Recomanació publicada el 23 d'abril de 2013, actualitzada l'1 d'octubre de 2018.
En nens i nenes amb refredat comú i tos, no s'haurien d'utilitzar de forma rutinària fàrmacs per al seu tractament simptomàtic, llevat que tinguin comorbiditats que ho requereixin.
El refredat comú i la tos suposen un motiu de consulta molt freqüent a les consultes pediàtriques, representant el 50% de les infeccions de les vies respiratòries superiors.
L'impacte social i econòmic que impliquen aquests casos és important; als Estats Units, per exemple, van motivar 62 milions de consultes mèdiques en un any, 45 milions de dies de restricció d'activitat laboral i 22 milions de dies d'escola perduts.
La indicació de fàrmacs per al tractament simptomàtic del refredat comú i la tos (comunament anomenats com a cough and cold medications) com els mucolítics, antihistamínics, descongestius, antitussígens i expectorants, ha disminuït en els darrers anys, però continua essent una pràctica clínica freqüent.
Molts d'aquests fàrmacs, sols o en combinació, es troben entre els més utilitzats arreu del món, donant-se la circumstància que, a més de ser prescrits pels professionals sanitaris, en molts països es comercialitzen com a medicaments sense recepta mèdica i poden ser lliurement publicitats i adquirits.
L'any 2012, a Catalunya, en infants menors de dos anys, es van dispensar un total de 35.924 receptes de fàrmacs per al refredat comú finançats totalment o parcialment pel CatSalut, el que correspon a una taxa de 23 receptes per 100 habitants, el 4,6% del total de receptes finançades pel CatSalut per a aquest grup d'edat.
Per al total de menors de quinze anys, la taxa n'és de 27 (331.993 receptes), un 8,4% del total de receptes finançades pel CatSalut.
La demanda d'aquests medicaments per part dels pares encara n'incrementa més la prescripció i el consum.
Respecte a la indicació dels fàrmacs per al tractament simptomàtic del refredat comú i la tos, no existeix evidència científica convincent sobre la seva l'eficàcia.
Els mucolítics no han demostrat eficàcia i els assajos clínics que s'hi han realitzat tenen problemes metodològics i resultats contradictoris.
Els antihistamínics tampoc no escurcen ni milloren la simptomatologia del refredat comú, la congestió nasal, la rinorrea o l'esternut.
Una revisió sistemàtica publicada per la Cochrane Library va avaluar l'ús d'antihistamínics en monoteràpia i combinats amb descongestionants nasals.
La conclusió va ser que l'administració d'aquests fàrmacs no aportava cap milloria sobre la congestió nasal, rinorrea o altres símptomes de malaltia, ni en adults, ni en nens.
Tampoc no hi ha evidència de bona qualitat sobre l'eficàcia dels medicaments sense recepta mèdica per a la tos aguda: els estudis publicats mostren resultats contradictoris amb incertesa respecte a la rellevància clínica.
A més, els fàrmacs per al tractament simptomàtic del refredat comú i la tos no estan alliberats de tenir efectes secundaris com, per exemple, irritabilitat, somnolència, mareig i cefalea, entre d'altres.
Els antihistamínics de primera generació en monoteràpia van demostrar provocar un major nombre d'efectes adversos que el placebo, fonamentalment relacionats amb la sedació.
D'altra banda, els antitussígens poden emmascarar patologies com la tos ferina, especialment greu en edats inferiors a dos anys.
S'han descrit casos extrems de morts infantils atribuïdes a aquests fàrmacs, fet pel qual estarien especialment contraindicats en menors de dos anys.
Darrerament han sorgit diverses alertes referents a la utilització dels fàrmacs per al tractament simptomàtic del refredat comú i la tos en població pediàtrica basades en el seu balanç risc-benefici desfavorable.
El Center for Disease Control and Prevention (CDC) va publicar al 2005 la recomanació de no administrar-los en menors de dos anys pel risc d'efectes secundaris.
L'any 2006 l'American College of Chest Physicians va difondre que la literatura sobre la utilització d'aquests fàrmacs no era favorable.
D'altra banda, el 2008 la Food and Drug Administration va recomanar no administrar cap mena de medicament per al refredat en infants menors de dos anys.
En termes de despesa, els fàrmacs dispensats el 2011, finançats totalment o parcialment pel CatSalut, van suposar un total de 20 milions d'euros, dels quals 16 van ser finançats pel CatSalut i la resta, pels usuaris.
L'any 2012 la despesa va disminuir fins a 15 milions com a conseqüència de l'actualització de la llista de medicaments que queden exclosos de la prestació farmacèutica en el Sistema Nacional de Salut.
Entre els menors de quinze anys, la despesa de 2011 va ser d'1,8 milions d'euros, dels quals els usuaris en van assumir gairebé 700.000.
Del total de despesa d'aquest grup, 1,1 milions d'euros corresponen a fàrmacs mucolítics i antitussígens (400.000 € i 740.000 €, respectivament), i la resta correspon a fàrmacs antihistamínics (705.854 €).