Resolució 327/2017, de 22 de setembre
Documentació relativa a l'existència d'una determinada riera.
Les còpies certificades poden ser sol·licitades en tant que forma o format de la informació, sens perjudici de què l'Administració en pugui requerir l'abonament previ del cost previst per les ordenances fiscals.
La persona sol·licitant té dret a què l'Ajuntament li marqui sobre plànol el traçat d'una riera, tan perquè no ha al·legat tasca complexa d'elaboració per aquest motiu, com per la seva transcendència jurídica.
L'Ajuntament no satisfà el dret d'accés a la informació remetent al sumari judicial que la conté suposadament, ja que hi ha indicis de què no la conté efectivament.
Número d'expedient de la Reclamació: 365/2017.
En principi, tota la informació sol·licitada és informació pública (amb les precisions que es fan tot seguit), no sembla que hi concorri cap límit d'accés (en tot cas, l'Ajuntament no n'al·lega cap) i per tant caldria considerar que la persona reclamant té dret a obtenir-la.
Per una banda, que el dret d'accés a la informació pública empara l'obtenció d'informació que existeixi efectivament a mans de l'Administració, però no necessàriament l'elaboració de documents que no existeixin, especialment si requereixen una tasca complexa d'elaboració.
En aplicació d'aquesta consideració es podria qüestionar el dret de la persona reclamant a què l'Ajuntament li assenyali sobre un planell el traçat de les rieres del Fabricant i del Manyà; tanmateix, l'Ajuntament no ha al·legat que aquesta sigui una tasca complexa i és presumible que aquest traçat hagi estat degudament documentat pels serveis municipals, més que sigui per la seva transcendència urbanística.
Per tant, procedeix reconèixer el dret de la persona reclamant a obtenir aquest traçat sobre plànol.
Per una altra, la sol·licitud d'informació demana indistintament còpies i certificacions de documents i per tant caldria valorar si la legislació reguladora del dret d'accés a la informació pública empara també l'obtenció de certificacions.
Tot i que no ho preveu expressament l'LTAIPBG, la GAIP ha entès en algunes de les seves resolucions (en aquest sentit, la de 28 de juliol de 2016, sobre la Reclamació 73/2016) que les còpies autenticades es poden considerar com una forma o format de la informació demanada a la qual tindria dret la persona sol·licitant d'acord amb l'article 36 LTAIPBG, criteri que es pot fer extensió a les còpies certificades.
Cal entendre, per tant, que la persona reclamant pot demanar indistintament còpies simples o certificacions, amb el benentès que l'Ajuntament li pot exigir l'abonament previ del cost corresponent resultant de les ordenances fiscals.
Finalment, també cal valorar la possibilitat de què l'Ajuntament remeti l'accés a la informació sol·licitat al sumari judicial, atès que la persona reclamant també en seria part i que els serveis municipals hi haurien aportat la informació sol·licitada.
Si bé l'article 36.1.b LTAIPBG preveu que si la informació demanada ha estat difosa o publicada, es pot atendre la sol·licitud indicant la font a la persona sol·licitant, és més que discutible que aquest precepte sigui aplicable al cas que ens ocupa, ja que no s'acredita, sinó més aviat tot el contrari, que el sumari judicial referit contingui la informació sol·licitada (cal tenir en compte que la persona reclamant ho nega expressament a les seves al·legacions i, a més, no es pot ignorar que el recurs judicial citat és del 2002, quan la informació sol·licitada abasta fins el 2016).
Per tant, no sembla que amb la remissió al sumari judicial es garanteixi, ni molt menys, l'accés de la persona reclamant a la informació sol·licitada.
A la vista de les anteriors consideracions, procedeix declarar el dret de la persona reclamant a la informació sol·licitada i requerir a l'Ajuntament de Pallejà que li la lliuri dins d'un termini raonable, sens perjudici de què pugui condicionar-la a l'abonament previ de les compensacions que procedeixin, d'acord amb el previst per l'article 37 LTAIPBG i per les taxes municipals aplicables.