Sempre que el metge us prescrigui un nou medicament li haureu de fer tres preguntes: per què l'he de prendre?, quins són els efectes secundaris més freqüents? i fins quan l'he de prendre?, ja que generalment no hi ha medicaments per a tota la vida.
Tot i que en la majoria de casos retirar un medicament de cop no comporta riscos, en d'altres pot perjudicar la vostra salut i, per tant, cal fer-ho progressivament.
Aquest article explica els motius pels quals cal suspendre un tractament, de quins medicaments cal reduir-ne gradualment la dosi i quines conseqüències per a la salut té deixar de prendre'ls de manera brusca.
Tot i que la majoria dels medicaments es poden deixar de prendre de cop amb seguretat, n'hi ha que s'han de reduir progressivament per evitar riscos.
Per això, si preneu un medicament, cal que consulteu el vostre professional de referència com i quan l'heu de deixar.
Generalment s'han de retirar gradualment els medicaments per a:
Aquests efectes es produeixen per la dependència farmacològica que desenvolupa l'organisme davant l'ús continuat d'aquests medicaments.
Cal fer una reducció progressiva de la dosi fins a la retirada del medicament.
En cas de problemes amb la suspensió del tractament, s'aconsella tornar a la dosi prèvia.
El metge us marcarà el ritme de retirada en funció de la vostra resposta a les dosis administrades i controlarà la possible aparició d'efectes adversos associats a la disminució de la dosi o a la suspensió del tractament.
En cas que aquests efectes apareguin, us n'augmentarà de nou la dosi i tornarà a intentar la retirada del medicament a un ritme més lent.
- infeccions per Clostridium difficile (bacteri que produeix diarrea i altres símptomes intestinals).
- alteració del funcionament del ronyó.
- símptomes de dispèpsia (dolor o molèstia a la part superior de l'estómac).
Determinats medicaments per a la hipertensió arterial
- manifestacions a nivell del sistema nerviós central (depressió, trastorns del son, etc.).
- augment de l'activitat simpàtica (augment del ritme cardíac, sudoració, dilatació dels bronquis, etc.).
- precipitació de l'angina o de l'infart de miocardi.
- El metge considera que els riscos que comporta el tractament són superiors als beneficis (osteoporosi, cataractes, hipertensió, diabetis, etc.).
- Insuficiència suprarenal, que cursa amb nàusees, vòmits, dolor abdominal, pèrdua de pes, mareig, etc.
- El metge considera que els riscos que comporta el tractament són superiors als beneficis o no podeu tolerar-los.
- Risc de sobredosi per ús inadequat.
Síndrome d'abstinència (nàusees, diarrea, dolor muscular, ansietat o insomni, entre d'altres).
Benzodiazepines (per al tractament de l'ansietat i l'insomni)
A les 2-4 setmanes per al tractament de l'insomni i a les 8-12 setmanes per a l'ansietat.
El seu ús es relaciona amb efectes adversos com sedació, accidents, fractures de maluc, deteriorament psicomotor i confusió mental, entre d'altres.
- El metge considera que els riscos que comporta el tractament són superiors als beneficis o no podeu tolerar-los (hipersensibilitat, ideació suïcida, disfunció sexual, etc.).
- Vosaltres decidiu suspendre el tractament.
- Síndrome de retirada (símptomes gripals, insomni, nàusees, mareig, ansietat, agitació, alteracions sensorials i tremolor).
Antipsicòtics (per al tractament de trastorns mentals greus)
- No presenteu símptomes psicòtics durant més de 3 mesos.
- El metge considera que els riscos que comporta el tractament són superiors als beneficis (tromboembolisme venós, hipotensió, convulsions, increment del risc de diabetis, augment del pes, sedació, entre d'altres).
- Síndrome de retirada (nàusees, inquietud, ansietat, insomni i alteracions del moviment).
- El metge considera que els riscos que comporta el tractament són superiors als beneficis o no els podeu tolerar (hipotensió ortostàtica –produïda per un canvi en la posició del cos–, al·lucinacions, trastorns del control dels impulsos, etc.).
- Síndrome de retirada greu, amb presència de símptomes motors (rigidesa, tremolor, etc.) i alteracions de l'estat mental (agitació, confusió, coma, etc.).
- Síndrome d'abstinència similar a la produïda per les amfetamines o la cocaïna (ansietat, atacs de pànic, depressió i nàusees, entre d'altres).
Antiepilèptics (per tractar l'epilèpsia i el dolor neuropàtic)
En general, el metge valorarà la suspensió del tractament si no patiu crisis epilèptiques durant almenys 2 anys.
En cas de fer-los servir per al dolor neuropàtic es planteja la suspensió quan no són efectius, apareixen efectes adversos o desapareix el dolor.
- Recurrència de la malaltia en pacients amb epilèpsia.
- Símptomes de retirada suggestius de dependència física (insomni, mal de cap, nàusees, ansietat, diarrea, depressió, convulsions, etc.) en pacients amb dolor neuropàtic.
- El metge considera que els riscos que comporta el tractament són superiors als beneficis.
No hi ha recomanacions específiques de com fer-ho, però es recomana disminuir progressivament la dosi d'aquests medicaments i/o allargar els intervals d'administració.
En el cas dels medicaments per tractar la malaltia d'Alzheimer s'aconsella la reducció del 25-50% de la dosi cada dues setmanes.
- Síndrome de retirada (precipitació de l'angina o infart de miocardi).
- Síndrome de retirada (depressió o altres problemes mentals).
Com i quan cal fer una reducció gradual de la dosi dels medicaments?