projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Exposició del fons d'art de La Passió d'Olesa de Montserrat.
La Passió d'Olesa de Montserrat és un espectacle teatral que té els seus inicis en les representacions religioses i populars de l'edat mitjana, encara que els primers documents conservats sobre aquesta passió concreta daten del segle XVI.
Aquestes manifestacions, que giren al voltant de la vida, la mort i la resurrecció de Jesús, s'han anat perpetuant al llarg dels segles amb un arrelament tan extraordinari que encara avui s'expressen públicament, no només a Olesa sinó a altres poblacions catalanes, així com a molts altres indrets del món; de vegades sota formes bàsicament teatrals, de vegades sota formes més litúrgiques o rituals.
El fenomen és extens i permet múltiples aproximacions, des de la teologia a l'antropologia cultural fins a la filologia, tot passant per la dramatúrgia.
Cada Passió té la seva història, la seva personalitat, les seves peculiaritats.
Inauguració dijous, 4 de març, a les 19.30 h
Dels molts aspectes que podrien anotar-se a propòsit de la Passió olesana, ens interessa ara la relació d'aquest espectacle amb la història i l'evolució del cartellisme, des de finals del segle XIX fins a començaments del segle XXI.
Efectivament, a partir de la documentació conservada, dotzenes de cartells que anuncien les dades bàsiques de les representacions, pot establir-se perfectament un recorregut paral·lel entre l'evolució dels plantejaments teatrals, en el sentit més ampli dels termes, i els canvis del disseny gràfic aplicats al cartellisme.
Aquesta exposició al Palau Robert de Barcelona mostra una part d'aquest trajecte, la que podria considerar-se com a darrera etapa, la de l'últim canvi de segle, el pas del XX al XXI.
Quan l'any 1987 va inaugurar-se el nou teatre de La Passió d ́Olesa (l'anterior havia quedat absolutament destruït el 1983 a causa d ́un incendi), tres col·laboradors de l'entitat van tombar cap a l'art contemporani amb el doble objectiu de publicitar l'espectacle teatral i crear un fons d'art plàstic al voltant del tema de la passió.
La resposta va ser extraordinària: 1987 Joan Pere Viladecans, 1988 Jordi Fornas, 1989 Frederic Amat, 1990 Joan Josep Tharrats, 1991 germans Castells Planas, 1992 Antoni Llena, 1993 Albert Ràfols Casamada, 1994 Josep Maria Subirachs, 1995 Joan Hernàndez Pijuan, 1996 Josep Guinovart, 1997 Antoni Clavé, 1998 Antoni Tàpies, 1999 Rafael Bartolozzi, 2000 Perejaume, 2001 Modest Cuixart, 2002 Robert Llimós, 2003 Arranz Bravo i 2004 Francesc Artigau.
Divuit interpretacions lliures al voltant del tema de la passió, religiosa, vital, estètica.
Divuit propostes molt diferents pel que fa a tècniques i materials, des de l'acrílic fins a la fotografia, passant per l'oli, el collage, el carbó o els llapis.
Divuit maneres d ́expressar la relació entre l'art i la passió.
Divuit actes de generositat creativa a canvi de convertir-nos en receptors actius.
Exposició oberta al públic del 12 de maig al 30 de juny de 2004
"Dalí esdevingué una curiosa barreja de localisme exacerbat i frenètic i de dandisme cosmopolita, libèrrim i il·limitat.
És molt possible que a través d'aquesta classificació hagi realitzat l'ideal dels empordanesos il·lustrats, que està format de miopia i de presbícia, de proximitats i llunyanies, de l'obsessió per la cosa microgràfica i per l'espai dilatat".
"Lluny, els amics parlen de mi en veu baixa i fan esment de qualsevol fotesa que ens apropa.
Veig els rostres tranquils i els ulls encesos i escolto la remor de la conversa com un ressò del que jo escric".
Data i hora: dijous, 20 de maig a 19.30 h.
Josep Playà, periodista i comissari de l'any Dalí a Figueres
Síntesi de la conferència: Salvador Dalí va néixer a Figueres i va viure els primers vint-i-cinc anys de la seva vida entre aquesta ciutat i Cadaqués.
Després va continuar la seva carrera internacional a França i Estats Units, però mai va deixar de tornar a Portlligat, on tenia la seva única casa i taller, i en la darrera etapa de nou a Figueres on va crear el Teatre-Museu Dalí.
La seva relació amb l'Empordà es trasllada també a la seva obra pictòrica, literària, publicitària i cinematogràfica, de tal manera que no es pot entendre la seva iconografia sense conèixer aquest país.
Data i hora: dimarts, 8 de juny a 19.30 h.
Síntesi de la conferència: Estudi històric de la vida de Gala des de el seu naixement fins la seva mort, remarcant la importància que va tenir en el surrealisme francès, tant pictòric com literari, abans de conèixer a Salvador Dalí.
A partir de 1929, Gala coneix a Dalí i comparteix la seva vida amb ell fins el dia de la seva mort.
Vides en Positiu (Positive Lives) és un projecte fotogràfic internacional únic que descriu històries personals, vides de nens, dones i homes vivint o afectats pel VIH/SIDA, així com la varietat de les seves respostes positives.
Vides en Positiu, no és només una exposició: ha viatjat per diversos països dels 5 continents, vista per més de 4 milions de persones, ha esdevingut un centre de debat obert, un lloc per a l'educació i està pensada per despertar la consciència pública.
Les imatges i històries d'aquesta exposició s'uneixen per crear un poderós i emocionant testimoni d'individus que viuen amb el VIH/SIDA.
El valor i el lliurament total de les persones fotografiades aquí no es pot menysprear.
Estan disposats a compartir les seves històries per salvar la vida d'altres.
Vides en Positiu reconeix els drets de la gent seropositiva, i és per aquest motiu que cap material s'ha fet servir sense el permís de les persones que van prendre part a les fotos i les històries.
Enguany, coincidint amb la diada internacional de la lluita contra la SIDA l'1 de desembre, el Palau Robert - Centre d'Informació de Catalunya, inaugura aquesta mostra fotogràfica de la mà d'Ajuda en Acció.
Aquesta ONG organitza a més a més en el marc d'aquesta exposició, visites guiades i conferències per recordar-nos que estem encara lluny d'una solució definitiva i que cal educació, esforç i energia positiva per aturar la malaltia i les seves conseqüències.
Del 4 d'agost al 31 d'agost de 2004.
Homenatge a Juli Soler i Santaló
L'exposició té una triple intenció:
1. la primera és fer un homenatge al fotògraf pirinenc Juli Soler i Santaló
2. la segona és donar testimoni dels canvis als Pirineus des de Sant Pere de Rodes fins a la Vall d'Ansó en el decurs dels darrers cent anys;
3. la tercera és mostrar l'evolució tècnica de la fotografia
Per fer-ho s'han escollit 50 fotografies realitzades per Juli Soler i Santaló a la primera dècada del segle XX i s'han repetit des de mateix lloc i perspectiva al llarg de 2003.
Els autors de les fotografies actuals de l'exposició són Josep Maria Sala i Albareda antic president del CEC i Ton Abel i Bonada ex-director de l'Arxiu Fotogràfic del CEC, fotògraf reconegut i com l'anterior, veritable enamorat dels Pirineus.
Juli Soler i Santaló va néixer a Barcelona, el 1865.
Aviat, la natura i la muntanya el van atreure.
Les primeres excursions les va fer amb amics del CEC per les muntanyes del Montseny i de les Guilleries però de seguida va sentir l'atracció de l'alta muntanya i de l'excursionisme esportiu, en lloc del cultural que era més comú a finals del segle XIX.
L'atracció per l'Alt Pirineu el va portar pels Pallars i la Vall d'Aran, que va ser un dels seus indrets predilectes per fer excursions.
Va publicar la primera guia monogràfica de la Vall d'Aran el 1906.
Es tracta d'una obra completa que comprèn aspectes històrics, culturals i geogràfics, així com una diversitat d'itineraris que permeten arribar des dels cims més alts, als racons més amagats de la Vall.
En reconeixement Juli Soler va ser nomenat fill predilecte de la Vall d'Aran.
Juli Soler i Santaló va recórrer els Pirineus direcció ponent partint de la Vall d'Aran, i així va trepitjar els cims més alts i totes les valls aragoneses fins al límit amb Navarra.
Van ser molt apreciades les conferències pronunciades al local social del CEC, que sempre acompanyava d'excel·lents fotografies.
Dels textos d'aquestes conferències es van editar les monografies sobre les valls de Gistain, Vió i Puértolas, Broto, Bielsa, Tena, Canfranc i Aisa.
El massís de la Maladeta va ser una de les seves fites més volgudes.
Gràcies a la seva insistència va aconseguir la cessió d'un terreny a la partida de la Renclusa, al terme municipal de Benasc.
Va fer els plànols del refugi i amb l'ajuda del seu bon amic i guia local José Sayo, va començar la construcció del refugi l'estiu de 1913.
La seva inauguració es produí l'estiu del 1914 pocs mesos després de la seva mort prematura el 30 d'abril de 1914, i roman des d'aleshores com un record a la seva memòria.
Del 7 al 29 de maig de 2005 a les Cotxeres del Palau Robert
Inauguració i celebració de la Jornada del Dia Internacional de les Famílies
Premi de la primera edició del Concurs de cartells del Dia Internacional de les Famílies
El Cartell guanyador d'aquest any 2005 és obra de Maria Luz Lorda i Yúfera, jove publicista i relacions públiques de Barcelona.
L'autora explica que el seu objectiu ha estat simbolitzar els diferents membres d'una família mitjançant un estri personal i sempre present al lavabo d'una casa: el raspall de dents.
Per simbolitzar la diversitat familiar, ha plasmat tots els raspalls de dents amb diferents formes i colors.
L'acte de lliurament del premi tindrà lloc el proper dissabte, 7 de maig, a les 10,00 h a la Sala d'Actes de les Cotxeres, del Palau Robert de Barcelona.
Recull d'imatges sobre la vida dels nens i les nenes arreu del món, amb l'objectiu de mostrar gràficament la situació dels drets de la infància en el món.
Aquestes representacions, com la pròpia realitat, a vegades són alegres i d'altres tristes.
Amb l'objectiu de commemorar el 15 de maig, Dia Internacional de les Famílies, que va ser establert per les Nacions Unides l'any 1994, la Secretaria de Famílies i d'Infància del Departament de Benestar i Família, ha planificat diverses activitats arreu de Catalunya durant aquest mes de maig.
Entre aquestes activitats es troba l'exposició de fotografia que ha estat organitzada en col·laboració amb Save The Children.
Foto: Ricky Dàvila De Txernòbil a Cuba
El 1919 es crea a Londres la primera organització Save the Children per a ajudar els milions d'infants refugiats i desplaçats per tota Europa després de la Primera Guerra Mundial.
L'organització té, doncs, més de 85 anys d'història.
Des dels seus inicis es va constituir en organització pionera en la defensa dels drets de la infància i portaveu dels menors.
Actualment compta amb organitzacions membres a 27 països del món.
Save the Children elaborà, per exemple, la primera Declaració de Drets del Nen, coneguda com la Declaració de Ginebra i aprovada per la Societat de Nacions el 1924, antecedent històric immediat de la vigent Convenció sobre els drets de l'Infant ratificada per l'ONU el 1989.
De ben segur que quan un infant pateix, una família, una mare, un pare pateixen també.
Tant les Institucions, com moltes ONG de tot el món, treballen activament per convertir, de mica en mica, el respecte als drets fonamentals de les persones i, especialment, dels infants, en una realitat.
Els drets dels infants també són drets humans, i han de ser especialment protegits.
El destí d'un infant acompanya moltes vegades el destí de la seva família.
Les fotografies presentades ens ajuden a prendre consciència del món que ens envolta: reflectir el patiment infantil al món; les guerres que afecten cada vegada més la població civil; l'existència dels nens i les nenes soldats; les mines pensades especialment per danyar la població civil; el treball infantil; la violència a tots nivells, en resum, ens mostra la infància menys afavorida i les seves famílies.
RBA organitza com a activitats paral·leles de l'exposició les següents conferències i diàlegs, oberts al públic en general i que tindran lloc a les 19.30 h a la sala Gran de les cotxeres del Palau Robert.
La transformació dels productes en l'elaboració de les receptes està lligada a les lleis de la física i de la química.
El Taller de Alicia ens ho explicarà.
9 de juny - Els crítics gastronòmics.
Carme Casas i Narcís Comadira; amb el contrapunt de Ramon Freixa, la perspectiva del cuiner.
Són els crítics gastronòmics els inductors de les modes en el menjar?
Una reflexió de crítics com la Carme Casas i Narcís Comadira, sobre la importància i la influència de la crítica en l'exaltació o la caiguda d'un coc i en el desenvolupament de les tradicions culinàries.
I tot plegat amanit amb el contrapunt de la perspectiva d'un cuiner, en Ramon Freixa.
14 de juny - Metafísica del vi.
Els secrets del vi explicat per reconeguts experts.
El vi és un dels majors plaers, i una de les grans indústries del país...
Què és el vi i en quina situació es troba?
16 de juny - El boom de la gastronomia catalana.
Isabel Galobardes, directora general de Turisme de la Generalitat de Catalunya i el Sr.
Jordi Portabella, Segon tinent d'alcalde de l'ajuntament de Barcelona.
Representants de diverses institucions plantejaran el present i el futur de la cuina catalana.
Fa deu anys que es parla de boom, i un boom és una cosa efímera.
Quines seran les polítiques públiques perquè la cuina catalana no perdi el lloc capdavanter que ara ocupa?
20 de juny - La cuina a les cases.
El canvis d'hàbits han trasbalsat les tradicionals menges familiars.
Què cuina i què menja la gent a casa seva?
Alguns exalten el producte com l'essència de la cuina.
Altres consideren que la importància de la cuina es troba en el procés d'elaboració dels plats i que el producte no és més important que la mà destra del cuiner.
Ho debatrem en aquesta xerrada.
27 de juny - L'arqueologia del gust o la cuina de l'àvia.
La cuina popular es confon sovint amb la cuina de l'àvia.
La cuina de l'àvia s'ha convertit en una marca de qualitat que empren alguns gastrònoms per desqualificar la cuina moderna.
28 de juny - Celtibèria show, maridatge hispànic.
Un recorregut amè i divertit per la cuina espanyola i els seus plats més tradicionals.
La truita de patates, el pernil, el xoriço, el formatge són plaers fonamentals i conformen el paisatge gustatiu dels habitants de la pell de brau.
4 de juliol - Escoles de cuina.
Tenen les escoles de cuina el pes específic que haurien de tenir?
¿Són les escoles de cuina els pilars fonamentals en la formació dels futurs professionals de la cuina?
Aquesta xerrada serveix per conèixer l'estat actual dels centres de formació dedicats a l'hoteleria.
14 de setembre - La cuina del pensament.
Josep Muñoz Redón, guanyador del Sent Soví 2004, fa un recorregut per la filosofia dels grans pensadors i la seva relació amb la gastronomia.
3 de octubre - La història del Bulli que mai us han explicat.
De la mà de Ferran Adrià i de Juli Soler, coneixerem la història real del ja mític temple culinari de Cala Montjoi.
Un homenatge a l'emblema de la nova gastronomia catalana.
Una exposició al Palau Robert mostra, a partir del 20 d'octubre, la vitalitat de l'ecodisseny català amb productes dissenyats amb criteris ambientals premiats en l'edició del 2017 del Premi Catalunya d'Ecodisseny.
Del 20 d'octubre al 19 de novembre, a la Sala 4
D'entre 115 candidatures presentades al premi del 2017 s'han premiat unes càpsules de cafè compostables de Cafès Novell; bateries portàtils biodegradables de Juan Pablo Esquivel, de l'Institut de Microelectrònica de Barcelona; accessoris i aparadors procedents de mobles descatalogats de BD Barcelona 1972; unes trampes ecològiques per a erugues de Laura Perdomo de l'Escola Superior de Disseny i Arts Plàstiques de Catalunya; el remolc adaptable Chuduku 2.0 d'Alesandro Asnaghi de l'IED Barcelona Escola Superior de Disseny, fet de peces d'altres vehicles; i un tap i una bossa per al vi fets de xarxes de pesca en desús recollides al Port de Barcelolna, de Iona Crasovan, de l'IED Barcelona Escola Superior de Disseny.
L'exposició vol apropar l'ecodisseny als professionals del disseny, als estudiants i a la població en general per difondre aquest concepte i promoure el consum de productes ecodissenyats.
La Generalitat de Catalunya organitza des de l'any 2001 un premi que distingeix els productes innovadors, de qualitat i ambientalment sostenibles per canviar els models de producció i de consum.
El Premi va néixer com a Premi Disseny per al Reciclatge, però des de l'any 2015 es van convertir en el Premi Catalunya d'Ecodisseny, tot i ampliant el seu abast per tal d'integrar tots els aspectes que intervenen en la sostenibilitat dels productes —estalvi de recursos, disseny de nous models de consum, optimització del fi de vida, etc.
Aquest Premi reconeix productes actualment en el mercat, productes en desenvolupament i estratègies de foment de productes, que estiguin dissenyats per millorar el comportament ambiental dels productes i serveis al llarg del seu cicle de vida, i té com a objectiu incentivar la incorporació de l'ecodisseny per impulsar la fabricació i el consum de productes i serveis sostenibles a Catalunya.
De fet, el Premi s'emmarca en l'Estratègia Catalana d'Ecodisseny ( Ecodiscat), impulsada pel Departament de Territori i Sostenibilitat.
Durant els tres dies del mercat, la Generalitat va instal·lar una carpa a la plaça de Santa Clara de Vic, amb els estands de diferents organismes de l'Administració i l'exposició "Per Osona, som-hi", que explicava els nous serveis, els nous projectes i les noves infraestructures que s'han posat en marxa a la comarca.
La carpa de la Generalitat va incloure els estands de la Delegació Territorial del Govern a la Catalunya Central, del Departament de Treball i de l'Institut Català del Sol (Incasòl).
En l'espai de la Delegació Territorial s'hi va instal·lar l'exposició, que va dedicar una atenció preferent a les obres de l'eix Vic-Olot portades a terme pel Departament de Política Territorial i Obres Públiques i, concretament, al tram de 19 quilòmetres entre Torelló i Sant Esteve d'en Bas que uneix les comarques d'Osona i de la Garrotxa a través del nou túnel de Bracons.
Aquest tram, inclòs en el Pla territorial de les Comarques Centrals aprovat el setembre passat, va ser inaugurat el 3 d'abril pel president de la Generalitat, José Montilla, acompanyat pel conseller de Política Territorial i Obres Públiques, Joaquim Nadal.
A més d'aquesta actuació, s'han iniciat els tràmits, en el marc del nou Pla de Rodalies Renfe, per desdoblar el tram Vic-Montcada de la línia ferroviària Barcelona-Puigcerdà, una de les reivindicacions històriques de la comarca.
També en l'àmbit de l'impuls del transport públic, s'ha aprovat el Pla director urbanístic de l'Eix Transversal Ferroviari, que unirà Vic amb Girona i Lleida; i s'ha augmentat la freqüència de la línia d'autobús Vic-Barcelona.
La mostra "Per Osona, som-hi" també va incloure les actuacions ens els àmbits de la gestió de l'aigua, la millora dels regadius i els camins rurals, la formació i les escoles, el sistema universitari, l'atenció a la gent gran, o els nous serveis de tipus social per a totes les etapes de la vida i l'aposta per una xarxa sanitària més personalitzada.
Igualment, va dedicar-hi un apartat que explicava la política de la Generalitat sobre l'habitatge, especialment l'adreçada als col·lectius més vulnerables com ara els joves, les famílies amb rendes més baixes i les persones amb risc d'exclusió.
Al Mercat del Ram hi havia un altre estand de la Generalitat, al recinte del Sucre, l'espai firal que concentrava l'oferta relacionada amb el món agrícola i ramader.
Aquest estand va difondre l'activitat desenvolupada pel Departament d'Agricultura Alimentació i Acció Rural a través de Prodeca (Promotora d'Exportacions Catalanes).
El Mercat del Ram de Vic és una de les fires més tradicionals de Catalunya i una de les més visitades.
És, alhora, un punt de trobada i de negoci del sector agrícola i ramader i una oferta cultural i lúdica per a tots els públics.
És la primera vegada que la Generalitat va reunir en la fira tortosina, en un mateix espai, els estands de set departaments, a més de l'exposició "Per les Terres de l'Ebre".
Va ser la primera vegada que la Generalitat va reunir en la fira tortosina, en un mateix espai, els estands de set departaments, a més de l'exposició "Per les Terres de l'Ebre".
L'espai de la Generalitat va ocupar 238 metres quadrats i va incloure els estands de l'Agència Catalana del Consum (del Departament d'Economia i Finances), del Departament de Governació i Administracions Públiques, de l'Incasòl (l'Institut Català del Sòl, del Departament de Política Territorial i Obres Públiques), del Departament d'Educació, de Prodeca (Promotora d'Exportacions Catalanes, del Departament d'Agricultura, Alimentació i Acció Rural), del Departament de Treball i de la Gastroteca (del Departament d'Innovació, Universitats i Empresa).
També hi havia l'exposició "Per les Terres de l'Ebre", a l'estand de la Delegació Territorial del Govern, del Departament de la Vicepresidència, amb informació sobre els projectes en curs i sobre els serveis i les infraestructures que s'han posat en marxa a les comarques ebrenques per donar resposta a les necessitats creixents de la regió.
L'economia de les Terres de l'Ebre ha experimentat un creixement d'un 11,9 per cent entre els anys 2000 i 2006, cosa que representa més del doble del creixement global del país.
I la darrera dècada la població ha augmentat prop de 34.000 persones.
Del 2004 al 2010 s'hi hauran creat, construït, ampliat i millorat 31 centres sanitaris, 79 escoles i llars d'infants i 7 biblioteques, i s'hi hauran triplicat les places a residències per a la gent gran.
A més, aquest any començaran les obres de l'edifici de la Universitat Rovira i Virgili i les de la nova seu territorial de la Generalitat, tots dos a Tortosa, i les del polígon industrial Catalunya Sud.
Aquest polígon, situat entre l'Aldea i Tortosa, és una de les apostes més importants de desenvolupament del Govern, amb el qual es posarà a disposició del sector empresarial 450 hectàrees de sòl industrial.
La mostra "Per les Terres de l'Ebre" també va incloure les maquetes de la universitat, de la nova seu territorial de la Generalitat i de "lo passador", el futur pont sobre l'Ebre que comunicarà Sant Jaume d'Enveja i Deltebre.