Més de 300 persones van prendre part en la jornada "Setge a l'Assetjament" del 8 de novembre del 2019, organitzada per l'Àrea d'Igualtat d'Oportunitats.
Chakir el Homrani, en l'obertura de la jornada.
Chakir el Homrani, que va encetar el matí amb la dada que més de 20.300 dones pateixen, cada any, assetjament sexual i per raó de sexe a la feina.
És a dir, l'11.9% dels casos de violència masclista, fora de l'àmbit de la parella, es produeixen a la feina.
La jornada es va estructurar en tres diàlegs, on s'abordava el problema des de diferents vessants -jurídica, psicològica i des de les experiències personals- i dues conferències que posaven al centre dos grans eixos de l'existència de l'assetjament sexual – una masculinitat tòxica- i la importància de posar llum a les situacions, que van anar a càrrec del catedràtic Octavio Salazar i la periodista Cristina Fallarás.
La primera part del matí, mitjançant el diàleg i les taules de persones expertes, tant des de l'àmbit jurídic, com psicològic com associatiu i sindical, va profunditzar i subratllar el marcat origen cultural i polític que hi ha darrera l'assetjament per raó de sexe: la manifestació d'una estructura social i de poder en la qual els homes i les dones ocupen espais i rols diferenciats.
Un context impulsat per forces que operen a dins i a fora de l'àmbit laboral com les relacions de poder, les normes de gènere i culturals i el rerefons de discriminació, sempre cap a la dona.
La violència i l'assetjament que hi ha al món laboral és un reflex de la violència que hi ha a la societat.
A partir d'aquesta base cultural, social i política existent que acomoden les actituds de violència vers les dones, un dels debats principals que es van donar de forma reiterada durant tota la jornada va ser la necessitat de ser conscients que no hi ha un perfil genèric de persona assetjadora ni persona víctima, sinó que sí que es pot parlar de factors i circumstàncies ambientals que poden facilitar aquestes actituds, tant en relació a la mida de l'empresa o el lloc de treball, com les interseccionalitats i precarietats afegides a la persona que pot ser víctima.
Tant és així, que durant el matí es van poder escoltar veus de persones víctimes d'assetjament sexual i per raó de sexe que manifesten aquesta no existència de perfils i, alhora, la presència de factors que poden facilitar-los: el primer testimoni va ser el d'una dona directiva que va patir assetjament sexual per part d'un subordinat; la segona veu va ser la d'una treballadora de l'àmbit de cures, en una llar privada, que va patir també assetjament sexual per part de terceres persones.
En aquest punt, l'OIT, en el Conveni i Recomanació efectuades per lluitar contra l'assetjament a la feina, posen un èmfasi especial en la necessitat d'un enfocament sectorial, alhora de prevenir i abordar l'assetjament laboral.
Les expertes van apuntar, com també ho va fer l'Octavio Salazar i Cristina Fallarás, que les violències estan estretament lligades amb una masculinitat tòxica que es veu amenaçada i que articula, a través de les violències, un intent de treure o fer recular la dona de l'espai públic, polític i laboral i de restaurar un ordre patriarcal un estatus de poder que va en detriment.
Tenint en compte que l'ambient o les característiques del lloc de treball s'han de tenir molt en compte el paper de les empreses i organitzacions, així com la comissió de valoració i investigació dels casos, que s'ha d'adaptar a les característiques de cada una; la publicitat i difusió del protocol i les actuacions enfront dels casos existents, especificitats que es van tractar en les taules de debat.
La Cristina Fallaràs, va posar fi a la jornada amb una afirmació contundent: cada societat té la violència que tolera.
I amb aquesta sentència i les paraules de comiat de la Directora general Mireia Mata i Solsona, l'auditori del CaixaFòrum, va donar per finalitzat un matí que s'allargarà fins que l'assetjament i les violències estiguin assetjades fins a desaparèixer.
Assetjar, des de tots els àmbits socials, per no deixar que s'estengui.