Els procediments de gestió tributària s'inicien normalment amb la presentació d'una autoliquidació o, quan la normativa del tribut així ho preveu, amb la presentació d'una declaració tributària.
Té la consideració d'autoliquidació la declaració en la qual la persona obligada tributària, a més de comunicar a l'Admin � istració les dades necessàries per liquidar el tribut, quantifica l'import a ingressar.
En la declaració tributària, la persona obligada manifesta que s'ha produït un fet imposable i fa constar les dades necessàries perquè l'Administració pugui practicar una liquidació provisional.
Tant l'autoliquidació com la declaració tributària estan subjectes a comprovació per part de l'Administració, mitjançant algun dels procediments que es detallen a continuació.
L'Administració tributària pot iniciar el procediment de verificació de dades quan la declaració o autoliquidació de la persona obligada presenti defectes formals o incorri en errors aritmètics, quan les dades declarades no coincideixin amb els continguts d'altres declaracions, quan s'apreciï una aplicació indeguda de la normativa que resulti patent de la mateixa declaració o autoliquidació presentada o dels justificants aportats amb aquesta, o quan es requereixi l'aclariment o la justificació d'alguna dada, llevat que es refereixi al desenvolupament d'activitats econòmiques.
Aquest procediment es pot iniciar mitjançant requeriment de l'Administració perquè la persona obligada aclareixi o justifiqui la discrepància observada o les dades relatives a la seva declaració o autoliquidació, o mitjançant la notificació de la proposta de liquidació quan es tinguin dades suficients per formular-la.
Amb caràcter previ a la pràctica de la liquidació provisional, l'Administració ha de comunicar a la persona interessada la proposta de liquidació perquè al·legui el que convingui al seu dret.
El procediment ha d'acabar en alguna de les següents formes:
a) Per resolució en què s'indiqui que no és procedent practicar liquidació provisional o en la qual es corregeixin els defectes advertits.
b) Per liquidació provisional, que ha de ser motivada en tot cas amb una referència succinta als fets i fonaments de dret que s'hagin tingut en compte.
c) Per l'esmena, aclariment o justificació de la discrepància o de la dada objecte del requeriment.
d) Per caducitat, sense perjudici que l'Administració pugui iniciar de nou aquest procediment dins el termini de prescripció.
e) Per l'inici d'un procediment de comprovació limitada o d'inspecció que inclogui l'objecte del procediment de verificació de dades.
La verificació de dades no impedeix la comprovació posterior de l'objecte del procediment.
El procediment de comprovació limitada s'inicia d'ofici i cal notificar a les persones interessades l'acord d'iniciació o una proposta de liquidació, si les dades en poder de l'Administració són suficients per formular-la.
En aquest procediment, l'Administració només pot portar a terme les actuacions següents:
a) Examen de les dades consignades en les declaracions tributàries i dels justificants presentats.
b) Examen de les dades i els antecedents de què disposi l'Administració i que posin de manifest la realització d'un fet imposable no declarat o declarat de forma diferent.
c) Examen dels registres i altres documents exigits per la normativa tributària i de qualsevol altre llibre, registre o document de caràcter oficial i dels justificants de les operacions que s'hi incloguin, excepte la comptabilitat mercantil.
d) Requeriment a tercers perquè aportin la documentació que estiguin obligats a presentar o perquè ratifiquin la ja presentada mitjançant l'aportació de justificants.
Les actuacions de comprovació limitada tenen dos límits:
a) No es pot requerir a tercers informació sobre moviments financers.
b) No es poden realitzar fora de les oficines de l'Administració tributària.
Si del procediment de comprovació es desprèn la conveniència de practicar una liquidació provisional, cal notificar prèviament a la persona obligada la proposta de liquidació i obrir un termini d'al·legacions.
a) Resolució expressa, amb una liquidació provisional o la manifestació que no és procedent la regularització.
b) Caducitat, si transcorren sis mesos des de la notificació de l'acord d'inici sense que s'hagi notificat resolució expressa.
En aquest cas, si no ha transcorregut el termini de prescripció, l'Administració pot iniciar novament el procediment.
c) Inici d'un procediment inspector que inclogui l'objecte de la comprovació limitada.
La regularització practicada en el procediment de comprovació limitada té dos efectes:
a) L'Administració no pot efectuar una nova regularització en relació amb l'objecte comprovat pel que fa a l'obligació tributària (o als elements d'aquesta) i a l'àmbit temporal objecte de la comprovació, llevat dels casos que preveu la mateixa Llei general tributària.
b) Els fets i els elements del deute tributari respecte als quals la persona obligada o el seu representant hagin prestat conformitat no poden ser impugnats posteriorment, llevat que demostrin que es va incórrer en un error de fet.
Per tal de comprovar el valor dels béns i drets declarat per la persona obligada tributària, l'Administració pot utilitzar les dades nsignades per aquesta en la seva declaració o autoliquidació, o qualsevol altra dada de què disposi, així com requerir-la perquè les aclareixi.
Aquesta comprovació no es pot dur a terme si la persona obligada ha utilitzat els valors publicats per la mateixa Administració actuant.
Els mitjans per comprovar el valor dels elements determinants de l'obligació tributària són:
a) Capitalització o imputació de rendiments al percentatge que la llei de cada tribut assenyali.
b) Estimació per referència als valors que figurin als registres oficials de caràcter fiscal.
d) Cotitzacions en mercats nacionals i estrangers.
e) Dictamen de persones pèrites de l'Administració.
f) Qualsevol altre mitjà que determini la llei pròpia de cada tribut.
Si el valor determinat per l'Administració és superior al valor declarat, l'Administració ha de notificar a la persona interessada una proposta de regularització motivada degudament, amb una proposta de valoració i expressió dels mitjans i els criteris emprats per valorar els béns i els drets.
En el cas que no s'estigui d'acord amb el projecte de liquidació notificat, es poden fer les al·legacions oportunes i aportar els documents o els justificants que es considerin convenients.
Examinades les al·legacions i la documentació aportada, l'Administració notificarà la mateixa liquidació o bé una liquidació rectificada si s'han tingut en compte les al·legacions del contribuent.
Contra la valoració, els obligats tributaris només poden promoure el procediment de taxació pericial contradictòria.
En el cas que de la comprovació de valors s'obtingués un valor inferior al declarat, preval el valor declarat per la persona interessada.