible del joc de l'aigua per als professors de secundària.
Implementació de la Directiva marc de l'aigua en els rius temporals.
Estudia la hidrologia i l'ecologia dels rius temporals i es planteja crear eines noves per millorar la gestió d'acord amb els objectius de la Directiva marc de l'aigua (DMA) de la Unió Europea.
El projecte contribuirà a la conservació i restauració d'un dels tipus de rius més comuns a la conca de la Mediterrània, que conté gran part de la biodiversitat d'aigua dolça amenaçada d'Europa.
Planteja accions pilot de mitigació i adaptació al canvi climàtic al delta de l'Ebre, una de les zones humides més riques en biodiversitat del sud d'Europa i, alhora, més vulnerable davant els fenòmens de la pujada del nivell del mar i la subsidència.
Projecte pilot per millorar l'eficiència de les depuradores.
El projecte inclou la construcció d'una planta pilot experimental per tal d'aconseguir que la depuració d'aigües residuals generi més energia de la que consumeix, amb l'objectiu de reduir la petjada ecològica de les instal·lacions ambientals.
Projecte enfocat a la recuperació de l'estructura i connectivitat de les riberes conformades per vern com hàbitat d'interès prioritari en tres àmbits diferenciats: Alt Segre, Alt i Mig Ter i Congost-Besòs mitjançant planificació sistèmica i actuacions pilot de restauració hidromorfològica, millora de la governança i creació de material per replicar-ho en vernedes de l'àmbit mediterrani.
Projecte europeu de prevenció de fenòmens climàtics extrems.
L'objectiu és ajudar les administracions i la ciutadania a anticipar-se i respondre proactivament davant els fenòmens meteorològics extrems com tempestes, inundacions, sequeres, onades de calor o focs forestals.
El projecte pretén contribuir al marc de referència europeu en les solucions basades en aspectes naturals (NBS - Nature Based Solutions) demostrant la seva possibilitat d'ús i aplicació a gran escala, mitjançant l'estimulació d'una nova cultura de la 'planificació de l'ús del sòl' que uneix la reducció dels riscos amb els objectius de desenvolupament locals i regionals d'una manera sostenible.
Això inclou mesures físiques (eliminar motes per deixar que s'inundin planes, eliminar obstacles, etc.) com altre tipus de mesures, i està previst centrar-se a la conca de la Tordera, on hi ha actuacions executades que es podrien analitzar i potenciar (p.e.
Bassa de les Llobateres) i d'altres que es podrien encaixar (pe bassa de can Lluró), així com actuacions previstes de zones humides al Programa de mesures o potenciar la recuperació d'antigues graveres...
El projecte propugna solucions d'economia circular al voltant de l'aigua en diferents emplaçaments, incloent-hi la Costa Brava gironina.
Comprèn objectius estratègics com ara demostrar aplicacions innovadores a diferents escales, reduir del consum d'aigua, energia i matèries primeres, valorar la seva incidència en altres sectors econòmics, mitigar les barreres existents, incrementar la implicació de la ciutadania en els serveis de l'aigua i crear nous mercats i oportunitats.
El projecte DRIvER pretén analitzar el comportament dels rius temporals en ambients mediterranis i cada vegada amb climatologia més variable degut al canvi climàtic i canvi global.
L'estratègia de recerca i innovació per a l'especialització intel·ligent de Catalunya (RIS3CAT) va definir el marc a partir del qual el Govern desenvolupa les actuacions i els programes d'R+D+I per al període 2014-2020.
Ja abans d'iniciar-se el vigent període de planificació (2016-2021), l'Agència Catalana de l'Aigua col·laborava i participava en diferents projectes d'innovació i recerca, finançats a través de la Unió Europea, l'Estat espanyol o altres institucions, però sense materialitzar una aportació econòmica que complementés la seva participació tècnica i institucional en els projectes esmentats.
El vigent Pla de gestió del districte de conca fluvial de Catalunya (2016-2021) va suposar un punt d'inflexió en aquesta línia de treball, ja que a partir de la determinació de les necessitats de recerca i innovació en matèria d'aigua a Catalunya que es van establir per al període esmentat, es va incorporar una partida pressupostària per al seu impuls i foment.
Amb aquest Pla, l'ACA va passar a liderar i participar activament en el treball cooperatiu público-privat, aprofitant les possibilitats que ofereixen diferents fórmules de contractació, com el diàleg competitiu, la compra pública innovadora o concretant el finançament d'estudis mitjançant subvencions.
L'ACA aposta per la Recerca i la Investigació amb partides pressupostàries per al seu impuls i foment
Els dos espais participatius permanents a l'Agència són el Consell per a l'Ús Sostenible de l'Aigua (CUSA) i les Comissions de desembassament, on participen diferents actors mediambientals, econòmics i socials (ajuntaments, consells comarcals, empreses vinculades amb l'aigua, regants, agricultors, indústria, universitats, entitats mediambientals, entitats socials, etc.).
Ambdós espais participatius són òrgans col·legiats contemplats als Estatuts de l'Agència que es reuneixen periòdicament per emetre dictàmens sobre actuacions i per debatre sobre la distribució dels recursos hídrics en les conques regulades.
Consell per a l'Ús Sostenible de l'Aigua
El Consell per a l'Ús Sostenible de l'Aigua (CUSA) és l'òrgan d'assessorament de l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) i de participació en l'elaboració dels instruments de la planificació hidrològica.
Els membres del Consell provenen de les administracions locals, d'entitats ambientals, d'entitats d'usos agraris i ramaders, del món acadèmic, d'entitats dels usos recreatius, d'entitats dels usos industrials i de les associacions de veïns.
És l'espai on es pot deliberar sobre com desenvolupar noves polítiques relatives a la planificació de la gestió de les masses d'aigua, juntament amb les comissions de desembassament.
La seva valoració, dictamen i aportacions són prèvies a la presa de decisions del Govern en matèria de planificació hidrològica.
Les comissions de desembassament de l'Agència Catalana de l'Aigua assumeixen les funcions de participació en la gestió dels recursos hídrics de les conques internes catalanes.
En concret hi ha establertes 4 comissions de desembassament (Ter-Llobregat, Muga, Foix i Riudecanyes), corresponents als diferents trams regulats de les principals conques i sistemes del districte de conca fluvial de Catalunya.
En aquestes comissions es determinen les dotacions d'aigua per a satisfer les diverses necessitats d'abastament, reg i usos ambientals, i també s'aborden els temes d'interès de cada àmbit.
Els grups d'interès són agrupacions de persones físiques o jurídiques i aquelles organitzacions sense personalitat jurídica que duen a terme activitats susceptibles d'influir directament o indirectament en l'elaboració i l'aplicació de les polítiques públiques, en l'elaboració de propostes normatives o en la presa de decisions, en defensa d'un interès propi o de tercers o d'un interès general.
El Registre atorga als grups d'interès una sèrie d'avantatges a l'hora de relacionar-se amb l'Administració i el sector públic i d'accedir a la informació sobre la seva activitat i iniciatives.