Període de liquidació, termini i forma de presentació i ingrés de l'autoliquidació
Obligacions formals dels obligats tributaris
Òrgan competent per a la gestió, recaptació i inspecció
Mitjançant la Llei 5/2017, del 28 de març, de mesures fiscals, administratives, financeres i del sector públic i de creació i regulació dels impostos sobre grans establiments comercials, sobre estades en establiments turístics, sobre elements radiotòxics, sobre begudes ensucrades envasades i sobre emissions de diòxid de carboni, es crea l'impost sobre begudes ensucrades envasades.
El desplegament reglamentari de la Llei es va efectuar mitjançant el Decret 73/2017, de 20 de juny, pel qual s'aprova el Reglament de l'impost.
La Sentència número 588, de 28 de juny, del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya anul·la el Decret esmentat perquè entén que es va produir un defecte formal en la tramitació.
Sense perjudici que es procedeixi a la impugnació de la Sentència davant del Tribunal Suprem, el pronunciament judicial no afecta la vigència de l'impost, per la qual cosa, ateses les regles contingudes en la Llei 5/2017, de 28 de març (article 77), el tribut es continua meritant, i això comporta que els contribuents i substituts hagin de continuar aplicant l'impost.
El Govern, en el marc de l'article 38 de la Llei 13/2008, de 5 de novembre, de la presidència de la Generalitat i del Govern, pot dictar disposicions legislatives provisionals, sota la forma de decret llei, en els termes de l'article 64 de l'Estatut d'Autonomia de Catalunya.
Certament, la norma del decret llei és un recurs extraordinari del Govern que s'ha d'emprar de forma prudent i limitada a situacions que realment es considerin urgents i extraordinàries.
En aquest sentit, l'eventualitat que la sentència esmentada esdevingui executable pot provocar un desajust en l'obligació d'ingrés de l'impost.
Aquesta situació imprevista de manca de normativa és susceptible de generar dificultats no només a l'Administració tributària, sinó també als obligats tributaris que han de complir les obligacions derivades de l'aplicació de la Llei 5/2017, del 28 de març, i per als qui l'anul·lació del decret comporta no disposar del complement necessari que suposa tenir ordenat un període de presentació i ingrés de l'autoliquidació, ni de les regles complementàries que concreten aspectes rellevants de determinació dels elements quantificadors de la quota.
Per tant, la situació extraordinària assenyalada condueix a la necessitat urgent d'incloure les mesures fins ara contingudes en un decret i justifica la voluntat de fer front a l'eventual buit normatiu respecte a les regles d'ingrés de l'impost, situació que no pot quedar demorada per l'elaboració d'un nou decret, atesa la dilació temporal que comportaria tornar a tramitar la norma reglamentària (uns sis mesos).
Pel que fa a la limitació de les mesures que es poden adoptar mitjançant un decret llei, el Tribunal Constitucional ha determinat que no poden alterar el deure de tots a contribuir al sosteniment de les càrregues públiques d'acord amb la capacitat econòmica, establert en l'article 31.1 de la Constitució.
Quant a aquest límit, val a dir que l'impost sobre begudes ensucrades envasades no constitueix un impost clau o rellevant –"pilar estructural o pieza básica" en paraules del TC– del sistema tributari, per la qual cosa la seva regulació no afecta el deure de contribuir al sosteniment de les despeses públiques recollit en l'article 31.1 CE esmentat.
Tampoc no afecta cap dels seus elements essencials, de manera que no incideix de forma rellevant en el repartiment de la càrrega tributària segons capacitat econòmica en el global del sistema tributari.
Els elements essencials ja estan recollits en la llei de creació del tribut i el que regula el decret llei són els aspectes relacionats amb la seva gestió alhora que concreta, com s'ha dit, determinats conceptes.
El present decret llei reprodueix – en part- el contingut del Reglament anul·lat, de manera que conté els mateixos articles 3 i següents i la disposició transitòria.
S'afegeix, lògicament, una disposició final que preveu l'entrada en vigor d'aquest Decret llei.
Per una banda, es mantenen els articles 3 i 4 (ara 1 i 2) que se centren a complementar els conceptes de beguda envasada i de distribuïdor.
Per una altra, l'actual article 3 reprodueix l'article 5 del Reglament anul·lat que incorporava regles que concretaven el procés de càlcul de la quota a l'efecte de l'autoliquidació de l'impost (així, per una banda, preveu que en el cas que l'obligat tributari sigui el substitut del contribuent, aquest ha de determinar la base imposable per diferència entre la quantitat neta de beguda venuda minorada per la quantitat de beguda retornada pel contribuent; i per una altra, quant al tipus de gravamen de determinades begudes, especifica que només ha de considerar-se el contingut de sucres afegits o, en el cas de preparats solubles i xarops, el que resulta un cop reconstituïda la beguda per al seu consum).
Els articles 4, 5 i 6 del Decret llei recullen, al seu torn, el contingut dels articles 6, 7 i 8 del Reglament, referits al període de liquidació, termini i forma de presentació i ingrés de l'autoliquidació; obligacions formals dels obligats tributaris i l'òrgan competent per a la gestió, recaptació i inspecció del tribut, respectivament.
En ús de l'autorització concedida per l'article 64 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya, a proposta del vicepresident del Govern i conseller d'Economia i Hisenda, i d'acord amb el Govern,
La base imposable ha d'incloure les quantitats, expressades en litres, de beguda subministrada o venuda, durant el període de liquidació.
En el cas que, d'acord amb el primer paràgraf de l'apartat 1 de l'article 74 de la Llei 5/2017, del 28 de març, l'obligat tributari sigui el substitut del contribuent, la base imposable està constituïda per les quantitats netes de beguda venudes al contribuent durant el període de liquidació.
S'entén per quantitat neta de beguda la que resulta dels litres corresponents a beguda venuda minorats en la dels litres corresponents a beguda retornada pel contribuent al substitut.
En el cas que la quantitat neta de beguda declarada en el període de liquidació sigui negativa, aquesta minorarà la quantitat neta de beguda a declarar en el període immediatament posterior.
Per a l'aplicació dels tipus de gravamen previstos en l'article 76 de la Llei 5/2017, del 28 de març, s'ha de considerar el contingut total d'edulcorants calòrics de la beguda, llevat que es tracti de begudes elaborades a partir de sucs de fruita o de verdura naturals, concentrats o reconstituïts, o llur combinació, i de llets o alternatives de les llets, en què s'ha d'aplicar el tipus de gravamen considerant només el contingut d'edulcorants calòrics efectivament afegits.
En el cas de preparats solubles i xarops concentrats a què es refereix el darrer paràgraf de l'article 76 de la Llei, el tipus de gravamen s'ha de determinar en funció del contingut de sucre que contindria la beguda un cop reconstituïda i preparada per ésser consumida, d'acord amb les indicacions de la fitxa tècnica del fabricant.
El període de liquidació coincideix amb el trimestre natural.
La presentació i l'ingrés de l'autoliquidació corresponent a cada període de liquidació s'ha d'efectuar entre els dies 1 i 20 del mes següent a la finalització del període de liquidació.
L'autoliquidació que ha de presentar el substitut del contribuent ha d'incloure la quota determinada conforme amb l'article 3 d'aquest Decret llei, en relació amb les begudes venudes i retornades durant el període de liquidació.
A aquest efecte, s'entén que les begudes han estat venudes o retornades al contribuent en la data d'emissió de la factura corresponent.
L'autoliquidació que ha de presentar el contribuent, d'acord amb el que disposa l'apartat 3 de l'article 73 de la Llei 5/2017, del 28 de març, ha d'incloure la quota de l'impost meritat per les begudes posades a disposició del consumidor durant el període de liquidació.
A aquest efecte, s'entenen posades a disposició del consumidor, les begudes efectivament venudes al consumidor final.
La presentació de l'autoliquidació s'ha de realitzar per via telemàtica.
L'ingrés s'ha d'efectuar per alguna de les formes habilitades per l'Agència Tributària de Catalunya.
L'exigència de l'impost al contribuent ha de constar en la corresponent factura emesa pel substitut, en què s'han d'identificar les quotes corresponents a les begudes subministrades en funció del tipus aplicable.
Per contra, la repercussió que ha de fer el contribuent de l'impost al consumidor final, prevista en l'apartat 2 de l'article 73 de la Llei 5/2017, del 28 de març, s'ha de fer en el preu de la beguda, sense que sigui necessari fer-la constar de forma diferenciada en el tiquet de compra.
El substitut del contribuent ha de de presentar a l'Agència Tributària de Catalunya una declaració informativa anual amb el contingut següent:
a) La relació de contribuents a qui ha subministrat la beguda subjecta a tributació.
Respecte de cada un dels contribuents, hi ha de fer constar les quantitats, expressades en litres, de beguda subministrada, així com també les quantitats corresponents a begudes que el contribuent li hagi retornat i que s'han tingut en compte per determinar la quantitat neta de beguda subministrada conforme amb l'apartat 1 de l'article 3 d'aquest Decret llei.
b) La relació de persones i entitats a què el distribuïdor no hagi exigit l'impost per haver-li declarat aquelles ésser substituts del contribuent, així com també les quantitats de beguda, expressades en litres, que li hagi subministrat.
A tal efecte, ha de disposar d'una declaració de l'adquirent de la beguda en aquest sentit, en què constin les seves dades fiscals d'identificació.
El contribuent que, d'acord amb l'apartat 3 de l'article 73 de la Llei 5/2017, del 28 de març, hagi de complir amb l'obligació tributària principal, ha de presentar a l'Agència Tributària de Catalunya una declaració informativa anual, en què es relacionin els distribuïdors que li hagin subministrat la beguda subjecta a tributació i les quantitats de beguda subministrada, expressades en litres.
Mitjançant ordre de la persona titular del departament competent en matèria d'hisenda, s'han de determinar les condicions, la forma i el termini de presentació de les declaracions informatives que es regulen en els apartats 2 i 3 d'aquest article.