L'Estatut d'autonomia de Catalunya estableix en l'article 68 que el Govern de la Generalitat exerceix la funció executiva i la potestat reglamentària d'acord amb l'Estatut i les lleis.
La regulació continguda en el títol IV de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, palesa la voluntat que en el procés d'elaboració de disposicions reglamentàries es prioritzi l'avaluació de l'impacte normatiu en cadascun dels projectes que s'endeguin, en el marc de la tendència a què els ordenaments jurídics no incrementin les càrregues als ciutadans, a les empreses i a la societat en general.
La finalitat és que les normes siguin senzilles, pràctiques i menys feixugues pels usuaris i pels contribuents.
La normativa constitueix una eina d'aplicació de polítiques i de compliment d'expectatives dels ciutadans, però una regulació excessiva pot arribar a ser massa preceptiva i desproporcionadament costosa, resultant-ne un tracte desigual envers els ciutadans i les empreses.
Davant la constatació de la proliferació normativa que ha tingut lloc en el decurs del temps en l'ordenament jurídic administratiu català, on es detecta fins i tot la superposició de normes, el Govern de la Generalitat vol promoure la seva simplificació i racionalització.
Entre d'altres mesures, la derogació i unificació (refosa) normativa ha de contribuir a millorar la qualitat i la coherència de l'ordenament jurídic, el qual ha de contenir normes més clares, pràctiques i entenedores pels ciutadans i pels operadors jurídics.
D'aquesta manera també es pretén incrementar la seguretat jurídica, valor constitucional que cal entendre com la certesa sobre l'ordenament jurídic aplicable i els interessos jurídicament tutelats, així com l'expectativa raonablement fundada del ciutadà en quina ha de ser l'actuació dels poders públics en l'aplicació del Dret.
La seguretat jurídica porta forçosament el legislador a buscar la claredat i a evitar la confusió normativa.
D'altra banda, una actuació administrativa efectiva requereix que la regulació s'adapti als canvis tecnològics, econòmics i socials, i aquesta adaptació suposa l'eliminació de normes supèrflues o que han quedat obsoletes, evitant així duplicacions i solapaments.
Aquest Decret preveu la derogació expressa d'aquelles normes reglamentàries que no responen a l'objectiu de claredat i coherència, la majoria en l'àmbit organitzatiu i sobre les que convé declarar formalment la derogació expressa i total, llevat de determinats preceptes que impliquen derogacions parcials, alhora que s'evita una regulació excessiva i innecessària.
Per tot això, a proposta del conseller d'Interior, i d'acord amb el Govern,
—1 Queden derogades en la seva totalitat les disposicions reglamentàries següents:
Decret 482/1983, de 8 de setembre, de creació del càrrec de subdirector general de Prevenció i Extinció d'Incendis i de Salvaments de Catalunya, del Departament de Governació.
Decret 255/1985, de 23 de juliol, pel qual es determina la composició de les comissions previstes a la Llei 10/1984, de 5 de març, de coordinació de les policies locals de Catalunya.
Decret 220/1986, de 17 de juliol, pel qual es reestructura la Direcció General de Prevenció i Extinció d'Incendis i de Salvaments de Catalunya.
Decret 383/1988, de 12 de desembre, de modificació parcial de l'estructura de la Direcció General de Prevenció i Extinció d'Incendis i de Salvaments de Catalunya.
Decret 234/1990, de 17 de setembre, pel qual es regulen les competències de la Generalitat en matèria de protecció civil.
Decret 33/1995, de 7 de febrer, de modificació del Decret 152/1987, de 9 d'abril, pel qual es crea la Comissió de Protecció Civil de Catalunya, i del Decret 246/1992, de 26 d'octubre, sobre creació del Centre de Coordinació Operativa.
Decret 252/1999, de 31 d'agost, pel qual es regulen les actuacions dels grups de foc en les celebracions populars i tradicionals.
Decret 91/2001, de 20 de març, pel qual es crea el carnet especial d'identificació dels membres jubilats del cos de bombers de la Generalitat de Catalunya.
Decret 162/2001, de 12 de juny, d'estructura de la Direcció General d'Emergències i Seguretat Civil.
Decret 184/2002, de 25 de juny, pel qual es modifica el Decret 162/2001, de 12 de juny, d'estructura de la Direcció General d'Emergències i Seguretat Civil.
Decret 270/2003, de 4 de novembre, pel qual es modifica el Decret 162/2001, de 12 de juny, d'estructura de la Direcció General d'Emergències i Seguretat Civil.
Decret 396/2004, de 5 d'octubre, de modificació del Decret 147/2002, de 28 de maig, de reestructuració parcial de la Direcció General de Seguretat Ciutadana.
Decret 308/2004, de 8 de juny, de modificació de l'estructura de la Direcció General d'Emergències i Seguretat Civil.
Decret 143/2005, de 12 de juliol, de creació de l'Observatori de Seguretat Viària de Catalunya.
Decret 268/2007, d'11 de desembre, de creació del Programa per a la posada en funcionament del Centre d'Atenció i Gestió de Trucades d'Urgència 112 Catalunya.
L'article 2 del Decret 93/1980, de 27 de juny de 1980, pel qual es crea la Direcció General de Prevenció i Extinció d'Incendis i de Salvaments de Catalunya i s'assumeix la gestió dels corresponents Serveis de les Diputacions.
Els articles 1 a 16 i 28 a 54 del Decret 103/1998, de 28 d'abril, d'estructura de la Direcció General d'Emergències i Seguretat Civil i de regulació de les funcions de guàrdia.
Els articles 1.1 i 1.3 del Decret 246/1992, de 26 d'octubre, sobre la creació del Centre de Coordinació Operativa de Catalunya.
L'article 5 del Decret 157/1996, de 14 de maig, de determinació dels òrgans que exerceixen les atribucions i les facultats atorgades al Departament de Governació per la Llei 10/1994, d'11 de juliol, de la policia de la Generalitat-mossos d'esquadra.