L'SHP s'emmarca en el desplegament dels objectius de coneixement i innovació del Pla de govern de la Generalitat de Catalunya.
S'espera que les persones seleccionades tinguin una trajectòria acadèmica excel·lent i que siguin, o puguin esdevenir, líders amb capacitat de col·laboració, d'innovació i de desenvolupar línies de recerca complementàries a les que existeixen actualment.
Amb aquest objectiu, l'SHP fixa unes condicions de contorn en els concursos convocats en el marc d'aquest programa per fomentar la concurrència, la transparència i la selecció de la persona més qualificada.
En concret, s'ofereixen contractacions amb perfils oberts difosos en mitjans amb un prestigi acadèmic reconegut i es vetlla perquè les comissions de selecció estiguin integrades per membres lliures de conflicte d'interès.
Així mateix, es promouen millores procedimentals per facilitar l'accés dels candidats a la convocatòria i a la informació.
L'SHP compta amb una direcció acadèmica, que recau en una persona de reconegut prestigi, i un consell assessor integrat per acadèmics i acadèmiques distingits.
La direcció acadèmica és l'encarregada de dirigir i coordinar el Pla, així com de garantir-ne la correcta execució.
La direcció acadèmica, d'acord amb els rectors i les rectores de les universitats, nomena les comissions de selecció, encarregades d'avaluar a les persones candidates a una contractació Serra Húnter.
Actualment el director acadèmic del Pla és el professor Josep Domingo Ferrer.
Josep Domingo-Ferrer (Sabadell, 1965) és un catedràtic distingit de ciència de la computació i investigador ICREA Acadèmia de la Universitat Rovira i Virgili.
Des del 1996 dirigeix a la URV el grup de recerca CRISES-Seguretat i privadesa.
El 2007 va fundar i des de llavors dirigeix la Càtedra UNESCO de Privadesa de dades.
És llicenciat en informàtica (1988, Premi Extraordinari de Llicenciatura) i doctor en informàtica (1991) per la Universitat Autònoma de Barcelona.
És també llicenciat en matemàtiques (1995).
Els seus interessos i la seva obra de recerca inclouen la privadesa i la protecció de dades, la seguretat de la informació, el secret estadístic i els protocols criptogràfics.
Les seves contribucions s'han orientat a conciliar la privadesa, la seguretat i la funcionalitat en els serveis de la societat de la informació.
En aquests àmbits és autor de 5 patents i de més de 418 articles entre revistes, congressos i llibres.
Ha guanyat tres vegades el Premi ICREA-Acadèmia (2008, 2013 i 2018).
El gener de 2016 ha estat nomenat membre numerari de l'Institut d'Estudis Catalans.
El 2013 va ser nomenat professor distingit per la Universitat Rovira i Virgili.
El 2012 va rebre la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic de la Generalitat de Catalunya.
El mateix 2012 va ser elegit membre de l'Academia Europea i de l'International Statistical Institute.
Entre 2007 i 2008 va guanyar quatre premis d'emprenedoria.
El 2004 va rebre el premi TOYPS 2014 de la Jove Cambra Internacional Catalunya-Federació Catalana de Joves Cambres.
El 2003 va ser co-receptor del premi Salvà i Campillo de recerca, atorgat per l'Associació Catalana d'Enginyers de Telecomunicació-ACET.
Des del 15 de desembre de 2015 és director acadèmic del Pla Serra Húnter de la Generalitat de Catalunya, orientat a la captació de talent per al professorat de les universitats públiques de Catalunya.
El consell assessor té una funció d'assessorament, a més d'altres que li encarregui la direcció acadèmica.
Salvador Barberà (Barcelona, 1946) és doctor en economia per la Universitat de Northwestern, catedràtic de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i de la Barcelona Graduate School of Economics (GSE), i promotor del consorci de recerca MOVE, que dirigeix des del 2009.La seva investigació s'ha centrat, dins del camp de l'economia pública, en l'estudi del disseny de mecanismes polítics i econòmics, i en especial dels procediments orientats a incentivar degudament els agents que participen en la presa de decisions col·lectives.
Així, és un reconegut expert en teoria de l'elecció social, l'anàlisi de mètodes de vot i disseny constitucional.Va ser secretari general de Política Científica i Tecnològica del Ministeri d'Educació i Ciència (2004-2006) i primer director de la fundació ICREA (2000-2004).
Entre altres distincions, és Fellow de la Econometric Society (1988), està en possessió de la Medalla Narcís Monturiol (2012) i del Premi Nacional d'Investigació Pascual Madoz en l'àrea de dret i ciències econòmiques (2010).
Catedràtic de biologia de la Universitat Pompeu Fabra (UPF).
Cap de grup del Programa de Biologia Evolutiva i Sistemes Complexos del Departament de Ciències Experimentals i de Salut de la UPF.
El seu camp de recerca són els diferents aspectes de l'estudi de la variació del genoma humà i la diversitat: genètica de la població humana, evolució molecular, genòmica comparativa i la interacció entre la biologia evolutiva humana i altres camps, incloent-hi la medicina, la genètica de malalties complexes i la genètica estadística, entre d'altres.
La seva recerca recent se centra sobretot en l'empremta de la selecció natural en el genoma humà i el camp emergent de la biologia de sistemes evolutius, i la relació entre les xarxes moleculars i l'adaptació.
Ha publicat més de 320 articles de recerca.
Membre numerari de l'Institut d'Estudis Catalans i de diverses organitzacions internacionals.
Director de la Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats (ICREA) fins al 2014.
Catedràtica d'Enginyeria Tèrmica de la Universitat de Lleida, on encapçala el grup de recerca GREiA.
Enginyera química per l'Institut Químic de Sarrià (1992), enginyera industrial (1993), màster de Gestió Industrial (1995) i doctora en Enginyeria Industrial (1996) per la Universitat Ramon Llull.
S'incorpora a la Universitat de Lleida el 1999.
Els seus interessos de recerca són l'emmagatzematge d'energia tèrmica, l'eficiència energètica i les energies renovables, així com els edificis i les aplicacions industrials.
És molt activa en diversos grups de treball de l'Agència Internacional de l'Energia i és membre del comitè de direcció de la European Technology and Innovation Platform on Renewable Heating and Cooling.
A més, ha participat en l'informe especial sobre energia renovable del Grup Intergovernamental d'Experts sobre el Canvi Climàtic, en el cinquè informe elaborat per aquesta mateixa institució, i avui dirigeix el capítol «Edificis» del sisè informe.
És autora de més de 290 publicacions.
Ha rebut la Medalla Narcís Monturiol (2012) i el premi ICREA Acadèmia (2012 i 2018).
Catedràtic de química orgànica de la Universitat de Barcelona.
Encapçala un grup de recerca a l'Institut de Recerca Biomèdica (IRB Barcelona), al Parc Científic de Barcelona, on és el cap del Programa de Química i Farmacologia Molecular.
Llicenciat en química (1970) per la Universitat de Barcelona, Diplôme d'Études Approfondies de Chimie Organique (1974) per la Université de Montpellier i doctor en química (1974) per la Universitat de Barcelona.
Catedràtic a la Universitat de Barcelona des del 1986.
Fa recerca en síntesi de pèptids i determinació d'estructura, amb vista a possibles usos terapèutics.
És autor de 325 articles, deu patents, articles de revisió i tres llibres.
Entre d'altres, ha rebut la Medalla Narcís Monturiol (1992), el Premi Leonidas Zervas (1994), la Distinció de Recerca de la Generalitat de Catalunya (2001), el Premi NMR, GRMN de la Reial Societat Espanyola de Química (2002) i el Premi i la Medalla Nacional de Investigación de la Reial Societat Espanyola de Química (2003).
Catedràtic de Matemàtica Aplicada de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i director de la Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats (ICREA).
Enginyer de Camins, Canals i Ports per la UPC (1983).
La seva recerca se centra en la modelització matemàtica i l'enginyeria computacional i, concretament, s'orienta a desenvolupar models matemàtics i mètodes numèrics nous que permetin una ciència i una enginyeria predictives i quantitatives.
En conseqüència, es combinen conceptes, mètodes i principis —sovint de naturalesa interdisciplinària— que inclouen diverses àrees, com ara la mecànica, la matemàtica i les ciències de la computació, entre altres.
Ha estat professor visitant al Joint Research Centre de la Comissió Europea a Ispra (Itàlia), l'École Centrale de Nantes, la Swansea University i la Universitat de Chuo.
És el president de la International Association for Computational Mechanics i ha rebut diversos doctorats honoris causa i premis com, per exemple, la Medalla Prandtl, en la seva primera edició, atorgada per la European Community on Computational Methods in Applied Sciences (ECCOMAS).
Genoveva Martí (Barcelona, 1956) és doctora en Filosofia per la Universitat de Stanford.
Actualment, és professora de recerca de l'ICREA en el departament de Lògica, Història i Filosofia de la Ciència de la Facultat de Filosofia de la Universitat de Barcelona (UB).
També és coordinadora del grup d'investigació LOGOS (Grup de Recerca en Lògica, Llenguatge i Cognició).
Ha estat professora en les universitats de Washington (Seattle), Califòrnia (Riverside) i en la London School of Economics and Political Science.La seva activitat investigadora està centrada en la reflexió filosòfica sobre la relació entre les paraules del llenguatge i els objectes, que fa possible parlar sobre el món, representar-lo i transmetre informació.Ha estat distingida amb la Medalla Narcís Monturiol (2012) i és membre electa de la secció de Filosofia de l'Academia Europaea des del 2009.
Catedràtica de psicologia de la UPF i vicepresidenta del Consell Europeu de Recerca.
Doctora en psicologia experimental per la Universitat de Barcelona (1986).
Professora titular (1988) i catedràtica (2002) de la Universitat de Barcelona.
El 2009 s'incorpora a la Universitat Pompeu Fabra.
La seva recerca estudia l'aprenentatge i el processament del llenguatge, amb un èmfasi especial en les poblacions bilingües.
Recentment ha obtingut una advanced grant del Consell Europeu de Recerca (projecte Under Control).
Ha publicat més de 90 articles en revistes internacionals.
Ha guanyat dos cops el Premi ICREA-Acadèmia (2008 i 2013).