El transport demana petroli; molt de petroli.
Per tant, és un sector amb una dependència crítica del mercat d'hidrocarburs i això fa que la política energètica relacionada amb el transport hagi de girar entorn de dos eixos: millorar l'eficiència energètica dels vehicles i fer servir altres fonts d'energia.
Sortosament, els motors de combustió interna són cada cop més eficients, i ho seran més encara.
Els nous materials (més lleugers i resistents) i la gestió electrònica dels motors, les caixes de canvi i la conducció permetran vehicles força més eficients que els actuals.
A més, cal considerar que els motors de combustió interna poden fer servir, a banda de la gasolina o el gasoil, altres combustibles, com ara:
Però també cal obrir camí per a més tecnologies alternatives que permetin una motorització diferent a la dels motors convencionals de combustió interna.
En aquest cas, quines són les opcions principals?
En el sector del transport per carretera especialment, fins que no s'electrifiqui completament el parc de vehicles aquests coexistiran amb altres tecnologies: vehicles híbrids, motors de combustió ultraeficients i altres combustibles.
És curiós assenyalar que al principi de la història de l'automòbil van conviure motors elèctrics, motors de vapor i motors de combustió interna.
A hores d'ara, els avenços de la ciència i la tecnologia ens permeten recórrer altre cop a sistemes alternatius als motors de combustió interna, com ara els vehicles híbrids, que tenen un motor de combustió interna i un motor elèctric.
El motor elèctric ajuda el tèrmic en les puntes de força (en arrencar o accelerar) i alguns vehicles híbrids ( full hybrid, en anglès) permeten una propulsió exclusivament elèctrica a velocitat baixa o moderada.
Els vehicles elèctrics estan alimentats per bateries i cal connectar-los a la xarxa elèctrica per recarregar-los.
Atès que localment no produeixen emissions contaminants i que són silenciosos, és molt interessant fer-los servir en zones urbanes densament poblades.
Tot i que encara no es produeixen de manera massiva, hi ha vehicles elèctrics que poden ser competitius en desplaçaments diaris de menys de 60 km.
La pila de combustible és un sistema que aprofita una reacció electroquímica entre l'hidrogen (en estat pur, o present en alguns combustibles) i l'oxigen (present a l'aire) que genera electricitat i vapor d'aigua.
La millora de rendiment sobre la combustió interna pot ser superior al 20%, i la reducció d'emissions contaminants, força més considerable.
La propulsió final és elèctrica.
És possiblement una de les tecnologies del futur.
A hores d'ara només es fa servir en prototips i vehicles de prova.
La diversificació de les fonts d'energia també passa per fer servir altres combustibles en els motors de combustió interna que no siguin la gasolina o el gasoil.
Un petit apunt: els motors de combustió interna es basen en dos cicles termodinàmics, el cicle Otto (el que fan servir els motors de gasolina) i el cicle Diesel (el que fan servir els motors de gasoil).
Les propietats del combustible ens faran triar entre un i l'altre cicle.
Avui dia, els combustibles alternatius que semblen més interessants són:
El gas natural (majoritàriament, metà).
Les diferències principals amb un motor convencional rauran en el sistema d'alimentació i d'emmagatzematge de combustible.
Es diu que el gas natural podria cobrir (si més no, temporalment) la demanda creixent del sector del transport; el gas natural vehicular és la millor alternativa a curt termini per a satisfer la demanda de combustible i reduir les emissions d'òxids de nitrogen i partícules a les grans ciutats.
Els GLP (gasos liquats del petroli).
El combustible és una barreja de propà i butà, gasos que s'emmagatzemen comprimits en un dipòsit.
Són menys contaminants que els combustibles convencionals.
Igual que pel Gas Natural, les diferències principals entre un motor de GLP i un motor convencional rauen en el sistema d'alimentació i d'emmagatzematge de combustible.
Normalment, el bioetanol es produeix partint del sucre, del midó o de la cel·lulosa i es considera renovable.
El seu ús redueix notablement les emissions de CO 2.
Els bioetanols es fan servir en motors de cicle Otto (de gasolina) i des de fa uns anys serveixen com a antidetonants en la gasolina comercial (en forma d'un compost químic anomenat ETBE, que substitueix el plom).
Normalment, és un biocarburant produït a partir de l'esterificació de plantes oleaginoses, com ara el girasol, la colza o la soja.
És emprat en vehicles amb motor dièsel i es comercialitza normalment mesclat amb gasoil.
Les mescles més habituals contenen menys d'un 30% de biodièsel, i aquest percentatge ha d'aparèixer, obligatòriament, en els sortidors de les benzineres.
A tall d'anècdota, el primer motor que va patentar Diesel funcionava amb oli vegetal.
El Pla de l'Energia i Canvi Climàtic de Catalunya 2012-2020 considera que l'actuació en el sector del transport és imprescindible per poder aconseguir una transició cap a un model energètic més sostenible.
Aquest pla defineix que és prioritari planificar la mobilitat de les persones i mercaderies i diversificar energèticament el sector.
Cal esmentar que el sector del transport és avui el principal consumidor d'energia final a Catalunya.
Amb anterioritat, la Llei 9/2003 del Parlament de Catalunya, de 13 de juny, la Llei de mobilitat de Catalunya, donava prioritat a l'ús de sistemes de transport públic i col·lectiu en els plans de mobilitat, i assenyalava la necessitat de promoure sistemes de transport amb un impacte baix, o donant suport a les zones de vianants, la bicicleta o l'ús de combustibles alternatius al petroli.