projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
A final d'octubre tindrà lloc a València un congrés internacional d'alta volada titulat La Veu del Regne.
Representació Política, Recursos Públics i Construcció de l'Estat.
600 Anys de la Generalitat Valenciana.
El títol reflecteix magníficament l'objectiu, l'ambició i l'envergadura d'aquesta trobada científica.
El congrés compta amb el màxim suport institucional, tant per part de la Generalitat Valenciana –representada a la cerimònia inaugural pel seu president, Sr.
Ximo Puig− com de les Corts Valencianes –encarnades a la cerimònia de clausura pel seu president, Sr.
Enric Morera, a qui acompanyaran els presidents dels parlaments o consells regionals d'Aragó, Catalunya, Illes Balears, Occitània, Sardenya, Sicília i Nàpols.
El congrés també compta amb la sinergia de les universitats de les tres capitals provincials, la Universitat de València, la Universitat Jaume I de Castelló de la Plana i la Universitat d'Alacant, els rectors de les quals −M. Vicenta Mestre, Eva Alcón i Manuel Palomar– participaran respectivament a l'inici, al mig i al final de la reunió científica.
Ha coordinat el programa amb gran encert el professor Antoni Furió, catedràtic d'història medieval de la Universitat de València.
Tres dimensions territorials complementàries i entrellaçades seran objecte d'anàlisi: el Regne de València; la Corona d'Aragó com a conjunt i els seus diferents territoris individualitzadament –Aragó, Catalunya, Mallorca, Nàpols, Sardenya i Sicília–; altres espais polítics, històrics o actuals –Anglaterra, Borgonya, Bretanya, Castella, ducats flamencs, França, Llenguadoc, Navarra, Països Baixos, Portugal o Provença.
Participaran al congrés arxivers, historiadors, historiadors de l'art, del dret, politòlegs i persones d'altres àmbits científics, molts d'ells especialitzats en les edats mitjana i moderna, d'altres en els temps contemporanis.
I és que el congrés no es limita a les institucions de dret públic del passat –abolides pels decrets borbònics de principi del segle XVIII, en el cas de la Corona d'Aragó–, sinó que també n'estudia el record, els intents de recuperació, l'actualitat i fins i tot algunes pinzellades de projecció al futur.
El congrés se celebrarà entre el diumenge 21 i el diumenge 28 d'octubre, principalment en diverses seus de la Universitat de València, a la seu d'Octubre: Centre de Cultura Contemporània, al Palau de la Generalitat i al Palau de les Corts de València, al Teatre Municipal i l'Ajuntament de Morella (dimecres 24) i al Castell de Santa Bàrbara d'Alacant (la sessió de cloenda, el dia 28).
Les ponències s'han repartit en setze sessions, tres per cada dia hàbil a València (entre dilluns 22 i dissabte 27) i, a l'equador del congrés, el dimecres 24, una a Morella.
Aquests són els seus títols eloqüents:
En aquestes sessions hi seran representades moltes veus, escoles i tendències historiogràfiques, estatals i internacionals.
Aquest congrés d'història institucional serà sens dubte una fita tant científica com política.
De ben segur donarà lloc a contactes acadèmics valuosos i a iniciatives futures.
Us convidem a fer un seguiment del congrés a través de Twitter
Dimarts, 5 de febrer de 2019, a dos quarts de set del vespre, va tenir lloc, al Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada, la presentació del volum 37 de Textos Jurídics Catalans, titulat Justícia i resolució de conflictes a la Catalunya medieval.
Segles IX-XI, a càrrec dels dos coordinadors de l'obra, Josep M. Salrach i Tomàs de Montagut.
Han participat de diverses maneres en la seva confecció, Josep Ribas i Solà, Ramon Sarobe i Huesca i Jaume Vilaginés i Segura ─recerca, transcripció i regestos─, Ignasi J. Baiges ─assessorament─ i Albert Martí i Arau ─col·laboració tècnica.
El llibre recull, en mil seixanta-sis pàgines, cinc-cents cinquanta-dos documents, amb els corresponents regestos o descripcions breus, sobre la pràctica de l'administració de justícia i la resolució de conflictes a Catalunya entre els segles IX i XI.
Hi ha una amplíssima varietat de textos de diversa naturalesa: actes de judicis, declaracions de testimonis, sentències, reconeixements, definicions i evacuacions, memorials de greuges, arbitratges o acords.
La majoria d'aquests documents, que havien estat prèviament editats en altres col·leccions diplomàtiques, a partir d'ara es troben aplegats per raó de matèria ─per la centralitat que hi tenen la justícia i el dret─ i revisats, amb unes utilíssimes eines de recerca: índexs de jutges, índexs de saigs, índex onomàstic i toponímic, índexs de citacions i referències de textos religiosos i de normativa jurídica.
El lector apreciarà com als comtats que fa mil anys configuraven Catalunya, en plena alta edat mitjana i context prefeudal i feudal, hi havia persones que, amb criteris jurídics prou afinats, molt sovint basats en edicions vulgates del Liber Iudiciorum ─com la del jutge Bonsom de Barcelona, editada al volum 23 de Textos Jurídics Catalans ─, vetllaven amb prou encert per pacificar conflictes, reconèixer drets a les persones o avalar pactes entre oponents.
A partir d'aquest esforç i, a partir del segle XI, amb l'empenta del dret romano-canònic (re)emergent, progressivament se superaria la feblesa estructural dels poders públics i s'aniria consolidant la trama social del país.
Ha presidit l'acte el director general de Dret i d'Entitats Jurídiques, Dr.
Els coordinadors i els membres del seu equip estan treballant fermament en el volum 38 de Textos Jurídics Catalans, continuació del 37.
Consisteix en la recol·lecció i el regest de documents sobre dret i justícia del segle XII.
Amb més d'un mil·ler de documents, té el compromís de lliurament següent: a) desembre de 2020: documentació sense indexar; b) març de 2021: documentació indexada, a punt d'editar.
Mitjançant l' Ordre JUS/123/2016, de 19 de maig, del Departament de Justícia (DOGC 30.05.2016) s'ha renovat la confiança en els membres que ja formaven part del Comitè d'edició de Textos Jurídics Catalans i s'ha ampliat el Comitè a tres noves persones: el paleògraf i diplomatista Ignasi Baiges i Jardí, l'arxiver Miquel Pérez Latre i el notari Francesc Torrent Cufí.
Sota la coordinació del director general de Dret i d'Entitats Jurídiques, Xavier Bernadí i Gil, confiem que la col·lecció es consolidi i s'ampliï aviat amb nous títols.
El volum 31 de «Textos Jurídics Catalans», que transcriu el procés familiar del braç militar de les Corts de 1705-1706, presidides per l'arxiduc Carles d'Àustria (aleshores reconegut comte de Barcelona i rei de la Corona d'Aragó, amb el nom de Carles III), està imprès i enquadernat.
Felicitem el Grup de Corts, que fa i revisa amb cura les transcripcions documentals.
El pròleg de l'Eva Serra, com sempre, emfasitza els elements més destacats del nou volum i obre valuoses claus interpretatives per als científics i el públic en general.
La recent presentació pública a Girona del volum 36 de «Textos Jurídics Catalans», un recull sintètic de legislació catalana medieval, dona peu a diverses consideracions.
D'entrada, la continuïtat política i jurídica de la nació catalana i l' afany històric i vigent d'autogovernar-se de manera efectiva.
Seguidament, la força del pactisme, aquest tret tan sovint vindicat de la cultura social i política catalana, pretèrita i també contemporània: la monarquia i la comunitat política arribaven ordinàriament a consensos en el marc de les Corts, i també fora d'aquestes; a les Corts, la monarquia tenia en exclusiva la potestat de decretar les normes, però aquestes normes no eren fruit d'una voluntat unilateral, sinó que havien estat prèviament suggerides o avalades per la comunitat política, aleshores estructurada en tres estaments; per tant, el país no estava sotmès a una cultura política de la imposició, sinó que vivia en un context de diàleg polític franc i obert.
Finalment, la vigència de l' iuscentrisme: des de principis del segle XV, Catalunya va desenvolupar mecanismes cada cop més madurs per garantir la subjecció a dret de tots els poders, fins i tot de la monarquia i els seus ministres i oficials; així, les normes que havien estat consensuades no podien ser menystingudes per cap de les parts contractants.
Els darrers llibres de la col·lecció «Textos Jurídics Catalans» ens fan ben present aquesta realitat històrica.
Els volums 30 i 31 (aquest darrer acaba de sortir de la premsa), que editen els processos eclesiàstic i militar de les Corts presidides per Carles III els anys 1705 i 1706, palesen la maduresa i la sofisticació política dels antics mecanismes parlamentaris.
Els volums 34 i 35 expliquen l'instrument més perfecte que es va assolir al món preliberal per garantir l'observança del dret, el Tribunal de Contrafaccions, que va funcionar entre 1702 i 1713.
I el volum 36 mostra que l'edifici de dret públic català que el Decret de Nova Planta va demolir tenia una llarga i envejable trajectòria històrica.
El 24 de març i el 6 d'abril de 2017 l'equip de Corts ha celebrat dues reunions ordinàries amb tres grans objectius: enllestir treballs d'edició de les Corts de 1705-1706 (estan en curs el braç reial i el volum amb materials complementaris i índexs de matèries) i de les Corts de 1481; definir projectes de futur (propers processos de Corts de l'edat moderna per editar i possibilitat d'impulsar estudis científics d'història parlamentària); parlar sobre aspectes tècnics de transcripció (criteris i aplicació de plantilles).
L'equip, que de cara als nous projectes estarà coordinat per Miquel Pérez Latre, de l'Arxiu Nacional de Catalunya, ha donat la benvinguda formal a dos nous membres, Ricard Torra i Joaquim Verde.
El primer està preparant una tesi doctoral sobre la visita o fiscalització del General de Catalunya sota la direcció del Prof.
La tesi del segon versa sobre representativitat a les institucions polítiques de la Catalunya moderna, sobretot enllaçant Corts i municipis, sota la direcció del Prof.
El blog "Història i Dret" es fa ressò d'una recerca que està enllestint Pere Ripoll Sastre, doctorand d'història del dret de la UPF, relacionada amb la Diputació del General de Catalunya –antecedent de la Generalitat– des d'una perspectiva comparada europea.
Ripoll ha buscat, més enllà dels territoris de la Corona d'Aragó, figures equiparables als diputats i oïdors de comptes nomenats per les Corts catalanes a partir dee mitjan segle XIV, que conformarien unes comissions no només tributàries, sinó també fiscalitzadores i polítiques.
N'ha trobat en territoris que actualment pertanyen a Bèlgica i a França: al ducat de Brabant, la Carta de Kortenberg de 1312 donaria peu al nomenament d'uns consellers que assegurarien que la llei i la justícia eliminés qualsevol abús i arbitrarietat; de la mateix manera, al comtat Venaissí de la Provença uns elegitz i auditors de comptes anirien assumint progressivament funcions més enllà de la fiscalitat a partir de 1399.
Aviat aquesta recerca estarà a l'abast del públic internacional.
N'ha estat impulsora i n'ha fet la introducció i conclusió M. Betlem Castellà de la UPF.
Investigadors de Catalunya, Escòcia, Irlanda i Itàlia han compartit recerques inèdites sobre experiències de comissions parlamentàries del passat i present en àmbits tan diversos com les antigues Corts o altres reunions polítiques estamentals, els parlaments dels estats liberals i l'actual Parlament Europeu.
L'interès s'ha focalitzat sobre qui i com ha gestionat històricament la informació i el poder a les comissions i quins efectes ha tingut això sobre la vida parlamentària.
El tema, que pot semblar menor a primera vista, ha tingut, té i tindrà una transcendència cabdal.
Una de les conclusions ha estat que la transparència és tan necessària com il·lusòria, atès que difícilment serà total i, a més, la sobreabundància d'informació a les xarxes, si no es gestiona degudament, pot acabar comportant una perniciosa desinformació.
El dijous 25 de maig a les 6 de la tarda ha tingut lloc al Parlament de Catalunya, amb gran èxit de públic, una taula rodona titulada "El llegat de les Corts Catalanes" que ha servit com a presentació pública dels vol. 30 i 31 de Textos Jurídics Catalans, titulats respectivament Cort General de Barcelona (1705-1706).
Procés del braç eclesiàstic i Cort General de Barcelona (1705-1706).
La taula ha estat presidida per la M. Hble.
Presidenta M. Carme Forcadell i hi han participat Josep Capdeferro, en qualitat de secretari del Comitè d'edició de la col·lecció, Eva Serra (coordinadora de l'equip de Corts), Joan Pons (responsable directe dels volums 30 i 31 que es presentaven), Hèctor López i Bofill (professor de Dret Constitucional de la UPF) i Ferran Armengol i Ferrer (professor de la UB.
El Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya, coeditor de la col·lecció amb el Parlament, ha estat representat pel director general de Dret i d'Entitats Jurídiques, Xavier Bernadí.
El parlamentarisme secular, les institucions i el dret històric de Catalunya han estat reivindicats com a valuós llegat que convé investigar i difondre i com a font d'inspiració per a l'actualitat i el futur.
Avui, 4 d'abril de 2018, s'envia a impremta un nou volum de la col·lecció Textos Jurídics Catalans titulat Justícia i resolució de conflictes a la Catalunya medieval.
Col·lecció diplomàtica (segles IX-XI).
Ha estat dirigit per Josep M. Salrach i Tomàs de Montagut i ha comptat amb la recerca de Josep Ribas, Ramon Sarobe i Jaume Vilaginés, la col·laboració tècnica d'Albert Martí i l'assessorament d'Ignasi J. Baiges.
Aquesta col·lecció diplomàtica recull i transcriu, amb acurats regestos, 557 documents fins ara publicats de manera dispersa en diversos cartularis, apèndixs documentals, llibres i articles científics.
Els dos índexs (un de jutges i l'altre toponímic i onomàstic) seran d'enorme utilitat als investigadors que vulguin conèixer de primera mà com funcionava la justícia i com es resolien les controvèrsies al nostre país a l'alta edat mitjana.
En apunts successius del bloc Història i dret seguirem informant sobre el contingut científic d'aquest volum, núm. 37 de Textos Jurídics Catalans i núm. 2 de la secció Documents, i també sobre l'elaboració del volum que seguirà, on s'aplegaran documents del segle XII també relacionats amb justícia i resolució de conflictes.
Mentrestant, fem un agraïment a tothom que ha participat en l'elaboració, edició i producció d'aquest llibre.
Lamentem comunicar el traspàs del Dr.
Josep M. Font i Rius, esdevingut a Barcelona el proppassat 5 d'abril a l'edat de 102 anys.
Entre molts altres mèrits acadèmics, que va glossar el president del Comitè Dr.
Tomàs de Montagut i Estragués en un article a La Vanguardia el dia 14 d'abril, hi ha la posada en funcionament del Comitè a mitjan de la dècada de 1980, un impuls decisiu als seus treballs i la seva presidència durant més de dues dècades.
D'entre les moltes aportacions decisives de Font i Rius a la col·lecció, en volem destacar dues: l'estudi introductori a la primera compilació impresa de dret català, de l'any 1495 (vol. 4), i tasques decisives perquè veiessin la llum els volums 23 i 24 −el Liber iudicum popularis, del jutge Bonsom de Barcelona, i la seva traducció catalana−.
En relació amb el volum 23, el Dr.
Font i Rius va treballar amb l'exquisidament minuciós Dr.
Manuel Mundó (també exmembre del Comitè, traspassat), el Dr.
Yolanda García López i el sr. Joan Bellès i Sallent per redactar interessants capítols introductoris.
Van comptar amb la coordinació inestimable del sr. Josep M. Coch Plana.
Cinc anys més tard, culminava l'edició del volum 24, entorpit pel decés del traductor de llatí a català Joan Bellès i Sallent.
El dia de la presentació, a la seu del Departament de Justícia de la Generalitat, en una taula presidida per la consellera Montserrat Tura i el president del Parlament, Ernest Benach, el Dr.
Font i Rius es va adreçar al públic amb el seu preuat rigor intel·lectual, senzillesa i bonhomia.
Treballarem per donar continuïtat al seu esforç, tot i que difícilment el podrem igualar científicament.
Descansi en pau aquest mestre de la història del dret català.
El Tribunal de Contrafaccions va ser una institució importantíssima de la història de Catalunya i, si es permet, d'Europa.
Va funcionar a principi del segle XVIII, entre els anys 1702 i 1713, quan molts països de l'entorn patien l'autoritarisme de monarquies absolutes.
A Catalunya, ben diversament, pervivia amb dificultats i fins i tot es reforçava un sistema polític pactista, en què els reis havien d'acordar les principals normes en Corts, amb representants dels tres estaments.
El Tribunal, en aquest context, va ser creat per jutjar actuacions contràries a les constitucions de Catalunya que cometrien oficials públics (ministres i funcionaris), tant reials com senyorials.
Faria algunes funcions que avui consideraríem pròpies d'un Tribunal Constitucional, funcions properes als actuals recursos d'emparament.
El Tribunal era format per sis jutges, tres juristes del Reial Consell de Catalunya i tres homes dels estaments, un eclesiàstic, un noble i un dirigent de la ciutat de Barcelona.
Eventuals empats es desfarien a sort, de manera que els jutges de part del rei i els de part dels estaments estarien en una relació de bilateralitat plena.
L'any 2014 el Departament de Justícia va publicar un llibre divulgatiu sobre el Tribunal de Contrafaccions, a càrrec de Josep Capdeferro i Eva Serra, titulat La defensa de les Constitucions de Catalunya: el Tribunal de Contrafaccions (1702-1713).
Més recentment, han aparegut dos volums científics dels mateixos autors.
Recullen tot el coneixement actual i l'abundant documentació inèdita localitzada sobre aquesta institució tan valuosa, abolida amb el Decret de Nova Planta de 1716.
Constitueixen els volums 34 i 35 de la col·lecció Textos Jurídics Catalans i estan en xarxa a disposició de la ciutadania.
Del 6 al 9 de setembre del 2016 s'ha celebrat a Palma de Mallorca el 68è Congrés de la ICHRPI ( International Commission for the History of Representative and Parliamentary Institutions ).
El tema principal del Congrés ha estat el parlamentarisme multinivell.
Com és habitual, s'ha dedicat al territori de celebració del Congrés una secció, que s'ha titulat "Les assemblees representatives de la Corona d'Aragó".
El Congrés ha estat organitzat per la UIB i la ICHRPI.
N'ha estat l'impulsor destacat Sebastià Serra, catedràtic d'Història Contemporània de la UIB.
Les sessions s'han desenvolupat en tres seus al centre històric de Palma: el Parlament de les Illes Balears, la Fundació Bartolomé March i l'Arxiu del Regne de Mallorca.
Pel que fa a fonts per a la història parlamentària (que a Catalunya s'editen en el marc de la col·lecció Textos Jurídics Catalans), cal destacar les comunicacions següents:
Les jornades La representació política a l'Antic Règim s'han celebrat a la Universitat Pompeu Fabra els dies 6 i 7 d'octubre de 2016, amb la participació de destacats especialistes de Ciències Socials i Humanes internacionals, de l'Estat i de Catalunya.
La ponència inaugural de Wim Blockmans (Universiteit Leiden) ha suggerit grans reptes als estudiosos de les antigues institucions representatives i ha convidat a anàlisis de contrast entre diferents espais polítics, tenint en compte abundants variables.
A la primera sessió, dedicada a França, tant el professor Gilbert Larguier (U. de Perpignan) com Antoine Follain (U. Strasbourg) s'han interessat per la representació a nivell local, singularment a les comunes rurals de diverses parts del país.
La segona sessió ha estat polièdrica: Lluís Guia (UV) hi ha parlat del regne de Sardenya, Thomas Weller (Leibniz-IEG) de les ciutats imperials del Sacre Imperi Romà-Germànic i John R. Young (U. Strathclyde) de la representació política al Parlament d'Escòcia de 1707 i la representació escocesa al Parlament de Gran Bretanya a la Reform Act de 1832.
A la tercera sessió, dedicada als territoris de la Corona d'Aragó, tres membres del Comitè d'edició de Textos Jurídics Catalans (els professors Montagut, Capdeferro i Albareda, per aquest ordre) han enllaçat ponències que anaven de l'edat mitjana cap a l'edat moderna i connectaven paràmetres representatius amb pactisme i observança del dret.
Juntament amb Eduard Martí (UIC) han evidenciat els notabilíssims progressos de la historiografia catalana recent en estudis institucionals, polítics i de representació; per la seva banda, Carme Pérez Aparicio i Gregorio Colás han parlat de representació als regnes de València i d'Aragó.
La quarta i darrera sessió, dedicada a Castella, ha comptat amb representants de primer ordre, José M. de Bernardo Ares (U. Córdoba), José I. Fortea (U. Cantabria), Susana Truchuelo (U. Cantabria) i Manuel Herrero (U. Pablo de Olavide Sevilla).
1) Com s'ha dit, els grans progressos recents de la historiografia catalana en matèria de representativitat política, els quals entenem que és legítim connectar amb la tasca d'edició duta a terme des de la col·lecció Textos Jurídics Catalans.
En són bon exemple els cinc volums dedicat als processos de Corts de Catalunya celebrades en el marc de les Corts Generals de la Corona d'Aragó de 1585, el primer volum (braç eclesiàstic) de la Cort General de Barcelona de 1705-1706 presidida per Carles III, o, en termes de representativitat a cavall dels àmbits polític i judicial, els dos volums dedicats al Tribunal de Contrafaccions de Catalunya (1702-1713).
2) Arreu d'Europa es tornen a reivindicar i celebrar institucions representatives preliberals com a factors de participació política, dinamització econòmica, compromís amb les estructures dels estats emergents, etc. Des d'una consciència clara dels dèficits d'aquests models de representativitat estamentals, fóra absurd que a Catalunya no lluíssim la nostra forta tradició històrica de diàleg, pacte i formes plurals de parlamentarisme.
Autors i editors han donat el vistiplau a les darreres esmenes i retocs de maquetació.
Així, el volum 31 dels «Textos Jurídics Catalans», que transcriu el procés familiar del braç militar de les Corts de 1705-1706, presidides per l'arxiduc Carles d'Àustria (aleshores reconegut comte de Barcelona i rei de la Corona d'Aragó amb el nom de Carles III), ha entrat en fase de producció.
Confiem que aviat podrem tenir-lo a les mans i convocar-vos a la seva presentació, que es farà conjuntament amb la del braç eclesiàstic de les mateixes Corts.
Felicitem el Grup de Corts, que fa i revisa amb cura les transcripcions documentals.
El pròleg d'Eva Serra, com sempre, emfasitza els elements més destacats del nou volum i obre valuoses claus interpretatives per als científics i el públic en general.