projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
FALS MITE Les persones, en menjar carn d'animals que han pres antibiòtics, hi adquireixen resistència.
REALITAT Són els microorganismes els que es fan resistents als antibiòtics, no les persones o els animals.
Aquests bacteris poden arribar a les persones des del medi, altres persones, animals, aigua o aliments.
Cuinar bé els aliments i mantenir uns bons hàbits higiènics i de manipulació ajuda a eliminar els bacteris resistents.
Són els microorganismes els que es fan resistents als antibiòtics, no les persones o els animals.
Setmana Mundial de Conscienciació sobre l'ús dels antibiòtics
Els bacteris tenen una habilitat extraordinària per adaptar-se, mutar i adquirir i transmetre resistència als antimicrobians.
Les bactèries són capaces d'adaptar-se als canvis desfavorables en el seu entorn (un animal o una persona tractats amb antibiòtic) i aquests canvis afavoreixen la supervivència i la proliferació de les cèl·lules bacterianes amb algun mecanisme de resistència que els permet sobreviure.
Els gens resistents es traspassen d'un microorganisme a un altre, i aquests bacteris poden propagar-se a través del medi ambient, els animals i les persones.
Tot i que, de forma natural, els microorganismes desenvolupen una resistència natural, tant l'ús excessiu com el mal ús dels antibiòtics produeixen i acceleren la selecció i propagació de microorganismes resistents.
Les principals causes que generen resistència als antibiòtics en els microorganismes són:
10 principis bàsics per implementar un Pla de prevenció del malbaratament alimentari a les indústries agroalimentàries
La legislació europea sobre residus obliga als Estats membres a establir mesures per prevenir el malbaratament alimentari, i en particular, a quantificar i reportar els nivells de generació dels residus alimentaris a partir del 2020.
A Catalunya la Llei 3/2020, de l'11 de març, de prevenció de les pèrdues i elmalbaratament alimentaris, obliga als agents de la cadena alimentària adisposar d'un pla de prevenció de les pèrdues i el malbaratament alimentari.
El DARP amb la col·laboració del CREDA i el sector agroalimentari, ha publicat una Guia per ajudar a les empreses agroalimentàries a implementar aquests plans.
La jornada té com a objectiu explicar els 10 principis bàsics per elaborar aquests plans i està dirigida principalment a les indústries agroalimentàries que produeixin aliments destinats al consum humà.
La Plataforma de la Unió Europea (UE) sobre pèrdues i malbaratament d'aliments va publicar al desembre de 2019 un conjunt de recomanacions d'actuació en matèria de prevenció del malbaratament d'aliments.
Aquestes recomanacions engloben les mesures necessàries en cada etapa de la cadena alimentària (entre elles, la redistribució d'aliments) i la participació de tots els agents claus dels sectors públic i privat, entre ells els propis ciutadans de la Unió Europea.
Tenen com a finalitat complir l'objectiu principal de la prevenció del malbaratament alimentari, és a dir, limitar la generació d'excedents alimentaris en cada etapa de la cadena alimentària (producció, transformació, distribució i consum) i en cas que es produeixin excedents recuperar-los i donar-los un ús adequat.
La Plataforma de la UE sobre pèrdues i malbaratament d'aliments és un fòrum únic que reuneix importants agents públics i privats per a assessorar a tots els actors sobre les mesures necessàries per prevenir i reduir el malbaratament d'aliments (entre elles, les actuacions a nivell de la UE), facilitar l'intercanvi de les millors pràctiques i avaluar els avenços realitzats al llarg de el temps.
El 29 de setembre se commemora el Dia internacional de la Conscienciació de les pèrdues i el malbaratament alimentari.
L'Organització de les Nacions Unides per a l'Agricultura i l'Alimentació (FAO) ha designat aquest dia per contribuir a sensibilitzar sobre la importància d'aquest problema i les seves possibles solucions.
La donació d'aliments o redistribució alimentària forma part de l'estratègia de lluita contra el malbaratament d'aliments, recuperant aquells aliments que han sortit del canal de la comercialització, i de la solidaritat de la nostra societat davant la situació de crisi per la pandèmia que estem vivint.
Des d'ACSA volem reconèixer el paper de la nostra societat: empreses, entitats socials i ciutadania que estan ajudant en aquesta redistribució alimentària; en aquest sentit i per una millor gestió de les donacions i garantir la seguretat alimentària en la redistribució alimentària contribuïm amb el document Guia de Pràctiques Correctes d'Higiene en la donació d'aliments.
Els consumidors també tenen un paper essencial en la reducció del malbaratament alimentari ja que és a les llars on més malbaratament alimentari es produeix.
La confusió entre la data de caducitat i la data de consum preferent dels aliments és una de les causes que més contribueix a aquest malbaratament.
Per ajudar al consumidor a aquesta reducció i a un aprofitament segur dels aliments es proposa la infografia: Les dates t'ajuden a no malbaratar els aliments.
En aquesta infografia, derivada del document del Comitè científic assessor de seguretat alimentària Extensió de la data de consum dels aliment.
Criteris per l'aprofitament segur, es proposen uns terminis de consum sempre que l'aliment s'hagi conservat com diu el fabricant, l'envàs estigui intacte i l'aliment conservi les característiques organolèptiques pròpies.
El malbaratament alimentari és el menjar que es perd o es llença al llarg de tota la cadena alimentària, és a dir, des del camp a les llars.
Es calcula que, anualment, es malbaraten 260.000 tones d'aliments a les llars, restaurants, bars, serveis d'àpats i comerços catalans.
A Catalunya es llencen 262.471 tones d'aliments sòlids que es podrien haver aprofitat.
Aquesta xifra equival a 34,9 kg de mitjana per habitant i any.
Amb aquesta quantitat es podria alimentar mig milió de persones durant tot un any.
La indústria alimentària, els comerços i les activitats agrícoles generen més aliments (excedents) dels que poden comercialitzar per diverses raons: defectes d'envasament, data de consum a punt d'expirar, sobreproducció, sobrecomanda, dificultat per preveure la demanda diària, dificultat per comercialitzar aliments aptes amb defectes de qualitat, etc.
Cal lluitar contra el malbaratament alimentari com una forma de fomentar la sostenibilitat ambiental en totes les etapes de la cadena alimentària.
Dins del marc de la Lluita contra el Malbaratament d'aliments, l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària insta i promou accions dirigides a garantir la seguretat alimentària en la donació i aprofitament dels aliments.
De la plataforma Aprofitem els Aliments:
De l'Associació Consumidors província de Barcelona:
De CUS, Salut, Consum i Alimentació:
De la Federació UNAE Catalunya:
De l'Associació Unió de Consumidors de Catalunya, UCC
De la Fundació Banc dels Aliments:
De l'Agència de Salut pública de Barcelona
De l'Agència de Salut Pública de Catalunya:
La donació d'aliments o redistribució alimentària forma part, per una banda, de l'estratègia per reduir el malbaratament alimentari, recuperant aquells aliments que han sortit del canal de la comercialització, i d'altra banda, de la solidaritat de la nostra societat davant la situació de crisi dels darrers temps.
Aquest document s'ha elaborat amb la finalitat de recollir i harmonitzar els requisits de seguretat i d'higiene dels aliments que han de complir les entitats socials que intervenen en la donació dels aliments en les diverses modalitats.
Pretén ser el guió per a tots aquells formadors que en matèria de seguretat alimentaria formaran i assessoraran a les entitats socials que intervenen en les donacions.
El proper dilluns 15 de juny, la Comissària Stella Kyriakides, de DG de salut i la seguretat alimentària de la Comissió Europea (DGSANTE), es dirigirà als membres de la Plataforma de la UE sobre pèrdues i malbaratament d'aliments en la seva 8a reunió, on es presentarà la recent adoptada "Estratègia de la granja a la taula".
La reducció de la pèrdua i el malbaratament d'aliments és una part integral de l'estratègia, que proposa accions per ajudar a accelerar el progrés de la Unió Europea (UE) cap a l'Objectiu Global de Desenvolupament Sostenible de reduir a la meitat el malbaratament alimentari per a 2030.
La sessió del matí oferirà l'oportunitat de posar-se al dia amb el treball realitzat sobre sistemes alimentaris sostenibles a nivell internacional i les activitats previstes per a la 1a Jornada Internacional sobre les pèrdues i malbaratament d'aliments, de 29 de setembre de 2020.
La sessió de la tarda estarà dedicada a compartir experiències sobre iniciatives de pèrdua d'aliments i prevenció de residus preses en el context de la crisi del COVID-19, així com altres accions realitzades per la Comissió i els membres de la Plataforma (en particular els Estats membres, les organitzacions del sector privat).
L'enllaç i l'agenda estan disponibles a https://ec.europa.eu/info/events/eu-platform-food-losses-and-food-waste-2020-jun-15_en
En la fabricació d'aliments es pot utilitzar una gamma àmplia de nutrients i altres ingredients, com les vitamines i minerals, entre d'altres, els oligoelements, els aminoàcids, els àcids grassos essencials, les fibres i diverses plantes i extractes d'herbes, amb diverses finalitats, entre d'altres, restituir el contingut de l'aliment quan ha quedat minvat durant el procés de fabricació, emmagatzematge o manipulació, o bé millorar-ne les característiques nutritives.
La Comissió Europea ha establert el Registre comunitari sobre l'addició de vitamines, minerals i altres substàncies determinades als aliments, d'acord amb l'article 9 del Reglament (CE) núm. 1925/2006, sobre l'addició de vitamines, minerals i altres substàncies determinades als aliments.
La Comissió Europea es compromet a establir, publicar i mantenir aquest registre.
El registre s'actualitza regularment.
La Federació Europea Food Drink Europe (FDE) ha publicat la versió en castellà de la seva Caixa d'eines per prevenir la transferència d'hidrocarburs d'olis minerals no desitjats en els aliments.
Aquest document té la intenció de resumir la informació existent sobre aquestes substàncies i proporcionar suport pràctic en la presa de decisions dels operadors econòmics en relació a aquests contaminants i pot ser útil per a les autoritats sanitàries a l'hora de tenir coneixement de les mesures que les empreses poden aplicar per reduir les fonts de contaminació.
La "caixa d'eines" ofereix una descripció general de les rutes d'entrada d'hidrocarburs d'olis minerals, tant les que es coneixen actualment com les possibles rutes d'entrada (a partir de 2017).
Sobre la base d'aquesta informació, cada empresa individual pot revisar els seus propis processos i dissenyar mesures apropiades relacionades amb el producte per reduir la contaminació.
Per tant, el seu objectiu és reduir la contaminació que es pugui prevenir tant com sigui possible i identificar aquelles mesures encaminades a reduir al màxim la quantitat de contaminants presents en els aliments.
Un organisme modificat genèticament (OMG) és qualsevol organisme, a excepció dels éssers humans, el material genètic del qual s'ha modificat d'una manera que no es produeix de forma natural en l'aparellament (fertilització) o en la recombinació natural, sempre que s'utilitzin les tècniques que reglamentàriament estableix la normativa.
Els aliments modificats genèticament són els que contenen o estan compostos per OMG o s'han produït a partir d'OMG.
Els pinsos modificats genèticament són els que contenen o estan compostos per OMG o s'han produït a partir d'OMG.
La modificació del material genètic, pot ser introduint o transferint gens individuals seleccionats d'un organisme en un altre, o fins i tot entre espècies no relacionades, o bé suprimint o modificant la funcionalitat d'un gen propi.
Això fa que en l'organisme receptor es modifiqui o se suprimeixi alguna característica biològica que li era pròpia o que se n'afegeixi alguna de nova.
Quan la modificació consisteix a introduir un gen procedent d'una altra espècie s'anomenen organismes transgènics.
L'objectiu general de les modificacions és atorgar a l'organisme característiques que siguin d'interès per als humans, com per exemple: conferir resistència a determinades plagues d'insectes o als herbicides, la qual cosa permet disminuir l'ús de productes fitosanitaris; o dissenyar OMG per produir productes farmacològics, com la insulina humana produïda per bacteris, o utilitzar-los com a biofactories per produir productes alimentaris, ja sigui per a alimentació animal o per a consum humà, etc.
Les activitats relacionades amb els OMG es poden classificar en:
A la Unió Europea només es poden comercialitzar OMG si estan autoritzats a escala comunitària i compleixen les condicions pertinents establertes a l'autorització.
A més, i per permetre que els consumidors puguin prendre una decisió informada i no induir-los a error, els OMG i els productes i aliments i pinsos produïts a partir d'aquests han de complir uns requisits d'etiquetatge i traçabilitat.
Els OMG autoritzats per comercialitzar-se a la UE, incloent-hi els aliments i els pinsos modificats genèticament, s'incorporen al Registre Europeu d'OMG autoritzats publicat a la pàgina web de la Direcció General de Salut i Seguretat Alimentària de la Comissió Europea (DG SANTE).
Els enzims estan regulats mitjançant el Reglament (CE) núm. 1332/2008 del Parlament Europeu i del Consell, de 16 de desembre de 2008, sobre enzims alimentaris i pel qual es modifiquen la Directiva 83/417/CEE del Consell, el Reglament (CE) núm. 1493/1999 del Consell, la Directiva 2000/13/CE, la Directiva 2001/112/CE del Consell i el Reglament (CE) núm. 258/97.
Aquest Reglament estableix normes sobre els enzims alimentaris utilitzats en els aliments, com ara les que s'utilitzen com a coadjuvants tecnològics, a fi d'assegurar el funcionament eficaç del mercat interior i harmonitza a escala comunitària les disposicions nacionals relatives a aquesta matèria.
No inclou els enzims alimentaris destinats al consum humà, com els afegits per a fins de nutrició.
Procediment d'autorització d'enzims:
Etiquetatge: Les normes d'etiquetatge dels enzims alimentaris estan regulats pel Reglament (UE) 1169/2011 sobre la informació alimentària facilitada al consumidor.
D'altra banda, i fins que es disposi de la llista de la Unió, la utilització dels enzims en la Unió Europea es basa en la legislació nacional dels diferents estats membres (coadjuvants tecnològics).
Actualment, no hi ha una llista de la Unió dels enzims alimentaris autoritzats, i fins que s'estableixi aquesta llista s'aplica la legislació dels estats membres.
L'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA) fa l'avaluació de tots els enzims alimentaris, a sol·licitud de la Comissió Europea, responsable d'autoritzar-los.
L'11 de març de 2015 va finalitzar el termini per presentar les sol·licituds a la Comissió Europea dels enzims alimentaris que s'estaven utilitzant a la Unió Europea i els nous.
Aquests enzims alimentaris estan en fase de ser avaluats per l'EFSA.
Quan l'EFSA finalitzi les avaluacions del risc de totes les sol·licituds presentades, la Comissió Europea iniciarà el procés d'autorització i s'elaborarà la llista de la Unió dels enzims alimentaris autoritzats.
La Comissió Europea només afegirà a la llista de la UE els enzims alimentaris per als quals es consideren segurs els usos proposats.
Per dur a terme qualsevol activitat relacionada amb les OMG a la Unió Europea es requereix una a utorització per part de les autoritats competents, amb avaluació prèvia de la seva seguretat per part de l'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA).
L'avaluació de seguretat dels OMG a la UE es fa cas per cas, és a dir, individualment per a cada OMG i pas a pas, reduint el confinament o l'aïllament dels OMG i fent que l'alliberament augmenti de forma gradual només en cas que l'avaluació de les etapes anteriors reveli que pot passar- se a l'etapa següent (activitat confinada en laboratori > assaig a camp controlat > comercialització).
L'autoritat competent en l'autorització de les activitats relacionades amb la producció d'OMG, activitats confinades i d'alliberament voluntari sense finalitat comercial amb OMG, són els e stats membres.
L'autoritat competent en l'autorització de comercialització dels OMG, ja sigui per a cultiu, importació, ús industrial, aliment o pinso és la Comissió Europea, amb avaluació prèvia de la seva seguretat per part de l'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA).
Tot i que els mecanismes d'autorització i control establerts a la UE respecte als organismes genèticament modificats representen un nivell de garantia suficient a l'hora de protegir la salut i el medi ambient i assegurar la lliure circulació de productes genèticament modificats sans i segurs en la UE, s'ha observat, i no només al nostre territori, una percepció negativa per part d'alguns consumidors respecte a determinats tipus de productes i tecnologies.
Cal fer, doncs, un seguiment adequat del seu ús a tota la cadena alimentària per tal de vetllar pel compliment de les regulacions d'aplicació, com també per garantir al consumidor l'accés a informació útil que li permeti fer una elecció conscient i basada en informació fiable.
Aquestes mesures han d'anar especialment dirigides a tenir cura del compliment de les condicions d'etiquetatge i de traçabilitat establertes reglamentàriament, i s'han de complementar amb accions de comunicació oportunes.
Els estats membres realitzen diferents actuacions de vigilància i control respecte els organismes modificats genèticament.
Les aromes de fum són productes obtinguts mitjançant el fraccionament i la purificació de fum condensat.
Es defineixen al Reglament (CE) núm. 2065/2003.
Hi ha un procediment comunitari d'avaluació de la seguretat i l'autorització d'aromes de fum destinades a ser utilitzades en els aliments per tal de garantir un elevat nivell de protecció de la salut humana i la protecció dels interessos dels consumidors, així com d'assegurar pràctiques de comerç just.
Es disposa d'una llista de la unió de productes primaris autoritzats per a la producció d'aromes de fum, utilitzades com a tals en els productes alimentaris o en la seva superfície, o per a la producció d'aromes de fum derivades.
Aquesta llista es va establir sobre la base de les sol·licituds presentades en virtut de l'article 20 del Reglament 2065/2003 i després de l'avaluació de l'EFSA.
Els aliments per a usos mèdics especials són els aliments especialment elaborats o formulats i destinats al maneig dietètic de pacients, inclosos els lactants, sota supervisió mèdica, és a dir destinats a satisfer totalment o parcialment les necessitats alimentàries dels pacients la capacitat dels quals per ingerir, digerir, absorbir, metabolitzar o excretar aliments normals o determinats nutrients o metabòlits dels mateixos sigui limitada, o deficient, o estigui alterada, o bé que necessitin altres nutrients determinats clínicament, el maneig dietètic dels quals no pugui efectuar-se únicament modificant la dieta normal.
Aquests aliments queden regulats dintre del Reglament 609/2013 (aliments per a grups específics) i el Reglament delegat (UE) 2016/128 estableix els requisits específics de composició i informació aplicables als aliments per a usos mèdics especials.
L'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA) va publicar a l'octubre del 2015, unes orientacions científiques i tècniques sobre els aliments per a usos mèdics especials en el context de l'article 3 del Reglament (UE) no 609/2013 ( Guidance for the assessment of FSMP ).
La Comissió Europea va publicar, el novembre del 2017, una Comunicació sobre la classificació dels aliments per a usos mèdics especials amb l'objectiu de proporcionar orientacions per tal d'ajudar tant a les autoritats nacionals competents a garantir el compliment de la legislació com a les parts interessades en la comercialització dels seus productes d'acord al marc jurídic apropiat i en el compliment dels requisits pertinents de la legislació de la UE.
Els substitutius de la dieta completa per al control de pes són els aliments formulats especialment per al seu ús en dietes de baix valor energètic per a reducció de pes que, utilitzats d'acord amb les instruccions de l'explotador de l'empresa alimentària, substitueixen la dieta diària completa.
Cal diferenciar-los dels substitutius d'un àpat per al control de pes, que no tenen la consideració de productes alimentaris destinats a una alimentació especial.
La menció «substitutius d'un àpat per al control de pes», o expressions similars, queda dins de l'àmbit d'aplicació del Reglament (CE) núm. 1924/2006 del Parlament Europeu i del Consell, de 20 de desembre de 2006, relatiu a les declaracions nutricionals i de propietats saludables en els aliments i han de complir les condicions d'ús establertes en el mateix.
Lactants Els nens menors de 12 mesos
Nens de curta edat o nens petits Els nens d'edats compreses entre 1 i 3 anys
Aliment utilitzat per els lactants durant els primers mesos de vida que satisfacin per si mateixos les necessitats nutritives d'aquests lactants fins a la introducció de l'alimentació complementària apropiada.
Aliments destinats a satisfer les necessitats particulars dels lactants sans durant el deslletament i dels nens petits sans com a complement a la seva dieta o per a la seva progressiva adaptació a una alimentació corrent, per exemple els purés de verdures, fruites i carn o peix.
Amb excepció de: els aliments elaborats a base de cereals i les begudes a base de llet i els productes similars destinats a nens petits; per exemple els purés de verdures, fruites i carn o peix.
El Reglament (CE) no 1925/2006 defineix "una altra substància" com qualsevol substància diferent de les vitamines o els minerals, amb efectes nutricionals o fisiològics.
Està permesa l'addició en els aliments d'altres substàncies diferents a les vitamines i els minerals sempre que es pugui demostrar que l'aliment o ingredient alimentari afegit posseeix historial de consum humà, en una manera important, a la Unió Europea abans del 15 de maig de 1997.
En cas contrari, per a poder utilitzar aquest aliment o ingredient s'ha de sol·licitar la seva autorització de comercialització d'acord amb el Reglament (CE) No 258/1997, sobre aliments nous i ingredients alimentaris nous.
No existeix una llista positiva d'aquestes substàncies (estaríem per exemple davant aminoàcids, àcids grassos essencials, fibres i diverses plantes i extractes d'herbes) però si una llista de substàncies prohibides, subjectes a restricció o subjectes a control.
Hi ha complements alimentaris que es comercialitzen com a productes que contribueixen a incrementar el desenvolupament muscular, aprimar, per millorar el rendiment sexual, etc. En alguns casos aquests productes són utilitzats com a vehicle per encobrir la distribució de diferents substàncies farmacològicament actives sense estar declarats en l'etiquetatge, amb el consegüent risc per a la salut del consumidor que desconeix el que està prenent i els possibles efectes adversos que aquest producte pot tenir per a la seva salut.
Els complements alimentaris són productes dissenyats per complementar la dieta.
No són medicaments i, en conseqüència, no estan destinats a tractar, diagnosticar, prevenir ni curar malalties.
L' Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris (AEMPS) determina quan un producte ha de ser considerat com a medicament i adoptar les mesures oportunes per garantir la protecció dels consumidors en el cas que aquest medicament no compleixi els requisits legals establerts. ( Reial Decret Legislatiu 1/2015, de 24 de juliol, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de Garanties i Ús Racional de Medicaments i Productes Sanitaris).