projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Els avenços de la ciència i la tecnologia han fet possible que l'ésser humà pugui intervenir tècnicament sobre la seva pròpia reproducció.
Però a més de solucionar els problemes d'infertilitat, moltes d'aquestes tècniques també poden ser útils per a altres finalitats.
Per exemple, el diagnòstic genètic preimplantacional pot evitar l'herència de certes malalties; la congelació d'òvuls permet retardar o preservar la fertilitat de la dona per raons mèdiques o socials; i els embrions congelats es poden utilitzar en recerca.
Originàriament, les tècniques de reproducció humana assistida (TRHA) es van desenvolupar amb l'objectiu de solucionar els problemes d'esterilitat que afecten un gran nombre de persones en edat reproductiva.
El problema ètic general que susciten prové de la possibilitat d'interferir en un procés, la reproducció, que fins fa molt poc temps estava en mans de la naturalesa.
La pregunta general que es planteja és si està bé fer tot allò que sigui tècnicament possible.
L'any 1992 es va crear la Comissió Assessora de Tècniques de Reproducció Humana Assistida a Catalunya.
Està formada per experts de reconegut prestigi que treballen en els aspectes tècnics innovadors d'aquestes tècniques i els components ètics i legals de la recerca en aquesta àrea.
El Comitè de Bioètica de Catalunya es pronuncia sobre problemes sorgits en l'apel·lació a la consciència personal en la interrupció voluntària de la gestació.
La controvèrsia principal que plantegen els bancs de SCU per a ús autòleg no és de naturalesa científica, sinó ètica.
Principalment, es tracta d'un conflicte entre la qüestió de la propietat individual i la llibertat de disposició per a ús privat i la solidaritat equitativa davant de la malaltia.
D'una banda, el Comitè de Bioètica de Catalunya reflexiona sobre les diverses controvèrsies ètiques plantejades a partir dels nous descobriments en medicina i biologia.
El seu objectiu és analitzar des de la racionalitat els problemes ètics que es plantegen i, en darrera instància, oferir una qualitat assistencial òptima amb criteris de justícia i equitat.
Aquestes reflexions tenen compte criteris cientificotècnics, econòmics i legals, com també els drets humans i els valors socials o personals.
D'altra banda, el ciutadà és sovint objecte passiu dels efectes de la ciència i de la tecnologia pel que fa a la salut; però, a la vegada, se li demana una participació més activa en la seva aplicació i la recerca que els genera.
Si els seus coneixements en aquest camp, per exemple, són imprecisos o incorrectes, es pot convertir fàcilment en objecte de manipulació o bé sofrir indegudament conseqüències que no desitjava i pot arribar a ser una joguina inconscient de forces que desconeix.
És més freqüent que es demani al ciutadà sa o malalt la seva participació com a subjecte en estudis de recerca en ciències de la salut.
Per tant, és necessari que tingui una idea prou real del que és la recerca biomèdica en general amb la finalitat primordial d'augmentar el coneixement i, també, del que pretén l'estudi concret en el qual se li demana de participar.
Per això, ha de conèixer en quines característiques ha de basar la seva acceptació de fer-ho o la seva negativa.
El ciutadà és sovint objecte passiu dels efectes de la ciència i de la tecnologia pel que fa a la salut.
En aquest document el Comitè manifesta que la transferència nuclear amb finalitats relacionades amb la medicina regenerativa a partir de pseudoembrions per transferència nuclear no és rebutjable sempre que es porti a terme complint requisits clarament establerts.
El Comitè de Bioètica de Catalunya ha abordat les qüestions referents a l'obtenció, l'emmagatzematge i la utilització posterior de mostres biològiques (cèl·lules, teixits, sang i fluids humans) així com també de les dades obtingudes o relacionades amb aquestes mostres.
El repte principal consisteix a harmonitzar la protecció dels drets de les persones amb l'exercici de l'activitat investigadora.
Els grans avenços de la medicina permeten retardar la mort com mai no s'havia pogut fer.
Ara, el problema és decidir fins quan s'hauria de perllongar la vida.
La seva tasca no ha de consistir a retardar la mort, sinó a oferir ajuda per a un bon morir.
A la nostra societat, la mort encara és concebuda com allò més rebutjable i que s'ha d'ajornar al màxim possible.
En gran mesura, els esforços de la recerca s'orienten a desafiar la finitud humana.
Els ideals més valorats són els de la joventut i la bellesa.
En aquest context, no és estrany que expressions com 'bon morir' o 'bon final de la vida' ens resultin poc familiars, fins i tot, o especialment, als professionals sanitaris, centrats a guarir la malaltia i retardar la mort.
Normalment, la mort dels pacients és concebuda pels metges com un fracàs dels seus intents de perllongar la vida.
En les unitats de cures intensives, el dolor i el sofriment, el manteniment de l'administració de tractaments invasius fins l'últim moment i el desconeixement, dels metges, de si els pacients desitgen o no reanimació cardiopulmonar (RCP), mostra que sovint es fa massa per retardar la mort i massa poc, i massa tard, per mitigar-ne el sofriment.
La realitat, però, és que els ciutadans comencen a reclamar ajuda sanitària per morir, i ajuda de més qualitat per morir bé.
En altres paraules, els metges haurien de saber curar en tots els sentits que té aquesta paraula: haurien de saber tenir cura dels pacients quan ja no és possible curar-los la malaltia.
El document del Comitè de Bioètica de Catalunya (CBC) Recomanacions als professionals sanitaris per a l'atenció als malalts al final de la vida (2010) vol ser una eina d'ajuda als professionals que han de tractar persones malaltes que es troben a prop de la mort.
Impulsant un model d'atenció sanitària basat en el respecte de la voluntat de la persona malalta, el CBC destaca la importància de mantenir una actitud d'apropament i un diàleg actiu.
Això permetrà a la persona malalta un final de la vida de qualitat i, a més, constituirà una ajuda per als professionals mèdics en la presa de decisions, ja que aquestes seran compartides.
Està adreçat no només als professionals que s'hi poden veure implicats, sinó també al conjunt de la societat.
El CBC ha sol·licitat que s'esmeni la darrera reforma de la Llei 41/2002, de 14 de novembre, bàsica reguladora de l'autonomia del pacient i de drets i obligacions en matèria d'informació i documentació clínica, induïda per una disposició de la recent Llei 26/2015, perquè representa un greu perill d'involució pel que fa als drets dels ciutadans malalts amb poca capacitat per decidir.
Un document que vol servir d'ajuda als professionals que han de assistir a malalts que estan prop de la mort, sigui quina sigui la seva disciplina o especialitat.
No pretén ser una aportació teòrica ni un protocol tècnic, sinó un document útil per ajudar a comprendre els valors que estan en joc en aquesta situació i les necessitats bàsiques principals: la d'evitar i combatre el dolor i el sofriment i la d'atendre les demandes personalitzades en allò que sigui possible.
L'any 2001, el Consell Executiu de la Generalitat de Catalunya va aprovar la Carta de drets i deures dels ciutadans en relació amb la salut i l'atenció sanitària, publicada el 2002.
La Carta, dirigida als ciutadans i als professionals, vol ser un element d'ajuda per aprofundir en la reflexió i potenciar les actuacions amb l'objectiu d'avançar en el respecte a la dignitat de la persona i la millora de la qualitat de l'atenció sanitària.
Servei Català de la Salut (CatSalut)
En gran mesura, el component ètic constitueix el fonament d'aquests drets de les persones: respecte a la dignitat, a la personalitat humana i a l'autonomia.
Aquests principis donen sentit i es concreten en els drets de la persona en relació amb els diferents àmbits de la salut en què s'apliquen: elecció dels professionals, possibilitat d'una segona opinió, etc.
Els espais d'aplicació d'aquests drets i deures dels ciutadans en relació amb la salut són:
Informe sobre la possibilitat de facilitar la prescripció i aplicació de medicaments, abans de la seva autorització, en una fase inicial del seu desenvolupament clínic.
El Comitè va realitzar una declaració al respecte del Real Decreto-Ley 16/2012 de 20 de abril, pel qual s'exclou la prestació sanitària a les persones que no compleixin una sèrie de requisits administratius.
A la reunió de l'11 de maig de 2016, el CBC va aprovar un document en resposta a la sol·licitud sobre "La publicació de documents clínics de la població reclusa a la història clínica compartida de Catalunya (HCCC)".
Quan una persona requereix atenció mèdica al carrer, i malgrat que la prestació d'aquesta assistència l'hagin de proveir els serveis sanitaris habituals, la llei exigeix que tothom, atenent el seu deure de solidaritat, presti l'auxili o socors en la forma i amb els mitjans de què disposi.
La finalitat d'aquestes consideracions ètiques és aconseguir que la transparència, la veracitat i la credibilitat siguin els pilars que sostinguin el principi d'informar tal com voldríem ser informats.
Aquest treball, com els altres del Comitè de Bioètica, pretén ajudar a aquesta reflexió prèvia tan necessària per a la incorporació de consideracions ètiques a la pràctica assistencial i informativa de manera normalitzada.
El Comitè de Bioètica de Catalunya (CBC), en aquest text, dóna resposta a diverses consultes rebudes en poc temps i s'afegeix a l'anàlisi ètica feta per altres institucions sobre aquest problema.
Hi fa una crida a millorar la sensibilitat sobre la confidencialitat de les dades clíniques i proposa augmentar-ne el control pel que fa al maneig de la història informatitzada i a disminuir-ne el perill d'intromissions externes (hackers, companyies d'assegurances, etc.).
I, sobretot, vol contribuir a trobar un equilibri escrupolós entre la necessitat de facilitar el treball dels professionals, per un costat, i la de respectar alhora la confidencialitat dels usuaris.
L'atenció sanitària també ha d'incorporar la diversitat cultural que conviu a la nostra societat.
Hi ha cultures amb posicions ben marcades sobre temes relacionats amb la salut, i hàbits que també cal tenir en compte.
El professional de la salut es pot trobar davant de dubtes i conflictes ètics als quals s'hauria d'aproximar tenint en compte sempre la situació particular de la persona a la que ha d'atendre.
El Comitè de Bioètica de Catalunya va fer un esforç de reflexió sobre aquesta qüestió que va materialitzar en el document Orientacions sobre la diversitat cultural i la salut (2007).
Aquesta idea és la base de la competència cultural, entesa com el conjunt de conductes, actituds i polítiques que permeten al sistema, dispositiu i/o individu funcionar de manera eficaç amb pacients i comunitats d'origen cultural divers.
Per tal d'exercir la competència cultural com a compromís ètic, cal tenir en compte alguns aspectes, com ara:
Una bona comunicació és fonamental en la relació que s'estableix entre professionals i pacients, perquè en depèn que la persona malalta comprengui la situació i assumeixi responsabilitats, així com que faci el compliment correcte del tractament.
Aquests aspectes contribueixen de forma decisiva a una evolució favorable de la malaltia.
Els dispositius assistencials han d'oferir una atenció que tingui la mateixa qualitat per a tots els seus usuaris, independentment del grup cultural a què pertanyin.
La virginitat, entesa com la inexistència de relacions sexuals prèvies, no es pot certificar atès que ni l'exploració física ni cap tipus de prova complementària ens dóna aquest tipus d'informació.
La pràctica de les mutilacions genitals femenines és tipificada com a delicte i el professional de salut té l'obligació ètica i legal d'implicar-se en l'ajut a nenes i dones que poden patir-la o que ja l'hagin patit.
El CBC creu encertat que la Guia per al respecte a la diversitat de creences en l'àmbit sanitari parteixi del respecte a les persones com a criteri bàsic, perquè el respecte que tots devem a la intimitat de cadascú i, per tant, a les seves creences i conviccions, és nuclear per al desenvolupament de l'autonomia personal.
En relació amb això, caldria recordar el camí encetat amb La Guia pel respecte a la pluralitat religiosa en l'àmbit hospitalari de fa deu anys, certament menys exhaustiva en algun aspecte que l'actual, però molt clara.
Igual que els adults, els menors tenen una sèrie de drets en l'àmbit de la salut.
La seva voluntat ha de ser respectada i han de ser involucrats en la presa de decisions sanitàries.
La llei diu que a partir dels 16 anys els menors poden decidir igual que els adults.
Però la seva maduresa no depèn només de l'edat, per això és molt important tenir en compte la singularitat que caracteritza cada persona i els elements de la situació concreta.
L'any 2009, el Comitè va publicar el document La persona menor d'edat en l'àmbit de la salut.
El seu objectiu és servir d'ajuda als professionals en l'atenció que presten a les persones menors d'edat.
En aquest document es reconeix la importància de defendre i motivar l'autonomia dels menors a l'hora per prendre decisions relatives a la seva salut, sempre que disposin de la competència necessària per fer-ho.
El professional hauria de tractar cada cas d'una manera individualitzada per tal d'evitar tant la interpretació restrictiva del deure de respectar la confidencialitat com la interpretació excessiva de la conveniència d'informar els pares o tutors sobre la situació de la persona menor.
L'adequada ponderació dels diferents principis i drets que es troben en joc en la situació concreta permetrà el professional afrontar els casos de la manera més encertada.
La llei diu que a partir dels 16 anys els menors poden decidir igual que els adults, però la maduresa no depèn només de l'edat.
La confidencialitat és una regla d'actuació, un deure professional, que concreta i fa possible el respecte als principis de la bioètica.
En primer lloc el respecte a l'autonomia de la persona.
Difícilment es pot promoure l'autonomia, si les dades, en aquest cas les de la seva salut, son conegudes per altres més enllà de cert límits.
La beneficència que tradicionalment s'ha entès que cal actuar de forma confidencial perquè és un bé per el pacient també es un principi a respectar però secundari al de autonomia.
Els professionals sanitaris tenen el deure de respectar els menors d'una manera equilibrada, donant prioritat a l'opinió del menor competent i tenint en compte l'opinió dels pares o tutors, sempre que sigui necessària i convenient per al menor.
El CBC ha fet una primera reflexió sobre la cooperació internacional en l'àmbit dels trasplantaments, motivada per la inclusió en la llista d'espera d'una persona no resident a Catalunya que generava dubtes.
Amb posterioritat, el CBC ha endegat un grup de treball que analitzarà el problema amb més profunditat.
El Comitè de Bioètica de Catalunya reflexiona sobre els nous dilemes ètics que sorgeixen a propòsit de l'augment progressiu dels trasplantaments de donant viu a Catalunya.
La controvèrsia principal que plantegen els bancs de SCU per a ús autòleg no és de naturalesa científica, sinó ètica.
Principalment, es tracta d'un conflicte entre la qüestió de la propietat individual i la llibertat de disposició per a ús privat i la solidaritat equitativa davant de la malaltia.
"El 2019 seguim treballant per avançar i AIXÍ:"
Consolidar un gènere de qualitat, oferir eines per a la prevenció, facilitar la detecció i el tractament, progressar en la recerca i la innovació i garantir la no discriminació.
Des de fa més de 30 anys, cada 1 de desembre es commemora el Dia Mundial de la Sida.
Persones de tot el món uneixen esforços per fomentar la conscienciació en relació amb el VIH/sida i mostrar solidaritat internacional.
Aquest esdeveniment brinda a tots els coparticipants, tant públics com privats, una de les oportunitats més clares per donar a conèixer la situació i impulsar avenços pel que fa a la prevenció i el tractament de la infecció.
Cada any, l'Agència de Salut Pública de Catalunya del Departament de Salut se suma a aquesta diada per fomentar la conscienciació de la societat i implicar-la en la lluita contra el VIH, fent difusió de les estratègies que estan a l'abast de la població per fer front a aquesta infecció i també elaborant un comunicat conjunt al qual s'adhereixen més de 130 entitats públiques i privades que adquireixen un compromís laboral i professional per fomentar i mantenir el respecte i la no discriminació de les persones que viuen amb el VIH/sida.
Aquest any, sota el lema "Ni estigma ni discriminació" volem compartir la necessitat de vetllar pels drets de les persones amb VIH.
És responsabilitat de tots garantir aquests drets.
Llur manca empitjora la qualitat de vida i la salut, produeix desigualtats en l'accés a serveis socials, jurídics i sanitaris, al mercat laboral i a l'habitatge entre d'altres.
El dret a viure en un entorn lliure, inclusiu i sense VIH, ve acompanyat del deure de treballar per aconseguir-ho.
Aprofitem aquesta commemoració per reflexionar i afegir-nos a un esforç conjunt que ens doni respostes positives per a totes les persones.
És un sèrie per a la televisió destinada a la població infantil i juvenil (8-14 anys), que té com a objectiu difondre els avantatges de l'alimentació saludable i de la pràctica de l'activitat física i/o de l'esport de manera habitual.
A la sèrie hi participen esportistes i cuiners de prestigi reconegut que imparteixen consells sobre totes dues matèries, i s'hi mostren diferents modalitats esportives i preparacions culinàries.
Consta de tretze capítols de set minuts de durada que van ser emesos per 8tv durant els mesos de juliol, agost i setembre en una primera emissió i que es van tornar a emetre els mesos d'octubre, novembre i desembre de 2008 en la mateixa franja horària.
Per a fer-lo servir, baixeu l'arxiu ZIP, descomprimiu-lo i seguiu les instruccions d'instal·lació en el fitxer PDF (és un diccionari complementari per al programa Microsoft Office)
Acadèmia Valenciana de la Llengua, València, 2019.
Projecte participatiu promogut per l'Institut d'Estudis Catalans; l'Acadèmia de Ciències Mèdiques i de la Salut de Catalunya i de Balears; Enciclopèdia Catalana, SAU; el Centre de Terminologia TERMCAT, i el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya
Es la base de dades internacional de més cobertura i rellevància de l'àmbit de la infermeria.
Es necessita una subscripció per accedir al contingut.
Sistema de recerca en revistes d'infermeria ofert per la Universitat Rovira i Virgili de Tarragona.
Base de dades de referències bibliogràfiques en l'àmbit de la infermeria de la Fundació Cuiden.
Cal subscripció per accedir al contingut.
Referències bibliogràfiques sobre infermeria, fisioteràpia i podologia.
Adaptació espanyola de la Cochrane Library.
És un compendi de diferents bases de dades produïdes per la Col·laboració Cochrane i per altres organitzacions o entitats.
Entre elles es pot destacar entre les més rellevants
Amb revisions sistemàtiques en text complet elaborades pels grups de treball de la Col·laboració Cochrane
Amb més de mig milió de referències d'assaigs clínics.
S'hi apleguen els informes d'avaluació de les agències espanyoles.
Estructura resums de revisions sistemàtiques publicades, principalment, en revistes científiques.
Amb accés a referències d'informes d'avaluació i projectes en curs de les agències d'avaluació de tecnologies sanitàries, en text complet i gratuïts majoritàriament.
Indexa referències d'estudis d'avaluació econòmica.
Base de dades de més de disset mil referències de revisions sistemàtiques, assaigs clínics i guies de pràctica clínica relacionades amb la fisioteràpia.
Més de vint-i-quatre milions de referències procedents de prop de set mil cinc-centes revistes, dues mil de les quals no estan indexades al Pubmed.
Compendi de bases de dades sobre múltiples disciplines científiques i socials.
Dóna accés a la consulta del factor d'impacte de les revistes.
Cal subscriure-s'hi per accedir al contingut.
Conté més de quaranta mil referències bibliogràfiques d'articles de revistes científiques sanitàries editades a Espanya.
Reuneix més de dos-cents noranta mil registres procedents d'unes tres-centes vint publicacions periòdiques editades a Espanya, de l'àmbit biomèdic.
IME és la base de dades espanyola amb major nombre de referències i revistes indexades.
Base de dades de la literatura en ciències de la salut produïda a països de l'Amèrica Llatina i del Carib.
Conté més de cinc-centes cinquanta mil referències bibliogràfiques.
Base de dades de referències bibliogràfiques d'articles de revistes espanyoles.
Indexa prop d'un centenar de revistes i presenta un grau elevat d'actualització.
Col·leccions de revistes espanyoles de l'àmbit de les ciències de la salut, els articles de les quals s'hi pot accedir sense cap restricció.
Base de dades que indexa prop de divuit mil revistes científiques.
Base de dades bibliogràfica creada per la National Library of Medicine dels Estats Units d'Amèrica, que conté més de vint milions de referències bibliogràfiques.
La Comissió Tècnica en Matèria de Documentació Clínica és un ens creat el 2013 pel Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya i, d'acord amb l'Ordre SLT/151/2019, de 19 de juliol, per la qual es modifica l'Ordre SLT/108/2013, de 21 de maig, per la qual es regula la Comissió Tècnica en Matèria de Documentació Clínica, i se n'actualitza el contingut, adscrita a la Secretaria General del Departament de Salut.
Per al desenvolupament de les seves funcions, la Comissió Tècnica compta amb el suport de la Secretaria General.