Veus de la cultura popular és un projecte impulsat per la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural que recull 24 entrevistes a personalitats de diferents àmbits de la cultura popular del país.
Aquestes entrevistes s'han enregistrat, als domicilis dels entrevistats o a les seus de les seves entitats, entre 2015-2019.
El projecte segueix obert a noves entrevistes que es realitzaran en els propers mesos.
L'objectiu de les entrevistes i del projecte ha estat recollir la història del món de la festa i la cultura popular en els darrers anys del franquisme, en els anys de la transició i els immediatament posteriors, explicada pels propis protagonistes.
Hem parlat amb persones significatives del món de la cultura popular catalana per conèixer com van intervenir en tot aquell moviment, quines influències van rebre, quines coses es van fer bé o malament i quins projectes i quines experiències i realitzacions van protagonitzar directament o indirectament.
Els testimonis recollits deixen constància que el camí recorregut ha estat llarg i ple d'entrebancs.
El franquisme no va aconseguir anul·lar una cultura popular molt arrelada que als anys vuitanta, amb l'arribada de la democràcia, va esclatar amb força.
El projecte és possible gràcies a la generositat de tots els entrevistats, a l'equip de la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, i a les persones que de diverses maneres ens heu ajudat proposant persones a entrevistar, facilitant dades de contacte o orientant en com calia plantejar les entrevistes.
Un agraïment molt especial al conseller Lluís Puig, director general de cultura popular quan es va gestar el projecte.
Les entrevistes s'aniran publicant periòdicament, en aquesta pàgina i al cananl de Youtube del Departament de Cultura, una a una a començament de mes.
"A la festa del carrer si hi ha menjar guanya molt.
Si hi ha música, foc i a sobre menjar ja és la festa integral, és lo més complet, més que això no crec que hi hagi res."
"En l'època de l'escoltisme vaig adonar-me'n (...) que si hi havia bon menjar o mal menjat l'ambient era diferent."
"Sempre miro de saber que feia la gent gran, la pagesia, m'agrada recollir l'origen de les coses.
Nascut l'any 1945 a Sant Andreu de Palomar, Barcelona.
Cuiner i gastrònom, especialista en cuina tradicional i popular.
Actualment, resideix a l'Ametlla del Vallès des d'on recupera llavors antigues, cultiva un hort i segueix compartint els seus coneixements sobre la cuina de cada dia i la cuina de la festa.
Autor de diverses publicacions de temàtica gastronòmica.
Cuiner vinculat al món de l'espectacle, festes i àpats multitudinaris.
Aquesta entrevista fou enregistrada a l'Ametlla del Vallès, el 14 de febrer de 2017.
"Vam fer un logo a la biblioteca, divisa que deia 'remembra el passat, ordena lo present i proveeix l'esdevenidor'."
"Són anys d'intentar fer la feina ben feta amb els pocs recursos."
"De camàlic de trasllats a rei de les maquinetes."
"La biblioteca de cultura popular té historia, en vint-i-tres anys de vida nòmada es van fer 10 trasllats.
Cada trasllat no es perdia res, però es desordenava tot."
Formació en peritatge mercantil i professorat mercantil.
El 1981 va entrar a treballar a la Generalitat de Catalunya, al Departament de Cultura, on se li van assignar diverses tasques.
Fins a la seva jubilació va ser tècnic de l'Àrea de Recerca, Conservació i Protecció del Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana.
Aquesta entrevista fou enregistrada a Barcelona, a la seu de la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, el 18 de gener de 2017.
No l'hem canviat però hem posat un fibló que si algú el vol seguir té molt futur."
"Marduix ha estat l'origen de moltes iniciatives (Festival Parc Ciutadella / Fira Tàrrega / Festa de tardor de Sant Esteve de Palautordera).
Viure del què et fa il·lusió és un luxe.
Aquest tipus d'espectacle però no ha tingut la consideració "art escènica".
"Cal anar amb compte amb les noves tecnologies, tenen un altre llenguatge, una altra manera d'expressar.
El directe, el viu, el carrer són insubstituïbles.
La nostra feina és una feina de seducció."
Marduix Teatre és una companyia de teatre de titelles, fundada el 1976 pel Jordi Pujol i la Joana Clusellas, amb seu a Sant Esteve de Palautordera.
Els seus espectacles més coneguts són El mariner de Sant Pau, Tirant lo Blanc, El Garrofer de les tres taronges (Homenatge a Joan Miró), Frederic, i tu què fas?, Et regalo la lluna.
Espectacles que els han dut a diferents punts dels Països Catalans i de l'estranger.
Aquesta entrevista fou enregistrada al seu domicili, a Sant Esteve de Palautordera, el 27 d'abril de 2016.
"De molt petit anava davant de la colla sardanista que era de l'Orfeó i jo portava el banderí de la colla, el portava al mig de la rotllana."
"De comptar i repartir me'n va explicar un company pel carrer Major d'Olot, i ho vaig entendre tan bé que l'endemà ja comptava i repartia."
"Una cosa que ha evolucionat molt és la cobla (...)
Musicalment hi ha una quantitat de músics d'una qualitat excepcional."
Informador especialitzat en el món sardanista.
Conductor de programes de ràdio: Nostra dansa i Ressons de cobla a Radiocadena de Girona.
Col·laborador de RNE de Barcelona amb la Veu de la Sardana i Plaça Major.
Dirigí el programa de ràdio Tronada i Dansa per les comarques gironines.
Va ser un dels fundadors de la revista Presència i col·laborador d' El Punt de Girona amb temes sardanistes.
Impulsor de la col·lecció de llibres MOS.
Presentador de concerts de sardanes i organitzador d'aplecs sardanistes.
Medalla al mèrit sardanista (2000) atorgada per l'Obra del Ballet Popular.
Aquesta entrevista fou enregistrada al seu domicili, a Besalú, el 17 d'octubre de 2016.
"L'Escolania de Montserrat és un impacte important, musical."
"El treball de camp és treball de formiguetes, de paciència, a la conversa surten moltes altres coses.
Valor antropològic, etnològic, quan surten valors, costums, formes de fer, formes de veure.
L'objectiu era la cançó (...) difícil anar amb un guió fet perquè no funciona."
"El Josep Crivillé quan va fer Tivissa, l'any 1971, encara va poder enregistrar un home llaurant i cantant (...) ara això ja no hi és."
Formació musical a l'Escolania de Montserrat i al Conservatori Superior de Música de Barcelona, on obté l'especialització en etnomusicologia, direcció coral i el títol de professor de cant.
Ha estat professor de direcció coral i de didàctica de la cançó.
Investigador a la Fonoteca de Música Tradicional de Catalunya (Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya).
Autor de diverses recerques i publicacions d'etnomusicologia a Catalunya.
Aquesta entrevista fou enregistrada a la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, a Barcelona, el 29 de juny de 2016.
"La cultura popular, des d'infant, ja em cridava l'atenció però involucrar-m'hi no va ser fins a finals dels 60 o principis dels 70, quan vaig passar a formar part dels Castellers de Vilafranca."
"L'afició als gegants va venir de l'excitació del meu fill al contemplar un gegant, això va fer que el meu esperit paternal es dediqués durant anys a buscar, fotografiar o veure ballar gegants arreu de Catalunya."
"A l'Alguer hi havia hagut un gegant que es deia Salomó, i hi havia hagut cavallets cotoners (...) i, també, fan com la festa dels Elois."
Nascut, a Vilafranca del Penedès, el 1945.
Apotecari de professió i estudiós de la cultura popular.
Membre de diverses entitats, de la colla Castellers de Vilafranca, Colla Rabassons de Vilafranca, Associació Amics de l'Alguer, entre d'altres.
Cal destacar la seva trajectòria com a cronista casteller i la publicació de diverses obres sobre cultura popular i elements festius, especialment sobre castells, ball de gitanes, ball de cotonines, bestiari festiu, gegants, etc.
Ha rebut la distinció de diverses entitats per la seva trajectòria i difusió del fet casteller.
Aquesta entrevista fou enregistrada al seu domicili, a Vilafranca del Penedès, el 6 de juny de 2016.
"Sempre he dit que la cultura popular és la filla pobra de la cultura."
"Jo els ensenyava: el meu sentit del ball, lo que vaig arreplegar, els deia que traguessin el que tenien dins, que escoltessin la música, que es miressin i somriguessin, calia un contacte.
I que gaudissin damunt de l'escenari."
Me va sortir un estil de ballar que vaig transmetre".
Figura rellevant en el manteniment i transmissió de les maneres de ballar de Tortosa i comarca durant el s.XX en una època en la qual el ball al carrer va quedar en desús.
Coneixedor dels antics balladors espontanis, va ensenyar els seus passos des del 1954 fins a 2004, i va fer una tasca de recuperació i fixació visual i sonora.
Formació d'un grup de ball dins l'agrupació Cantaires de L'Ebre Delta (1968).
Fundador, director i coreògraf del Grup Tortosí de Danses Folkòriques (1969), amb el que van guanyar diversos premis.
Aquesta entrevista fou enregistrada a la seva segona residència, a Tortosa, el 14 de març de 2016.
"Vaig agafar afició a la música perquè ja la sentia.
La influència la vaig rebre a l'Escola Ramon Llull, una de les millors de la República."
"Un bon pedagog no ha de fer cap esforç per donar tot el que sap."
"L'aportació del cant coral és la cultura.
Ha estat director de corals i formador de directors.
Estudià a l'Escola Municipal de Música de Barcelona.
A banda de la direcció coral, ha impartit cursos i ha dirigit produccions simfònicocorals.
Aquesta entrevista fou enregistrada al seu domicili, a Barcelona, el 17 de febrer de 2016.
"Les festes sempre m'han emocionat."
A través de la dansa s'interpreta la festa i alhora la societat.
Estudies la dansa i pots aprofundir en l'estudi de la societat."
Doctora en antropologia per la Universitat de Barcelona.
Ha estat professora titular d'antropologia a la UB (1974-2015).
Membre fundador de l'Institut Català d'Antropologia i del Instituto Aragonés de Antropologia.
Les principals línies de recerca s'han centrat en l'estudi de la religió i la mitologia, la cultura popular i tradicional, el patrimoni etnològic, l'etnomusicologia, els goigs, la festa, literatura oral i l'espoli del patrimoni entre molts d'altres temes.
En l'entrega del Premi Joan Amades 2018 es va destacar la seva tasca acadèmica, investigadora i divulgadora en l'àmbit de l'antropologia i de la cultura popular i tradicional.
La Josefina Roma destaca en l'apropament entre universitat i cultura popular del país.
Aquesta entrevista fou enregistrada a la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, a Barcelona, el 14 d'abril de 2016.
"El moviment de la cultura popular sorgeix paral·lel al moviment polític de recuperació del carrer per les accions populars: la festa o la protesta.
El que es parlava en les reunions de les accions de protesta o de preparació del Carnaval no era tan diferent.
"Les nostres generacions han convertit l'escola en un succedani de la societat.
Ara també de la cultura popular."
Pere Baltà defineix Bienve Moya com a "Un vilanoví de soca-rel, sempre vinculat a l'activisme cultural sense perdre l'anàlisi de la diversitat del nostre folklore".
Nascut a Vilanova i la Geltú el 1944.
Cursà estudis dramàtics i formà part de la companyia teatral Els Joglars.
Impulsor de la Xarxa de Teatres Públics de Catalunya.
Fundador i codirector dels festivals de circ i pallassos Trapezi i Fira del Circ.
Aquesta entrevista fou enregistrada a Vilanova i la Geltrú, el 21 de desembre de 2015.
" [Dècada de 1980] Hi havia molta il·lusió.
Era el moment del somni de la llibertat i la democràcia.
La gent agraïa que algú de la Generalitat de Catalunya anés pels pobles."
"Calia fer un treball d'investigació.
Els 937 ajuntaments van respondre.
Es volia fer el centre d'informació cultural."
Joaquim Ferrer al pròleg del llibre L'altra resistència (2005) destaca que "Pere Baltà és molt conscient d'aquesta necessària arrel popular de la cultura, ho coneix a fons, ho ha raonat escrivint novel·la, teatre, en articles i en la formulació d'una política en el marc del Departament de Cultura de la Generalitat que es realitzava amb el convenciment que la cultura és una branca del Benestar Social".
Director del Servei de Promoció Cultural de la Generalitat de Catalunya (1980-1985).
Ha exercit diversos càrrecs en política tant al govern de la Generalitat i com a diputat al Congrés.
Actualment és el president de la Fundació Paco Candel.
Aquesta entrevista fou enregistrada a la seu de la Fundació Paco Candel a Barcelona el 17 de desembre de 2015.
"A mi m'agradaria que la història fes justícia amb el Pirineu i la seva cultura.
Són gent amb una qualitat humana molt seriosa i una gran capacitat de sofriment i de tirar endavant."
"Molta gent ha tingut dins [al seu interior] la cançó però ningú els ho ha demanat i l'entorn no ha contribuït per tal que ho poguessin manifestar.
Quan has anat amb ells i han vist que tenies interès, han estat molt feliços."
Pere Baltà comenta sobre Artur Blasco: "La vida de l'Artur Blasco es podria definir amb una paraula molt pròpia de la seva activitat professional: transhumància".
Ha treballat en el cançoner oral pirinenc i ha estat director i cofundador de la Trobada d'Acordionistes del Pirineu.
Impulsor del Museu de l'Acordió d'Arsèguel.
Destaca la seva obra A peu pels camins del cançoner, que inclou 1.500 cançons populars de pobles del Pirineu català en 80 DVD i 12 llibres.
Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla (1998).
Aquesta entrevista fou enregistrada a Arsèguel el 7 d'octubre de 2015.
"La idea important que jo tinc al cap tota la vida és: transmetre la cultura d'un país a través de la dansa."
És tan important treballar amb músics!"
La periodista Berta Seijo presenta la trajectòria de la Núria Quadrada com "Una vida dedicada a la dansa.
Amb quatre anys, aquesta mestra de dansa popular ja ballava 'al terrat del carrer Barcelona'.
Després van venir les sardanes als Lluïsos cada diumenge, 'l'única opció de dansa popular que hi havia en aquell temps a Mataró'".
Mestra i professora de dansa popular.
Membre d'El Sac, taller d'expressió oral, musical, plàstica i corporal.
Ha contribuït en la recuperació dels balls de parella de les festes del Pirineu, i també de les danses tradicionals del Priorat.
Com a formadora ha realitzat un ingent tasca en escoles i amb grups d'adults transmetent els valors de la dansa i de la tradició.
Molt vinculada al músic Jaume Arnella i al ballarí Joan Serra.
Aquesta entrevista fou enregistrada a Mataró el 20 d'octubre de 2016.
'Tradere' és lliurar d'una generació a una altra.
"Em sento menys científic, més vivencial.
Penso que hem de pensar més amb les llavors que amb les arrels."
Xevi Planas comenta: "Qui no ha cantat alguna vegada 'Trobarem a faltar el teu somriure.
Diu que ens deixes, te'n vas lluny d'aquí, però el record de la vall on vas viure no l'esborra la pols del camí'?
Són algunes de les cançons que ha escrit i ha adaptat al català d'altres llengües en Joan Soler i Amigó.
Ha treballat com a tècnic d'educació dels ajuntaments de l'Hospitalet de Llobregat i de Badalona.
És autor de diverses publicacions sobre cultura popular i història local.
Aquesta entrevista fou realitzada a Badalona el 15 de juny de 2015.
"Volíem que la gent cantés, que cantés més."
"Quan cantem junts passa alguna cosa.
És una força que uneix a la gent a través de la cançó.
Agustí Corominas descriu Jaume Arnella com "Un joglar dels nostres temps que fa el seu camí tot cercant històries, llenguatges, romanços i cançons, explicant-les i compartint les cançons amb la gent".
Cofundador del Grup de Folk de Barcelona i el segell discogràfic Als quatre vents.
Premi Nacional de la Música (1991), Creu de Sant Jordi (2001), Premi d'Actuació Cívica (Fundació Lluís Carulla, 2003), Premi Memorial Lluís Companys (2014).
Aquesta entrevista fou realitzada a Santa Eulàlia de Ronçana el 20 de maig de 2015.