projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 3 de novembre de 2015
En els darrers anys, el ioga ha guanyat presència en el context penitenciari català, especialment per la tasca realitzada per l'organització sense ànim de lucre World Prem que realitza activitats dins dels centres penitenciaris.
Aquesta popularització no és un fet aïllat sinó que es relaciona amb una realitat creixent a nivell europeu i internacional.
Són cada vegada més nombroses les investigacions que examinen aquesta proliferació de la pràctica del ioga i constaten que la seva pràctica en el marc penitenciari pot afavorir una millora de la qualitat de vida dels interns i una disminució dels comportaments considerats antisocials.
El projecte de recerca que aquí es presenta s'emmarca amb aquesta fonamentació i té la finalitat de descriure, conèixer, comprendre i avaluar les intervencions centrades en la pràctica del ioga realitzades en l'àmbit penitenciari català des d'una dimensió individual i institucional, és a dir, atenent tant als efectes de la pràctica del ioga en el marc de la vida quotidiana dels interns com de la institució.
D'acord amb els objectius marcats, s'ha seguit una estratègia d'estudi de cas: un curs de ioga intensiu al CP d'Homes de Barcelona.
Així mateix, l'adopció d'un enfocament qualitatiu interdisciplinari i sistemàtic ha permès abordar el cas en tota la seva complexitat.
La informació recollida permet afirmar la versatilitat del ioga com a activitat que en sintonia amb l'ideal rehabilitador ofereix eines per a la millora del benestar corporal, psicològic i emocional de l'intern en el context penitenciari, tot i que cal ser prudents en les interpretacions ateses les limitacions temporals del projecte i l'absència de recerques precedents a Catalunya sobre aquesta qüestió.
Recerca en castellà [PDF, 0,82 MB]
Ioga / presons / rehabilitació / regulació emocional
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 13 de desembre de 2016
La finalitat d'aquest estudi és conèixer quines són les singularitats de la província de Tarragona respecte a les característiques de les persones ateses, del seu entorn sociofamiliar, dels agents que intervenen, dels fets delictius comesos, de les mesures imposades i quina és la taxa de reincidència i comprovar fins a quin punt hi ha diferències respecte Lleida i Girona.
Aquesta primera part recull els resultats de justícia juvenil i està previst l'any que ve completar l'informe amb els resultats de les mesures penals alternatives.
L'encàrrec el va fer el Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada, a demanda dels Serveis Territorials de Justícia a Tarragona, a la Universitat Rovira i Virgili.
L'estudi és fonamentalment descriptiu i exposa les característiques sociofamiliars, sociodemogràfiques, personals, criminògenes i de resposta judicial i penal que han tingut els joves atesos a Justícia Juvenil a Tarragona, Lleida i Girona.
S'estudien els casos que van finalitzar una causa judicial l'any 2010 (N=1.437) i se'ls ha seguit fins el 31 de desembre de 2013, per saber si han tornat a reincidir.
També es compara entre els diferents territoris i amb les característiques de la població infantil i juvenil (entre 0 i 18) a les 3 províncies.
S'han recollit també dades de l'evolució dels indicadors del sistema d'execució penal dels anys 2010 fins el 2013 i dades macrosocials dels diferents àmbits socials (ensenyament, salut, demogràfiques, laborals, etc.).
Juntament amb la part quantitativa, l'estudi té una part qualitativa feta a partir de les entrevistes amb informants claus del sistema penal juvenil, diferents operadors jurídics i del sistema d'execució penal.
Els resultats donen molta informació comuna i particular de cadascun dels 3 territoris estudiats i permeten una amplia visió del fenomen amb la possibilitat d'entendre i atendre les singularitats i particularitats de cada territori.
Recerca en català [PDF, 971 KB]
Recerca en castellà [PDF, 1 MB]
Justícia juvenil / adolescència / Tarragona / execució penal
La reforma del Codi Penal en matèria de trànsit del 2007 va suposar un increment dels penats per conducció temerària.
La conducció sota la influència de begudes alcohòliques representa aproximadament el 50% de les condemnes, i és causant del voltant del 30% dels accidents anuals.
L'objectiu d'aquesta recerca és identificar els factors de risc de la conducció sota la influència de l'alcohol, i conèixer quines són les creences associades a aquesta conducta en penats per aquest delicte.
Aquest estudi s'ha basat en la Teoria de la Conducta Planificada (TPB), que és un model àmpliament utilitzat a nivell internacional en la recerca de la conducció de risc.
S'ha dissenyat un protocol que inclou actituds, normes subjectives, control percebut, personalitat (Model dels Cinc Factors, percaça de sensacions i impulsivitat) i desajust social, a més de variables sociodemogràfiques i hàbits de conducció.
Hem avaluat un grup de penats per conducció sota la influència de l'alcohol complint una mesura penal alternativa, entre l'1 de novembre del 2013 i el 31 d'octubre del 2014, i un grup de conductors generals sense condemnes prèvies per conducció temerària.
Els resultats validen la utilitat de la TPB en penats per conducció sota la influència de l'alcohol, i permeten identificar els factors associats a aquesta conducta.
La personalitat permet diferenciar els penats dels conductors generals, però no explica la intenció de conduir sota la influència de l'alcohol.
Aquests resultats representen un primer pas per al disseny de noves intervencions adaptades als factors de risc específics de cada grup.
Alcohol / delictes de trànsit / mesures penals alternatives / tractament / Teoria de la Conducta Planificada / programa d'intervenció
El Servei de Mediació Intrajudicial Social (SMIS) és un projecte que neix amb la voluntat d'introduir la pràctica de la mediació com una nova eina de resolució de causes en l'àmbit judicial social.
Aquest projecte forma part d'un pla pilot que s'inicia des de l'Observatori de la Mediació de la Universitat de Barcelona i amb el suport del Consell General del Poder Judicial, aquestes dues entitats han estan treballant per introduir la mediació intrajudicial com un element de millora i modernització de l'Administració de Justícia.
La mediació en l'àmbit laboral, com a sistema alternatiu de resolució de conflictes, que es presenta mitjançant aquest projecte es planteja per donar una opció més dels ciutadans quan tenen una causa oberta i busca aconseguir 3 objectius: donar una resposta més àgil i ràpida a determinades causes, aconseguir que les parts d'una causa participin en la solució del seu cas i obtenir sentències en que tothom se senti guanyador i, per tant, que siguin perdurables en el temps i que no generin altres conflictes.
Les matèries susceptibles a ser derivades a l'SMIS són la vulneració de drets fonamentals, les mesures de conciliació de la vida familiar i laboral, les modificacions substancials de les condicions de treball, les vacances i el reconeixement de drets.
Mediació / mediació laboral / conflictes laborals / intrajudicial / ADR
La clàusula rebus sic stantibus s'ha configurat tradicionalment com una creació jurisprudencial que s'ha caracteritzat per la possibilitat de revisar el contracte quan, com a conseqüència d'una alteració sobrevinguda en les circumstàncies que li van servir de base, es produeix una desproporció exorbitant entre les prestacions de les parts o la frustració de la finalitat del contracte.
Es tracta d'una figura que ha tingut una aplicació extremadament restrictiva per part dels tribunals, la qual cosa ha estat motivada, en gran part, per la prevalença del principi pacta sunt servanda o, el que és el mateix, per l'obligació de les parts de complir el contracte encara que aquest esdevingui més onerós.
Arrel de la crisi econòmica, en els darrers anys s'ha produït un ressorgir d'aquesta figura i una voluntat general de normalitzar-ne l'aplicació, que no implica fer-ne un ús generalitzat, sinó, simplement, més flexible.
En l'àmbit espanyol, aquest fet s'ha posat de manifest, no només per l'aparició de propostes de regulació positiva de la clàusula rebus sic stantibus, sinó també per la línia seguida per la recent jurisprudència del Tribunal Suprem, en què s'ha admès que una crisi econòmica com l'actual pugui donar lloc a una alteració extraordinària de les circumstàncies contractuals i, en conseqüència, a la possibilitat d'adaptar el contracte a la situació sobrevinguda.
Enfront d'aquest panorama social, legal i jurisprudencial l'objecte d'aquest treball és l'anàlisi de l'aplicació de la clàusula rebus sic stantibus en període de crisi econòmica, per tal de valorar si realment aquesta crisi conduirà a una reconfiguració definitiva de la figura.
Recerca en català [PDF, 0,86 MB]
Dret / Dret civil / Dret civil de Catalunya / Dret d'obligacions i contractes / Teoria general de les obligacions
Aquest estudi pretén identificar quines són les causes que porten les parts d'una mediació a desistir d'un procés que prèviament ja havien acceptat, per poder dissenyar actuacions precises des del Centre de Mediació de Dret Privat enfocades a reduir la incidència d'aquest fenomen.
L'univers de la recerca el conformen els expedients de mediació gestionats des del Centre de Mediació de Dret Privat de Catalunya l'any 2014.
L'estudi defineix el marc teòric i conceptual del desistiment en mediació i la seva traducció jurídica i dedica una atenció especial al principi de voluntarietat de la mediació, fonament sobre el qual reposa el dret de les parts de desistir de la mediació en qualsevol moment.
Metodològicament, en l'univers de casos estudiats es diferencien tres blocs segons el moment en què es produeix el desistiment: abans de designar mediador/a; després de designar mediador/a i abans d'iniciar-se la mediació, i un cop ja s'ha iniciat la mediació i se n'ha fet una única sessió.
Per al treball de camp s'utilitza la base de dades del Centre de Mediació de Dret Privat i s'empra una enquesta quantitativa telefònica adreçada a les parts i una d'escrita adreçada per correu electrònic als/a les mediadors/ores.
Finalment, la present recerca permet fer una anàlisi específica del desistiment en mediació que es produeix en un context judicialitzat i del que es produeix quan encara no s'ha accentuat l'escalada del conflicte associada a aquella judicialització, i permet analitzar comparativament les dades observades en aquests dos contextos, tant pel que fa a les seves semblances (així, la naturalesa multicausal del desistiment en bona part dels casos) com a les seves diferències (així, l'accentuació del posicionament de les parts en un context judicial i la caiguda).
Recerca en català [PDF, 1,24 MB]
Desistiment / mediació / conflicte / persones mediadores / acords / confidencialitat / neutralitat / imparcialitat / voluntarietat / persones / judici / advocats/advocades / sessió informativa / causa
L'Equip d'Assessorament Tècnic en l'Àmbit de Família (EATAF), està format per treballadors socials i psicòlegs i té com a objectiu principal assessorar als jutges, amb relació a procediments judicials en l'àmbit de família, sempre que hi hagin menors implicats.
L'any 2008, es va realitzar una investigació per avaluar l'impacte dels informes emesos per l'EATAF en les resolucions judicials.
Els resultats obtinguts indicaren una elevada concordança en les propostes efectuades pel Servei i les recollides en les resolucions judicials.
En aquests moments, emergeix l'interès de conèixer també el grau de satisfacció de la població atesa, ja que aquesta tasca d'assessorament a la instància judicial es concreta mitjançant un procés d'intervenció amb famílies, el qual implica, entre d'altres eines metodològiques, entrevistes valoratives i psicosocials.
En aquest sentit, s'ha cregut oportú dur a terme un treball d'investigació que doni compte del grau de satisfacció de les persones usuàries d'aquest servei, ateses les característiques de la relació que s'estableix amb els professionals i de l'impacte que aquesta intervenció pot arribar a tenir en la família usuària.
A partir de les conclusions d'aquest estudi, es pretén objectivar i aprofundir en els elements a tenir en compte de cara a la millora del servei que rep el ciutadà.
Recerca en català (PDF, 0,62 MB)
EATAF / assessorament judicial / avaluació de la qualitat / servei públic / satisfacció
La neurociència podria considerar-se una ciència emergent.
Inclou vàries àrees de coneixement: la psiquiatria (forense), psicologia (forense), tècniques de neuroimatge, la genètica o la neurologia entre d'altres.
No obstant, la Teoria de l'Evolució i els estudis en genètica podríem considerar que han jugat un paper especialment rellevant per a configurar les anomenades Ciències de la Conducta.
A l'àmbit del dret, la imputabilitat i capacitat són conceptes fonamentals que cal valorar en cada cas amb molta cura ateses les conseqüències que se'n deriven.
Els metges forenses com a tècnics al servei de l'Administració de Justícia, en fan una valoració pericial i objectiva.
Actualment, els avenços tècnics han de permetre fer una valoració àmplia d'aquests conceptes.
Les proves de neuroimatge o els estudis genètics, per exemple, poden aportar informació fonamental que permetin entendre perquè un individu pot desenvolupar una determinada conducta.
A partir d'aquí cal aplicar aquests aspectes a l'àmbit jurídic.
Els objectius d'aquest estudi serien doncs:
Fer una actualització científica àmplia en relació a l'aplicació de les neurociències en el camp del dret, centrant-nos en els conceptes jurídics d'imputabilitat i capacitat.
Promoure i difondre en l'àmbit del Dret i Criminologia, Psicologia i Psiquiatria forenses, i Medicina Forense, els avenços en neuroimatge, neurologia i neuropsicologia i les seves aplicacions pericials tant a nivell penal com civil.
En relació a les conclusions a les quals s'ha arribat, serien les següents:
1.- Les neurociències constitueixen un grup multidisciplinar de ciències les quals poden realitzar aportacions rellevants a l'àmbit del Dret.
2.- Les investigacions neurocientífiques avancen de tal manera, que cada cop s'obtenen dades més objectives que permeten avaluar i explicar la conducta humana.
3.- Aquests resultats necessàriament caldrà valorar-los i tenir-los en compte en els diferents àmbits del Dret doncs poden permetre reevaluar els criteris jurídics de la imputabilitat i capacitat.
Neurociències / psicopatia / psicosi / neuroètica
Un gran percentatge de les morts naturals tenen l'origen en alteracions de la funció cardíaca (arítmia) i són causades per una malaltia hereditària, que pot romandre sense diagnosticar, posant els membres de la família en situació de risc.
Donat que es tracta de malalties que es transmeten per l'herència, coneixem que familiars del subjecte mort objecte d'estudi, poden patir o ser portadors de la malaltia i l'única manera de diagnosticar la malaltia cardíaca en el cadàver, que no l'arítmia, consisteix en practicar estudis genètics de malalties cardiovasculars, és a dir, diagnosticar les alteracions genètiques vinculades a malalties cardíaques que es coneix que provoquen arítmia i mort.
És, doncs, rellevant que des del servei de Patologia Forense (SPF) de l' Institut de Medicina Legal i Ciències Forenses de Catalunya (IMLCFC) procedim a la detecció dels casos susceptibles d'estudi amb la finalitat d'establir contacte amb la família per a derivació a l'àmbit cardiològic assistencial.
D'aquesta manera l'objectiu principal és avaluar la capacitat de resposta del SPF de l'IMLCFC davant dels resultats positius als estudis genètics de malalties cardíaques causants de mort sobtada.
El treball s'organitza en diverses fases: la recollida dels casos que tenen els criteris d'inclusió en l'estudi de mort sobtada d'origen cardíaca; la recepció dels resultats genètics, separant els positius dels negatius; la localització de les famílies i l'entrevista posterior i, finalment, la seva derivació al Centre de Genètica Cardiovascular.
Es van rebre 52 casos positius, dels quals, es va localitzar la família en 21 casos i es va realitzar l'entrevista en 20 casos.
17 d'aquest van ser derivats per a estudi genètic al Centre de Genètica Cardiovascular.
Això vol dir que el 32,69 % del casos positius han estat derivats per a estudi familiar.
Recerca en català [PDF, 0,34 MB]
L'equilibri econòmic entre les prestacions, aparent o inicial, es trenca a causa de la situació de dependència d'una de les parts, a causa del valor atribuït al bé alienat, o bé perquè les circumstàncies han variat de forma totalment inesperada.
En tots aquests casos, cal preveure mecanismes alternatius adreçats a conservar i a adaptar el contracte, preferibles a la solució antieconòmica que representa la resolució del negoci.
El principi de conservació del contracte justifica l'opció de redefinir l'equilibri patrimonial quan aquest es veu pertorbat per circumstàncies anteriors o sobrevingudes a la celebració.
El present estudi aborda les figures de l'avantatge injust, la rescissió per lesió i l'alteració sobrevinguda de les circumstàncies com a supòsits d'asimetria econòmica del contracte que condueixen a la seva revisió o ineficàcia.
Els remeis enfront l'asimetria es plantegen en clau conservativa atès que tant en els casos d'asimetria inicial com en els casos d'asimetria sobrevinguda, s'han ampliat i flexibilitzat els pressupòsits d'aplicació en les propostes de dret contractual europeu en les que s'emmiralla el dret civil català i també en l'aplicació jurisprudencial recent.
La finalitat del treball és definir i sistematitzar el principi de conservació del contracte en el marc del futur dret contractual català -de moment fragmentària però decisivament favorable a la seva incorporació- a partir de la proposta d'incorporació i optimització de les figures jurídiques que permeten recuperar la simetria econòmica, tot adaptant i conservant el contracte asimètric.
Risc contractual / pacta sunt servanda / conservació del negoci jurídic / rebus sic stantibus / alteració sobrevinguda de les circumstàncies / equilibri contractual / justícia contractual / constitucionalització del dret privat / rescissió per lesió ultra dimidium / avantatge injust / explotació injusta / renegociació contractual / adaptació del contracte
La Llei 19/2015 introdueix al Codi civil de Catalunya dues noves formes d'accés a la propietat de determinats béns mobles i de béns immobles, entre ells, l'habitatge: la propietat compartida, que suposa l'adquisició progressiva d'un bé, alhora que es pot utilitzar la totalitat d'aquest; i la propietat temporal, que implica l'adquisició de la totalitat d'un bé però durant un termini determinat (fins a 99 anys).
La novetat de la regulació d'ambdues figures, que trenca amb l'opinió de que la propietat ha de ser necessàriament absoluta i perpètua, fa que sigui important la seva anàlisi jurídica i sistemàtica, de manera que el present projecte ofereix els primers comentaris a l'articulat de la regulació de les tinences intermèdies.
A més a més, per a facilitar la seva aplicació pràctica, s'analitzen també la possibilitat del seu ús en polítiques d'habitatge social així com la seva tributació.
Com a resultat, s'han elaborat uns comentaris exhaustius a la regulació de les tinences intermèdies conforme la Llei 19/2015 i el Pla per al Dret a l'Habitatge i s'han afegit clàusules d'estil per a realitzar sengles contractes de propietat compartida o de propietat temporal.
Tot i que s'apunten algunes recomanacions per a millorar la seva regulació, es tracta d'una normativa molt completa i innovadora que pot afavorir l'accés a l'habitatge, entre d'altres béns, d'una manera estable, flexible i assequible.
Habitatge / assequibilitat / propietat compartida / propietat temporal / dret civil / tinences intermèdies / pla pel dret de l'habitatge / estabilitat / flexibilitat / domini / protecció oficial / habitatge social
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 9 de desembre de 2014
Des de la comunitat científica s'ha posat de manifest la necessitat d'avaluar els programes d'intervenció per a la millora de la parentalitat, especialment en el context de la infància i adolescència en risc.
En aquesta recerca es presenten els resultats de l'avaluació del programa Límits aportant evidències d'eficàcia i efectivitat, que permeten identificar i descriure les seves fortaleses, així com també aquells elements que poden ser objecte de millora.
El programa Límits és una proposta estructurada d'intervenció preventiva de caire selectiu amb grups de famílies de joves d'entre 14 i 18 anys que passen pel circuit de la justícia juvenil.
El programa ha estat funcionant des del 2007, en diverses edicions, a tot el territori català aplegant una experiència i trajectòria remarcable que ha incidit en 351 persones i 245 famílies.
El programa consta de vuit sessions en grup d'entre dotze i quinze participants, dinamitzat per dos monitors, en les que es treballen diferents estratègies a partir de l'abordatge de continguts relacionats amb les relacions i els lligams, la comunicació, els conflictes, l'establiment de normes i la disciplina.
Per dur a terme l'avaluació del programa Límits s'ha partit d'un disseny quasi-experimental, pretest–postest aplicat a un grup programa (GP) i a grup col·laborador (GC) i de manera diferida (dos mesos després de la seva finalització) només al GP per constatar si s'han assolit els resultats previstos.
Quan s'analitza l'evolució del GP s'observen millores en les habilitats d'autocontrol de les emocions, el reforç positiu i les relacions familiars.
Tanmateix, des del punt de vista de les famílies no s'han observat canvis significatius en la millora de la percepció d'auto eficàcia del rol parental respecte el GC abans i després del programa.
La percepció majoritària és que els objectius que planteja el programa són excessivament ambiciosos i en conseqüència, difícilment assolibles.
Els responsables consideren que, en alguns casos, el perfil de famílies derivades al programa no és el més adequat perquè presenten problemàtiques molt més agudes a les desitjables per aquest tipus d'intervenció.
Com a punts forts, es destaca que el programa és útil als ulls dels responsables i tècnics perquè genera una presa de consciència del problema i de la necessitat de canvi per part de les famílies.
Els participants diuen transferir a la vida real algunes habilitats apreses especialment la comunicació i millora de les relacions familiars.
Els tècnics aplicadors coincideixen amb la percepció de les famílies tot i declarar percentatges lleugerament inferiors.
També és vist com un complement professional a la seva tasca que ajuda a fer un millor seguiment dels casos, i permet seguir treballant amb posterioritat amb les famílies.
Recerca en castellà [PDF, 1,76 MB]
justícia juvenil / educació pares / joves / família / medi obert