El director general de Cooperació al Desenvolupament, Manel Vila, explica que "els desplaçaments forçats han deixat de ser un fenomen a curt termini, i han esdevingut un dels reptes globals als quals hem de fer front.
Hem de reorientar les respostes dels governs donant més suport als organismes multilaterals i a la governança multinivell i als ens locals, amb agendes compartides; i també donant suport als governs dels països on es concentren més persones refugiades.
Un exemple és la coordinació de les administracions catalanes i nombroses ONG, que des del 2017 donen suport als municipis del nord del Líban en la gestió de serveis públics fonamentals com l'aigua i la gestió dels residus."
La crisi de refugi continua empitjorant a conseqüència dels conflictes i l'emergència climàtica, i s'ha vist agreujada amb la pandèmia provocada per la COVID-19.
Ja són 79,5 milions les persones desplaçades forçosament, 26 milions de les quals han hagut de deixar el seu país, segons dades de les Nacions Unides.
El Govern de Catalunya considera el dret al refugi i les vies legals i segures una de les prioritats estratègiques de la política pública de cooperació, tal com s'estableix al Pla director.
Aquesta prioritat es correspon amb l'Agenda 2030 i els Objectius de Desenvolupament Sostenible i el seu compromís de "no deixar ningú enrere" i respondre a les necessitats de persones desplaçades dins del seu país i refugiades en altres països, sovint els més propers al seu lloc d'origen.
Destacant la importància de la crisi de refugi, les Nacions Unides han introduït aquest any un nou indicador dels ODS que detalla el nombre de persones refugiades en un país.
Aquest indicador permetrà incloure millor les respostes a la crisi en l'àmbit del desenvolupament sostenible.
A més, reforça el vincle entre el desenvolupament i l'acció humanitària.
El Govern fa front al repte global de les migracions forçades a través de les convocatòries de subvencions de l'Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament i ajuts directes a òrgans multilaterals.
Es tracta d'un dels eixos temàtics prioritaris, al qual ha destinat més de 3,3 milions d'euros entre el 2017 i el 2020.
Tendències globals el 2019 (ACNUR)
Arreu del planeta, Síria és el país del qual més persones han hagut de fugir, amb més 6,6 milions de refugiats.
El Líban és el segon país del món amb un percentatge més alt de població refugiada: una de cada 7 persones ho són.
Aquestes dades mostren la magnitud del repte al Pròxim Orient, i expliquen la tasca que hi porta a terme l'ACCD.
L'ACCD renova el suport a tres agències centrals en la resposta a la crisi: l' Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR); i l' Agència de les Nacions Unides per a la població refugiada de Palestina al Pròxim Orient (UNRWA), i el Fons de les Nacions Unides per a la Infància (UNICEF).
A Síria, el 83 % de les famílies retornades viuen per sota el llindar de la pobresa.
L'ACNUR hi treballa per facilitar l'accés a l'habitatge per a joves desplaçats i refugiats retornats a la província d'Alep Oriental.
En concret, distribueix kits de reparació d'habitatges i imparteix formació sobre construcció i rehabilitació.
Aquest projecte, iniciat recentment, incorpora la resposta a la COVID-19: l'accés a un habitatge digne és una mesura imprescindible per fer front a la pandèmia per complir amb les mesures de confinament i higiene.
El Govern també dona suport a UNICEF per millorar l'accés a l'educació dels infants sirians a través de la rehabilitació escolar.
L'agència calcula que més de 2,6 milions d'infants es troben en situació de desplaçament intern a Síria, a més de 100.000 infants palestins en edat escolar refugiats a Síria.
Encara al Pròxim Orient, destaca la situació de Palestina: hi ha més de 5 milions de palestins refugiats, segons UNRWA, dels quals més de 2 milions viuen a Gaza i Cisjordània.
Amb finançament de l'ACCD, el Moviment per la Pau (MPDL) treballa per la protecció i la salut integral de la població, parant esment a la interseccionalitat entre diversitat funcional i violència de gènere a Cisjordània.
Per la seva banda, UNRWA actua per la prevenció de la violència de gènere i la promoció dels drets sexuals i reproductius de les dones refugiades de Palestina a la Franja de Gaza.
En concret, l'agència de les Nacions Unides canalitza els recursos de la cooperació catalana a reforçar els serveis sanitaris del centre de salut de Deir al-Balah, amb la contractació de personal sanitari qualificat.
Els dos eixos de treball preferents són l'atenció materno-infantil i l'atenció a dones víctimes de violència masclista.
Al Líban, l' Associació Catalana per la Pau treballa per millorar la resiliència de les dones refugiades i col·lectius vulnerables davant la violència basada en el gènere i per garantir el seu accés al dret a la salut.
Finalment, l'entitat Novact porta a terme un programa biennal, finançat en el marc de la convocatòria 20192020, per a promoure el rol de la societat civil en la transformació de les causes del conflicte de Síria a través d'estratègies integrals per a la prevenció dels extremismes violents amb enfocament de gènere.
Actua al Kurdistan iraquià, Jordània i Catalunya, i inclou un ampli ventall d'actuacions: art i esports contra la violència i els discursos d'odi a l'Iraq, amb participació de joves refugiats; suport psicosocial a dones refugiades que han patit violència masclista; i activitats educatives no formals per a joves al camp de refugiats de Barica, al Kurdistan iraquià.
Una altra regió prioritària en matèria de refugi és la riba sud de la Mediterrània, en particular al Marroc i Tunísia.
L'ACCD dona suport a l'Organització Internacional de les Migracions per la creació d'oportunitats per a la joventut del Marroc a partir del treball amb col·lectius de joves, principalment migrants.
De manera similar, el projecte de l'Assemblea de Cooperació per la Pau finançat en el marc de la convocatòria de projectes de l'ACCD de 2018, impulsa la formació professional de dones migrants joves de la província d'Oujda.
Destaca finalment l'actuació amb Medcities per reforçar la inclusió de col·lectius vulnerables, entre els quals persones refugiades, a diverses ciutats del Líban, Tunísia i el Marroc mitjançant l'enfortiment de les capacitats dels governs locals.
Colòmbia continua essent el país amb més persones desplaçades internes del món, amb gairebé 8 milions.
El Govern de Catalunya, aliat històric del procés de pau colombià, ha vetllat per incorporar aquesta dimensió en les seves actuacions.
Destaca la subvenció al Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament (PNUD) per a enfortir els mecanismes per a l'esclariment de la veritat i la memòria històrica a Colòmbia, dels quals el desplaçament forçat és indestriable.
En concret, l'actuació dóna suport al Centro Nacional de la Memória Histórica en l'àmbit de la tecnologia i l'intercanvi de coneixements amb Catalunya, la consolidació del Museo de la Memoria, i l'enfortiment d'iniciatives i processos d'esclariment de la veritat i memòria sobre l'exili colombià, amb la participació de víctimes a l'exterior a través de la col·laboració amb la Comisión para el Esclarecimiento de la Verdad.
Aquest suport inclou la recollida de testimonis de colombians fora de Colòmbia i el suport a iniciatives de memòria de les persones exiliades.
A Catalunya, destaca el finançament a l'Institut Català Internacional per la Pau com a Secretaria Tècnica de la secció de la Comisión para el Esclarecimiento de la Verdad que treballa amb la població exiliada a Europa.
Les dues formen part de la Taula Catalana per la Pau i els Drets Humans a Colòmbia.
Una part fonamental de la crisi de refugi està vinculada amb la creació d'una ciutadania tolerant amb la diversitat, coneixedora de les causes dels desplaçaments i activa en la defensa dels drets al refugi i l'asil, reconeguts pel dret internacional.
En aquest sentit, el Govern dóna suport, a través tant de convocatòries com subvencions directes, a actuacions d'educació per al desenvolupament a Catalunya que persegueixen aquests objectius.
N'és un exemple el suport a diverses edicions de les beques periodístiques DevReporter, impulsades per LaFede.cat, i que han permès la publicació de reportatges sobre la matèria com The Libyan Crossroad; Deportacions: l'última etapa de les migracions; i: el selfie de les migracions.
En el marc de les convocatòries de subvencions de l'ACCD, la Comissió Catalana d'Ajuda al Refugiat porta a terme el programa biennal "El nostre país, el seu refugi".
L'actuació inclou el curs Immigració i Drets Humans; el projecte Camins, més enllà de les fronteres, un mapa interactiu per consultar dades i testimonis sobre les migracions; i la maleta pedagògica per a escoles El dret d'asil: Totes les persones podem ser refugiades.