Gemma (40 anys, tutora de la Laia, de 12 anys)
— Els he convocat per parlar d'un incident que va passar la setmana passada.
Potser no té cap importància però crec que haurien d'estar al cas.
Vaig detectar que la seva filla últimament sempre trobava excuses a primera hora de la tarda per anar al lavabo: que tenia mal de panxa, que si tenia set, que si s'havia embrutat les mans amb un bolígraf...
Així que una tarda vaig anar a veure què feia i la vaig trobar provocant-se el vòmit.
En cridar-li l'atenció es va posar a plorar i no he aconseguit que vulgui parlar amb mi del tema.
No sé si a casa han vist algun altre senyal, però potser fóra bo que parlessin amb la seva pediatra.
Guillem (42 anys, pare de la Laia)
— De fet, ara que ho diu, fa una temporada que arriba a l'hora de sopar amb molta gana i menja molt i tan ràpid que en acabar sovint es queixa de mal de ventre.
Diu que són els nervis que se li posen a la panxa, que va molt atrafegada amb els deures de l'escola i les altres activitats que fa.
La seva mare i jo ja li diem, que s'ha de menjar a poc a poc, que si no, no cau bé.
Potser sí que hauríem de comentar-ho a la pediatra per descartar cap trastorn alimentari i evitar que el problema vagi a més.
Josep Maria (53 anys, oncle del Marc, de 17 anys)
— La setmana passada vaig veure el Marc i em va sorprendre molt el seu aspecte perquè em va semblar que s'havia aprimat bastant; el vaig trobar força desmillorat, la veritat.
A més, sembla que fins i tot li ha canviat el caràcter perquè quan li vaig comentar que estava massa prim em va contestar una mica esquerp que estava fent una dieta perquè està estudiant interpretació i, si vol ser actor, no pot engreixar-se.
No ho sé, ho trobo molt estrany perquè ell sempre s'ha mostrat afectuós amb mi.
Vols dir que es troba bé, que està com sempre?
Joaquim (42 anys, pare del Marc)
— Home, a casa ja ens semblava que s'estava passant amb això del control del pes i de les talles de la roba, però vam pensar que això és una cosa de l'edat; avui dia, tots, tant nois com noies, es preocupen massa per la seva imatge.
Però ara que ho dius, cada vegada menja menys i destria els aliments que pren.
A més, des de fa una temporada evita relacionar-se amb nosaltres, el veiem trist, surt menys amb els amics i fins i tot ha deixat de veure's amb la seva noieta.
Anirem al metge i li consultarem per què s'està aprimant tant i què li deu estar passant.
Potser no és res, però val més que ens orientin.
Rosa (51 anys, mare de la Sílvia de 16 anys)
— Et volia comentar una cosa, però no sé ben bé per on començar, perquè tampoc n'estic gaire segura.
Bé, el fet és que l'altra nit, després de veure un programa a la tele sobre la bulímia, la Sílvia ens va dir que estava preocupada per la Mariona.
Ens va dir que des que va començar una mena de dieta que havia trobat per Internet està rara.
Quan li vam dir que fer dieta no és dolent, si es fa amb supervisió mèdica, ens va confessar que la dieta tenia a veure amb fer servir laxants.
La Sílvia semblava sincera quan ens ho deia, potser estaria bé que ho parléssiu amb la Mariona, no creus?
Eva (46 anys, mare de la Mariona, de 16 anys)
Ja havíem notat que la Mariona estava rareta i ens amagava alguna cosa, però no sabíem el què.
Fa uns mesos va voler fer dieta perquè es veia grassoneta, però ho va deixar estar perquè no la podia seguir, no tenia prou força de voluntat per deixar de menjar tot el que li agrada.
Després va passar uns dies que no feia més que menjar a tota hora.
No enteníem què li passava; va passar d'un extrem a l'altre.
Avui mateix parlaré amb ella i demanarem hora al metge.
Roser (44 anys, mare de la Lara 14 anys)
— La Lara ens ha comentat que les companyes de la classe de ballet estan molt primes i que ella també ho vol estar.
Estem preocupats perquè des de fa un temps està jugant amb el menjar.
Va començar per no acabar-se el que hi havia al plat i no voler menjar segons quins aliments, perquè deia que s'engreixava.
Últimament només parla de les calories de tot el que mengem a casa.
Abans d'ahir vam trobar menjar fet malbé amagat a la seva habitació; quan l'hi vam preguntar no ens va voler explicar res.
Som conscients que per ser ballarina ha de tenir un pes adequat, però també ha de menjar bé, oi?
Nosaltres li expliquem que cal menjar de tot, fer una dieta sana i equilibrada, però se'ns està fent difícil parlar amb ella i convèncer-la.
Gala (30 anys, professora de ballet)
Amb l'alimentació no es pot jugar.
De fet, a classe parlem sovint sobre el desgast físic que comporta el ballet i la necessitat d'alimentar-se correctament.
Ja insistiré més sobre el tema, però trobo que si heu vist tants senyals d'alarma, seria bo que ho consultéssiu amb un especialista no sigui que la vostra filla estigui en l'inici d'un procés d'anorèxia.