L'article 4.1 de l'Estatut d'Autonomia de Catalunya impulsa els poders públics de Catalunya a promoure les condicions perquè la llibertat i la igualtat dels individus i dels grups siguin reals i efectives.
Per a la consecució de la llibertat real cal assegurar-se davant qualsevol situació hipotètica de risc per a la natura, la col·lectivitat i els individus.
La tasca de prevenció i extinció d'incendis és una de les funcions de protecció de la societat, de l'entorn i de les condicions òptimes de vida.
La prevenció d'incendis és una funció que implica disposició de mitjans personals i materials, informació i conscienciació de la societat i execució de totes les accions que tendeixin a disminuir el risc.
L'extinció d'incendis és una funció material, però altament tecnificada, la direcció i l'execució de la qual s'han de portar a terme amb perfecta claredat, tant pel que fa als criteris com pel que fa a les ordres transmeses.
Per això, no hi pot haver ni improvisació ni desconcert i la jerarquització pot arribar a ser més operativa que la coordinació.
Les competències de la Generalitat que incideixen en matèria de prevenció i extinció d'incendis i de salvaments li són atribuïdes per diversos títols competencials de l'Estatut d'autonomia.
Així, l'Estatut atribueix a la Generalitat competència exclusiva sobre muntanya, espais naturals protegits i serveis forestals; règim local, sens perjudici del que disposa l'article 149.1.18 de la Constitució; desenvolupament legislatiu i execució en relació amb el règim estatutari del seu funcionariat; protecció del medi ambient, i execució de la legislació estatal en matèria de salvament marítim, a part d'altres títols inclosos en l'Estatut.
D'acord amb l'article 14.c) i d) de la Llei de l'Estat 2/1985, de protecció civil, correspon a la Generalitat assegurar la instal·lació, l'organització i el manteniment dels serveis de prevenció i extinció d'incendis i de salvaments, i també promoure, organitzar i mantenir la formació del personal dels serveis relacionats amb la protecció civil, en especial pel que fa als comandaments i components dels serveis de prevenció i extinció d'incendis i de salvaments.
En virtut d'aquestes competències, l'article 5 de la Llei 9/1986, del 10 de novembre, de cossos de funcionaris de la Generalitat, va crear el Cos de Bombers de la Generalitat.
Mitjançant el Decret 246/1996, de 5 de juliol, s'aprova el Reglament del cos de bombers voluntaris de la Generalitat de Catalunya que substitueix l'anterior de l'any 1982, i que posteriorment ha estat modificat pel Decret 68/2000, de 8 de febrer.
Un cop determinades les competències de la Generalitat per regular el seu cos de bombers i els bombers voluntaris, cal establir que el servei de prevenció i extinció d'incendis també és competència pròpia dels municipis, d'acord amb la legislació de règim local vigent, i és un servei obligatori en els municipis de més de vint mil habitants i voluntari en la resta.
Mitjançant el Decret 301/1983, de 5 d'agost, es van acceptar les transferències dels serveis de prevenció i extinció d'incendis de les diputacions de Barcelona i Girona a la Generalitat.
En virtut d'aquesta transferència, la Generalitat va assumir els serveis de prevenció i extinció d'incendis, va estructurar-ne l'organització i va integrar com a funcionariat propi el personal procedent d'altres administracions, respectant els seus drets reconeguts.
Es van subscriure convenis amb una gran part de municipis, i això ha fet que la intervenció de la Generalitat en aquest àmbit s'hagi estès fins a la instal·lació d'un centenar i mig de parcs distribuïts per tot el territori de Catalunya.
Finalment, l'any 1994, es promulga la Llei 5/1994, de 4 de maig, de regulació dels serveis de prevenció i extinció d'incendis i de salvaments de Catalunya (modificada parcialment per la Llei 5/1999, de 12 de juliol).
En aquesta Llei es defineixen com a integrants del Cos de Bombers de la Generalitat tres tipus de bombers: els professionals, els voluntaris i els d'empresa, i formen part dels serveis públics els professionals i els voluntaris.
El cos de bombers de la Generalitat depèn de la Direcció General de Prevenció, Extinció d'Incendis i Salvaments.
El Decret 183/2007, de 28 d'agost, de estructuració de la Direcció General de Prevenció, Extinció d'Incendis i Salvaments del Departament d'Interior, relacions, Institucionals i Participació i d'organització operativa i territorial del cos de bombers de la Generalitat de Catalunya, determina la Subdirecció General Operativa com la unitat a la qual s'encomana el comandament operatiu del cos de bombers i respecte de la qual es concreta l'estructura organitzativa del cos de bombers de la Generalitat.
L'organització del cos de bombers de la Generalitat de Catalunya s'estructura en òrgans centrals i en òrgans territorials.
Els òrgans centrals són la Divisió, l'Àrea Central, la Unitat Central i el Grup, i els òrgans territorials són la Regió, l'Àrea Regional, la Unitats Regionals i els Parcs.
La Divisió i la Regió són òrgans que, de manera ordinària, s'adscriuen a la Subdirecció General Operativa, a les que correspon la direcció estratègica d'àmbits concrets de l'activitat del Cos de bombers de la Generalitat.
Les Àrees Centrals o Regionals són òrgans que, de manera ordinària, s'adscriuen respectivament a una Divisió o Regió, a les quals correspon la direcció tàctica d'àmbits concrets de l'activitat de bombers.
Les Unitats Centrals o Regionals són òrgans als quals correspon la direcció operativa dels bombers.
Les unitats centrals s'adscriuen a una àrea central o divisió central i les unitats regionals a una àrea regional o regió.
El Grup és l'òrgan que de manera ordinària, s'adscriu a una unitat, les responsabilitats del qual són, amb caràcter general, les relatives a la supervisió i execució directa de les tasques dels bombers.
El parc és el conjunt de mitjans personals i materials, amb organització pròpia, situat en un municipi i amb un àmbit territorial d'intervenció funcional concret.
El territori de Catalunya s'articula, als efectes de la implantació del cos de Bombers de la Generalitat, en les regions d'emergència següents: Centre, Girona, Lleida, Tarragona, les Terres de l'Ebre, Metropolitana Nord i Metropolitana Sud.
Les regions d'emergència són la denominació operativa de les brigades assenyalades a l'article 24 de la Llei 5/1994, de 4 de maig, de regulació dels serveis de prevenció i extinció d'incendis i de salvaments de Catalunya.
de reestructuració del Departament d'Interior