El Dictamen té per objecte el Projecte de decret pel qual s'estableixen les condicions per a l'exercici del busseig professional a Catalunya.
Es tracta d'un projecte de disposició general destinada a regular les titulacions per a l'exercici d'aquesta activitat, per part de qualsevol persona que se sotmeti a un medi hiperbàric per a la pràctica d'intervencions hiperbàriques o subaquàtiques de caràcter laboral o professional, en aigües que pertanyin a l'àmbit territorial de Catalunya, tant si són marítimes com continentals.
És la primera ocasió que es regula aquesta activitat a Catalunya, un cop es produí el traspàs de competències sobre les funcions i els serveis en matèria de busseig, mitjançant el Reial decret 1046/1997, de 27 de juny.
En l'annex d'aquest Decret de traspàs de competències s'especifica que les competències que corresponen a la Generalitat de Catalunya contingudes en l'Acord aprovat per la Comissió Mixta de Transferències de 3 de juny de 1997 són les relatives als ensenyaments nàutics esportius i subaquàtics esportius.
I es tracta de competències -segueix expressant el Decret- que són assolides en el marc de la competència exclusiva de l'Estat en matèria de marina mercant, de l'article 149.1.20a de la Constitució espanyola, i la competència exclusiva de la Generalitat en matèria d'esport i lleure, de l'article 9.29 de l'Estatut d'autonomia.
En l'àmbit estatal, la regulació és molt fragmentària i s'inicià, en primer lloc, amb dues normes preconstitucionals, el Decret 2055/1969, de 25 de setembre, que establí el règim de les activitats subaquàtiques, i una Ordre de 25 d'abril de 1973, que el desplegà.
Aquesta Ordre fou anul·lada per una altra del Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació de 18 de desembre de 1992, la qual alhora fou derogada també per una altra Ordre de 22 de desembre de 1995.
Aquest caràcter fragmentari de la regulació estatal existent fins ara no ha estat obstacle perquè un cert nombre de comunitats autònomes hagin aprovat normes reglamentàries que tenen per objecte l'establiment de les condicions per a l'exercici del busseig professional.
El caràcter preceptiu que té la intervenció d'aquesta Comissió Jurídica Assessora es fonamenta en allò que disposa l'article 3.1.b) de la seva legislació reguladora.
La competència de la Generalitat per regular mitjançant aquest Decret pel qual s'estableixen les condicions per a l'exercici del busseig professional a Catalunya resulta de difícil delimitació.
Tanmateix, a l'annex del Reial decret 1046/1997, de 27 de juny, de traspàs de funcions i serveis de l'Administració de l'Estat en matèria de busseig, estableix que les competències que corresponen a la Generalitat es fonamenten de manera específica en les previsions que estableix l'article 9.29 de l'Estatut en matèria d'esport i lleure, en el marc més general de les competències de l'Estat en matèria de marina mercant, segons que preveu l'article 149.1.20 de la Constitució.
I, per la seva banda, en l'Acord de la Comissió Mixta de Traspassos contingut a l'annex, s'assenyala que amb aquest es completen els traspassos ja efectuats a la Generalitat en matèria d'ensenyaments nàutics esportius i subaquàtics esportius.
La dificultat rau en el fet que l'objecte del Projecte és establir les titulacions necessàries per a l'exercici del busseig professional, que com a tal abasta un àmbit material de competència més ampli que el que es deriva de l'activitat de busseig com a esport o lleure, tal com preveu -certament, de manera molt reductiva- el Reial decret de traspàs de competències, per la qual cosa aquest últim títol competencial resulta insuficient per donar cobertura a tota la regulació que estableix el Projecte de decret.
En aquest sentit, es pot considerar que la competència per regular aquesta activitat professional es troba també encabida en l'article 9.23 de l'Estatut, que estableix la competència exclusiva de la Generalitat per regular l'exercici de les professions titulades, sens perjudici d'allò que disposen els articles 36 i 139 de la Constitució, sobre el règim jurídic d'aquests professions, sense que en cap cas es posi en qüestió tant el principi segons el qual «els espanyols tenen el mateixos drets i les mateixes obligacions en qualsevol part del territori de l'Estat», com la interdicció que cap autoritat pugui adoptar mesures que directament o indirectament obstaculitzin la llibertat de circulació i l'establiment de les persones i la lliure circulació de béns per tot el territori de l'Estat.
En el marc de les seves competències d'execució de la legislació estatal sobre ports previstes en l'article 11.8 de l'Estatut, el Govern disposa d'una habilitació legal molt genèrica per regular aquesta matèria, sense el biaix d'una norma legal catalana, en la mesura que l'article 86.1 de la Llei 27/1992, de 24 de novembre, de ports de l'Estat i de la marina mercant, encomana al Ministeri de Foment l'exercici de les competències relatives a la seguretat de la vida humana a la mar.
Doncs bé, sens dubte, entre aquestes mesures de seguretat, cal tenir en compte les que es refereixen a la seguretat dels professionals que practiquen el busseig.
Aquesta habilitació legal ubicada en la legislació sectorial estatal es produeix sense que, per contra, a la normativa de ports catalana, prevista en la Llei 5/1998, de 17 d'abril, es pugui detectar una habilitació més immediata o explícita sobre això.
El contingut de la documentació que integra l'expedient administratiu, elaborada per la Direcció General de Pesca i Afers Marítims, és, en general, l'adequada a les exigències fixades per les normes de procediment.
La memòria inclou una exposició àmplia del procés d'elaboració del Projecte, en el qual es fa esment a diverses reunions que van tenir lloc a partir de 2001 entre els representants dels departaments competents respectius en matèria d'afers marítims, per afrontar el tema de la regulació de l'activitat de busseig professional.
Unes reunions motivades també per la manca d'iniciativa del Govern de l'Estat en abordar la seva regulació de manera general.
D'altra banda, l'estudi econòmic és detallat i, a aquest efecte, conté una proposta de modificació de l'article 298 de la Llei 15/1997, de 24 de desembre, de taxes i preus públics de la Generalitat de Catalunya, per afrontar el volum de tràmits que suposarà el procediment relatiu a la sol·licitud d'examen, l'emissió de targetes d'identitat professional i la seva renovació.
S'hi inclou també una taula de vigències que, òbviament, constata que el Projecte de decret no comporta cap modificació o derogació de disposicions anteriors.
En el tràmit d'audiència han emès al·legacions una part dels organismes i les entitats convocats a fer-ho: el Departament d'Ensenyament; «I. S. B., SA»; «T.»; «U. T. H.», i «E. B.».
Per la seva banda, la Direcció General de Pesca i Afers Marítims emeté un informe en el qual recollí parcialment les observacions fetes.
S'ha donat compliment a l'expedient administratiu del Projecte de decret, i a l'informe interdepartamental preceptiu d'impacte de gènere emès per l'Institut Català de la Dona, previst en l'article 62.1.d) de la Llei 13/1989.
L'informe d'impacte de gènere inclou una sèrie d'observacions de modificació destinades a substituir la utilització reiterada de termes androcèntrics, així com d'aplicació de la tècnica de la transversalitat (mainstreaming), amb la finalitat de millorar la qualitat de les polítiques públiques i facilitar la determinació del pes del gènere en àrees considerades tradicionalment neutres.
Així mateix, proposa la incorporació d'un apartat nou relatiu a la perspectiva de gènere, en la disposició addicional, que finalment no ha estat atès en la redacció final del Projecte sotmès al nostre dictamen.
L'expedient inclou l'informe jurídic preceptiu, de contingut merament descriptiu, que ha estat emès conjuntament pel responsable de Normativa i Registres i per l'advocada de la Generalitat.
Aquesta circumstància obliga un cop més a aquesta Comissió Jurídica Assessora a fer avinent la necessitat que aquests informes superin el nivell de la simple exposició del contingut i entrin en l'anàlisi jurídica que eventualment es derivi de la proposta.
En relació amb l'exposició de les disposicions de l'Estat que han abordat la regulació de l'activitat de busseig, convindria que es respectés l'ordre cronològic.
En aquest sentit, la referència que es fa al Reial decret 727/1994, de 22 d'abril, hauria d'ésser anterior a la relativa a l'Ordre del Ministeri de Foment de 14 d'octubre de 1997.
Així mateix, el paràgraf final del preàmbul ha de contenir també la referència al dictamen d'aquesta Comissió Jurídica Assessora, tot expressant si el Projecte es dicta d'acord amb el seu contingut o un cop vist el seu contingut.
En el seu conjunt, el Projecte traspua un alt contingut tècnic que gira a l'entorn de les diverses característiques que han de reunir les titulacions per a l'exercici del busseig professional a Catalunya.
Les observacions que cal fer són les següents:
a) Com a primera consideració, cal subratllar que les titulacions a les quals es refereix l'article primer d'aquest Projecte de decret són les que es refereixen a l'exercici professional del busseig, i no pas les relatives a titulacions educatives reglades, tal com amb encert féu constar en les seves observacions el Departament d'Ensenyament.
Perquè, si hagués estat així, l'habilitació legal d'aquesta disposició derivaria de la Llei orgànica 5/2002, de 19 de juny, de les qualificacions i de la formació professional.
b) En l'article 3, que es refereix a les limitacions en l'exercici de les activitats de busseig, s'estableix una distinció entre titulacions i especialitats de busseig professional sense que després el contingut dispositiu del Projecte concreti les diferències entre titulacions i especialitats.
Tal com està formulada, la distinció és equívoca i en aquest sentit fóra millor suprimir la referència a especialitats i mantenir la que s'estableix entre titulacions i certificats, la qual sí que és formulada amb claredat en l'article 4.
Així, les titulacions professionals per a l'exercici del busseig professional es divideixen en funció de la profunditat que pot abastar el bussejador professional en la seva activitat: petita, mitjana, gran profunditat d'intervenció i gran profunditat a saturació i cap de complex hiperbàric.
Mentre que, per la seva banda, els certificats poden ésser d'una sola modalitat: operador de cambra hiperbàrica.
c) En l'article 4.3 s'estableix la titulació de formador de busseig.
Per raons sistemàtiques, convindria que aquest apartat s'integrés amb la resta de titulacions que apareixen en l'article 4.1, tot mantenint l'article 4.2, reservat al certificat d'operador de cambra hiperbàrica.
L'article 13 regula el règim de les targetes de què han de disposar els bussejadors professionals.
En l'apartat 3 s'estableix que, en relació amb la renovació de la targeta, caldrà haver superat l'examen mèdic d'aptitud per a la pràctica de les activitats subaquàtiques professionals i, a més, caldrà complir altres exigències en els termes següents: «reglamentàriament es podran determinar la resta de requisits exigibles per a la renovació de les targetes».
Doncs bé, aquesta remissió a una nova via reglamentària és excessivament genèrica i de contingut imprevisible, per la qual cosa genera inseguretat jurídica.
A fi d'evitar que es doni una circumstància d'aquesta mena, cal que els projectes de disposicions generals cerquin un contingut complet que no obligui a dictar una nova disposició que complementi allò que ja hauria hagut d'ésser previst en la primera.
Per tant, la remissió reglamentària a la qual es fa referència en aquest article no hauria d'estar en blanc, sinó que, si més no, caldria que contingués, com a mínim, la fixació dels criteris que han de presidir la renovació d'aquestes targetes.
e) En la disposició addicional primera, caldria precisar quin és l'òrgan de la Generalitat que disposa de l'atribució per editar i expedir el diari de busseig professional.
- L'article 12 és excessivament llarg.
El seu objecte és la regulació de les condicions i els requisits per obtenir les titulacions en les diverses categories professionals de bussejadors professionals.
Amb la finalitat d'escurçar-ne l'extensió, convindria dedicar un article per a cada tipus de titulació i certificat.
- El contingut dels apartats dels articles 4 i 5 de l'article 13 és més propi d'una disposició de caràcter addicional.
Per aquesta raó, cal que siguin incorporats amb aquest caràcter.
Així mateix, en l'apartat 5 esmentat, caldria afegir en el parèntesi que la data esmentada correspon al Butlletí Oficial de l'Estat.
- L'ordenació de les disposicions addicionals i finals ha de fer-se amb la denominació habitual de primera, segona, etc., i no amb números aràbics.
Es pot elevar al Govern el Projecte de decret pel qual s'estableixen les condicions per a l'exercici del busseig professional a Catalunya, amb les observacions contingudes en el cos del Dictamen.