Actuacions administratives i jurisdiccionals penals
Denúncies de caràcter obligatori i voluntari
Requisits de les denúncies de caràcter obligatori per fets de circulació
Requisits de les denúncies de caràcter voluntari per fets de circulació
Requisits de les denúncies per fets aliens a la circulació
Presumpció de veracitat de les denúncies efectuades pels agents de l'autoritat
Anotació de les sancions greus i molt greus
La disposició addicional tercera de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú ordena portar a efecte reglamentàriament l'adequació a la Llei de les normes reguladores dels diferents procediments administratius, sigui quin sigui el seu rang.
Per la seva banda, el títol VI del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària, aprovat pel Reial decret legislatiu 339/1990, de 2 de març, regula sota la denominació de «Procediment sancionador i recursos» el procediment administratiu d'imposició de les sancions corresponents en matèria de trànsit i circulació de vehicles de motor, que el Govern està autoritzat a desplegar d'acord amb l'apartat 1 de la disposició final del text articulat.
Pendent el desplegament reglamentari i obert el període d'adequació, s'ha estimat necessari emprendre les dues tasques en un mateix text reglamentari.
Segons la pauta acostumada, s'hi transcriuen en primer lloc els articles corresponents del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària, fent-hi constar, entre parèntesis, el número de l'article del text articulat de la Llei esmentada, i adaptant-los a la vigent Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, quan cal, cosa que és possible en virtut de la deslegalització duta a terme per aquesta última Llei; a continuació, es desenvolupen els articles en els aspectes en què s'ha estimat que calia la ulterior explicitació i precisió reglamentàries.
En virtut d'això, a proposta del ministre de l'Interior, amb l'aprovació prèvia del ministre per a les Administracions Públiques, d'acord amb el Consell d'Estat i després de la deliberació del Consell de Ministres en la reunió del dia 25 de febrer de 1994,
S'aprova el Reglament de procediment sancionador en matèria de trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària, el text del qual s'insereix a continuació.
Els procediments sancionadors inclosos en l'àmbit d'aplicació del Reglament que aprova aquest Reial decret iniciats abans de la seva entrada en vigor s'han de resoldre d'acord amb la normativa anterior.
El règim de recursos és el que estableixen l'article 17 del Reglament que aprova aquest Reial decret i el capítol II del títol VII de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Queden derogats els articles 276, 277, 278, 279 I i II, 280, 281, 282, 283, 284, 285, 286, 287 i 289, tots ells inclosos en el capítol XVII del Codi de la circulació, i els preceptes que s'oposin al que disposa el Reglament aprovat per aquest Reial decret.
Aquest Reial decret entra en vigor al cap de vint dies de la seva publicació al Butlletí Oficial de l'Estat.
No es pot imposar cap sanció per infraccions als preceptes de la legislació sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària, si no és en virtut d'un procediment instruït d'acord amb les normes que preveu aquest Reglament.
En tot allò que no preveu aquest Reglament és aplicable el procediment regulat en el Reglament del procediment per a l'exercici de la potestat sancionadora, aprovat per Reial decret 1398/1993, de 4 d'agost.
Quan en el procediment administratiu es posi de manifest un fet que ofereixi aparença de delicte o falta penal perseguible d'ofici, l'autoritat administrativa ho ha de posar en coneixement del ministeri fiscal, per si escau l'exercici de l'acció penal i ha de prosseguir el procediment abstenint-se de dictar resolució mentre l'autoritat judicial no pronunciï sentència ferma o dicti una altra resolució que hi posi fi.
Conclòs el procés penal amb sentència condemnatòria dels inculpats, i una vegada acordada la suspensió del procediment administratiu, s'ha d'arxivar aquest procediment sense declaració de responsabilitat.
Si la sentència és absolutòria o el procediment penal acaba per una altra resolució que hi posi fi sense declaració de responsabilitat i no està fundada en la inexistència del fet, s'ha de dictar la resolució que correspongui en el procediment administratiu.
El procediment sancionador l'ha d'incoar d'ofici l'autoritat competent que tingui notícia dels fets que poden constituir infraccions dels preceptes del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària o mitjançant una denúncia formulada pels agents de l'autoritat encarregats de la vigilància i seguretat del trànsit.
Així mateix, l'autoritat competent pot incoar un procediment com a conseqüència d'una denúncia formulada per qualsevol persona que tingui coneixement dels fets esmentats.
Els agents de l'autoritat encarregats del servei de vigilància del trànsit han de denunciar les infraccions que observin quan exerceixin funcions de vigilància i control de la circulació viària (article 75, apartat 2, del text articulat).
Qualsevol persona pot, igualment, formular denúncies per fets que puguin infringir els preceptes del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària o els seus reglaments.
En les denúncies per fets de circulació hi han de constar: la identificació del vehicle amb què s'ha comès la suposada infracció; la identitat del denunciat, si és coneguda; una relació circumstanciada del fet, amb indicació del lloc, la data i l'hora, i el nom, professió i domicili del denunciant.
Si aquest és un agent de l'autoritat, poden substituir-se aquestes dades pel seu número d'identificació (article 75, apartat 3, paràgrafs primer i segon, del text articulat).
Les butlletes de denúncia corresponents s'han d'estendre en tres exemplars.
Un exemplar s'ha de quedar en poder del denunciant; el segon s'ha de lliurar al denunciat, si és possible, i el tercer s'ha de trametre a la prefectura de trànsit o alcaldia corresponent.
Les butlletes les han de signar el denunciant i el denunciat, sense que la signatura d'aquest últim impliqui conformitat amb els fets que motiven la denúncia, sinó únicament amb la recepció de l'exemplar.
En el cas que el denunciat es negui a signar o no sàpiga fer-ho, el denunciant ho ha de fer constar.
a ) La denúncia pot formular-se verbalment davant els agents de vigilància del trànsit més pròxims al lloc del fet, o per escrit dirigit a la prefectura de trànsit o a l'alcaldia del lloc de la infracció, segons tingui l'una o l'altra la competència per instruir l'expedient.
b ) S'han de fer constar en la denúncia les dades i circumstàncies que es consignen a l'article 5 d'aquest Reglament.
c ) Si la denúncia es presenta davant els agents de vigilància del trànsit, són ells els qui han de formalitzar la butlleta de denúncia reglamentària, on han de fer constar, a més dels requisits consignats a l'apartat anterior, si personalment van comprovar o no la infracció denunciada, així com el nom i el domicili del denunciant particular, i han de trametre la butlleta a la prefectura de trànsit o alcaldia competent perquè la tramiti, sens perjudici de lliurar-ne un duplicat al denunciat si és possible.
En les denúncies per fets aliens a la circulació s'han d'especificar totes les dades necessàries per a la descripció exacta dels fets (article 75, apartat 3, paràgraf tercer, del text articulat).
En aquestes denúncies, cal consignar-hi el nom, el domicili, la professió del denunciant i la seva signatura.
Un cop rebuda la denúncia en la prefectura de trànsit o alcaldia, s'han de qualificar els fets i graduar la multa o verificar la qualificació i la multa consignades en la denúncia per l'agent denunciant, i tot seguit se n'ha d'impulsar la tramitació ulterior o bé l'òrgan instructor ha de proposar a l'autoritat competent la resolució corresponent que declari la inexistència de la infracció en els casos en què els fets denunciats no siguin constitutius d'infracció, o la improcedència d'imposar una sanció en els supòsits en què no pugui identificar-se'n l'autor.
Les denúncies de caràcter anònim s'han d'arxivar sense que calgui fer cap altre tràmit ulterior, sens perjudici que els òrgans competents puguin comprovar els fets a què es refereixin, en els casos en què puguin suposar un risc per a la seguretat viària.
Com a norma general, les denúncies de caràcter obligatori, formulades per agents de l'autoritat encarregats de la vigilància del trànsit, s'han de notificar a l'acte als denunciats; cal fer-hi constar les dades a què fa referència l'article 5 del Reglament, així com el fet que amb les denúncies queden incoats els expedients corresponents i, en conseqüència, que disposen d'un termini de quinze dies perquè al·leguin el que considerin convenient per a la seva defensa i proposin les proves que estimin oportunes.
Per raons justificades que han de constar a les denúncies, poden ser notificades posteriorment.
Les denúncies formulades pels agents de l'autoritat sense parar els denunciats no són vàlides llevat que hi constin i se'ls notifiquin les causes concretes i específiques per les quals no va ser possible detenir el vehicle.
És causa legal que justifiqui la notificació de la denúncia en un moment posterior el fet de formular-se en moments de gran intensitat de circulació o en què es donin factors meteorològics adversos, obres o altres circumstàncies en les quals la detenció del vehicle també pugui originar un risc concret.
Així mateix, la notificació de la denúncia es pot fer en un moment posterior quan l'autoritat hagi tingut coneixement dels fets a través de mitjans autoritzats de captació i reproducció d'imatges que permetin identificar el vehicle.
També és procedent la notificació de la denúncia en un moment posterior a la formulació en els casos de vehicles estacionats quan el conductor no hi sigui present.
A efectes de notificacions, es considera domicili del conductor i del titular del vehicle el que els interessats hagin indicat expressament i, si de cas hi manca, el que figuri en els registres de conductors i infractors, i en el de vehicles, respectivament (article 78, apartat 1, paràgraf primer, del text articulat).
Tant els titulars de vehicles com de permisos per conduir estan obligats a comunicar els canvis de domicili (article 78, apartat 1, paràgraf segon, del text articulat).
Les notificacions de les denúncies que no es lliurin a l'acte i les altres notificacions a què doni lloc el procediment sancionador s'han de cursar al domicili indicat en l'apartat anterior d'aquest article, i s'han d'ajustar al règim i als requisits que preveu la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (article 78, apartat 2, del text articulat).
Les denúncies formulades en matèria de centres de formació de conductors i de coneixements per a conductors s'han de notificar al domicili d'aquests centres que figuri en els registres corresponents.
Els òrgans competents de les prefectures de la Direcció General de Trànsit i dels ajuntaments són els qui han d'instruir l'expedient i notificar les denúncies al presumpte infractor, si el denunciant no ho ha fet, i concedir-li un termini de quinze dies perquè al·legui el que consideri convenient per a la seva defensa i proposi les proves que estimi oportunes.
L'abonament de l'import de la multa indicat a la notificació de la denúncia, tant si és assenyalat per l'agent en l'acte de la denúncia, com en la notificació enviada posteriorment per l'instructor, implica l'acabament del procediment una vegada conclòs el tràmit d'al·legacions sense que el denunciat n'hagi formulat, i finalitza l'expedient, llevat que s'acordi la suspensió del permís o llicència per conduir i sense perjudici de la possibilitat d'interposar-hi el recurs corresponent.
Quan s'hagi minorat la quantia de la sanció pecuniària per pagament anticipat fet anteriorment a la resolució que es dicti, no és possible aplicar a la quantitat resultant cap altra reducció basada en la realització de mesures reeducadores.
Tot i així, la minoració de la sanció pecuniària per pagament anticipat és compatible amb la reducció pel desenvolupament de mesures reeducadores de la sanció de suspensió de l'autorització per conduir o amb el fraccionament d'aquesta última sanció.
S'han de traslladar al denunciant les al·legacions del denunciat llevat que no aportin dades noves o diferents de les constatades inicialment pel denunciant, perquè n'informi en el termini màxim de quinze dies.
Per esbrinar i qualificar els fets o per determinar les possibles responsabilitats, l'instructor pot disposar l'obertura d'un període de prova, per un termini no superior a trenta dies ni inferior a deu, a fi que es puguin practicar les que siguin adequades.
L'instructor del procediment només pot rebutjar les proves proposades pels interessats, quan siguin improcedents, mitjançant una resolució motivada.
En els casos en què, a petició de l'interessat, hagin d'efectuar-se proves la realització de les quals impliqui despeses que no hagi de suportar l'Administració, aquesta pot exigir-ne l'avançament, condicionat a la liquidació definitiva, una vegada practicada la prova.
La liquidació de les despeses s'ha de dur a terme unint els comprovants que n'acreditin la realitat i la quantia.
Una vegada acabada la instrucció del procediment i practicada l'audiència a l'interessat per l'òrgan corresponent, llevat de quan no constin en el procediment ni siguin tinguts en compte en la resolució altres fets i altres al·legacions i proves que les adduïdes per l'interessat, l'instructor ha d'elevar una proposta de resolució a l'òrgan que tingui atribuïda la competència sancionadora perquè hi dicti la resolució que sigui procedent.
Quan, per raó de la possible sanció de suspensió de l'autorització administrativa per conduir, l'Administració general de l'Estat hagi de conèixer de l'expedient resolt per les autoritats competents de l'Administració local o autonòmica que hagin imposat la sanció de multa corresponent, aquestes autoritats, un cop hagi adquirit fermesa la seva resolució, han de trametre l'expedient a l'autoritat competent de l'Administració general de l'Estat.
Aquesta última autoritat ha de notificar la proposta de resolució que prevegi la suspensió del permís o llicència de conducció que es pugui acordar i traslladar-la en tràmit d'audiència, per 15 dies, a l'interessat.
Les denúncies efectuades pels agents de l'autoritat encarregats de la vigilància del trànsit tenen valor probatori respecte dels fets denunciats, sens perjudici del deure d'aquells d'aportar tots els elements probatoris possibles sobre el fet denunciat i de les proves que en defensa dels drets o interessos respectius puguin assenyalar o aportar els denunciats.
Els delegats o subdelegats del Govern, si s'escau, i els alcaldes han de dictar resolució sancionadora o resolució que declari la inexistència de responsabilitat per la infracció.
Aquesta resolució s'ha de dictar per escrit tal com preveu l'article 55.1 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, llevat que els òrgans administratius exerceixin la seva competència de forma verbal, cas en què el titular de la competència ha d'autoritzar una relació de les que hagi dictat de forma verbal amb expressió del contingut, tal com preveu l'article 55.2 de la mateixa Llei.
La resolució s'ha de notificar en el termini d'un any des que es va iniciar el procediment, ha de ser motivada i ha de decidir totes les qüestions plantejades pels interessats i les altres derivades del procediment.
La resolució no pot tenir en compte fets diferents dels determinats en la fase d'instrucció del procediment, sens perjudici de la seva valoració jurídica diferent.
Les autoritats que tinguin atribuïda la potestat sancionadora en matèria de trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària, poden delegar les seves competències en els caps provincials i locals de trànsit o en aquests i en els subdelegats del Govern corresponents quan es tracti del delegat del Govern.
La potestat sancionadora també la poden delegar els alcaldes d'acord amb les normes per les quals es regeix l'Administració local.
Si no s'ha dictat resolució sancionadora transcorregut un any des de la iniciació del procediment, aquest caduca i s'ha de procedir a arxivar les actuacions, a sol·licitud de qualsevol interessat o d'ofici per l'òrgan competent per dictar la resolució.
Quan la paralització del procediment s'hagi produït a causa del coneixement dels fets per la jurisdicció penal i quan hi hagi intervingut una altra autoritat competent per imposar la sanció de multa i que hagi de traslladar l'expedient per substanciar la suspensió de l'autorització administrativa per conduir a l'Administració general de l'Estat, el termini de caducitat s'ha de suspendre i reprendre, pel temps que resti fins a un any, una vegada hagi adquirit fermesa la resolució judicial o administrativa corresponent.
La interrupció de la caducitat es computa des que es notifiqui la resolució a l'interessat i es reprèn quan la resolució sigui ferma, perquè hi consenti l'interessat, o bé perquè es resolgui el recurs interposat per aquest.
Contra les resolucions dels expedients sancionadors que siguin competència dels delegats del Govern a les comunitats autònomes, s'hi pot interposar recurs d'alçada davant el ministre de l'Interior dins el termini d'un mes.
En el mateix termini es pot recórrer davant el delegat del Govern corresponent contra les sancions imposades pels subdelegats del Govern.
La competència per resoldre el recurs d'alçada que preveu el paràgraf anterior es pot delegar en el director general de Trànsit.
Les resolucions dels recursos d'alçada poden ser objecte de recurs davant l'ordre jurisdiccional contenciós administratiu en els termes que preveu la seva llei reguladora.
Transcorreguts tres mesos des de la interposició del recurs d'alçada sense que s'hi hagi dictat resolució, es pot entendre desestimat i queda expedita la via contenciosa administrativa.
Contra les resolucions dels expedients sancionadors dictades pels òrgans competents de les comunitats autònomes que tinguin transferides competències executives en matèria de trànsit i circulació de vehicles de motor, així com les dictades pels alcaldes, en el cas de les entitats locals, cal atenir-se al que estableix la normativa corresponent.
El termini de prescripció de les infraccions que preveu el text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària és de tres mesos per a les infraccions lleus, sis mesos per a les infraccions greus, i un any per a les infraccions molt greus i per a les infraccions que preveu l'article 67.2 del mateix text articulat.
El termini de prescripció es compta a partir del dia en què s'hagin comès els fets.
La prescripció s'interromp per qualsevol actuació administrativa de la qual tingui coneixement el denunciat o estigui encaminada a esbrinar la seva identitat o domicili i es practiquin amb projecció externa a la dependència en la qual s'origini.
També s'interromp la prescripció per la notificació efectuada d'acord amb el que estableix l'article 78 del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària.
La prescripció es reprèn si el procediment es paralitza durant més d'un mes per una causa no imputable al denunciat.
El termini de prescripció de les sancions és d'un any, comptat des de l'endemà del dia en què adquireixi fermesa la resolució per la qual s'imposi la sanció corresponent.
Interromp la prescripció la iniciació, amb coneixement de l'interessat, del procediment d'execució, i torna a transcórrer el termini si aquell està paralitzat durant més d'un mes per una causa no imputable a l'infractor.
La prescripció l'han d'aplicar d'ofici els òrgans competents en les diverses fases de tramitació de l'expedient.
Una vegada adquireixin fermesa les sancions greus i molt greus, la Direcció de Trànsit en la qual es va instruir l'expedient les ha d'anotar al Registre de conductors i infractors i, quan escaigui, als registres als quals es refereix l'article 5. h del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària.
Quan aquestes sancions hagin estat imposades pels alcaldes o per les autoritats competents de les comunitats autònomes, s'han de comunicar per ser anotades als registres referits en el termini de 15 dies següents a la seva fermesa.
Les anotacions es cancel·len d'ofici a efectes d'antecedents una vegada transcorreguts dos anys des que es compleixin o prescriguin totalment.
L'anotació de les sancions sol·licitades per les autoritats judicials o altres autoritats administratives la practica la Direcció de Trànsit de la seva demarcació, llevat que s'estableixi un sistema informàtic pel qual es pugui fer directament als registres de la Direcció General de Trànsit.
En l'anotació i en la seva petició hi han de constar el document nacional d'identitat del sancionat, el precepte aplicat i la naturalesa i durada de la sanció imposada.
Les dades relatives a les sancions anotades en els registres només s'han de certificar a petició de l'interessat, de les autoritats judicials o de les administratives amb potestat sancionadora en matèria de trànsit i, un cop transcorregut el termini a què es refereix el número 1 d'aquest article, únicament les pot utilitzar la Direcció General de Trànsit per a fins estadístics o de gestió reglamentària.
No es poden executar les sancions que preveu el text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària que no hagin esdevingut fermes en la via administrativa (article 83, apartat 1, del text articulat).
La suspensió de les autoritzacions regulades en el text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària s'ha de portar a efecte, una vegada que esdevingui ferma la sanció imposada, mitjançant una ordre cursada a l'infractor perquè lliuri el document a l'agent de l'autoritat que se li indiqui.
En cas de desobediència a l'ordre esmentada, s'ha de passar el tant de culpa a l'autoritat judicial (article 83, apartat 2, del text articulat).
Amb independència del que s'ha assenyalat al número anterior, s'ha de prendre nota del període de suspensió en els registres corresponents.
L'exercici de les activitats pròpies de la respectiva autorització durant el període esmentat, encara que es faci amb el document no lliurat, cal considerar-lo, amb caràcter general, com a infracció al que disposa l'article 60 del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària (article 83, apartat 3, del text articulat).
Les multes s'han de pagar als òrgans de recaptació de l'Administració gestora, directament o a través d'entitats de dipòsits, dins dels quinze dies hàbils següents a la data de la fermesa de la sanció (article 84, apartat 1, del text articulat).
Vençut el termini d'ingrés establert a l'apartat anterior sense que s'hagi satisfet la multa, la seva exacció s'ha de portar a terme pel procediment de constrenyiment.
A aquest efecte, és títol executiu el certificat de descobert expedit per l'òrgan competent de l'Administració gestora (article 84, apartat 2, del text articulat).
Quan les sancions les hagi imposat l'Administració general de l'Estat, els òrgans i procediments de la recaptació executiva són els establerts en el Reglament general de recaptació i altres normes d'aplicació.
En els altres casos, són els establerts a la legislació aplicable segons les autoritats que les hagin imposat (article 84, apartat 3, del text articulat).
Els actes de gestió recaptatòria en la via de constrenyiment dictats pels òrgans de l'Administració general de l'Estat respecte de les multes imposades en aplicació del text articulat de la Llei sobre trànsit, circulació de vehicles de motor i seguretat viària són impugnables en la via economicoadministrativa (article 84, apartat 4, del text articulat).