Aprovació del text refós de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor
Obligacions de l'assegurador i del perjudicat
Convenis d'indemnització directa.
Declaració amistosa d'accident.
Convenis d'assistència sanitària per a lesionats de trànsit
De l'exercici judicial de l'acció executiva
Procediment de mediació en els casos de controvèrsia
Despeses de la taxació judicial
Sistema per a la valoració dels danys i perjudicis causats a les persones en accidents de circulació
Criteris generals per determinar la indemnització del dany corporal
Principis fonamentals del sistema de valoració
Aplicació del sistema de valoració
Necessitat d'informe mèdic i deures recíprocs de col·laboració
Moment de la determinació de les circumstàncies per a la valoració del dany
Moment de determinació de la quantia de les partides indemnitzatòries
Indemnització mitjançant renda vitalícia
Modificació de les indemnitzacions fixades
Indemnització per lesions temporals en cas de mort del lesionat abans que es fixi la indemnització
Indemnització per seqüeles en cas de mort del lesionat després que s'hagi estabilitzat i abans que es fixi la indemnització
Indemnització de despeses en cas de mort del lesionat abans que es fixi la indemnització
Compatibilitat de la indemnització per als hereus amb la indemnització per als perjudicats per la mort del lesionat
Activitats essencials de la vida ordinària
Pèrdua de desenvolupament personal
Activitats específiques de desenvolupament personal
Ajudes tècniques i productes de suport per a l'autonomia personal
Regles per a la valoració del dany corporal
Indemnitzacions per causa de mort
Perjudici personal bàsic (disposicions relatives a la taula 1.A)
Valoració de les indemnitzacions per causa de mort
Perjudici personal particular (disposicions relatives a la taula 1.B)
Perjudici particular per discapacitat física, intel·lectual o sensorial del perjudicat
Perjudici particular per convivència del perjudicat amb la víctima
Perjudici particular del perjudicat únic de la seva categoria
Perjudici particular per mort del progenitor únic
Perjudici particular per mort de tots dos progenitors en el mateix accident
Perjudici particular per mort del fill únic
Perjudici particular per mort de víctima embarassada amb pèrdua del fetus
Perjudici patrimonial (disposicions relatives a la taula 1.C)
Concepte de lucre cessant en els supòsits de mort
Multiplicand en cas de víctimes amb ingressos de treball personal o en situació de desocupació
Multiplicand en el cas de víctimes amb dedicació exclusiva a les tasques de la llar de la unitat familiar
Multiplicand en el cas de víctimes amb dedicació parcial a les tasques de la llar de la unitat familiar
Variable relativa a pensions públiques a favor del perjudicat
Durada de la variable de dependència econòmica
Durada de la dependència econòmica del cònjuge vidu
Durada de la dependència econòmica dels fills, néts i germans
Durada de la dependència d'altres perjudicats
Valoració de les indemnitzacions per seqüeles
Perjudici personal bàsic (disposicions relatives a la taula 2.A)
Regles d'aplicació del perjudici psicofísic, orgànic i sensorial
Seqüeles agreujants d'estat previ
Perjudici estètic de les seqüeles
Regles d'aplicació del perjudici estètic
Règim de valoració econòmica de les seqüeles
Perjudici personal particular (disposicions relatives a la taula 2.B)
Danys morals complementaris per perjudici psicofísic, orgànic i sensorial
Danys morals complementaris per perjudici estètic
Perjudici moral per pèrdua de qualitat de vida ocasionada per les seqüeles
Mesurament del perjudici per pèrdua de qualitat de vida
Perjudici moral per pèrdua de qualitat de vida de familiars de grans lesionats
Pèrdua de fetus a conseqüència de l'accident
Perjudici patrimonial (disposicions relatives a la taula 2.C)
Despeses previsibles d'assistència sanitària futura
Rescabalament de les despeses d'assistència sanitària futura en l'àmbit hospitalari i ambulatori
Rehabilitació domiciliària i ambulatòria
Ajudes tècniques o productes de suport per a l'autonomia personal
Perjudici patrimonial per l'increment de costos de mobilitat
Concepte d'ajuda de tercera persona
Necessitat d'ajuda de tercera persona
Substitució de la indemnització d'ajuda de tercera persona per atenció sanitària o sociosanitària de la víctima
Determinació del nombre d'hores necessàries d'ajuda de tercera persona
Moment de determinació del nombre d'hores necessàries i factors d'increment posterior
Determinació de la quantia indemnitzatòria mitjançant multiplicand i multiplicador
Còmput d'ingressos del lesionat per treball personal
Multiplicand d'ingressos per treball personal
Lesionats pendents d'accedir al mercat laboral que tenen menys de trenta anys
Multiplicand en cas de lesionats amb dedicació a les tasques de la llar de la unitat familiar
Indemnitzacions per lesions temporals
Article 134 - Subsecció tercera
Valoració de la indemnització per lesions temporals
Indemnització per traumatismes de poca gravetat a la columna vertebral
Perjudici personal bàsic (disposicions relatives a la taula 3.A)
Perjudici personal particular (disposicions relatives a la taula 3.B)
Graus del perjudici personal per pèrdua temporal de qualitat de vida
Mesurament del perjudici personal per pèrdua temporal de qualitat de vida
Perjudici personal particular causat per intervencions quirúrgiques
Perjudici patrimonial (disposicions relatives a la taula 3.C)
Despeses d'assistència sanitària
Despeses diverses indemnitzables
Aquest Reial decret legislatiu té per objecte aprovar un text refós de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor, que dóna compliment al mandat conferit al Govern per la disposició final primera de la Llei 34/2003, de 4 de novembre, de modificació i adaptació a la normativa comunitària de la legislació d'assegurances privades.
Aquesta disposició final autoritza el Govern perquè, en el termini d'un any des de l'entrada en vigor de la Llei 34/2003, de 4 de novembre, elabori i aprovi un text refós de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor, que substitueixi el que aprova el Decret 632/ 1968, de 21 de març, que inclogui les modificacions introduïdes per lleis posteriors.
La delegació inclou la facultat de regularitzar, aclarir i harmonitzar els textos legals que s'han de refondre.
El Decret 632/1968, de 21 de març, va aprovar el text refós de la Llei 122/1962, de 24 de desembre, sobre ús i circulació de vehicles de motor.
Al llarg de la seva vigència aquest text refós ha estat objecte de diverses i profundes modificacions.
El Reial decret legislatiu 1301/1986, de 28 de juny, pel qual s'adapta el text refós de la Llei sobre ús i circulació de vehicles de motor a l'ordenament jurídic comunitari, que posteriorment va ser derogat per la Llei 30/1995, de 8 de novembre, d'ordenació i supervisió de les assegurances privades, va fer una nova redacció del títol I del text refós de la Llei sobre ús i circulació de vehicles de motor, aprovat pel Decret 632/1968, de 21 de març, amb la finalitat d'adequar-ne el contingut a la Directiva 72/ 166/CEE del Consell, de 24 d'abril de 1972, modificada per la Directiva 72/430/CEE del Consell, de 19 de desembre de 1972, i a la Directiva 84/5/CEE del Consell, de 30 de desembre de 1983, relatives a l'assegurament de la responsabilitat civil derivada de la circulació de vehicles automòbils i al control de l'obligació d'assegurar aquesta responsabilitat (primera i segona directives de l'assegurança d'automòbils).
La incorporació d'aquestes normes comunitàries exigia, d'una banda, l'adaptació de la cobertura de l'assegurança obligatòria d'automòbils a l'àmbit territorial dels estats membres, exigència que en part havia tingut lloc a partir de l'adhesió d'Espanya a les Comunitats Europees, i, d'una altra, la subscripció obligatòria d'una assegurança de responsabilitat civil que, en els termes i amb l'extensió que preveu la normativa comunitària, cobrís tant els danys corporals com els materials.
Igualment, els estats membres havien de constituir o reconèixer un organisme que tingués per missió reparar, almenys en els límits de l'assegurança obligatòria, els esmentats danys corporals o materials, en els casos que preveu la normativa comunitària, la qual cosa va obligar a revisar i ampliar les funcions del Consorci de Compensació d'Assegurances, entitat que al nostre país estava exercint la missió de l'organisme abans esmentat.
La Llei 21/1990, de 19 de desembre, per adaptar el dret espanyol a la Directiva 88/357/CEE, sobre llibertat de serveis en assegurances diferents de la de vida, i d'actualització de la legislació d'assegurances privades, va introduir petites modificacions en el títol II de la Llei sobre ús i circulació de vehicles de motor, que van afectar els articles 6, 12, 14, 16 i 17, i va derogar l'article 13.
La Llei 30/1995, de 8 de novembre, d'ordenació i supervisió de les assegurances privades, va incorporar al dret espanyol les normes incloses en una sèrie de directives comunitàries, entre aquestes, la Directiva 90/232/CEE del Consell, de 14 de maig de 1990, relativa a l'aproximació de les legislacions dels estats membres sobre l'assegurança de responsabilitat civil derivada de la circulació de vehicles automòbils (tercera Directiva de l'assegurança d'automòbils).
Aquesta tercera Directiva ampliava el sistema obligatori de cobertura en una assegurança molt sensible socialment, atesa la importància creixent de la circulació de vehicles de motor, així com de les responsabilitats derivades dels accidents ocasionats amb la seva utilització.
El règim de garanties inclòs en la norma comunitària suposava que, en l'àmbit dels danys en les persones, només els soferts pel conductor quedaven exclosos de la cobertura per l'assegurança obligatòria; que la prima única que se satisfà en totes les pòlisses de l'assegurança obligatòria cobreix, en tot el territori de l'Espai Econòmic Europeu, els límits legals d'aquell d'acord amb la legislació de l'Estat membre en què s'ocasiona el sinistre o, fins i tot, la de l'estacionament del vehicle, quan aquests límits siguin superiors; que en cap cas es pot condicionar el pagament de la indemnització per l'assegurança obligatòria a la demostració que el responsable no la pot satisfer; i, finalment, que les persones implicades en l'accident puguin conèixer en el termini més breu possible l'entitat asseguradora que cobreix la responsabilitat civil del causant.
Tots aquests aspectes es van incorporar a través de la profunda modificació que la disposició addicional vuitena de la Llei 30/1995, de 8 de novembre, va portar a terme en el títol I de la Llei sobre ús i circulació de vehicles de motor, reorganizant-lo íntegrament, de manera que respongués al conjunt de les tres directives que han estat adoptades en aquesta assegurança.
A més, per aclarir-ne l'àmbit i ressaltar la importància dels canvis introduïts, en va modificar la denominació, que va passar a ser la de Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor.
Ja fora del marc d'adaptació a la normativa comunitària, la disposició addicional vuitena de la Llei 30/1995, de 8 de novembre, va incorporar a la ja Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor un annex amb el títol de «Sistema per a la valoració dels danys i perjudicis causats en les persones en accidents de circulació», que recull un sistema legal de delimitació quantitativa de l'import de les indemnitzacions exigibles com a conseqüència de la responsabilitat civil en què s'incorre amb motiu de la circulació de vehicles de motor.
Aquest sistema indemnitzatori s'imposa en tot cas, amb independència que hi hagi assegurança o no i dels límits quantitatius de l'assegurament obligatori, i s'articula a través d'un quadre d'imports fixats en funció dels diferents conceptes indemnitzables que, ateses les circumstàncies de cada cas concret i dins uns marges màxims i mínims, permeten individualitzar la indemnització derivada dels danys soferts per les persones en un accident de circulació.
Per tant, constitueix una quantificació legal del «dany causat» a què es refereix l'article 1.902 del Codi civil, i de la responsabilitat civil a què fa referència l'article 116 del Codi penal.
Finalment, la disposició addicional vuitena de la Llei 30/1995, de 8 de novembre, va afegir a la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor una disposició addicional relativa a la mora de l'assegurador.
L'adopció de la Directiva 2000/26/CE del Parlament Europeu i del Consell, de 16 de maig de 2000, relativa a l'aproximació de les legislacions dels estats membres sobre l'assegurança de responsabilitat civil derivada de la circulació de vehicles automòbils i per la qual es modifiquen les directives 73/239/CEE i 88/357/CEE del Consell (quarta Directiva sobre l'assegurança d'automòbils), va exigir la modificació d'una sèrie de normes legals, entre aquestes, novament la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor.
La Directiva té com a objectiu remoure les llacunes existents pel que fa a la liquidació de sinistres en els casos d'accidents de circulació ocorreguts en un Estat membre diferent del de residència del perjudicat, i són tres els mecanismes que preveu per complir la finalitat comentada: la figura del representant per a la tramitació i liquidació de sinistres al país de residència del perjudicat, la figura dels organismes d'informació i la figura dels organismes d'indemnització.
Aquesta modificació es va portar a terme mitjançant l'article 33 de la Llei 44/2002, de 22 de novembre, de mesures de reforma del sistema financer.
El dit precepte va modificar l'article 8 de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor i li va afegir un nou títol, el títol III, «Dels sinistres ocorreguts en un Estat diferent del de residència del perjudicat, en relació amb l'assegurament obligatori».
A més, l'article 11 de la Llei 44/2002, de 22 de novembre, va modificar la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor, per recollir les noves funcions del Consorci de Compensació d'Assegurances com a liquidador d'entitats asseguradores, pel fet d'haver estat suprimida per l'article 10 la Comissió Liquidadora d'Entitats Asseguradores i passar les seves funcions, patrimoni i personal a ser assumits pel Consorci des de l'entrada en vigor.
Més recentment, la Llei 34/2003, de 4 de novembre, de modificació i adaptació a la normativa comunitària de la legislació d'assegurances privades, ha reformat la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor.
Les modificacions introduïdes afecten l'article 3, per agilitar determinats aspectes del procediment per sancionar l'incompliment de l'obligació d'assegurar-se; l'article 8, per atorgar una garantia indemnizatòria al perjudicat resident a Espanya amb independència de l'Estat d'estacionament habitual del vehicle que, circulant sense assegurança, causa l'accident; i la tercera i última modificació té per objecte modificar la taula VI del sistema per a la valoració dels danys i perjudicis causats en les persones en accidents de circulació que figura com a annex de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor.
Junt amb les reformes abans esmentades, s'ha de considerar l'existència d'altres normes, amb incidència en el contingut de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor.
Així, la Llei 40/1998, de 9 de desembre, de l'impost sobre la renda de les persones físiques i altres normes tributàries, va afegir una disposició final, relativa a l'habilitació reglamentària.
La Llei 1/2000, de 7 de gener, d'enjudiciament civil, va declarar derogats els articles 17 i 18 i va modificar la disposició addicional.
La Llei 14/2000, de 29 de desembre, de mesures fiscals, administratives i de l'ordre social, va modificar l'article 1.4, a fi de precisar que no es consideren fets de la circulació els derivats de la utilització del vehicle de motor com a instrument de la comissió de delictes dolosos contra les persones i els béns.
La Llei 62/2003, de 30 de desembre, de mesures fiscals, administratives i de l'ordre social, va modificar l'article 3, relatiu a les conseqüències de l'incompliment de l'obligació d'assegurar-se.
El text refós també ha de recollir les conseqüències que, sobre l'aplicació dels factors de correcció sobre les indemnitzacions bàsiques per incapacitat temporal que recull la taula V del sistema per a la valoració dels danys i perjudicis causats en les persones en accidents de circulació, va suposar la Sentència del Tribunal Constitucional 181/2000, de 29 de juny, que va declarar-ne la inconstitucionalitat en els casos en què la causa determinant del dany que s'ha de reparar sigui la culpa rellevant i, si s'escau, judicialment declarada, imputable a l'agent causant del fet decisiu.
D'altra banda, atès el temps transcorregut des de l'aprovació del text refós de 1968, és necessari adequar les referències i el contingut de l'articulat a l'ordenament jurídic vigent actualment.
És el cas de les referències al Codi penal aprovat per la Llei orgànica 10/1995, de 23 de novembre, a les modificacions de la Llei d'enjudiciament criminal, o a la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial, entre d'altres, tasca que es porta a terme en el text refós que ara s'aprova.
En virtut d'això, a proposta del ministre d'Economia i Hisenda i dels ministres de Justícia i de l'Interior, d'acord amb el Consell d'Estat i amb la deliberació prèvia del Consell de Ministres en la reunió del dia 29 d'octubre de 2004,
S'aprova el text refós de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor, que s'insereix a continuació.
Les referències normatives efectuades en altres disposicions al text refós de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor, aprovat pel Decret 632/1968, de 21 de març, s'entenen efectuades als preceptes corresponents del text refós que s'aprova.
Queden derogades totes les disposicions del mateix rang o inferior que s'oposin al que estableix el text refós de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor que s'aprova i, en particular, les disposicions següents:
a ) El text refós de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor, aprovat pel Decret 632/1968, de 21 de març.
b ) La disposició addicional cinquena de la Llei 21/1990, de 19 de desembre, per adaptar el dret espanyol a la Directiva 88/357/CEE, sobre llibertat de serveis en assegurances diferents de la de vida, i d'actualització de la legislació d'assegurances privades.
c ) La disposició addicional vuitena de la Llei 30/1995, de 8 de novembre, d'ordenació i supervisió de les assegurances privades.
d ) La disposició addicional quinzena de la Llei 50/1998, de 30 de desembre, de mesures fiscals, administratives i de l'ordre social.
e ) La disposició final tretzena de la Llei 1/2000, de 7 de gener, d'enjudiciament civil.
f ) L'article 71 de la Llei 14/2000, de 29 de desembre, de mesures fiscals, administratives i de l'ordre social.
g ) L'apartat segon de l'article 11 i l'article 33 de la Llei 44/2002, de 22 de novembre, de mesures de reforma del sistema financer.
h ) L'article tercer de la Llei 34/2003, de 4 de novembre, de modificació i adaptació a la normativa comunitària de la legislació d'assegurances privades.
i ) L'article 89 de la Llei 62/2003, de 30 de desembre, de mesures fiscals, administratives i de l'ordre social.
El present Reial decret legislatiu i el text refós que aprova entren en vigor l'endemà de la publicació en el Butlletí Oficial de l'Estat.
De les diligències preparatòries i l'exercici judicial de l'acció executiva
Diligències preparatòries en via civil
Despeses de la taxació pericial
Sistema per a la valoració dels danys i perjudicis causats en les persones en accidents de circulació
Tot propietari de vehicles de motor que tingui el seu estacionament habitual a Espanya està obligat a subscriure i mantenir en vigor un contracte d'assegurança per cada vehicle de què sigui titular, que cobreixi, fins a la quantia dels límits de l'assegurament obligatori, la responsabilitat civil a què es refereix l'article 1.
No obstant això, el propietari queda rellevat d'aquesta obligació quan l'assegurança sigui concertada per qualsevol persona que tingui interès en l'assegurament, la qual ha d'expressar el concepte en què contracta.
S'entén que el vehicle té l'estacionament habitual a Espanya:
a ) Quan té matrícula espanyola, independentment de si la matrícula és definitiva o temporal.
b ) Quan es tracti d'un tipus de vehicle per al qual no hi hagi matrícula, però porti placa d'assegurança o un signe distintiu anàleg a la matrícula i Espanya sigui l'Estat on s'ha expedit aquesta placa o signe.
c ) Quan es tracti d'un tipus de vehicle per al qual no hi hagi matrícula, placa d'assegurança o signe distintiu i Espanya sigui l'Estat del domicili de l'usuari.
d ) Als efectes de la liquidació del sinistre, en el cas d'accidents ocasionats en territori espanyol per vehicles sense matrícula o amb una matrícula que no correspongui o hagi deixat de correspondre al vehicle.
S'ha de determinar per reglament quan s'entén que una matrícula no correspon o ha deixat de correspondre al vehicle.
e ) Quan es tracti d'un vehicle importat des d'un altre Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu, durant un període màxim de 30 dies comptats des que el comprador va acceptar el lliurament del vehicle, encara que aquest no tingui matrícula espanyola.
A aquest efecte els vehicles esmentats poden ser assegurats temporalment mitjançant una assegurança de frontera.
Per tal de controlar el compliment efectiu de l'obligació a què es refereix l'apartat 1 i que les persones implicades en un accident de circulació puguin descobrir com més aviat millor les circumstàncies relatives a l'entitat asseguradora que cobreix la responsabilitat civil de cadascun dels vehicles implicats en l'accident, les entitats asseguradores han de trametre al Ministeri d'Economia i Hisenda, a través del Consorci de Compensació d'Assegurances, la informació sobre els contractes d'assegurança que sigui necessària amb els requisits, en la forma i amb la periodicitat que es determini per reglament.
L'incompliment d'aquesta obligació constitueix infracció administrativa molt greu o greu d'acord amb el que disposen, respectivament, els articles 40.3. s i 40.4. u del Text refós de la Llei d'ordenació i supervisió de les assegurances privades, aprovat pel Reial decret legislatiu 6/2004, de 29 d'octubre.
El Ministeri d'Economia i Hisenda ha de coordinar les seves actuacions amb el Ministeri de l'Interior per a l'exercici adequat de les seves respectives competències en aquest àmbit.
Qui, d'acord amb l'apartat 1, hagi subscrit el contracte d'assegurança n'ha d'acreditar la vigència perquè les persones implicades en un accident de circulació puguin descobrir com més aviat millor les circumstàncies relatives al contracte i a l'entitat asseguradora, sense perjudici de les mesures administratives que s'adoptin amb aquest fi.
Tot això, en la forma que es determini per reglament.
Les autoritats duaneres espanyoles són competents per comprovar l'existència i, si escau, exigir als vehicles estrangers de països no membres de l'Espai Econòmic Europeu que no estiguin adherits a l'Acord entre les oficines nacionals d'assegurances dels estats membres de l'Espai Econòmic Europeu i d'altres estats associats, i que pretenguin accedir al territori nacional, la subscripció d'una assegurança obligatòria que compleixi, almenys, les condicions i garanties que estableix la legislació espanyola.
Si no, els han de denegar l'accés.
En el cas de vehicles amb estacionament habitual en el territori d'un Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu o vehicles que, tenint l'estacionament habitual en el territori d'un tercer país, entrin a Espanya des del territori d'un altre Estat membre, es poden realitzar controls no sistemàtics de l'assegurança sempre que no siguin discriminatoris i s'efectuïn com a part d'un control que no vagi dirigit exclusivament a comprovar l'assegurança.
A més de la cobertura indicada a l'apartat 1, la pòlissa en què es formalitzi el contracte d'assegurança de responsabilitat civil de subscripció obligatòria pot incloure, amb caràcter potestatiu, les cobertures que lliurement es pactin entre el prenedor i l'entitat asseguradora d'acord amb la legislació vigent.
En tot el que no prevegin expressament aquesta Llei i les seves normes reglamentàries de desplegament, el contracte d'assegurança de responsabilitat
civil derivada de la circulació de vehicles de motor es regeix per la Llei 50/1980, de 8 d'octubre, de contracte d'assegurança.
Les entitats asseguradores han d'expedir a favor del propietari del vehicle i del prenedor de l'assegurança del vehicle assegurat, en cas que sigui una persona diferent d'aquell, amb la petició prèvia de qualsevol d'ells i en el termini de quinze dies hàbils, una certificació acreditativa dels sinistres dels quals derivi responsabilitat davant de tercers, corresponents als cinc últims anys d'assegurança, si n'hi ha o, si s'escau, una certificació d'absència de sinistres.
L'incompliment de l'obligació d'assegurar-se determina:
a ) La prohibició de circular per territori nacional dels vehicles no assegurats.
b ) El dipòsit o precintament públic o domiciliari del vehicle, amb càrrec al propietari, mentre no sigui concertada l'assegurança.
S'ha d'acordar cautelarment el dipòsit o precintament públic o domiciliari del vehicle pel termini d'un mes, que en cas de reincidència és de tres mesos, i en el supòsit de violació del dipòsit o precinte és d'un any, i per tal d'aixecar el dipòsit o precintament s'ha de demostrar que es disposa de l'assegurança corresponent.
Les despeses que s'originin com a conseqüència del dipòsit o precintament del vehicle són a càrrec del propietari, que les ha d'abonar o n'ha de garantir el pagament com a requisit previ a la devolució del vehicle.
c ) Una sanció pecuniària de 601 a 3.005 euros de multa, graduada segons que el vehicle circuli o no, la seva categoria, el servei que presti, la gravetat del perjudici causat, si s'escau, la durada de la falta d'assegurament i la reiteració de la mateixa infracció.
Per sancionar la infracció són competents els caps provincials de trànsit o, a les comunitats autònomes que tinguin transferides competències executives en matèria de trànsit i circulació de vehicles de motor, els òrgans previstos a la normativa autonòmica, en els termes establerts a l'article 71 del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària, aprovat pel Reial decret legislatiu 339/1990, de 2 de març.
La infracció se sanciona de conformitat amb un dels procediments sancionadors previstos en el text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària.
El Ministeri de l'Interior i les autoritats competents de les comunitats autònomes a les quals s'hagin transferit competències en matèria sancionadora han de lliurar al Consorci de Compensació d'Assegurances el 50 per cent de l'import de les sancions recaptades a l'efecte, per compensar part de les indemnitzacions satisfetes per aquest últim a les víctimes de la circulació en el compliment de les funcions que té atribuïdes legalment.
L'assegurança obligatòria que preveu aquesta Llei garanteix la cobertura de la responsabilitat civil en vehicles terrestres automòbils amb estacionament habitual a Espanya, mitjançant el pagament d'una sola prima, en tot el territori de l'Espai Econòmic Europeu i dels estats adherits a l'Acord entre les oficines nacionals d'assegurances dels estats membres de l'Espai Econòmic Europeu i d'altres estats associats.
Aquesta cobertura inclou qualsevol tipus d'estada del vehicle assegurat en el territori d'un altre Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu durant la vigència del contracte.
Els imports de la cobertura de l'assegurança obligatòria són:
a ) en els danys a les persones, 70 milions d'euros per sinistre, sigui quin sigui el nombre de víctimes.
b ) en els danys en els béns, 15 milions d'euros per sinistre.
Els imports anteriors s'han d'actualitzar en funció de l'índex de preus de consum europeu, en el mateix percentatge que comuniqui la Comissió Europea per a la revisió dels imports mínims recollits a l'apartat 2 de l'article 1 de la Directiva 84/5/CEE del Consell, de 30 de desembre de 1983, relativa a l'aproximació de les legislacions dels estats membres sobre l'assegurança de responsabilitat civil que resulta de la circulació de vehicles automòbils.
A aquests efectes, mitjançant resolució de la Direcció General d'Assegurances i Fons de Pensions s'ha de donar publicitat a l'import actualitzat.
La quantia de la indemnització que cobreix l'assegurança obligatòria en els danys causats a les persones s'ha de determinar d'acord amb el que disposa l'apartat 4 de l'article 1 d'aquesta Llei.
Si la quantia de les indemnitzacions resulta superior a l'import de la cobertura de l'assegurança obligatòria, s'ha de satisfer, amb càrrec a aquesta, l'esmentat import màxim, i la resta fins a l'import total de la indemnització queda a càrrec de l'assegurança voluntària o del responsable del sinistre, segons que correspongui.
Quan el sinistre sigui ocasionat en un Estat adherit a l'Acord entre les oficines nacionals d'assegurances dels estats membres de l'Espai Econòmic Europeu i d'altres estats associats, diferent d'Espanya, per un vehicle que tingui l'estacionament habitual a Espanya, s'han d'aplicar els límits de cobertura fixats per l'Estat membre en què tingui lloc el sinistre.
No obstant això, si el sinistre es produeix en un Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu, s'han d'aplicar els límits de cobertura que estableix l'apartat 2, sempre que aquests siguin superiors als establerts en l'Estat on s'hagi produït el sinistre.
* A quest article està en vigor des del dia 1 de gener de 2008, de conformitat amb la disposició final 2a de la Llei 21/2007, d'11 de juliol, per la qual es modifiquen el text refós de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor, aprovat pel Reial decret legislatiu 8/2004, de 29 d'octubre, i el text refós de la Llei d'ordenació i supervisió de les assegurances privades, aprovat pel Reial decret legislatiu 6/2004, de 29 d'octubre.
La cobertura de l'assegurança de subscripció obligatòria no arriba als danys i perjudicis ocasionats per les lesions o mort del conductor del vehicle causant de l'accident.
La cobertura de l'assegurança de subscripció obligatòria tampoc inclou els danys en els béns soferts pel vehicle assegurat, per les coses que s'hi transporten ni pels béns de què siguin titulars el prenedor, l'assegurat, el propietari o el conductor, així com els del cònjuge o els parents fins al tercer grau de consanguinitat o afinitat dels anteriors.
També queden exclosos de la cobertura dels danys personals i materials per l'assegurança de subscripció obligatòria els qui pateixin danys amb motiu de la circulació del vehicle causant, si ha estat robat.
Als efectes d'aquesta Llei, s'entén per robatori la conducta tipificada d'aquesta manera en el Codi penal.
En els casos de robatori és aplicable el que disposa l'article 11.1. c.
L'assegurador no pot oposar davant el perjudicat cap altra exclusió, pactada o no, de la cobertura diferent de les que recull l'article anterior.
En particular, no ho pot fer respecte de les clàusules contractuals que excloguin de la cobertura la utilització o conducció del vehicle designat en la pòlissa pels qui no tinguin permís de conduir, incompleixin les obligacions legals d'ordre tècnic relatives a l'estat de seguretat del vehicle o, fora dels casos de robatori, facin servir il·legítimament vehicles de motor aliens o no estiguin autoritzats expressament o tàcitament pel seu propietari.
Tampoc no hi pot oposar les clàusules contractuals que excloguin de la cobertura de l'assegurança l'ocupant sobre la base que aquest sabia o hauria d'haver sabut que el conductor del vehicle es trobava sota els efectes de l'alcohol o d'una altra substància tòxica en el moment de l'accident.
L'assegurador no pot oposar davant el perjudicat l'existència de franquícies.
L'assegurador no pot oposar davant el perjudicat, ni davant el prenedor, conductor o propietari, la no-utilització de la declaració amistosa d'accident.
Per agilitar les indemnitzacions en l'àmbit dels danys originats amb motiu de l'ús i la circulació de vehicles de motor, l'entitat asseguradora s'ha d'adherir als convenis d'indemnització directa entre entitats asseguradores per a la liquidació de sinistres de danys materials.
Als efectes del que disposa l'apartat anterior, l'assegurador ha de facilitar exemplars de la denominada declaració amistosa d'accident que ha d'utilitzar el conductor per a la declaració dels sinistres a la seva asseguradora.
Per agilitar l'assistència als lesionats de trànsit, l'assegurador es pot adherir als convenis sectorials d'assistència sanitària per a lesionats de trànsit, així com a convenis d'indemnització directa de danys personals.
A aquests efectes, els convenis esmentats han de preveure condicions equivalents i no discriminatòries per a totes les entitats asseguradores, sense que es puguin imposar restriccions que no siguin indispensables per a la consecució d'aquell objectiu.
Si l'assegurador incorre en mora en el compliment de la prestació en l'assegurança de responsabilitat civil per a la cobertura dels danys i perjudicis causats en les persones o els béns amb motiu de la circulació, la indemnització de danys i perjudicis deguts per l'assegurador es regeix pel que disposa l'article 20 de la Llei 50/1980, de 8 d'octubre, de contracte d'assegurança, amb les singularitats següents:
a ) No s'han d'imposar interessos per mora quan l'assegurador acrediti que ha presentat al perjudicat l'oferta motivada d'indemnització a què es refereixen els articles 7.2 i 22.1 d'aquesta Llei, sempre que l'oferta es faci dins el termini previst en els articles esmentats i s'ajusti quant al contingut al que preveu l'article 7.3 d'aquesta Llei.
La falta de meritació d'interessos de demora s'ha de limitar a la quantitat oferta i satisfeta o consignada.
b ) Quan els danys causats a les persones els hagin de patir durant més de tres mesos o no se'n pugui determinar una valoració exacta als efectes de la presentació de l'oferta motivada a què es refereix la lletra a d'aquest article, l'òrgan jurisdiccional corresponent, a la vista de les circumstàncies del cas i dels dictàmens i informes que necessiti, ha de resoldre sobre la suficiència o ampliació de la quantitat oferta i consignada per l'assegurador, segons els criteris del títol IV i dins dels límits indemnitzatoris que fixa l'annex d'aquesta Llei.
Contra la resolució judicial que s'emeti no es pot interposar cap recurs.
c ) Quan, amb posterioritat a una sentència absolutòria o a una altra resolució judicial que posi fi, provisionalment o definitivament, a un procés penal i en la qual s'hagi acordat que la suma consignada sigui retornada a l'assegurador o la consignació realitzada en una altra forma quedi sense efecte, s'iniciï procés civil per raó de la indemnització deguda per l'assegurança, és aplicable el que disposa l'article 20.4 de la Llei 50/1980, de 8 d'octubre, de contracte d'assegurança, llevat que es torni a consignar la indemnització dins els 10 dies següents a la notificació a la persona assegurada de l'inici del procés.
Una vegada efectuat el pagament de la indemnització, l'assegurador pot repetir:
a ) Contra el conductor, el propietari del vehicle causant i l'assegurat, si el dany causat és ocasionat per la conducta dolosa de qualsevol d'ells o per la conducció sota la influència de begudes alcohòliques o de drogues tòxiques, estupefaents o substàncies psicòtropes.
b ) Contra el tercer responsable dels danys.
c ) Contra el prenedor de l'assegurança o assegurat, per les causes que preveu la Llei 50/1980, de 8 d'octubre, de contracte d'assegurança, i, conforme al que preveu el contracte, en el cas de conducció del vehicle per qui no tingui el permís de conduir.
d ) En qualsevol altre cas en què també es pugui escaure la repetició d'acord amb les lleis.
L'acció de repetició de l'assegurador prescriu pel transcurs del termini d'un any, comptat a partir de la data en què va fer el pagament al perjudicat.
Correspon al Consorci de Compensació d'Assegurances, dins l'àmbit territorial i fins al límit quantitatiu de l'assegurament obligatori:
a ) Indemnitzar els qui hagin patit danys en les seves persones, per sinistres ocorreguts a Espanya, en els casos en què el vehicle causant sigui desconegut.
No obstant això, si com a conseqüència d'un accident causat per un vehicle desconegut s'han derivat danys personals significatius, el Consorci de Compensació d'Assegurances també ha d'indemnitzar pels eventuals danys en els béns derivats del mateix accident.
En aquest últim cas, es pot fixar per reglament una franquícia no superior a 500 euros.
Es consideren danys personals significatius la mort, la incapacitat permanent o la incapacitat temporal que requereixi, almenys, una estada hospitalària superior a set dies.
b ) Indemnitzar pels danys a les persones i els béns, ocasionats amb un vehicle que tingui l'estacionament habitual a Espanya, així com pels ocasionats dins el territori espanyol a persones amb residència habitual a Espanya o a béns de la seva propietat situats a Espanya amb un vehicle amb estacionament habitual en un tercer país no signant de l'Acord entre les oficines nacionals d'assegurances dels estats membres de l'Espai Econòmic Europeu i d'altres estats associats, en els dos casos quan l'esmentat vehicle no estigui assegurat.
c ) Indemnitzar pels danys les persones i els béns, ocasionats a Espanya per un vehicle que estigui assegurat i hagi estat objecte de robatori o robatori d'ús.
Els danys a les persones i als béns ocasionats en un altre Estat per un vehicle amb estacionament habitual a Espanya que estigui assegurat i hagi estat robat o robat d'ús han de ser indemnitzats pel Consorci de Compensació d'Assegurances quan el fons nacional de garantia d'aquest Estat no assumeixi funcions d'indemnització dels danys produïts per vehicles robats.
d ) Indemnitzar pels danys a les persones i els béns quan, en supòsits inclosos dins l'àmbit de l'assegurament de subscripció obligatòria o en els paràgrafs precedents d'aquest article, sorgeixi una controvèrsia entre el Consorci de Compensació d'Assegurances i l'entitat asseguradora quant a qui ha d'indemnitzar el perjudicat.
No obstant això, si ulteriorment es resol o s'acorda que correspon indemnitzar a l'entitat asseguradora, aquesta ha de reemborsar al Consorci de Compensació d'Assegurances la quantitat de la indemnització més els interessos legals, incrementats en un 25 per 100, des de la data en què va abonar la indemnització.
e ) Indemnitzar pels danys a les persones i els béns quan l'entitat espanyola asseguradora del vehicle amb estacionament habitual a Espanya hagi estat declarada judicialment en concurs o, havent estat dissolta i trobant-se en situació d'insolvència, estigui subjecta a un procediment de liquidació intervinguda o aquesta hagi estat assumida pel mateix Consorci de Compensació d'Assegurances.
f ) Reemborsar les indemnitzacions satisfetes als perjudicats residents en altres estats de l'Espai Econòmic Europeu pels organismes d'indemnització, en els supòsits següents:
Quan el vehicle causant de l'accident tingui l'estacionament habitual a Espanya, en cas que no se'n pugui identificar l'entitat asseguradora.
Quan l'accident hagi ocorregut a Espanya, en cas que no se'n pugui identificar el vehicle causant.
Quan l'accident hagi ocorregut a Espanya, en el cas de vehicles amb estacionament habitual en tercers països adherits al sistema de certificat internacional de l'assegurança de l'automòbil (d'ara endavant, carta verda) i no se'n pugui identificar l'entitat asseguradora.
g ) Indemnitzar pels danys a les persones i els béns derivats d'accidents ocasionats per un vehicle importat a Espanya des d'un altre Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu, sempre que el vehicle no estigui assegurat i l'accident hagi ocorregut dins el termini de 30 dies a comptar des que el comprador va acceptar el lliurament del vehicle.
En els supòsits que preveuen els paràgrafs b i c, queden exclosos de la indemnització pel Consorci els danys a les persones i els béns soferts pels qui ocupaven voluntàriament el vehicle causant del sinistre coneixent que aquest no estava assegurat o que havia estat robat, sempre que el Consorci provi que aquells coneixien aquestes circumstàncies.
El Consorci de Compensació d'Assegurances assumeix les funcions que com a organisme d'informació li atribueixen els articles 24 i 25 d'aquesta Llei.
El perjudicat té acció directa contra el Consorci de Compensació d'Assegurances en els casos assenyalats en aquest article, i aquest pot repetir en els supòsits definits a l'article 10 d'aquesta Llei, així com contra el propietari i el responsable de l'accident quan es tracti d'un vehicle no assegurat, o contra els autors, còmplices o encobridors del robatori o robatori d'ús del vehicle causant del sinistre, així com contra el responsable de l'accident que va conèixer de la sostracció d'aquell.
En els casos de repetició pel Consorci de Compensació d'Assegurances és aplicable el termini de prescripció que estableix l'article 10 d'aquesta Llei.
El Consorci no pot condicionar el pagament de la indemnització a la prova per part del perjudicat del fet que la persona responsable no pot pagar o es nega a fer-ho.
Correspon al Consorci de Compensació d'Assegurances el foment de l'assegurament de subscripció obligatòria dels vehicles de motor.
L'acció conferida en els articles 7 i 11.3 d'aquesta Llei a la víctima o als seus hereus contra l'assegurador es pot exercir en la forma que estableix aquest títol.
Un testimoni de la interlocutòria dictada en les diligències a què es refereix l'article 13 d'aquesta Llei constitueix títol executiu suficient per entaular el procediment que regula aquest capítol.
Les disposicions d'aquest títol són aplicables als sinistres causats per vehicles que tinguin l'estacionament habitual en un Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu i hi estiguin assegurats, sempre que:
a ) El lloc en què ocorri el sinistre sigui Espanya i el perjudicat tingui la residència en un altre Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu.
b ) El lloc en què ocorri el sinistre sigui un Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu diferent d'Espanya i el perjudicat tingui la residència a Espanya.
c ) Els sinistres ocorrin en països tercers adherits al sistema de la carta verda quan el perjudicat tingui la residència habitual a Espanya, o quan el vehicle causant tingui l'estacionament habitual i estigui assegurat a Espanya.
El que disposen els articles 21, 22, 26 i 27 no és aplicable quan el sinistre hagi estat causat per un vehicle que tingui l'estacionament habitual a l'Estat de residència del perjudicat i hi estigui assegurat.
El que disposa l'article 29 també és aplicable als accidents causats per vehicles de països tercers adherits a l'Acord entre les oficines nacionals d'assegurances dels estats membres de l'Espai Econòmic i d'altres estats associats.
Les entitats asseguradores domiciliades a Espanya i les sucursals de països tercers establertes en territori espanyol han de designar, en els restants estats membres de l'Espai Econòmic Europeu, un representant per a la tramitació i liquidació, a l'Estat de residència del perjudicat, dels sinistres que preveu l'article 20.1.
El representant ha de residir o estar establert a l'Estat membre en el qual hagi d'exercir les seves funcions i disposar de poders suficients per representar l'entitat asseguradora i satisfer, íntegrament, les indemnitzacions als perjudicats.
A aquest efecte, ha de recollir tota la informació necessària i adoptar les mesures oportunes per negociar la liquidació en l'idioma o els idiomes oficials de l'Estat de residència del perjudicat.
Les entitats asseguradores disposen de plena llibertat per designar aquests representants, que poden actuar per compte d'una o de diverses entitats.
Així mateix, han de comunicar-ne la designació, el nom i l'adreça als organismes d'informació dels diferents estats membres de l'Espai Econòmic Europeu.
El que disposen els apartats anteriors no és aplicable quan el perjudicat tingui la residència a Espanya.
El perjudicat pot presentar la reclamació davant l'entitat asseguradora establerta a Espanya o davant el representant designat per l'entitat al seu país de residència.
L'entitat asseguradora o el seu representant han de respondre a la reclamació en un termini de tres mesos des que s'hagi presentat, i s'ha de presentar una oferta motivada si s'ha determinat la responsabilitat i quantificat el dany.
En cas contrari, o si la reclamació ha estat rebutjada, ha de donar una resposta motivada al que s'ha plantejat en la reclamació.
Transcorregut el termini esmentat en l'apartat anterior sense que s'hagi presentat una oferta motivada, s'han de meritar interessos de demora d'acord amb el que preveu la legislació que en cada cas sigui aplicable, tenint en compte el lloc on s'ha esdevingut el sinistre.
L'incompliment del que disposa l'apartat 1 constitueix infracció administrativa greu o lleu d'acord amb el que disposen els articles 40.4.t i 40.5. d del Text refós de la Llei d'ordenació i supervisió de les assegurances privades, aprovat pel Reial decret legislatiu 6/2004, de 29 d'octubre.
No n'hi ha prou amb l'acció del representant per a la tramitació i liquidació de sinistres per modificar el dret material que s'hagi d'aplicar en el cas concret, ni per atribuir la competència als òrgans jurisdiccionals de l'Estat membre de residència del perjudicat, llevat del que preveuen les normes de dret internacional públic i privat sobre la llei aplicable als accidents de circulació i sobre l'atribució de competències jurisdiccionals.
El perjudicat amb residència a Espanya, en els casos que preveu l'article 20.1, es pot adreçar directament a l'entitat asseguradora del vehicle causant de l'accident o al representant a Espanya per a la tramitació i liquidació de sinistres designat per aquesta.
No n'hi ha prou amb l'acció del representant per a la tramitació i liquidació de sinistres per atribuir la competència a òrgans jurisdiccionals de l'Estat membre de residència del perjudicat, llevat del que preveuen les normes de dret internacional privat sobre atribució de competències jurisdiccionals.
El Consorci de Compensació d'Assegurances actua com a organisme d'informació, en els casos que preveu l'article 20.1, per subministrar al perjudicat la informació necessària perquè pugui reclamar a l'entitat asseguradora o al seu representant per a la tramitació i liquidació de sinistres.
A aquests efectes, assumeix les funcions següents:
a ) Facilitar informació relativa al número de matrícula dels vehicles amb estacionament habitual a Espanya; número de la pòlissa d'assegurança de responsabilitat civil en la circulació de vehicles de motor de subscripció obligatòria que cobreixi el vehicle, amb estacionament habitual a Espanya, amb indicació de la data d'inici i final de vigència de la cobertura; entitat asseguradora que cobreix la responsabilitat civil en la circulació de vehicles de motor de subscripció obligatòria, així com el nom i l'adreça del representant per a la tramitació i liquidació de sinistres designats per les entitats asseguradores.
Aquesta informació s'ha de conservar durant set anys a partir de la data de l'expiració del registre del vehicle o de l'expiració de la pòlissa d'assegurança.
b ) Coordinar la recollida de la informació i la seva difusió.
c ) Prestar assistència a les persones que tinguin dret a conèixer la informació.
Als efectes de la informació que preveu l'apartat 1. a, cal atenir-se al que disposen l'article 2.2 i les seves normes reglamentàries de desplegament.
El Consorci de Compensació d'Assegurances ha de prestar assistència i facilitar la informació a la qual es refereix l'article 24.1. a als perjudicats d'accidents de circulació ocorreguts en un país diferent del de la seva residència habitual, sempre que es compleixi alguna de les condicions següents:
a ) Que el perjudicat tingui la residència a Espanya.
b ) Que el vehicle causant del sinistre tingui l'estacionament habitual a Espanya.
c ) Que el sinistre s'hagi produït a Espanya.
El Consorci de Compensació d'Assegurances també ha de facilitar al perjudicat el nom i l'adreça del propietari, del conductor habitual o del titular legal del vehicle amb estacionament habitual a Espanya, si aquell té un interès legítim a obtenir aquesta informació.
A aquests efectes, la Direcció General de Trànsit o l'entitat asseguradora proporciona aquestes dades al Consorci de Compensació d'Assegurances, i, en tot cas, s'han d'establir les mesures tècniques i organitzatives necessàries per assegurar la confidencialitat, seguretat i integritat de les dades i les garanties, les obligacions i els drets reconeguts en la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal.
Tenen accés a la informació de què disposi el Consorci de Compensació d'Assegurances, a més dels perjudicats, els asseguradors d'aquests, els organismes d'informació d'altres estats membres de l'Espai Econòmic Europeu, l'Oficina Espanyola d'Asseguradors d'Automòbils, en qualitat d'organisme d'indemnització, i els organismes d'indemnització d'altres estats membres de l'Espai Econòmic Europeu, així com els fons de garantia d'altres estats membres de l'Espai Econòmic Europeu.
També tenen accés a la informació esmentada els centres sanitaris i serveis d'emergències mèdiques que subscriguin convenis amb el Consorci de Compensació d'Assegurances i les entitats asseguradores per a l'assistència a lesionats de trànsit.
En els casos que preveu l'article 20.1, l'Oficina Espanyola d'Asseguradors d'Automòbils (d'ara endavant, Ofesauto) té la consideració d'organisme d'indemnització davant el qual els perjudicats amb residència a Espanya poden presentar una reclamació d'indemnització en els casos que preveu l'article 27.
Els perjudicats amb residència a Espanya poden presentar davant Ofesauto, en la seva condició d'organisme d'indemnització espanyol, reclamació en els casos següents:
a ) Si en el termini de tres mesos, a partir de la data en què el perjudicat hagi presentat la seva reclamació d'indemnització a l'entitat asseguradora del vehicle causant de l'accident o al seu representant per a la tramitació i liquidació de sinistres designat a Espanya, cap dels dos ha formulat una resposta motivada al que s'ha plantejat en la reclamació; o
b ) Si l'entitat asseguradora no ha designat un representant per a la tramitació i liquidació de sinistres a Espanya, llevat que el perjudicat hagi presentat una reclamació d'indemnització directament a l'entitat asseguradora del vehicle causant de l'accident i n'hagi rebut una resposta motivada en els tres mesos següents a la presentació de la reclamació.
No obstant això, el perjudicat no pot presentar una reclamació a Ofesauto, en la seva condició d'organisme d'indemnització, si ha exercit el dret d'acció directa contra l'asseguradora.
Ofesauto, en la seva condició d'organisme d'indemnització, ha de donar resposta a la reclamació d'indemnització en un termini de dos mesos, a comptar de la data en què li presenti el perjudicat resident a Espanya, sense que pugui condicionar el pagament de la indemnització a la prova per part del perjudicat resident a Espanya conforme la persona responsable no pot pagar o es nega a fer-ho.
No obstant això, ha de posar terme a la seva intervenció si l'entitat asseguradora o el seu representant per a la tramitació i liquidació de sinistres designat a Espanya dóna, posteriorment, una resposta motivada a la reclamació, o si té coneixement posteriorment que el perjudicat ha exercit el dret d'acció directa contra l'asseguradora del vehicle responsable.
Ofesauto, en la seva condició d'organisme d'indemnització espanyol, ha d'informar immediatament l'entitat asseguradora del vehicle causant de l'accident o el seu representant per a la tramitació i liquidació de sinistres designat a Espanya, l'organisme d'indemnització de l'Estat en què estigui ubicat l'establiment de l'entitat asseguradora que va emetre la pòlissa i, si se'n coneix la identitat, la persona causant de l'accident del fet que ha rebut una reclamació del perjudicat i que ha de donar resposta a aquesta reclamació en un termini de dos mesos a comptar de la data de la presentació.
La intervenció d'Ofesauto, en la seva condició d'organisme d'indemnització espanyol, es limita als casos en els quals l'entitat asseguradora no compleixi les seves obligacions, i n'és subsidiària.
Ofesauto, en la qualitat d'organisme d'indemnització espanyol, una vegada hagi indemnitzat el perjudicat resident a Espanya, té dret a reclamar de l'organisme d'indemnització de l'Estat membre en què estigui l'establiment de l'entitat asseguradora que va emetre la pòlissa el reembossament de l'import satisfet en concepte d'indemnització.
Ofesauto, en la qualitat d'organisme d'indemnització de l'Estat membre en què hi ha l'establiment de l'asseguradora que va emetre la pòlissa, una vegada que hagi reembossat a l'organisme d'indemnització de l'Estat de residència del perjudicat l'import que aquest hagi abonat al perjudicat en concepte d'indemnització, se subroga en els drets del perjudicat.
Si no es pot identificar el vehicle o si, transcorreguts dos mesos des de l'accident, no es pot identificar l'entitat asseguradora, el perjudicat resident a Espanya pot sol·licitar una indemnització a Ofesauto, en la qualitat d'organisme d'indemnització, pels límits de l'assegurament de subscripció obligatòria vigents al país on s'ha esdevingut el sinistre.
Aquest organisme d'indemnització, una vegada pagada la indemnització i per l'import satisfet, passa a ser creditor:
a ) Del fons de garantia de l'Estat membre en el qual el vehicle tingui l'estacionament habitual, en cas que no es pugui identificar l'entitat asseguradora.
b ) Del fons de garantia de l'Estat membre en què hagi ocorregut l'accident, en cas que no es pugui identificar el vehicle.
c ) Del fons de garantia de l'Estat membre en què hagi ocorregut l'accident, en cas de vehicles de països tercers adherits al sistema de carta verda.
El Consorci de Compensació d'Assegurances ha de col·laborar amb la resta d'organismes d'informació de l'Espai Econòmic Europeu per facilitar l'accés a la seva informació als residents en altres països diferents d'Espanya.
Per al compliment adequat de les funcions que s'atribueixen en aquesta Llei, el Consorci pot establir acords amb organismes d'informació, amb organismes d'indemnització i amb les organitzacions i institucions creades o designades per a la gestió dels sinistres a què es refereix l'article 20 en altres estats membres de l'Espai Econòmic Europeu.
Ofesauto pot establir acords amb els organismes d'indemnització, amb organismes d'informació o amb altres institucions creades o designades per a la gestió dels sinistres a què es refereix l'article 20 en altres estats membres de l'Espai Econòmic Europeu.
Sense perjudici del que disposen les normes de dret internacional privat, als sinistres a què es refereix aquest títol els és aplicable la legislació de l'Estat en el territori del qual hagi ocorregut l'accident, i són competents els jutges i tribunals d'aquest Estat.
Per valorar els danys i perjudicis causats en les persones en accidents de circulació ocorreguts abans de l'entrada en vigor d'aquest text refós, subsisteixen i són aplicables les quanties indemnizatòries fixades en les taules I a V de l'annex «Sistema per a la valoració dels danys i perjudicis causats en les persones en accidents de circulació» de la Llei sobre responsabilitat civil i assegurança en la circulació de vehicles de motor, incorporat per la disposició addicional vuitena de la Llei 30/1995, de 8 de novembre, d'ordenació i supervisió de les assegurances privades; així com les resolucions de la Direcció General d'Assegurances i Fons de Pensions mitjançant les quals s'han fet públiques les actualitzacions anuals de les quanties esmentades.
Aquest text refós es dicta a l'empara del que estableix l'article 149.1.6a i 149.1.14a de la Constitució, en aquest últim cas quant a la consideració fiscal de les indemnitzacions pagades d'acord amb el sistema de valoració dels danys i perjudicis inclòs en l'annex.
S'habilita el Govern per dictar totes les disposicions que siguin necessàries per al desplegament i l'execució d'aquesta Llei.
S'habilita el Govern per modificar les quanties de les taules de l'annex mitjançant un reial decret.