projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Les experiències seleccionades recullen veus de tots els sectors de la cadena alimentària: sector primari, indústria agroalimentària, redistribució d'excedents de la distribució i comercialització, consumidors i educació.
Les bones pràctiques triades a Catalunya són:
És un projecte educatiu que pretén sensibilitzar sobre el problema del malbaratament alimentari als menjadors escolars per recuperar el valor dels aliments i canviar la mirada dels infants perquè facin un consum responsable en el futur.
La metodologia del projecte permet fer corresponsables els nens i les nenes de decisions com si cal repetir un plat sencer o bé agafar més pa o més fruita.
El mètode consisteix en cinc passes:
La companyia encarregada del servei d'àpats, Campos Estela, estima que els residus es poden reduir en 75 t de menjar al dia que, projectades a tot Catalunya, representen un 5% dels residus de menjar total.
El projecte realitza una diagnosi dels aliments que es llencen amb les empreses que provenen del sector de la distribució d'aliments al detall, el servei d'àpats i la restauració.
S'identifiquen propostes de millora per reduir el malbaratament i, finalment, es crea una xarxa d'interacció (pont) entre aquestes empreses i entitats socials de suport a col·lectius vulnerables de Barcelona per aprofitar els aliments que estan en bon estat.
Les experiències publicades seran la base dels plans d'acció per a la prevenció del malbaratament alimentari que s'estan dissenyant a les sis regions i a les ciutats sòcies del projecte amb la implicació d'un comitè estratègic regional.
A Catalunya, el comitè estratègic aplega més de 40 organitzacions que treballen per a la reducció del malbaratament.
Aquestes estratègies s'estan treballant durant la tardor i es preveu que a l'inici de 2019 ja es podrà disposar d'un Pla d'acció per a la prevenció del malbaratament alimentari a Catalunya (2019-2020).
El projecte ECOWASTE4FOOD vol fer front a la pèrdua recurrent de fins al 30% de la producció agrícola europea que no es consumeix i, alhora, demostrar que els residus d'aliments poden gestionar-se per contribuir a una economia eficient i respectuosa amb el medi ambient.
ECOWASTE4FOOD "Suport a la innovació ecològica per reduir el malbaratament alimentari i promoure una economia eficient en el consum de recursos" és un projecte europeu Interreg de quatre anys de durada.
El projecte ECOWASTE4FOOD constituirà una valuosa aportació al debat sobre les futures prioritats dels Fons europeus de desenvolupament regional que es tractarà el 2019.
Per saber-ne més: Miriam Gonzàlez
Valorització de residus no aprofitables com a subproductes, Valorització de materials, Optimització dels processos de tractament de residus i Mitigació
Aquest article complementa el que va aparèixer al Butlletí núm. 27, sobre el progressiu augment de les alçades que s'estan aconseguint en els edificis construïts parcialment o totalment en fusta.
A la petita ciutat noruega de Brumunddal, prop de Lillehammer, s'ha completat aquest mateix mes de març el Mjøstårnet, que és a dia d'avui l'edifici construït amb fusta més alt del món, superant per exemple la Terrace House, de Vancouver, encara en construcció.
El Mjøstårnet és una estructura de divuit pisos (més un de subterrani) que fa 85,4 m d'alçada (88,8 m comptant fins al coronament del terrat).
En la seva construcció s'ha emprat fusta laminada encreuada ( cross-laminated timber, CLT).
L'edifici es destinarà a usos diversos: es preveu que els seus 11.300 m 2 de superfície acullin apartaments, espais per a oficines, un restaurant, un hotel i zones comunes; annex a l'edifici, se n'ha construït un altre, també de fusta, que fa uns 4.700 m 2 i que acollirà una piscina.
En aquesta actuació hi ha tingut un paper destacat la companyia noruega Moelven, especialitzada en el tractament de la fusta, que s'ha encarregat de bastir tota l'estructura de CLT, incloent-hi les caixes d'ascensor i d'escales.
Les columnes, bigues i elements diagonals, de la seva banda, s'han realitzat amb glulam ( glued laminated timber, fusta laminada, llavorada i encolada, amb diverses capes), que ofereix característiques de resistència similars a les de l'acer o el formigó i que suposa una alternativa eficient i econòmica a aquests materials, proporcionant a més bona resistència al foc, assegura Moelven.
Pel que fa a les mides dels elements fabricats amb glulam, venen determinades per la capacitat dels vehicles de transport, sobretot, ja que en principi no tenen limitació, segons indica Moelven.
La construcció del Mjøstårnet s'ha dut a terme en cinc fases, a raó de quatre pisos per cada etapa.
Un sistema de bastides interiors i una grua han servit per anar col·locant als llocs corresponents les seccions prefabricades de glulam, que s'han anat preparant a la mateixa parcel·la, i les lloses dels terres, també de fusta en la seva major part.
Tot el material emprat, cal assenyalar, prové dels boscos locals.
Els volums dels materials emprats; cal fer notar que el formigó (vegeu-ne superfícies i volums relatius al rengle superior, a la dreta) només s'ha utilitzat per a algunes de les lloses.
Quant al Trä8, es tracta d'un sòl a partir de fusta desenvolupat per Moelven (© Moelven)
Les propietats del glulam fan que Moelven estigui començant a aplicar aquest material en treballs d'infraestructura, com ara ponts o un prototip d'aerogenerador de 150 m d'alçada que estarà llest l'any 2020.
Una nova fita en el paisatge urbà de Brumunddal.
A més de ser, a escala mundial, l'edifici de fusta més alt ja completat, el Mjøstårnet és el tercer edifici de més alçada de Noruega
Sostenibilitat, Mitigació, Nous materials i sistemes auxiliars, Dimensió social de la sostenibilitat
La biomassa sòlida a Europa es caracteritza per ser un sector dominat per les PIME dels sectors de l'energia i forestal.
El paper que té és el del foment de la innovació i el creixement a les zones rurals, a través de l'economia circular, propera i sostenible amb l'entorn.
En el context energètic actual, està clar que la bioenergia continuarà tenint un paper important per a l'assoliment dels objectius EU2030 i EU2050 sobre clima i sobre energia.
SecureChain és un projecte Horizon 2020 cofinançat per la Comissió Europea entre 2015 i 2018, que es va centrar a promoure l'absorció del mercat de la bioenergia de les petites i mitjanes empreses (PIME).
L'objectiu principal era promoure una pràctica de gestió de la cadena de subministrament sostenible que compleixi les normes de qualitat ambiental i de viabilitat financera més elevades i s'apropi als proveïdors locals de biomassa, als productors d'energia i als agents del sector financer.
Les característiques del projecte es basen en considerar tota la cadena de bioenergia.
La sostenibilitat i el finançament van ser part integrant de la configuració del projecte.
Els objectius específics van ser els següents:
SecureChain va promoure el paper de les PIME en la bioenergia a través d'un paquet dedicat a la tutoria d'innovació.
Empreses i projectes participants del projecte
En concret, a Catalunya es van seleccionar les empreses següents:
No tots els projectes pilot són una història d'èxit, però serveixen per augmentar el coneixement de l'empresari i dels grups d'interès implicats.
La prova experimental de SecureChain del Pla de tutories per a les PIME va conduir a les conclusions principals següents:
Per saber-ne més: Adriano Raddi
Caracterització del tercer sector ambiental, Valorització de residus no aprofitables com a subproductes, Valorització de materials, Mitigació, Sistemes d'informació ambiental i Mecanismes de transferència del coneixement de la recerca i la innovació
S'inicia en 6 parcs i 2 platges de l'AMB amb l'objectiu d'estendre'l a tota la xarxa de parcs i platges al 2020.
Aquests espais verds tenen un alt valor social i ambiental perquè són zones frontereres entre les ciutats i els grans espais naturals del conjunt de la infraestructura verda metropolitana.
Aquesta primavera s'inicia una nova iniciativa de ciència ciutadana que té com a objectiu conèixer la biodiversitat de la xarxa de parcs i platges metropolitans.
Per fer-ho, s'ha escollit estudiar la diversitat de papallones, un insecte molt sensible que dona molta informació per poder valorar i millorar la biodiversitat de diferents hàbitats, també dels metropolitans.
La iniciativa està impulsada pel LET, el Laboratori Metropolità d'Ecologia i Territori, que formen l'IERMB, el CREAF i la mateixa AMB.
Aquest any 2019 el projecte s'inicia amb 6 parcs i 2 platges de l'AMB.
Els parcs: concretament es començarà al Parc de la Muntanyeta ( Sant Boi de Llobregat ), al Parc de la Fontsanta ( Sant Joan Despí i Esplugues de Llobregat ), al Parc del Turonet ( Cerdanyola del Vallès ), al Parc dels Pinetons ( Ripollet ), al Parc del Torrent de la Font i del Turó de l'Enric ( Badalona ), al Parc del Tramvia ( Montgat i Tiana ), a la platja de Castelldefels, i a la platja de Gavà.
Aquesta primavera comença una campanya per captar voluntaris i voluntàries per participar en el projecte.
Les persones que s'apuntin rebran una formació específica per aprendre a identificar papallones i poder fer el seguiment cada 15 dies durant la primavera, l'estiu i la tardor.
Aquest serà un primer pas cap a un futur Observatori Metropolità de Papallones (mBMS).
Les dades aportades per la ciutadania serviran per guanyar més diversitat.
Aquest estudi s'engloba en el Pla de millora de la biodiversitat dels parcs i les platges.
Aquests espais metropolitans ocupen sovint una posició intermèdia entre el teixit urbà metropolità i els grans espais naturals.
Malgrat que són uns grans desconeguts en l'àmbit científic, acullen força biodiversitat i tenen un gran valor socioambiental.
Poden tenir, a més, un paper destacat en la connectivitat ecològica del territori i facilitar l'entrada de la fauna nativa salvatge a les ciutats.
Per això, l'estudi abasta les papallones diürnes com a espècies bioindicadores i vol ser a la vegada un laboratori per provar estratègies per orientar la gestió dels parcs i platges metropolitans cap a espais que siguin capaços d'acollir molta més biodiversitat.
Com a segona fase, al 2020 es planteja crear l'Observatori Metropolità de Papallones (mBMS) i ampliar-ho al conjunt de la xarxa de parcs i platges metropolitans.
Aquest Observatori se sumaria als esforços que està fent el Pla de seguiment de ropalòcers de Catalunya (més conegut com a CBMS) des de fa més de vint anys, i es complementaria amb l'Observatori Ciutadà de Papallones Urbanes, l'uBMS, que se centra exclusivament en els jardins de les grans ciutats, com ja és el cas de Barcelona o Madrid.
Els objectius d'aquest Observatori seran:
Nous actors de la conservació, Nous objectes de conservació, Adaptació, Mitigació i Vulnerabilitat territorial
Segons els autors, davant la situació d'urgència en la qual ens trobem, el capital i els recursos polítics s'han de dirigir a solucions més efectives i immediates, com ara reduir i eliminar les emissions de carboni associades a la crema de combustibles fòssils.
"Plantar arbres, o altres solucions basades en la natura, poden convertir-se en una excusa, una sensació de falsa seguretat, per continuar emetent CO 2 a l'atmosfera pensant que els boscos ho arreglaran tot", adverteix Josep Peñuelas.
Els autors demostren amb evidències científiques rellevants que la nostra capacitat d'emetre CO 2 a l'atmosfera supera amb escreix la capacitat dels ecosistemes naturals de segrestar-lo i retenir-lo en embornals.
En aquest sentit, recalquen que farien falta quantitats de territori i d'aigua enormes per fer créixer espais naturals prou grans i vigorosos per segrestar tot el CO 2 de l'atmosfera que sobra.
Així mateix, recorden que cada cop es publiquen més estudis que demostren l'efectivitat baixa i els efectes col·laterals de la gestió forestal orientada a la mitigació del canvi climàtic.
Els autors afirmen que la plantació de boscos, o la restauració de torberes i aiguamolls, han de ser part de l'estratègia de mitigació del clima i conservació de la natura, però que les decisions més importants i efectives cal enfocar-les a la reducció de les emissions.
Aquestes missatges claus estan basats en un esquema ja publicat en un article dels mateixos autors ( Life and the five biological laws.
Lessons for global change models and sustainability J. Penuelas and, D Baldocchi) on es descriuen cinc lleis de la vida a la Terra numerades d'1 a 5 i representades a esquemes de fluxos de vida i la matèria, l'energia i la informació sobre l'espai a través dels processos evolutius.
Sis raons per les quals cal deixar d'emetre CO 2 abans de confiar que plantar un arbre és la solució
Abans d'enumerar aquestes raons, l'estudi ha volgut analitzar quins eren els límits dels ecosistemes pel que fa al segrest de carboni.
Per fer-ho, han mesurat com fluctuava el CO 2 en 155 ecosistemes repartits per tot el planeta.
Les conclusions són clares, no hi ha una solució "talla única" que permeti prescriure quines plantes i ecosistemes segresten millor el CO 2, ni on ni com podem millorar aquesta capacitat.
De fet els autors han ordenat sis missatges claus per ser realistes i no confiar que aquesta sigui una solució tan clau com es pensa:
Nous objectes de conservació, Adaptació, Mitigació i Vulnerabilitat territorial
El Col·legi de Sant Josep de Navàs, per l'apartat de Cooperació entre regions, en el projecte Alfabet sostenible.
Escoles de Catalunya, Finlàndia, Grècia, França i Països Baixos han participat en el projecte de buscar una paraula relacionada amb la sostenibilitat i els residus que comenci per una lletra determinada.
Aquesta paraula també formarà part d'una frase de defensa i sensibilització del medi ambient, que parteix d'una reflexió col·lectiva.
Tot el procés es descriu en un vídeo conjunt de totes les escoles participants.
L'Ajuntament de Sant Vicenç de Castellet, al Bages, en la categoria Administracions, per la Marató residu zero, que és una campanya que promou l'esmorzar sostenible i saludable i reduir els residus que generen nenes i nens de l'escola.
A la campanya s'han adherit tres escoles del municipi amb un total de 600 alumnes.
A més, s'ha disposat de la implicació de les famílies a través de l'AMPA.
El resultat ha estat reduir en un 33% la generació de residus d'envasos.
L'empresa ResidÚs en la categoria Empresa pel projecte "Escola i comerç, simbiosi antiresidus", que mostra una acció transversal de col·laboració entre l'escola Eiximenis de Girona i Llagurt, un comerç gironí de venda de iogurt gelat.
La iniciativa fa que els pots de vidre que els alumnes recullen a casa, Llagurt els netegi i els enviï a les botigues que els ofereixen al clients per servir-los el producte i reduir la generació d'envasos.
Aquesta va ser una acció de les dutes a terme durant la Setmana Europea de Prevenció de Residus.
Redactat per: Mireia Padròs i Marga Torre
Per saber-ne més: Mireia Padròs
Valorització de residus no aprofitables com a subproductes, Valorització de materials, Optimització dels processos de tractament de residus i Mitigació
El resultats de la finalització del projecte s'han presentat a finals del mes març.
El projecte ha tingut una assignació pressupostària superior a l'1,1 milions d'euros.
Aquesta iniciativa europea, que s'ha dut a terme entre 2015 i 2019, fa possible el salt d'escala laboratori a planta pilot per redissenyar una depuradora i reconvertir-la en un procés productor d'energia.
És indubtable que aquest fet és un pas endavant cap a l'autosuficiència energètica de les depuradores d'aigües residuals.
El principal objectiu del projecte era avaluar la possibilitat de convertir les actuals EDAR urbanes en sistemes energèticament autosuficients o fins productors nets d'energia.
Aquests procés és totalment innovador ja que no s'ha provat anteriorment ni a escala real, ni pilot.
Tot el projecte i els resultats s'han centrat entorn d'aquesta planta pilot ubicada a l'estació depuradora d'aigües residuals (EDAR) de Rubí i que ha servit per analitzar l'eficàcia i l'eficiència d'una nova tecnologia que permetria redissenyar una depuradora urbana per reconvertir-la en un procés productor d'energia.
La tecnologia Saving-e tracta la matèria orgànica que entra amb l'aigua residual en un reactor aerobi d'alta càrrega amb baix consum d'oxigen.
El fang produït en aquest reactor té un gran potencial per a la producció de metà, més gran que el que s'aconsegueix en una EDAR urbana actual.
Posteriorment, l'aigua residual entra en un reactor aerobi granular de nitritació parcial, on el nitrogen amoniacal s'oxida parcialment a nitrit i es redueixen de forma substancial els requisits energètics de ventilació respecte als sistemes actuals de tractament.
A continuació, en un reactor anammox granular, el nitrit i l'amoni són conjuntament transformats a nitrogen gas, innocu per al mediambient, sense cap necessitat d'aportació de matèria orgànica.
El projecte Saving-e ha demostrat, a escala pilot i amb aigües residuals urbanes reals, tant a altes com a baixes temperatures (15 graus C), que el balanç energètic d'una depuradora urbana pot millorar fins a convertir-la en un sistema amb consum nul d'energia, o fins i tot, en un productor net.
L'aplicació d'aquesta nova tecnologia a escala real faria possible un estalvi energètic de fins al 35% en el procés biològic de tractament, el procés més consumidor de les actuals EDAR urbanes.
Aquesta reducció del consum d'energia es complementa amb un augment del 35% en la producció de biogàs, implementant un pas més cap a l'autosuficiència energètica de les depuradores i la seva contribució a l'economia circular.
Al llarg de 2019, mitjançant un nou conveni signat recentment entre els socis, s'operarà la planta pilot per contrastar les dades obtingudes i consolidar els resultats previstos, en particular quan s'opera a baixes temperatures.
Aquests resultats serviran per establir les bases del futur dimensionament a escala real de la tecnologia Saving-e.
Millora de la qualitat hidromorfològica i biològica del medi, Desenvolupament d'eines d'anàlisi i minimització i Mitigació
Els potencials usos de les cobertes en els ecosistemes urbans i periurbans ha esdevingut un dels vectors de principal interès, pel seu potencial i impacte en àmbits com el medi ambient o la energia entre d'altres.
En termes d'un ús sostenible de les cobertes que ajudi a un millor metabolisme de l'ecosistema urbà o com a potencial infraestructura en la generació d'energia de fonts alternatives, el coneixement de la tipologia de les cobertes, en concret, una identificació el més sinòptica, objectiva i viable possible dels materials superficials del que estan constituïdes aquestes cobertes, en resulta un coneixement previ cabdal, en l'anàlisi i formulació de polítiques i presses de decisions que impliquin els seus usos actuals i futurs.
L'ICGC ha abordat aquesta problemàtica analitzant les capacitats dels seus sensors hiperespectrals, que contemplen les regions espectrals del visible i l'infraroig proper (AISA) i l'infraroig tèrmic (TASI).
A tal efecte i a partir de les dades capturades de forma simultània pel sensors AISA i, s'han desenvolupant procediments per tal d'obtenir perfils espectrals en aquestes regions de l'espectre característiques de diferents tipologies de cobertes i poder així obtenir-ne una classificació supervisada i millor ajustada a la veritat terreny de la zona d'estudi.
En concret, es va realitzar un vol diürn (a migdia solar) amb el sensors hiperespectrals de l'CGC, AISA i TASI, de forma simultània i en condicions operacionals que ha permès garantir resolucions espacials en el visible i infraroig proper (VNIR del sensor AISA) al voltant 1m i en l'infraroig llunya o tèrmic (TIR del sensor TASI) al voltant de 2m.
El vol, que es va realitzar sobre una zona test que cobria principalment els nuclis de Barbera del Vallés, Cerdanyola, Sabadell i el campus de la Universitat Autònoma de Barcelona, ha generat una classificació supervisada, a partir de la informació espectral recollida en laboratori de 21 tipologies de cobertes, que finalment s'ha generalitzat a 8 tipologies bàsiques.
En la cadena de processat dels vols es fan correccions atmosfèriques, i específicament en el cas del sensor tèrmic TASI, s'efectua també el desacoblament mitjançant el model TES entre la temperatura i les emissivitats en les diferents bandes de l'espectre tèrmic en que obtenim imatge i que ens definirà les característiques espectrals de cada coberta en aquesta regió de l'espectre tèrmic.
Entidad financiadora: MINECO, AEI/FEDER, UE, l'Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals (ICTA) i la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC-Departament d'Enginyeria de Projectes i de la Construcció), coordinadors del projecte FERTILECITY (( https://www.fertilecity.com/en/ )) varen establir les bases d'un concurs, que va guanyar ICGC, per portar a terme la identificació de tipologies superficials de cobertes amb sensors d'observació de la Terra així com un posterior control de qualitat dels resultats, que ha determinat una precisió global en la determinació de la tipologia dels materials superficials de les cobertes al voltant del 80%.
Mitigació, Serveis basats en la localització
Per saber-ne més: Jordi Corbera
El projecte EDI-Net, finançat per la Unió Europea amb el programa H2020, i del qual la Secretaria d'Hàbitat Urbà i Territori n'és soci, ha conclòs les seves actuacions, després de tres anys de desplegament del projecte.
Al llarg d'aquest temps, s'han desenvolupat les tasques de preparació i desenvolupament d'un sistema d'informació que permet l'anàlisi en temps real del consum d'energia dels edificis de la Generalitat, detectant així possibles malbarataments i identificant les possibilitats de millora del rendiment energètic dels edificis, aconseguint un estalvi d'energia i diners força significatiu.
Així, fent servir l'eina de " Benchmarking " del projecte, és possible establir una comparativa entre els diferents edificis inclosos en el projecte, identificant el consum habitual de l'edifici, i comparant-lo amb la resta d'edificis, considerant les variables d'us, superfície, climatologia, etc, contribuint així a identificar les bones practiques en la gestió energètica.
D'altra banda, aquesta eina permet identificar quines son les mesures de renovació energètica recomanables per cadascun dels edificis, establint el cost aproximat d'aquestes mesures i els estalvis que s'aconseguirien, permetent així una aproximació a la selecció de les mesures de renovació energètica més rendibles i eficaces per implementar.
La conseqüència de l'aplicació d'aquesta eina és la realització de les inversions per millorar el rendiment energètic de l'edifici estudiat.
Així, s'han identificat i implementat 1.983 mesures en 1.183 edificis, amb un total de 19'6 M€ euros d'inversió i un estalvi generat de 18 Mwh.
El projecte EDI-Net ha creat un seguit de tres eines, anomenades " Benchmarking " [comparador entre edificis], " Dashboard " [classificació] i " Forum " [intercanvi d'informació], dels quals el primer, i més rellevant, és el que ha desenvolupat la Secretaria d'Hàbitat Urbà i Territori, en col·laboració amb CIMNE-UPC, i per al qual s'han inclòs 1.183 edificis pertanyents o utilitzats pels diferents Departaments de la Generalitat, a més d'altres 500 corresponents a més de 23 administracions públiques externes, com ara la Generalitat Valenciana, l'AMB i els ajuntaments que la conformen, diferents regions d'Itàlia i Grècia, etc.
El consorci EDI-Net ha estat liderat per la Universitat de Monfort, amb seu a Leicester (Regne Unit), i, a més de la Secretaria d'Hàbitat Urbà i Territori, compta amb altres 5 socis de 3 països europeus: l'Ajuntament de Leicester (UK), l'Ajuntament de Nuremberg, Empirica, i Climate Alliance (tots tres d'Alemanya) i el CIMNE-UPC (ES).
El projecte EDI-Net ha comptat amb un pressupost de 1'5 M€, desenvolupant les seves tasques des del mes de març de 2016 fins al passat mes de març de 2019.
Edificació.Sostenibilitat, Mitigació
Per saber-ne més: Juan Antonio Bas