projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Amb motiu de l'Any Internacional de la Química s'ha publicat en català l'obra de teatre Oxigen, escrita, l'any 2001, pels químics Carl Djerassi i Roald Hoffmann.
L'obra Oxigen tracta de la hipotètica concessió retroactiva del Premi Nobel al científic descobridor de l'oxigen.
La trama es desenvolupa simultàniament l'any 2001 i l'any 1777, a Estocolm, on, d'una banda, està reunit el Comitè Nobel de Química i, de l'altra, hi ha els tres científics, invitats pel rei de Suècia i acompanyats per les seves dones.
A través de les converses imaginades, l'obra presenta, amb un notable sentit de l'humor, els científics en el seu vessant més humà.
Carl Djerassi, professor emèrit de química de la Universitat de Stanford i conegut principalment per la síntesi del primer anticonceptiu oral, ha escrit diverses obres de teatre, així com una autobiografia, diverses novel·les i reculls de memòries.
Roald Hoffmann, professor de la Universitat de Cornell, va rebre el Premi Nobel de Química l'any 1981 per la teoria de la conservació dels orbitals en les reaccions químiques.
La perspectiva pedagògica de Hoffmann és molt present a la seva obra; ha publicat diversos llibres de poesia i d'assaig, i des del 1990 ha estat productor i presentador del programa de televisió The World of Chemistry.
El llibre té una introducció a càrrec de Mercè Piqueras i l'ha il·lustrat el pintor valencià Javier Chapa.
En aquest llibre, tres científics del Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF) dialoguen sobre el canvi global amb tres personalitats de reconegut prestigi a Catalunya.
Els ecòlegs Jordi Martínez, Jaume Terradas i Dani Sol conversen amb Joan Manel Serrat, Antoni Serra Ramoneda i Màrius Serra, sota l'atenta mirada del divulgador científic José Luis Ordóñez, sobre el vessant més científic dels problemes ambientals globals i dels dubtes que aquests problemes generen en la societat: per què està canviant el clima?
Com ens afecta la pèrdua de biodiversitat?
Davant del fet que la preocupació generalitzada dels científics pels problemes ambientals no arriba a la societat, el principal objectiu del llibre és fer-se ressò de bona part del coneixement que la ciència ha acumulat sobre com les activitats humanes estan modificant les condicions de vida al nostre planeta i els efectes que això pot tenir sobre la societat, i d'aquí prové la rotunditat del títol de la publicació.
El llibre s'estructura en cinc apartats: Està canviant el clima?; Un grau que ho canvia tot; Els canvis que ens esperen; La diversitat de la vida s'empobreix i Podem seguir creixent en un món finit?
El llibre s'ha beneficiat d'un ajut concedit per la Generalitat de Catalunya mitjançant la convocatòria ACDC de l'any 2010.
En definitiva, una obra escrita en clau pedagògica que ens permet entendre el procés de canvi global accelerat que afronta la Terra i ens ajuda a reflexionar sobre els problemes que genera la nostra manera de viure i d'utilitzar els recursos, i sobre com tot plegat ens afectarà en el futur.
Un planeta a la deriva: Converses sobre el canvi global
Col·lecció Orígens, Editorial La Magrana
En aquest llibre l'autor ens descriu 100 coneixements o certeses de naturalesa molt diversa que ha aportat la biologia al llarg dels darrers anys del segle XX i principis de l'actual, tot fent especial incidència en els canvis que han implicat aquests nous coneixements sobre la nostra vida diària i la visió que tenim del món.
El llibre, de 230 pàgines, és de molt fàcil lectura i està estructurat en 100 capítols, dedicat cadascun a un tema diferent.
Al final de cada capítol, l'autor ens ajuda a raonar i a reflexionar sobre el que ens ha explicat i les seves conseqüències, i planteja en veu alta una pregunta controvertida en relació amb aquell tema, una pregunta sense resposta o que admet diferents respostes sovint aparentment oposades.
I precisament aquí creiem que és on rau l'interès majúscul del llibre: ens obre una sèrie d'interrogants directes que ens fan pensar i ens impliquen personalment.
I tu, què creus respecte a això?
Què faries en aquesta situació?
Els temes controvertits sobre els que reflexionem en llegir el llibre són tant diversos i actuals com ara la vida i l'evolució, la naturalesa humana, el mètode científic, els dogmes, els voluntaris dels assaigs clínics, els transgènics, el canvi climàtic, les bases genètiques de les addiccions, les vacunes, el finançament de la recerca, l'espiritualitat, el sexe, la creativitat, els embrions o la llibertat personal, per posar només alguns exemples.
Les 100 controvèrsies estan agrupades en set temàtiques: la ciència en general i la biologia en particular; l'entorn; qui som, d'on venim i on anem; la biologia i els gens de les persones; la salut i la malaltia; el clonatge i la teràpia cel·lular, i la manipulació genètica.
Si el coneixement que us interessa és aquell que, tal com ens diu la cita de Màrius Serra que apareix a l'inici del llibre, ens permet atacar certeses i ens obre més interrogants dels que tanca, i ens fa no ser fanàtics i raonar les coses, heu de llegir aquest llibre.
Cada cop mes forts, més guapos i més intel·ligents
Si en el seu darrer llibre El triomf de la imaginació, Ròmul Brotons ens proposava un viatge a l'origen de seixanta invents d'ús domèstic i personal que han canviat el món, en aquest nova obra l'autor ens presenta cinquanta-vuit invents que han transformat la ciutat de Barcelona i, per extensió, podem afegir, totes les ciutats del món.
Els invents estan ordenats cronològicament, d'acord amb la data de creació, independentment de la seva implantació a Barcelona, un fet sovint condicionat per circumstàncies polítiques, socials i econòmiques.
Cap dels invents que mostra el llibre va sorgir a Barcelona, però la iniciativa particular barcelonina sempre es va mostrar atreta pels progressos tècnics, i una bona prova la tenim en la rapidesa amb què va aparèixer a Barcelona el primer cotxe o la primera sala de cinema.
Gràcies al llibre descobrim, però, que quan la innovació depenia d'administracions o empreses públiques, especialment les de titularitat estatal, la implantació seria tardana i poc efectiva (ho descobrireu quan llegiu els capítols de les bústies, les cabines telefòniques o les columnes de publicitat).
També gràcies al llibre descobrirem on s'obrí el primer restaurant i la primera pizzeria, quins van ser els primers grans magatzems o el primer centre comercial, on es va instal·lar el primer ascensor i la primera porta giratòria.
Quan sortim al carrer i mirem al nostre voltant veiem semàfors, contenidors d'escombraries, carrils bus, fanals, caixers automàtics, passos zebres i asfalt, entre d'altres invents que formen part de la nostra vida quotidiana i que recull aquest llibre.
Com diu l'autor, són coses de la vida moderna, en definitiva.
Elogio de la imperfección és l'autobiografia de Rita Levi-Montalcini, neurobiòloga i Premi Nobel de Medicina l'any 1986 pel descobriment de l'anomenat factor de creixement nerviós (NGF, nerve growth factor).
L'editorial Tusquets ha reeditat aquesta obra amb motiu del 25è aniversari de la concessió del premi.
Rita Levi-Montalcini defensa que «la imperfecció, i no la perfecció, és la base del comportament humà.
Així, constata que no existeix la perfecció.
Fins i tot la ciència és imperfecta i els descobriments científics representen únicament millores momentànies del coneixement.
Però, tanmateix, és gràcies a la imperfecció que la humanitat ha evolucionat i continua evolucionant.
La Premi Nobel va néixer l'any 1906 a Torí en una família d'origen jueu practicant però no ortodoxa.
Es va voler dedicar a la ciència en una època i en un país en què no estava ben vist que les dones volguessin ser científiques.
Va treballar amb l'històleg Giuseppe Levi fins que les lleis racials dictades per Mussolini li ho van prohibir.
És en aquesta època quan instal·la un laboratori a casa seva per continuar fent recerca.
Un cop acabada la Segona Guerra Mundial, treballa a la Universitat Washington de Saint Louis i a l'Institut de Biofísica de Rio de Janeiro.
Després de trenta anys, torna a Itàlia i l'any 1986 rep el Premi Nobel, juntament amb Stanley Cohen.
A més de la tasca científica, cal destacar la seva defensa dels drets de les dones.
En aquest sentit, ha impulsat la creació d'una fundació que té per objecte l'alfabetització i l'educació de les dones joves dels països africans, a les quals concedeixen beques per fer estudis a tots els nivells.
També és senadora vitalícia de la República Italiana.
Finalment, cal destacar d'aquest llibre l'epíleg que Rita Levi-Montalcini dedica a Primo Levi.
De Pitàgores i la transmigració de les ànimes a la relativitat d'Einstein.
De la penicil·lina de Fleming a la cadena de muntatge de Henry Ford...
Aquest llibre és una successió de petits retrats d'una setantena de pensadors i de les idees amb què van transformar el món.
Una visió polièdrica de la història del pensament que abasta de la cosmologia a l'economia o de la medicina a la intel·ligència artificial, i que compon un d'aquells llibres que es poden començar per qualsevol pàgina i que es poden anar llegint de cinc minuts en cinc minuts.
De la taula periòdica a la deriva continental.
De les empremtes dactilars a la publicitat.
Dels anticonceptius orals a l'inconscient col·lectiu.
Aquest llibre ens presenta una nova visió d'un període en el qual la llengua i la literatura catalanes han estat tradicionalment titllades de decadents.
Com diu l'historiador Albert Garcia Espuche a la introducció, aquest treball "permet reconsiderar radicalment el tòpic que, de manera insistent, postulava la decadència catalana en l'edat moderna".
Es tracta d'una època en la qual el centre del poder polític es desplaça i, des de l'inici de l'ampli regnat dels Habsburg, la Corona d'Aragó passa a una posició secundària que s'accentuarà després dels Decrets de Nova Planta.
És una etapa de certa decadència política i material, però no necessàriament de la llengua i del seu ús.
Els diversos autors del llibre en fan una nova interpretació fonamentada en les més variades manifestacions dels usos del català i la seva literatura.
Una manifestació de la vitalitat de la llengua s'evidencia, per exemple, pel fet que a la Barcelona de 1516 estan documentades 10 llibreries i cap impressor, mentre que el 1716 hi havia 23 llibreries i 17 impressors.
És curiós també remarcar que la major part dels llibreters estaven al carrer de la Llibreteria o al seus voltants. i que el nom del carrer encara avui es conserva.
En el capítol dedicat a la documentació notarial s'exposa que existeixen a casa nostra una gran quantitat d'arxius notarials que conserven el testimoniatge de tota mena d'activitats personals, familiars i institucionals; cal destacar que l'Arxiu Històric de Protocols és el segon arxiu més important d'Europa després del de Gènova.
El buidatge i recompte dels documents dels llibres notarials ha permès estudiar la presència de les diverses llengües, català, llatí i castellà, en aquests documents.
El llibre també aborda l'anàlisi del català d'us comú i presenta un recull lèxic amb nombrosos exemples de paraules o combinacions de paraules que no consten a cap dels diccionaris posteriors, cosa que posa de manifest la riquesa del català comú de l'època.
Hi són descrites paraules com bellavila, bordesí, calaquí, mangala o quinet (tots ells, tipus de roba), cotxa (espai per conservar el gel), punta (insult), rodaparets (arrambador), entre moltíssimes altres.
Finalment, cal remarcar que el llibre conté dos capítols que tracten del llenguatge literari i la literatura catalana barroca.
Editorial Barcino, Fundació Lluís Carulla, Ajuntament de Barcelona.
Al CERN, el laboratori europeu de física de partícules situat a la frontera entre França i Suïssa, hi arriben cada estiu un grapat dels més brillants estudiants de doctorat d'arreu del món per aprofundir en els seus coneixements de física, avançar en la seva recerca de doctorat, fer contactes amb altres científics i, per què no, divertir-se i fins i tot enamorar-se.
Per a la Laila, una jove sevillana a punt de començar els seus encara indefinits estudis universitaris, la seva estada d'estiu al CERN no té en principi cap d'aquests objectius: senzillament va a fer de cambrera en un dels restaurants del centre durant els mesos de vacances.
No obstant, la Laila tornarà a Sevilla havent descobert tot un nou món durant la seva estada: la física pot ser divertida, els científics no són persones únicament tancades en les seves investigacions i, com ella, són capaços de divertir-se i enamorar-se.
El segon llibre de la física barcelonina Sonia Fernández-Vidal és una novel·la al voltant de la descoberta de l'amor per part d'una noia jove, però també és una obra de divulgació científica.
És un plantejament original, del qual l'autora se'n surt amb èxit.
És un llibre orientat a un públic juvenil, que probablement no acostuma a llegir textos de divulgació científica, però sí novel·les romàntiques.
La Sonia Fernández-Vidal aconsegueix, doncs, introduir en aquest sector del públic lector el concepte que la física no és una ciència avorrida que només puguin arribar a entendre els científics que s'hi dediquen.
La física, ben explicada, la pot arribar a entendre tothom, i tothom pot arribar a apreciar els beneficis que en treu la societat dels avenços de la física.
La història està narrada de forma senzilla, perquè ella mateixa és així: un previsible triangle amorós entre la Laila, l'Alessio –un atractiu periodista italià que escriu articles relacionats amb la ciència- i en Brian –un tímid físic americà, aparentment concentrat en els seus estudis i amb un passat misteriós per descobrir.
Tot un seguit de personatges secundaris serveixen per donar cos a la trama d'una manera més o menys convincent, destacant entre ells l'Angie -la companya d'habitació de la Laila-, una física superdotada intel·lectualment i física, que orienta a la protagonista en els seus dilemes amorosos.
Després d'unes setmanes vertiginoses, on el bosó de Higgs i el gat d'Schrödinger conviuen amb les festes alcohòliques fins a altes hores de la matinada, la novel·la conclou –un cop desfullada la margarida- amb la fi de totes les incerteses que assetjaven la nostra protagonista.
Si tens esperit aventurer, gràcies a l'invent de Pròsper Hermes podràs viatjar a l'època de la història que més t'agradi...
La seva màquina del temps et durà a l'era dels dinosaures, a l'edat de pedra, a la civilització dels egipcis, a l'antiga Grècia, a l'època del Renaixement, a la ciutat dels inques, al primer viatge de James Cook, a una cursa enmig del gel, al dia que l'home va arribar a la Lluna i, fins i tot, t'ensenyarà com serà la nostra vida en el futur.
Un llibre ple de sorpreses i curiositats, amb dibuixos, esquemes, desplegables, cartes, mapes, anotacions, moltes sensacions i històries fascinants.
Per a nens i nenes de 6 a 11 anys.
El darrer llibre de l'escriptor de temes de divulgació científica amb més lectors a l'Estat espanyol ens intenta donar les claus per abordar la crisi actual amb optimisme.
El seu lema d'inici és que «qualsevol temps passat ha estat pitjor».
Aquest nou «viatge» s'estructura en 14 capítols en què s'aborden qüestions molt interessants, des de l'abast no planetari de la crisi actual, fins a la importància del coneixement, la presa de decisions, la globalització, Internet i el govern mundial, la salut física i mental, l'envelliment, la gestió de les emocions, etc. Partint d'una extensa bibliografia de fonts consultades, provinents de treballs de recerca d'investigadors de diferents àmbits del coneixement, l'autor ens convida a recordar els avenços científics constants que justifiquen que fem front al futur amb més optimisme i posa en relleu, entre altres coses, la importància del lideratge dels joves així com la comprensió de les emocions i l'aprenentatge sobre com gestionar-les.
Aquest cop, Eduard Punset ens explica d'una manera didàctica i amena la seva visió de la crisi, l'evolució humana i les pautes que cal seguir d'ara endavant, prenent com a punt de partida el que vam ser en el passat i el que som en el present (una evolució que ens ha permès viure més temps i millor) i aposta per un futur més optimista en què la globalització, les noves tecnologies i les xarxes socials ens han de fer la vida més fàcil.
En aquest nou llibre l'autor desmenteix que la crisi sigui planetària, proclama la necessitat de redistribució del treball mentre l'esperança de vida augmenta dos anys i mig cada dècada, i ens recorda que ja no és possible viure sense les xarxes socials.
Afirma que avui dia la comunitat reclama el lideratge dels joves, que és més necessari que mai aprendre a desaprendre (ser conscients de les conductes que no ens agraden i començar a canviar-les), i que cal invertir en educació i, sobretot, en l'aprenentatge de la gestió emocional.
El fil conductor d'aquesta recomanable novel•la gràfica és la recerca dels fonaments lògics de les matemàtiques, és a dir, la recerca èpica de la veritat —com diu el subtítol de l'obra— en un període de temps que abraça des de les darreries del segle XIX fins a la Segona Guerra Mundial.
A finals del segle XIX, els grans avenços en l'àmbit de les matemàtiques van fer emergir tot un seguit de paradoxes i incoherències que demostraven que alguna cosa no acabava de funcionar.
Els protagonistes de Logicomix, les ments més brillants de la història de la humanitat en els àmbits de la lògica i les matemàtiques, van intentar fer front a aquests problemes i establir les matemàtiques sobre bases totalment sòlides utilitzant la lògica i la filosofia: Cantor, Frege, Hilbert, Gödel, Poincaré, Wittgenstein, Von Neumann, Turing...
El punt de partida de tot plegat és la conferència «El paper de la lògica en els assumptes humans», que va impartir Russell tot just començada la Segona Guerra Mundial en una universitat americana.
El desenvolupament de la conferència és el fil argumental al voltant del qual Russell desplega la seva recerca particular de la veritat durant mig segle.
Àvies possessives, passions amoroses, defenses de posicions excessivament apassionades durant congressos, científics que deliren, la crueltat de la guerra... són algunes de les situacions viscudes pels protagonistes de la història, excel·lentment il·lustrada per Alecos Papadatos i Annie di Donna.
Cal remarcar que un dels mèrits de l'obra es troba en la capacitat d'explicar, de manera didàctica i amb un ritme trepidant, una recerca abstracta i molt complexa.
La trama està inspirada en l'Odissea d'Homer (de fet, els autors són grecs), una història humana arquetípica, amb un heroi (en aquest cas, Russell) que emprèn l'aventura humana d'assolir un llenguatge matemàtic universal.
En aquest llibre es descriu un amè recorregut per la història de les matemàtiques, a través d'una família atípica —formada per tres adolescents i la seva mare—, de Monsieur Pierre Ruche, un llibreter de vell de París, propietari de la llibreria on treballa la mare, i un lloro.
La història comença amb la carta que rep l'ancià llibreter Pierre Ruche d'un vell amic matemàtic retirat a la selva amazònica i que li anuncia l'arribada de la seva biblioteca matemàtica particular.
L'amic desapareix en un incendi i, a partir d'aquí, tenim el misteri que el llibreter i la seva peculiar família miraran d'investigar tot seguint les claus marcades per la història d'alguns dels matemàtics presents a la Biblioteca de la Selva, la col·lecció de llibres rebuda pel protagonista.
Tot això, ho faran acompanyats pel curiós lloro Nofutur...
Es tracta d'una odissea sobre l'origen i la història de les matemàtiques en clau de relat d'aventures i novel·la policíaca.
En el rerefons de la intriga, hi ha el llegat d'una magnífica biblioteca de primeres edicions de tractats matemàtics i la resolució del teorema de Fermat per part de l'amic matemàtic del senyor Ruche de l'època universitària.
El lloro es converteix en la pedra angular de les investigacions dels adults i dels joves i, gairebé, en l'explicació última dels fets.
Així mateix, Denis Guedj també ens explica com eren les relacions entre alguns dels grans matemàtics i les traves, els robatoris i els menyspreus que alguns d'ells van haver de patir per part d'altres col·legues.
El teorema del lloro és una novel·la molt original, didàctica i entretinguda alhora, que ha estat batejada per la crítica francesa com El món de Sofia de les matemàtiques.
El seu autor va néixer a Sétif (Algèria) l'any 1940 i va morir a París l'any 2010.
Va ser un dels fundadors del departament de matemàtiques del Centre Universitari Experimental de Vincennes, embrió de la Universitat de París 8.
És autor, també, entre altres llibres, de La mesura del món, que explica com el sistema mètric es va imposar durant la Revolució Francesa, o Zéro, sobre la invenció del zero a través de les cinc encarnacions d'una dona.
En aquests dos llibres l'autor ens presenta una col·lecció d'anècdotes que descriuen disbarats i errors matemàtics, malauradament molt arrelats en tota mena d'àmbits (entre d'altres, els mitjans de comunicació, la política i, fins i tot, la ciència).
Les obres posen el dit a la nafra d'un cert analfabetisme científic que no per freqüent ens ha de deixar de preocupar.
En el primer dels llibres, Asesinatos matemáticos, publicat l'any 2010, Alsina ens alerta d'errors clàssics, com ara la traducció del 'billion' anglosaxó per 1.000.000.000.000, i no per mil milions.
Els percentatges són també font d'innombrables pífies, com ara quan un diari va titular que el 65% dels menors accedeixen a videojocs violents reservats a adults, una xifra resultant de sumar erròniament al 50% de nens el 15% de nenes (en realitat aquest comportament es redueix al 32,5% dels menors).
Entre les mostres de manipulació percentual interessada, Alsina s'atura en el món de la publicitat, on els 0,0% sense alcohol de determinades begudes oculten un segon decimal que seria indicatiu d'una mínima però existent quantitat d'alcohol.
També francament curiós és l'error de transcripció en un estudi de principis del segle XX sobre la quantitat de ferro que contenen els espinacs, i que va contribuir a mitificar la força que proporcionaven (sobre la base d'aquest equívoc es va crear el personatge de Popeye).
En el segon llibre, Los asesinatos matemáticos atacan de nuevo, publicat recentment i complement de l'anterior, Alsina fixa la seva escrutadora mirada en els àmbits de la publicitat, el turisme, Internet i la futurologia.
Aquesta obra recull també múltiples anècdotes sobre números, alguns d'ús quotidià com ara els de telèfon, DNI, NIF, carnet de conduir, cartilla de la seguretat social, llibretes d'estalvi i targetes de crèdit, a més de les claus secretes i les contrasenyes.
Per a Alsina hi ha altres números molt importants, com els dels sous, despeses, estalvis i préstecs o els percentatges d'IVA, i tot i això, l'autor es pregunta com és possible que, estant les matemàtiques a tot arreu, "tantes persones no les vegin o no les vulguin veure?".
Amb aquestes obres, Alsina confia que siguem més curosos amb els números en la nostra vida quotidiana i no contribuïm a augmentar els errors matemàtics.
A més Claudi Alsina anima els seus lectors a formar part del club dels descobridors i delators d'assassinats matemàtics, i dedica el segon volum a "les moltes persones de bona fe que confien en els números dels altres sense adonar-se que les matemàtiques els podrien ser de gran ajuda personal per defensar-se".