Plànol geomètric d'un tram del riu Francolí al seu pas per Picamoixons (Valls), del 3 de novembre de 1792, per l'arquitecte Joan Antoni Rovira.
Forma part d'un Procés Civil de l'Audiència de Catalunya.
El document d'aquest mes de febrer és un plànol geomètric d'un tram del riu Francolí al seu pas per Picamoixons (Valls) datat a 3 de novembre de 1792.
El seu autor és l'arquitecte Joan Antoni Rovira.
Fet amb tinta i aquarel·la sobre paper té unes dimensions de 30 x 42 cm. a escala de 200 passes comunis i en castellà.
El plànol pertany al fons documental de la Reial Audiència de Catalunya ( ANC1-398 ) i forma part de l'expedient del Procés Civil entre Joan Català i Francesc Serra, pagesos de les cases de la Plana, del terme de Samuntà (Alcover), contra Salvador París, visitador de Salines de la vila de Valls ( ANC1-398-T-5732 ).
El seu contingut ens connecta amb els tristos episodis viscuts a diverses zones del país el passat mes de gener provocats pel temporal Glòria i, sobretot, amb el desbordament del Francolí l'octubre de l'any passat.
La disputa té el seu origen amb una avinguda d'aquest riu que va negar una peça de terra de Salvador París a Picamoixons i en va destrossar un molí paperer.
La virulència de la riuada va modificar el curs habitual del riu i impedia a aquest senyor la recuperació de la seva propietat.
Segons consta en els documents de la causa, París va col·locar un atall al marge fluvial per tal d'iniciar la reconstrucció del molí, però Joan Català i Francesc Serra el van destrossar en més d'una ocasió.
També van col·locar tres estacades a l'antic llit del riu tot desviant-ne les aigües cap a la finca de París, amb el pretext que l'atall dirigia les aigües cap a les seves terres.
París va interposà plet al Corregidor de Tarragona que va dictar una interlocutòria de condemna contra els senyors Català i Serra que, en desacord amb aquesta resolució, van apel·lar davant la Reial Audiència.
El plànol va ser elaborat per ordre del Corregidor que el va encarregar al seu autor.
Il·lustra els efectes que la riuada del dia 11 de juliol de 1792 van tenir sobre la finca i el molí paperer de Salvador París, l'atall col·locat per aquest per tal de recuperar la finca i el molí i les estacades construïdes per Joan Català i Francesc Serra per obstaculitzar l'antic curs del riu abans de l'avinguda.
El plet és un testimoni històric dels estralls que el riu Francolí ha provocat, amb les seves avingudes intermitents, i dels greus perjudicis que això suposa per a totes les poblacions situades al seu pas.
El riu, que es caracteritza per un curs molt curt i per un conca amb pendents elevats, no disposa de regulació.
Si a aquests elements hi sumem episodis de fortes tempestes estacionals típics del clima mediterrani, trobem l'explicació a les grans riuades conegudes de 1792, 1850, 1874, 1930, 1994 i l'última del proppassat 2019.
Encara avui, una placa situada a la Font Major de l'Espluga de Francolí, marca la cota fins on va arribar l'aigua del riu a l'avinguda de la nit del 23 de setembre 1874, coneguda com l'aiguat de Santa Tecla.
Es tracta del nivell més alt assolit per l'aigua que es coneix.
La placa recorda com el riu es va emportar tots els ponts de la població, algunes cases i 23 persones.
Estimacions actuals calculen que el cabal va superar els 2.000 m 3 /s, més del doble del cabal estimat en l'avinguda del 1994.
Testimoni històric de com, la virulència de l'avinguda, va modificar el curs habitual del riu