Joanna (43 anys, mare de la Irene, de 13 anys, i del Llorenç, de 9 anys)
—La Irene fa dies que em dona la llauna perquè vol obrir un compte al Facebook, però jo no ho tinc clar perquè crec que és molt petita.
Diu que les seves amigues són com ella i totes en tenen un.
Em retreu que se sent marginada perquè no pot compartir res amb elles.
Li dic que s'esperi una mica, que ja tindrà temps per fer-ho, però ella està tan capficada que no para d'insistir-hi.
Estic ja cansada d'aquesta situació.
Jaume (45 anys, pare del Martí, de 13 anys, i de la Sònia, de 10 anys)
—En aquesta edat, la comunicació és molt important per sentir que formen part del grup.
Si la teva filla insisteix tant, podries deixar-li obrir un compte i estar al seu costat a l'hora d'introduir les dades, vigilar quines persones hi poden entrar i fer-te amiga digital seva.
El Martí també ens ho va demanar i vam acceptar-ho, però amb condicions: vam estar parlant dels riscos que comporta, de com i quan el podia fer servir...
Montserrat (50 anys, mare del Felip, de 16 anys, i de la Teresa, d'11 anys)
—L'altre dia, a la reunió de classe, els altres pares rondinaven pel comportament dels seus fills: que si surten massa, que si arriben tard a casa, que si no els veuen estudiar...
En canvi, el Felip es passa totes les tardes estudiant a casa tancat a l'habitació, fins i tot va a dormir tard perquè s'hi posa després de sopar.
El que no entenc és que després de tant esforç, els estudis li vagin pitjor que el curs passat.
Ell diu que aquest any són molt més difícils.
Josep (51 anys, pare del Gerard, de 18 anys, i del Ricard, de 15 anys)
—El que m'expliques és molt semblant al que ens va passar fa dos anys amb el Gerard, fins que vam descobrir que no estudiava tant com deia, sinó que estava enganxat a les tecnologies i es passava l'estona connectat al Facebook, mirant vídeos en el YouTube, xatejant amb amics fins a les tantes de la nit, jugant a jocs en línia... i després estava tan cansat que no rendia prou a l'institut.
El problema es va acabar quan vam treure l'ordinador de la seva habitació i vam limitar l'ús i els horaris en què podia fer servir el mòbil.
Jo no dic que al vostre fill li estigui passant el mateix, però hauríeu de vigilar quin ús fa de les tecnologies i en quins horaris.
Teresa (46 anys, mare de la Paula, de 16 anys)
—Estic molt preocupada, no sé què he de fer.
Ahir la teva filla Marta em va dir que la Paula tenia una cita amb un noi que havia conegut al Facebook.
Li va dir que fa temps que es parlen, i s'han enviat fotos.
La Marta m'ha dit que hi veu alguna cosa estranya en les fotos i que no se'n refia gaire.
M'ha dit que ella l'havia intentat convèncer perquè no hi anés, però que no li vol fer cas.
Al cap i a la fi no m'ho ha dit ella.
Neus (42 anys, mare de la Marta, de 17 anys, i del Lluís, de 12 anys)
—Has de parlar amb la Paula al més aviat possible.
Li pots dir que la Marta t'ho ha dit perquè també està preocupada per ella.
Un dels consells més clars que sempre es diuen és no quedar amb ningú que no coneguem personalment.
Però ja sabem com són els adolescents...
Una solució que li pots proposar és anar-hi una mica abans amb un parell d'amigues i dir que se les acaba de trobar i que sortiran junts.
O proposar-li al noi de quedar en grup i fer una volta plegats.
De totes maneres, hauries de fer-li adonar que el millor és no acceptar amics en la xarxa si no els coneix físicament.
Júlia (45 anys, mare de la Carlota, de 12 anys)
La Carlota m'ha confessat, molt nerviosa, que la mare d'una companya les ha denunciat als Mossos.
Resulta que està en un grup de WhatsApp de classe i fa un temps que insultaven aquesta companya.
La Carlota ha admès que al principi hi va participar rient i criticant la noia perquè tampoc no li cau bé, però que l'altre dia es van passar molt.
He mirat el que tenien al xat i he descobert que també fan fotos dels deures i se'ls passen unes a les altres, comparteixen vídeos i fotos de contingut molt desagradable...
Mai hauria pensat que la Carlota seria capaç d'això.
Ha estat plorant tota la tarda i diu que n'està molt penedida i que ho vol arreglar com sigui.
No sé si trucar a les altres mares a veure què saben elles.
El meu marit està que treu fum.
Li ha tret el mòbil i l'ha castigada sense sortir fins ja veurem quan.
Carme (47 anys, amiga de la família)
—Noia, entenc que estiguis molt preocupada però intenta pensar amb calma.
Actuar de manera impulsiva només ho enredarà tot més.
No t'aconsello parlar-ho amb les altres famílies perquè encara us fareu més embolic.
El més sensat és explicar-ho com més aviat millor a la tutora de la Carlota, tant per tallar el ciberassetjament que li fan a la companya com pel tema dels deures.
D'altra banda, també crec que faríeu bé de seure amb la Carlota i parlar, amb serenitat, dels usos que li està donant al xat: si li ha de servir per copiar els deures i insultar els companys, potser no és prou madura per tenir aquesta eina.
Trobo que hauríeu d'establir unes normes d'ús i supervisar el que fa.
Pensa que en aquestes edats, malgrat que la pressió del grup és molt forta, ja saben si el que fan està bé o malament, i han de poder decidir com actuar sense deixar-se influenciar pels altres.