projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Les OTs compten amb diferents manuals de qualitat que els aporten un valor afegit al seu servei.
Existeixen diverses certificacions de qualitat (Q, ISO, Sicted, etc.), però totes tenen un factor en comú: l'elevat cost de les auditories i el seu difícil compliment per a una oficina de turisme petita o amb recursos limitats.
A més, el Decret 66/2014, de 13 de maig, de regulació dels Serveis d'Informació, Difusió i Atenció Turística de Catalunya, obliga a aquelles OTs que vulguin assolir la 2a o la 1a categoria a disposar d'un sistema de gestió de la qualitat.
La CoP d'Estandardització de processos vol crear un manual de gestió de la qualitat que serveixi tant per a complir amb aquest requisit del Decret, com per a esdevenir, senzillament, un manual de qualitat gratuït per a totes les OTs de Catalunya.
A continuació trobareu els 7 processos catalogats en fitxes separades en que s'estructura el Manual.
Tingueu en compte que s'han de complir les indicacions de les 7 fitxes.
Inspirat en el programa de formació de les oficines de turisme de Flandes (Bèlgica), l'objectiu és fomentar l'aprenentatge a través de l'intercanvi de coneixements i experiències entre informadors de Catalunya.
Aquest intercanvi té per objectiu secundari fomentar una xarxa real de confiança i coneixences entre tots els membres del col·lectiu de les oficines de turisme.
Aquesta CoP ha fet una recerca sobre l'ús que fan les OTs de Catalunya del gestor estadístic de la DGT, i n'ha fet un seguit de propostes de millora, les quals, algunes, ja s'han incorporat en el disseny de la nova versió del gestor.
Aquesta CoP és una mostra paradigmàtica de com la gestió del coneixement i el treball col·laboratiu afavoreixen la cooperació entre la DGT i les OTs de la Xarxa, contribuint en la millora dels seus processos productius i administratius.
Sovint, la selecció dels informadors a les oficines de turisme es troba limitada per la estricta normativa de personal de l'administració pública.
Aquesta CoP té l'objectiu d'analitzar les possibilitats que té una oficina de turisme d'intervenir en el procés de selecció de candidats -seguint la normativa vigent- per afavorir la elecció del millor candidat possible segons les seves necessitats
El Departament d'Empresa i Coneixement, a través de la Direcció General de Turisme (DGT), atorga des de l'any 2015 beques a alumnes que estan cursant un màster en turisme per realitzar un treball de final de màster (TFM) sobre un projecte vinculat amb la gestió i desenvolupament del territori.
Aquest projecte es crea per establir vincles a llarg termini entre les universitats catalanes i el sector turístic potenciant la transferència del coneixement i la col·laboració publicoprivada.
Els alumnes becats han signat un conveni de pràctiques remunerades i compten amb les persones responsables de les oficines de turisme de Catalunya com a mentores per a l'acompanyament del seu treball.
El programa té com a objectiu donar suport a projectes que fomentin la creació d'experiències per redistribuir el flux turístic, millorar la capacitat de càrrega de les destinacions i fer un turisme més sostenible.
Podeu consultar els treballs peticionant-los a [EMAIL]
cap de l'Oficina de Turisme de Catalunya a l'Aeroport d'Alguaire
Horari: En funció de la freqüència de vols.
L'horari habitual es pot veure modificat per les mesures adoptades per a la reducció de contagis de la COVID-19.
Informació d'adreces i preus dels establiments turístics i d'altres activitats, serveis o punts d'interès per als visitants.
Informació al turista sobre l'exercici adequat dels seus drets com a usuari dels serveis turístics i rebre, si s'escau, queixes i reclamacions.
Tanmateix, han d'oferir informació sobre l'existència del Telèfon del Consumidor i de la Junta Arbitral de Consum de Catalunya.
Distribució de plànols, opuscles i altre material informatiu relatiu a l'oferta turística.
Les oficines de turisme de la xarxa creades i regides per una administració pública poden realitzar reserves d'allotjament, exclusivament, per a la primera nit d'estada, en establiments turístics de la comarca, prèvia sol·licitud de la persona usuària que es personi en els locals de l'oficina, mantenint en tot cas una estricta neutralitat en la seva relació amb el turista, sense fer prevaler cap establiment i respectant en tot moment l'interès de la persona viatgera.
Les oficines de turisme de Catalunya tenen l'objectiu de facilitar a les persones usuàries la informació necessària per donar a conèixer des de tots els vessants la difusió turística i cultural dels pobles de Catalunya.
Aquestes oficines, com la resta d'oficines de turisme de la Generalitat de Catalunya, forma part de la Xarxa d'Oficines de Turisme de Catalunya, que engloba unes 200 oficines de turisme públiques.
El Departament d'Empresa i Coneixement, a través de la Direcció General de Turisme, té, respecte a les oficines de turisme de la Generalitat de Catalunya, un objectiu doble:
La Xarxa d'Oficines de Turisme de Catalunya es regula amb el Decret 75/2020, de 4 d'agost, de turisme de Catalunya.
Les oficines de turisme són equipaments d'informació, difusió i atenció turística que ofereixen orientació als usuaris turístics per mitjà d'un suport global durant la seva estada i els faciliten informació i prestacions relacionades amb l'allotjament, el transport, els serveis, els espectacles i la resta d'activitats relacionades amb la cultura i el lleure.
Les oficines de turisme integrades a la Xarxa es classifiquen en tres categories, d'acord amb les característiques i el nivell de serveis que assumeixen i garanteixen.
Les oficines de turisme han de prestar els serveis d'informació, difusió i atenció turística en els següents termes:
La comunicació de modificacions de dades no essencials de les oficines de Turisme de la Xarxa (dades de contacte: telèfon, mail, pàgina web...) la podeu fer a l'adreça de correu electrònic: [EMAIL]
Alta, baixa, trasllat, canvi categoria i canvi de titularitat
Dels serveis d'informació turística a Catalunya se n'ocupa la Xarxa d'oficines de Turisme de Catalunya, que a dia d'avui està formada per 223 oficines i les podeu reconéixer per la seva placa a la façana.
La Generalitat de Catalunya disposa de 10 oficines de turisme dins de la Xarxa d'Oficines de Turisme de Catalunya.
L'Inventari del Patrimoni Festiu de Catalunya recull les festes que trobem en els diferents municipis catalans
Per catalogar una manifestació festiva com a festa o element festiu d'interès nacional s'ha de sol·licitar a la Direcció General de Cultura Popular, Associacionisme i Acció Culturals.
La gran diversitat i riquesa del patrimoni festiu del nostre país queda recollit en aquest inventari, en el que es recullen les festes que trobem en els diferents municipis catalans.
Un treball de recopilació en la que hi ha treballat diferents centres d'estudis, coordinats per l'Institut Ramon Muntaner.
Proposa un ventall d'experiències amb les millors ofertes vinculades amb la gastronomia, l'enoturisme, les activitats a la natura, les vacances amb família, grans icones i grans rutes, senderisme i cicloturisme, entre d'altres.
A l'aplicació trobareu els millors consells per gaudir d'unes vacances a l'estil mediterrani a la costa catalana, propostes d'escapades per desconnectar a Catalunya, les estades més originals per gaudir de la natura, l'aventura, la muntanya i l'entorn rural, i una selecció d'itineraris per descobrir un petit país amb una gran cultura.
Es pot cercar entre més de 13.000 registres, que inclouen hotels, monuments, municipis o rutes turístiques.
També inclou altres funcionalitats com una oficina turística virtual, consells pràctics, vinculació a les xarxes socials i d'altres eines per gaudir de Catalunya.
Idiomes disponibles: català, castellà, anglès, francès, alemany i rus.
Promotor de l'aplicació: Agència Catalana de Turisme.
L'itinerari del Camí de Sant Jaume s'identifica amb la senyalètica pròpia de la Direcció General de Turisme: pal de tres metres d'alçada amb una o més banderoles indicadores de la direcció a seguir.
Per tal que es pugui transitar en dues direccions, la ruta s'ha dissenyat de forma reversible.
En aquest sentit, les banderoles de color blau (estàndard en les senyalitzacions jacobees arreu d'Europa) i amb el símbol de la petxina o viera identifiquen el camí cap a Sant Jaume de Galícia; en canvi, les banderoles de color verd senyalitzen el sentit invers.
El Camí també està senyalitzat amb les típiques sagetes grogues indicadores de tots els Camins de Sant Jaume.
Aquestes marques les pinten les diferents associacions d'amics del Camí de Sant Jaume.
Degut a la diversitat de persones que fan aquesta tasca es poden trobar tot tipus d'estils i mides, però sempre tenen la forma de sageta i el color groc.
Cal anar amb compte perquè ambdues senyalitzacions no sempre són coincidents.
La ruta s'ordena per comtats, i per a cada comtat s'han triat un o dos punts destacats que es poden visitar en un dia.
Per a les persones que vulguin passar més temps visitant un comtat, s'han seleccionat també altres punts d'interès, el nombre dels quals varia segons el comtat.
A cada comtat s'inclou una síntesi de la seva història i una breu interpretació històrica i artística dels monuments.
A part dels dos itineraris principals, la ruta proposa altres itineraris d'un, dos o tres dies ordenats en funció dels territoris d'onze dels antics comtats que van ser escenari de la configuració i el naixement del país.
Al llarg de la ruta, el visitant podrà gaudir no només del patrimoni artístic i monumental, sinó també d'una oferta turística i comercial de gran qualitat.
Es poden trobar propostes tant pel que fa a allotjament i gastronomia com a comerç.
A més, una oferta extensa d'activitats de lleure permet descobrir i viure la natura, que en els territoris pels quals discorre la ruta es caracteritza justament per la seva espectacularitat.
Ateses les característiques de l'entorn, cal tenir en compte les condicions meteorològiques i el fet que aquesta ruta ha estat concebuda per ser feta en vehicles de dimensions petites i mitjanes.
En el cas que es vulguin utilitzar vehicles de grans dimensions, tipus autocar, es recomana consultar la viabilitat dels recorreguts proposats.
Finalment, cal tenir en compte el calendari de festes, nodrit al llarg de tot l'any de festes populars i esdeveniments que faran l'estada encara més atractiva.
El tema central de la Ruta del Pirineu Comtal és la història del naixement de Catalunya, la història de com una societat hereva del món romà i visigòtic, a les valls pirinenques catalanes entre els segles IX i XII, va adquirir una identitat diferenciada manifestada en una llengua pròpia, el català, i un nom de país, Catalunya.
Des de l'Empordà fins a la Ribagorça, amb el Pirineu com a teló de fons, la ruta travessa un paisatge d'una bellesa colpidora, un escenari històric farcit de fets, personatges i llegendes, i esquitxat d'esglésies, monestirs, castells i viles que guarden el record d'aquells temps, que són també els temps de la infància d'Europa, del feudalisme, de les croades i del romànic.
Tot i que la majoria dels elements que la integren pertanyen als segles XI, XII i XIII, la ruta abasta cronològicament des dels poc coneguts anys del segle IX, quan Guifré el Pelós inicia el camí que portarà a la independència dels comtats catalans, fins al segle XV, quan la mort sense descendència del rei Martí l'Humà significarà la fi de la dinastia comtal que havia governat Catalunya durant més de cinc-cents anys.
La Ruta del Pirineu Comtal consisteix en una selecció dels monuments, museus i conjunts medievals més emblemàtics de les comarques del nord de Catalunya.
Consta de tretze punts destacats lligats per una selecció de carreteres de trànsit lent, la majoria d'elles panoràmiques. �
Aquests opuscles recullen informació sobre el patrimoni miner a les comarques catalanes.
Opuscle que inclou informació sobre museus i mines museu a Catalunya.
Opuscles amb informació sobre el marbre, el ferro i la mica.
Eina útil per als professionals que cerquin un recurs miner i per al públic en general que vulgui conèixer una mica més el subsòl de Catalunya.
Material divulgatiu sobre els recursos miners de Catalunya
Itinerari geològic i miner de la comarca del Berguedà.
Presenta uns indrets representatius de diferents mineralitzacions explotades a la comarca.
Eina que ofereix una visió dels recursos miners explotats a Catalunya, així com dels explotadors, dels materials i dels seus usos.
Fa també un repàs del que ha estat la mineria a Catalunya al llarg de la història i els principals jaciments existents al nostre país.
L'obra està adreçada principalment als professionals del sector.
Direcció General d'Energia i Mines1999
Anàlisi dels balnearis que han tingut una activitat termal a Catalunya, tot i que una part romanen inactius.
Guia d'establiments de balnearis de Catalunya amb una anàlisi de la seva història, característiques fisicoquímiques de les aigües, així com una explicació detallada dels diferents productes que ofereixen als ciutadans.
Guia d'antigues explotacions mineres fora d'ús que s'han rehabilitat i convertit en museus que poden ser visitats pels ciutadans.
Portal web amb informació històrica i cultural de la ruta i on es descriuen cadascuna de les etapes que conformen el Camí.
També hi trobareu vídeos, consells i informació pràctica per preparar la vostra ruta.
Web que facilita informació i eines perquè les persones amb mobilitat reduïda o amb algun tipus de discapacitat puguin gaudir de l'experiència del Camí de Sant Jaume.
Hi trobareu Àudio Signo Guies de les diferents etapes del Camí i una relació dels trams i les destinacions accessibles.
Col·lecció de guies a text complet dels diversos trams del Camí.
Recullen els referents històrics i culturals, així com indicacions per preparar el pelegrinatge, plànols de cada etapa i informació sobre allotjaments turístics on es pot fer nit.
Indicacions que s'han instal·lat al llarg del Camí de Sant Jaume per senyalitzar l'itinerari.
Des de la Guingueta d'Àneu o les Valls d'Àneu s'entra a l'Aran per la carretera del Port de la Bonaigua que, per sobre dels 2.000 m, és una de les més alteroses del Principat.
Aquest ha estat tradicionalment el pas que ha unit aquestes terres amb la resta de Catalunya.
Des de l'ermita de la Mare de Déu des Ares es divisa una de les panoràmiques més belles dels Pirineus.
La comarca d'alta muntanya de la Val d'Aran, una vall atlàntica, no té res a veure amb la resta de valls pirinenques catalanes.
La Garona és el curs fluvial que forma l'eix de la vall, a banda de la Noguera Pallaresa i la Noguera Ribagorçana, dos afluents del Segre.
La Val d'Aran havia format part del comtat medieval de Comenge, però al segle XII es va integrar a la Casa de Barcelona.
El 1283, però, les tropes franceses conquereixen la Val i la posseeixen fins ben entrada la següent centúria.
El 1313 es va tornar el domini d'aquestes terres a Jaume II.
En agraïment, aquell mateix any, el monarca català concedeix als aranesos el privilegi de la Querimonia, carta magna que, entre d'altres, estipulava importants exempcions econòmiques.
Els pobles de la Val d'Aran conserven testimonis en pedra del seu passat medieval.
Entre Vielha e Mijaran i Arties, per exemple, si se segueix el recorregut que marca la C-28, apareixen pobles amb un llegat artístic de l'edat mitjana, tant civil com religiós, digne de ser visitat: Betren, amb l'església de Sant Estèue; Escunhau, amb l'església de Sant Pèir (s.
XII); Casarilh, amb la talla d'un Crist romànic (s.
XII-XIII), o Arties, amb l'església de Santa Maria (s.
XII-XIII), amb belles decoracions a l'interior.
Del conjunt monumental de Salardú cal destacar el Crist romànic (s.
XIII) que es venera a l'església de Sant Andrèu.
Entre Vielha e Mijaran i Bossost paga la pena visitar Gausac, Casau, Vilac, Betlan, Aubèrt, Montcorbau o Arròs, entre d'altres, totes elles amb elements d'època romànica.
Per la seva part, Vielha, a l'esquerra de la Garona, conserva en el seu nucli antic alguns testimonis del seu passat medieval, com ara la parroquial de Sant Miquèu, del segle XII, església del castell del lloc, avui desaparegut, amb valuoses obres d'art al seu interior.
Per arribar a la Ribagorça cal travessar el túnel de Vielha.
A la sortida de la boca sud es poden observar els edificis de l'antic Hospital de Vielha, fundat al segle XII.
Aquí hi trobaren acolliment els vianants i pelegrins que travessaren el perillosíssim port de Vielha, un dels més alts del Pirineu.
Al llarg del segle IX, els comtats d'Urgell i Cerdanya havien estat units en un de sol.
El repartiment de l'herència de Guifré el Pelós va tenir com a conseqüència la seva separació.
Així, al segle XI, el comtat de Cerdanya va ser annexionat a la casa comtal de Barcelona.
El coll de Pimorent, el principal punt estratègic del comtat, va ser origen de més d'una lluita entre els comtes que volien fer-se'l seu.
Des del 1659, l'Alta Cerdanya resta sota l'administració francesa, resultat del Tractat dels Pirineus pel qual Catalunya i Espanya perdien a favor de la corona francesa, a més d'aquesta part de la Cerdanya, el Rosselló, el Conflent, el Capcir i el Vallespir.
Tres carreteres principals creuen l'actual comarca ceretana: la N-260, d'est a oest; la N-152, per l'extrem oriental, i la C-16, en sentit nord-sud.
A través d'elles s'arriba a totes les seves poblacions, envoltades d'una diversitat i bellesa paisatgística indubtable: dels prats alpins als boscos submediterranis, entre molts d'altres.
La Cerdanya és un contrast constant entre la plana, regada pel Segre, riu que ha cohesionat el comtat, i els alts cims que l'envolten, molts dels quals s'aproximen als 3.000 metres d'alçada.
El romànic de la Cerdanya no té grans obres monumentals, al contrari, les esglésies medievals ceretanes són de dimensions reduïdes però, amb l'escenari natural que les envolta, esdevenen llocs ben pintorescos.
L'antiga canònica de Santa Maria de Talló, entre Isòvol i Bellver de Cerdanya, o l'església parroquial de Sant Pere d'Alp en són alguns dels exemples més destacats.
S'ha de sol·licitar prèviament a l'inici de l'activitat i de la presentació de la corresponent comunicació prèvia.
Haver realitzat el pagament de la corresponent taxa associada a aquest tràmit, si és el cas.
La taxa que estableixi l'ordenança fiscal.
L'Ajuntament trametrà la sol·licitud a l'òrgan competent de la Generalitat, el qual emetrà l'informe en un termini de dos mesos, i el farà arribar a l'Ajuntament que, alhora, el notificarà a l'interessat.
No caldrà realitzar novament aquest tràmit:
Accediu a la fitxa de tràmit de l'Ajuntament des d'aquest enllaç.
En aquesta fitxa, us podreu descarregar el formulari o bé fer el tràmit per internet.
El termini per resoldre la petició d'informe és de dos mesos
En el cas que, un cop transcorregut aquest termini no s'hagi emès l'informe, s'entén que l'informe és favorable.
Les ordinàries del procediment administratiu.
El registre de nom comercial és el títol que concedeix el dret exclusiu a la utilització d'un signe per a la identificació d'una empresa que produeix productes o presta serveis al mercat.
Un nom comercial és un signe que permet diferenciar una empresa de les altres que tenen activitats similars.
Pot consistir en paraules, lletres, números, dibuixos, formes, colors o combinacions d'aquests elements.
El registre de nom comercial té una durada de 10 anys i és renovable.
El nom comercial nacional atorga protecció dins l'àmbit territorial espanyol.
Els noms comercials es registren a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques (OEPM), però la sol·licitud es pot tramitar a través de les Oficines de Gestió Empresarial (OGE).
D'acord amb l'article 11.9 de la Llei 17/2001, de 7 de desembre, de marques (BOE núm. 294, de 8 de desembre, i suplement en català núm. 1, d'1 de gener de 2002), tant la sol·licitud com els altres documents que s'hagin de presentar a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques han d'estar redactats en castellà.
A les persones que volen obtenir el registre del seu nom comercial per tal de tenir-ne el dret exclusiu i impedir que tercers s'identifiquin amb el mateix nom i que en el mercat no es pugui utilitzar un de tan similar que pugui crear confusió amb el seu.
L'ha de demanar el propietari o el representant legal del mateix.
El formulari de pagament és de tipus autoliquidació i el càlcul es fa automàticament en funció de la quantitat de classes.
Per saber l'import exacte es pot consultar el document pdf amb totes les taxes de l'OEPM, o bé trucar al telèfon d'informació de l'OEPM: 902 157 530.
La certificació es demana quan en algunes ocasions i especialment per requeriments judicials, cal disposar d'un document oficial acreditatiu de la situació d'un nom comercial.
Si es vol recórrer als serveis dels professionals de la propietat industrial, l'OEPM ofereix la llista d'agents autoritzats.
Es pot ampliar la informació al web de l'OEPM.
És recomanable llegir l'apartat de preguntes freqüents.
A través del pagament telemàtic de la pàgina web de l'OEPM.
Des de la pàgina web s'ha d'elaborar el formulari de pagament, que calcula automàticament l'import que s'ha de pagar segons el tràmit i les classes escollides.
El pagament s'ha de fer efectiu en qualsevol oficina de 'la Caixa'.
Quan es demana certificació de dades registrals que consten a la base de dades SITADEX: Modalitat, número i distintiu.
Cal omplir i imprimir dos exemplars del formulari.
Quan es demana certificació de dades concretes com ara: Nom del titular, dates de presentació, inscripció, caducitat o publicació, classes registrades, etc...
Cal omplir i imprimir tres exemplars del formulari.
Les sol·licituds també es poden enviar per correu ordinari a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques.
Amb el número del nom comercial podeu saber en qualsevol moment la situació del tràmit.
A l'adreça de l'Oficina Espanyola de Patents i Marques.
Al telèfon d'informació de l'OEPM: 902 157 530.
La certificació es farà arribar per correu des del Departament de Signes Distintius.
Davant de qualsevol resolució administrativa, es pot recórrer.
Els recursos també es poden presentar a l'Oficina Espanyola de Patents i Marques.
És important que comuniqueu qualsevol canvi en l'adreça del sol·licitant o si s'ha canviat de representant o d'adreça, ja que l'OEPM farà arribar comunicacions:
Cal omplir i imprimir dos exemplars de la sol·licitud.
Amb el número de registre del nom comercial podeu consultar en qualsevol moment la situació del tràmit a través de la consulta gratuïta de situació d'expedients.
Al telèfon d'informació de l'OEPM: 902 157 530
Si hi ha cap inconvenient, ho comunicarà mitjançant un suspens, al qual cal respondre aportant el que es demani.
El termini màxim de resolució serà de sis mesos si la tramitació no té cap suspens o de vuit mesos si concorre aquesta circumstància.
En aquest cas es pot fer una resposta al suspens amb el mateix formulari i procediment que la resposta al suspens de sol·licitud de nom comercial.
Transcorregut el termini sense notificació de la resolució, podrà entendre's estimada la sol·licitud per silenci administratiu.
Els terminis es contaran a partir de la data de recepció a l'OEPM.
Davant de qualsevol resolució administrativa, es pot recórrer