Resolució 58/2018, de 5 d'abril (Resolució suspesa pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya)
Administració: Ajuntament de Torredembarra
Originals de les declaracions de béns dels càrrecs electes.
El règim jurídic que regula la difusió de les declaracions de béns patrimonials dels i de les electes locals és el que estableix la legislació de règim local, essent d'aplicació supletòria l'LTAIPBG.
Les limitacions a la difusió de la informació relativa a la localització dels béns patrimonials, establertes per la legislació de transparència, s'han de considerar derogades per la promulgació posterior de l'article 75.7 de la llei reguladora de les bases del règim local, que estableix el caràcter públic del Registre de Béns Patrimonials dels ens locals i la publicació anual de les declaracions que el contenen, sense cap mena de limitació o restricció.
L'eventual risc per a la seguretat de les persones obligades a fer aquestes declaracions de béns és tingut en compte per l'article 75.7 LRBRL, que per a aquests casos preveu la presentació de la declaració davant de la Secretaria de l'entitat.
La privacitat associada a les declaracions de béns patrimonials resultaria afectada si aquestes declaracions fan constar la condició de domicili dels béns declarats, motiu pel qual aquesta dada, cas d'existir, hauria de ser tatxada.
Les al·legacions formulades fan constar la condició de periodista o assimilat de la persona reclamant, circumstància que enforteix el seu dret a la informació.
L'oposició a la difusió de la informació sol·licitada, manifestada per algunes persones afectades, obliga a demorar l'eficàcia d'aquesta resolució fins a l'assoliment de la seva fermesa.
Número d'expedient de la Reclamació: 20/2018.
Consulta la interlocutòria sobre la petició de suspensió cautelar
Vençut aquest termini, no consta a la GAIP que la persona reclamant hagi aportat aquesta major precisió sobre els motius i els fins de la seva sol·licitud.
L'objecte de la sol·licitud d'informació indicada a l'antecedent 2 són els originals de les declaracions de béns dels càrrecs electes de l'Ajuntament de Torredembarra i les seves modificacions.
Sens dubte es tracta d'informació pública, atesa la definició que dóna a aquest terme l'article 2.b LTAIPBG.
Al demanar els originals, l'accés sol·licitat, en cas que s'estimi, només pot ser en forma de vista i sota la supervisió del personal idoni de l'Ajuntament, ja que els originals de les declaracions ni poden sortir de l'Ajuntament, ni poden ser deixats sense control a una persona aliena.
Si s'estima l'accés sol·licitat, per raó del seu contingut, s'ha de reconèixer el dret de la persona reclamant a accedir-hi en la forma sol·licitada, ja que no sembla concórrer cap de les circumstàncies de l'article 36.2 que puguin justificar un canvi de format per part de l'Ajuntament, sens perjudici del que es dirà més endavant sobre l'eventual necessitat de protegir part de les dades incloses a les declaracions de béns.
Per una altra banda, sembla legítima la pretensió d'accedir als originals, si el que pretén la persona reclamant és obtenir les majors garanties de la seva autenticitat.
L'objecte de la sol·licitud d'informació de la que deriva aquesta Reclamació són els originals de les declaracions de béns dels càrrecs electes de l'Ajuntament de Torredembarra.
L'article 75.7 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases del règim local (LRBRL), estableix l'obligació de les declaracions de béns i drets patrimonials que han de presentar els i les electes locals abans de la seva presa de possessió i al finalitzar el seu mandat, en requereix la publicació anual i disposa la seva inscripció al Registre de Béns Patrimonials de l'entitat, que té caràcter públic; aquest precepte també preveu que en determinades circumstàncies aquestes declaracions també poden ser reservades, davant de la secretaria de l'entitat.
Aquest precepte constitueix el règim jurídic especial que s'ha d'aplicar preferentment a la difusió d'aquestes declaracions, als efectes de l'aplicació supletòria de la legislació de transparència prevista per la disposició addicional 1.2 LTAIPBG.
El seu tenor literal és el següent:
D'acord amb aquest precepte, el règim general establert per la legislació de règim local és el caràcter públic dels Registres de béns patrimonials dels ens locals, inclosa la publicitat de les declaracions que s'hi contenen.
Aquest caràcter públic del Registre constitueix sens dubte un element clau del control social sobre el comportament dels electes locals, ja que està íntimament relacionat amb una de les competències municipals de major transcendència social i econòmica, l'urbanisme, en l'exercici de la qual han sovintejat els darrers anys casos prou coneguts de corrupció; en aquest context, la publicitat de les declaracions de béns dels electes esdevé un factor preventiu adequat per evitar comportaments més motivats per interessos particulars que pels públics que han de prevaler en l'exercici d'aquests càrrecs.
És simptomàtic, en aquest sentit, que la regulació de l'apartat 7 de l'article 75 LRBRL que s'acaba de transcriure fos establerta per la disposició addicional 9.3 del Reial Decret Legislatiu 2/2008, de 20 de juny, pel que s'aprova el Text Refós de la Llei del Sòl, i reiterada pel Text refós de la Llei de sòl i rehabilitació urbana, aprovat pel Reial Decret Legislatiu 7/2015, de 30 d'octubre.
Es tracta d'una regulació molt sumària, que no estableix el caràcter públic de l'anomenat Registre d'interessos (que és el precedent dels actuals registres d'activitats i de béns patrimonials).
En coherència amb aquesta regulació, l'article 32 del Reglament d'organització, funcionament i règim jurídic de les entitats locals, aprovat pel Reial Decret 2568/1986, de 28 de novembre, requereix un interès legítim directe per poder consultar les inscripcions al Registre d'interessos dels electes locals.
La regulació citada al paràgraf anterior va ser modificada significativament per primera vegada per la Llei 14/2000, de 29 de desembre, de mesures fiscals, administratives i de l'ordre social, que regula les declaracions en matèria d'incompatibilitats, activitats i béns dels electes locals a l'article 75.7 LRBRL, establint el caràcter públic dels registres d'incompatibilitats i de béns.
Finalment, i com s'ha dit més amunt, és el Text refós de la Llei del sòl de 2008 el que estableix la regulació vigent, que es caracteritza, a diferència de les anteriors, pel caràcter públic també del Registre de béns patrimonials.
Aquesta progressió normativa posa de manifest fins a quin punt l'evolució de la legislació de règim local és cada cop més exigent en matèria de difusió dels Registres d'interessos i de béns dels electes locals, a un ritme paral·lel a la progressió de la preocupació social generada al nostre país pels nombrosos casos de corrupció vinculada en l'àmbit de les administracions locals, sovint vinculada a l'urbanisme.
És cert que aquesta progressió té un punt d'inflexió a l'article 8.1 de la Llei estatal 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBGE), l'apartat h del qual remet a la legislació de règim local la regulació de les declaracions de béns i activitats dels i de les electes locals i estableix que a la publicitat d'aquestes declaracions s'han d'ometre les dades relatives a la localització concreta dels béns immobles i que s'ha de garantir la privacitat i la seguretat dels seus titulars.
Coherentment amb el que s'acaba de dir, l'article 56.2 LTAIPBG, després de remetre a la seva legislació específica la regulació dels registres de béns dels electes locals, estableix que "sens perjudici de la qual s'ha de fer pública una declaració que indiqui la situació patrimonial dels alts càrrecs, que no n'ha d'incloure les dades de localització ni les que siguin necessàries per a salvaguardar la privacitat i la seguretat dels titulars".
Aquests preceptes són el principal argument jurídic que porta a l'informe de l'APDCAT aportat a aquest procediment a concloure que, amb la informació de què disposa (caracteritzada per la manca d'una motivació o finalitat precises de l'accés sol·licitat, que puguin pesar en la ponderació entre el dret d'accés i els interessos privats afectats), la informació sol·licitada només es podria facilitar prèvia omissió de les dades personals innecessàries, inclosa la localització dels béns declarats.
Tanmateix, no es pot ignorar que la regulació citada de l'LTAIPBGE no és la darrera que ha estat promulgada en matèria de declaracions de béns i patrimoni dels electes locals, ja que, com s'ha dit més amunt, el Text refós de la Llei del sòl de 2015, la disposició addicional 9.3 del qual promulga la versió vigent citada més amunt de l'article 75.7 LRBRL (i que per raons cronològiques és la que té una vigència més plena en aquesta qüestió), reitera literalment el caràcter públic del Registre de béns patrimonials dels electes locals i la publicació de les declaracions que s'hi contenen.
Davant d'aquestes discrepàncies relatives entre la legislació de transparència (que mana ometre la informació relativa a la localització dels béns patrimonials dels electes i garantir la privacitat i la seguretat dels seus titulars) i la de règim local (que afirma i reitera el caràcter públic del Registre de béns patrimonials dels electes i la publicitat de les seves declaracions, sense restriccions), escauen les següents valoracions:
En primer lloc, que la regulació d'aplicació preferent, com s'ha dit abans, és la de la legislació de règim local, tant perquè així ho estableix la disposició addicional 1.2 LTAIPBG (i la mateixa disposició de l'LTAIPBGE), com també per disposició específica de l'article 56.2 LTAIPBG, segons el qual "l'accés als registres de les declaracions dels béns patrimonials i d'interessos es regeix per llur normativa específica", que és la de règim local, i que estableix sense cap mena de dubte el caràcter públic del Registre de béns patrimonials i la necessitat de publicar les declaracions que l'integren.
En segon lloc, pel caràcter públic d'aquest Registre s'ha d'entendre, a més de la seva naturalesa de registre administratiu, que les seves inscripcions són accessibles per a qualsevol ciutadà, com seria el cas, per exemple, de les fetes al registre de la Propietat.
En aquest sentit, la restricció prevista per l'article 32 del ROF, que en limita l'accés a les persones interessades, s'ha de considerar derogada per la posterior definició legal d'aquest Registre com a públic i per l'obligació de publicitat de les declaracions establerta pel paràgraf quart de l'article 75.7 LRBRL.
En tercer lloc, el règim jurídic establert pels articles 8.1.h LTAIPBGE i 56.2 LTAIPBG, que es caracteritza per limitar la difusió de dades relatives a la localització dels béns patrimonials declarats, s'ha de considerar modificat per la darrera versió de l'article 75.7 LRBRL, que no contempla aquestes limitacions, a part de què, de ser vigent, afectaria només les obligacions de publicitat activa dels ens locals (és a dir, la informació que han de difondre mitjançant els seus webs de transparència, i que poden ser consultades per part de tothom, sense necessitat de sol·licitar-ho), no la informació que es pot obtenir en exercici del dret d'accés a la informació pública, que és el cas objecte d'aquesta Reclamació.
El tenor literal dels articles 8.1.h LTAIPBGE i 56.2 LTAIPBG, com a molt, pot tenir efectes per limitar la informació que ha de ser objecte de publicitat activa de les declaracions de béns patrimonials dels electes locals, però no és aquesta la qüestió objecte d'aquesta Reclamació; el que demana la persona reclamant no és que es facin públiques les declaracions originals, sinó tenir-hi accés, i el dret d'accés a la informació regulat pels articles 18 i següents LTAIPBG no resulta restringit per eventuals limitacions a les obligacions de publicitat activa.
De fet, és normal que les obligacions de publicitat activa, per la seva major difusió, tinguin un abast material menor que la informació pública que pot ser objecte en exercici del dret d'accés.
En definitiva, les limitacions establertes per la legislació de transparència a la publicitat de la localització dels béns immobles dels electes locals, no afecten la informació susceptible de ser objecte del dret d'accés a la informació pública que, com a conseqüència del caràcter públic del Registre de Béns Patrimonials, pot abastar la totalitat de les declaracions que s'hi contenen.
En quart lloc, els articles 8.1.h LTAIPBGE i 56.2 LTAIPBG fan esment explícit a la necessitat de garantir que la publicitat del Registre de béns no posi en risc la seguretat i la privacitat dels seus titulars.
La seguretat dels electes declarants ja és tinguda a bastament en compte pels dos darrers paràgrafs de l'article 75.7 LRBRL, citats més amunt, que en casos de risc permet substituir la declaració en el Registre per una declaració davant de la Secretaria de l'entitat; per tant, si el coneixement dels béns declarats pot suposar un risc per als seus titulars, la Llei ofereix la solució de mantenir la seva declaració a fora del Registre, de manera que les enregistrades serien aquelles en les que no hi concorren riscos específics i fonamentats de risc per a la seguretat.
Aquesta consideració aconsella reconduir l'accés sol·licitat a les declaracions inscrites al Registre de Béns patrimonials, deixant-ne al marge les que s'hagin presentat davant la Secretaria de l'Ajuntament, per raons de seguretat.
Pel que fa a la cautela de protecció de la privacitat, cal entendre que aquesta privacitat podria resultar afectada si consta que un determinat bé patrimonial constitueix el domicili de l'electe que n'és titular, dada que no té perquè figurar necessàriament a les declaracions presentades, ni al Registre de béns patrimonials.
La condició de propietari o propietària d'un immoble no té, per si sola, connotacions que afectin la privacitat del titular; si a alguna de les declaracions presentades es fa esment explícit a què un determinat immoble constitueix el domicili d'una determinada persona o hi consten dades personals addicionals a la identificació i a la localització de l'immoble declarat i a la identificació de l'electe declarant, llavors caldria protegir aquestes dades amb la forma que l'Ajuntament justificadament consideri més adient.
A la vista de les anteriors consideracions, cal concloure que la persona reclamant té dret a accedir als originals de les declaracions de béns dels càrrecs electes de l'Ajuntament de Torredembarra i a les seves modificacions, inscrites al respectiu Registre de Béns Patrimonials, amb les cauteles que s'acaba d'indicar pel cas que en alguna declaració hi constin dades que excedeixen del seu objecte bàsic i afecten la privacitat de les persones declarants o de tercers.
Els antecedents posen de manifest la formulació de vuit al·legacions per part d'electes afectats i afectades per aquesta Reclamació.
La major part d'elles s'oposen al lliurament de la informació sol·licitada; cal assenyalar que aquesta oposició no és vinculant per a aquesta resolució, sens perjudici dels efectes assenyalats al fonament jurídic següent.
A més de manifestar la seva oposició al lliurament de la informació sol·licitada, sis de les al·legacions presentades es remeten als motius argumentats per l'Ajuntament per a denegar-la.
Aquests arguments no poden ser presos en consideració, a resultes de les consideracions fetes pel fonament jurídic anterior.
Cap de les al·legacions formulades aporta circumstàncies personals o singulars que puguin dur a pensar que la difusió de la informació sol·licitada pugui causar un perjudici determinat a algun dels electes afectats.
En conclusió, de les al·legacions presentades no se'n poden deduir efectes impeditius de l'accés sol·licitat, ni circumstàncies que calgui tenir en compte en un eventual exercici de ponderació entre l'accés sol·licitat i la protecció dels interessos dels i de les electes afectades.
Algunes de les al·legacions posen de manifest que la persona reclamant dirigeix un mitjà de comunicació local i que, per tant, si demana aquesta informació segurament deu ser per fer-la objecte d'ús periodístic.
Aquesta circumstància, que no constava a la Reclamació, reforça el dret d'accés de la persona reclamant, ja que al dret d'accés a la informació pública hi afegeix l'exercici del dret constitucional a la informació, que és un dret essencial a tota societat democràtica i que no necessita major factor ponderatiu que l'interès informatiu que podrien tenir les eventuals irregularitats que es podrien detectar a resultes de l'accés a la informació sol·licitada.
L'article 34.3 LTAIPBG estableix que "si la resolució és estimatòria de la sol·licitud i hi ha hagut oposició de tercers, l'accés a la informació només es pot fer efectiu una vegada ha transcorregut el termini per a interposar recurs contenciós administratiu sense que s'hagi formalitzat o, en cas que s'hagi presentat aquest recurs, si no s'ha acompanyat de petició de mesures cautelars de suspensió o s'ha resolt aquest incident mantenint l'executivitat de l'acte administratiu".
Així mateix, l'article 47.2 RGAIP fa extensiva aquesta mateixa cautela a les resolucions de la GAIP.
Atès que en aquest cas diverses persones afectades per la informació sol·licitada han manifestat la seva oposició a l'accés sol·licitat, cal demorar, en relació amb elles, els efectes de l'estimació d'aquesta Reclamació fins a la seva fermesa, de conformitat amb el previst per les disposicions citades al paràgraf anterior, i sens perjudici de l'eficàcia immediata de la resolució en relació amb les persones eventualment afectades que no han formulat al·legacions.