La Política Agrària Comuna (PAC) ha estat des dels seus inicis als anys 60 un dels elements vertebradors de la Unió Europea (UE) i la receptora d'una part molt important del pressupost comunitari.
Plantejada inicialment en una economia de postguerra amb dos objectius bàsics: garantir aliments a la població i la renda del pagès, els seus efectes van ser espectaculars, en transformar la UE d'un territori deficitari amb una agricultura poc eficient al primer exportador mundial de productes agroalimentaris.
La reforma de 1992 va suposar un canvi radical, amb la introducció dels pagaments directes per hectàrea i per cap de bestiar.
L'any 2003 es va introduir el règim de pagament únic amb ajuts no vinculats a la producció però sí al compliment de determinats requisits legals de gestió i Bones Pràctiques agràries i mediambientals.
La PAC s'ha reorganitzat en dos pilars d'acció, un per a les accions tradicionals (ajuts directes i organització comuna dels mercats) i un altre per al desenvolupament rural.
És resultat d'un procés iniciat l'any 2000 amb la reforma anomenada Agenda 2000 i l'any 2003 amb els treballs preparatoris de la Ronda de Doha, que van suposar la introducció de la desconnexió dels ajuts.
La nova etapa 2014-2020 vol propiciar un canvi radical de la PAC amb l'horitzó de l'any 2020.
Ara per ara, es mantenen molts dels mecanismes i programes que es venien desenvolupant fins ara.
Té com a objectiu enfortir la competitivitat i la sostenibilitat de l'agricultura i mantenir la seva presència en totes les regions per garantir a la ciutadania europea l'abast alimentari i una producció d'aliments sans i de qualitat, preservar el medi ambient i contribuir al desenvolupament de les zones rurals.
Las reformes introduïdes estan condicionades per la nova situació de la UE, amb més països integrants, que tenen grans diferencies territorials, agràries i socials i immersos en una greu crisi financera, i que es troben davant d'un món globalitzat, amb una gran volatilitat dels mercats i amb un increment de la conscienciació social europea vers la seguretat alimentària, la preservació mediambiental i els efectes del canvi climàtic.
Els deu punts claus de la reforma:
En relació al sector agrari el Marc Financer Plurianual (MFP) a Espanya es detalla en la taula següent:
Font: Comunicació de la Comissió "Un pressupost per a Europa 2020" - COM (2011) 500 final, part II
* La diferència entre preus corrents i preus 2011 (constants) és que, en el primer cas, es mesura amb els preus nominals de cada any, i en canvi en el segon, es mesura amb els preus d'un any de referència (any base 2011).
D'aquesta manera, la proposta de pressupost de la UE per al període 2014-2020 calculada a preus 2011 (constants), no incorpora les variacions del nivell general de preus com per exemple l'IPC.
L'Administració catalana va consensuar un document de posicionament sobre les diferents propostes que configuraven la nova PAC amb les organitzacions agràries, sectorials i cooperatives, i amb els partits polítics amb representació al Parlament de Catalunya.
Els arguments i les propostes del document consensuat entre tots els sectors agraris amb l'Administració catalana va ser un vehicle per transmetre les nostres demandes a les institucions europees, un punt de partida per aconseguir sinergies amb altres comunitats de l'Estat i el Govern central mateix.
L'objectiu era presentar davant la Comissió i el Parlament una contraproposta seriosa, viable i àmpliament consensuada en l'àmbit estatal.
Era un document de reflexió, amb la vista posada a l'horitzó 2020.
Una estratègia pensada per orientar, amb temps suficient, les línies en què s'hauria de fonamentar la futura PAC.
A continuació, trobareu els documents elaborats en aquesta fase:
Document definitiu de posicionament del sector català sobre la reforma de la PAC (5 de març de 2012)
Presentació de la Comissió de seguiment de la PAC (2 de desembre de 2013)