projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Llevat que aparegui ésser una altra la voluntat del testador, si aquest cridava els seus hereus i legataris o llurs substituts sense designació de noms i mitjançant l'expressió "fills", s'entendran inclosos en aquesta denominació tots els fills matrimonials, no matrimonials i adoptats en forma plena, homes o dones, així com els néts i descendents els pares respectius dels quals haguessin mort abans de la delació, excloent el grau més pròxim al més remot i entrant per estirps els de grau següent en lloc dels de grau anterior.
Si el testador institueix hereus genèricament els fills o descendents d'una altra persona, no seran eficaces les crides d'aquells que, al temps que es defereixi l'herència, no hagin nascut ni es trobin concebuts.
Això no obstant, quan el testador hagués llegat l'usdefruit universal a favor d'algun ascendent dels dits fills o descendents, s'entendran cridats els nascuts o concebuts en extingir-se per causa distinta de la renúncia, l'usdefruit o el darrer dels usdefruits successius.
Els no concebuts seran representats per un curador designat pel testador, amb facultats de disposició i administració; en defecte d'ell, ho serà el mateix legatari d'usdefruit universal.
El curador haurà d'actuar d'acord amb els fills o els descendents nascuts o llurs representants legals.
Instituïts hereus una persona determinada i els seus fills, aquests s'entendran cridats com a substituts vulgars, llevat de voluntat distinta del testador.
Quan els hereus instituïts són cridats, uns individualment i d'altres col·lectivament, hom entendrà atribuïda conjuntament a aquests darrers una part igual a la de cadascun dels designats en forma individual, llevat que resulti ésser una altra la voluntat del testador.
En cas d'ésser assenyalades quotes a uns i no a d'altres, correspondrà a aquests darrers la porció sobrant de l'herència per parts iguals; en cas de no quedar porció sobrant, hom considerarà l'herència dividida en un nombre de quotes doble que l'assignat determinadament pel testador, i la resta correspondrà als hereus instituïts sense assignació de quota; si així i tot, no quedava resta d'herència, aquesta serà considerada dividida en triple nombre de quotes, i així successivament.
Llevat que aparegui ésser una altra la voluntat del testador, l'hereu instituït en usdefruit que no hagi de considerarse legatari, així com l'hereu instituït vitalíciament, tindran el caràcter d'hereus fiduciaris, si per a després de llur mort hi ha instituït un altre hereu, el qual tindrà el caràcter d'hereu substitut fideïcomissàri condicional.
Si el testador no hagués nomenat hereu posterior o si el designat no arribés a ésser-ho, els hereus instituïts en usdefruit o vitalíciament seran hereus universals, purs i lliures.
El qui és hereu ho és sempre i, en conseqüència, es tindran per no posats en la institució d'hereu la condició resolutòria i els termes suspensiu i resolutori.
L'instituït hereu sota condició suspensiva que, complerta aquesta, accepti l'herència, l'adquirirà amb efecte retroactiu al temps de la mort del testador.
El terme incert implica, en els testaments, condició, llevat que hom pugui col·legir la voluntat contrària del testador.
L'incompliment del mode imposat a la institució d'hereu mai no podrà donar lloc a la resolució d'aquella, sens perjudici que, en el dit supòsit, el testador pugui gravar-lo de substitució fideïcomissària o establir d'altres prevencions.
L'hereu o els hereus instituïts solament en cosa certa, quan concorrin amb hereu o hereus instituïts sense aquesta assignació, en seran simples legataris.
Però si l'hereu únic o tots els hereus instituïts ho són en cosa certa, en seran estimats prelegataris i, exclusió feta de la cosa o de les coses certes, tindran el caràcter d'hereus universals per parts iguals si són més d'un.
L'hereu instituït solament en usdefruit s'equipara a l'hereu instituït en cosa certa.
Si no concorre amb hereu universal, encara que fos perquè aquest no arribés a ésser-ho, l'instituït en usdefruit serà hereu universal; però si concorre amb ell o aquest arribava a ésser-ho, l'hereu instituït en usdefruit serà legatari.
El testament haurà de contenir necessàriament institució d'hereu, llevat de l'atorgat per persona subjecta al Dret especial de Tortosa.
La simple utilització pel testador del nom o la qualitat d'hereu o la disposició a títol universal, baldament hom no empri aquella paraula, sempre que sigui clara la voluntat d'atribuir a l'afavorit la condició de successor en tot el seu dret o en una part d'ell, implicarà institució d'hereu.
No podran ésser testimonis en els testaments i els codicils: 1r. els menors d'edat o incapaços per a testar; 2n. els muts i els totalment sords o cecs; 3r. els condemnats per delictes de falsificació de documents o fals testimoniatge; 4t. els afavorits pel testament o el codicil; i 5è. els parents fins a quart grau de consanguinitat o segon d'afinitat de l'hereu instituït o legatari designat i del Notari o del Rector autoritzant.
Tampoc no podran ésser testimonis en els testaments o els codicils atorgats sense intervenció de Notari o de Rector, els qui no entenen l'idioma del testador, llevat que hi intervinguin intèrprets en la forma que prescriu l'article 684 del Codi Civil.
Les memòries testamentàries signades en tots els seus fulls pel testador, que al·ludeixin a un testament anterior, valdran com a codicil, qualsevol que sigui llur forma, sempre que es demostri o reconegui en qualsevol temps llur autenticitat i reuneixin, si s'escau, els requisits formals exigits pel testador en el seu testament.
Això no obstant, en les memòries testamentàries només podran ésser ordenades disposicions referents a diners que no excedeixin la vintena part del cabal relicte, i a joies, robes i parament de casa.
Pel codicil l'atorgant addiciona o reforma parcialment el seu testament o, si manca aquest, dicta disposicions successòries a càrrec dels seus hereus abintestat.
En codicil hom no podrà instituir hereu ni revocar la institució anteriorment atorgada, ni excloure cap hereu testamentari de la successió.
Tampoc no podran establir-se substitucions llevat de les fideïcomissàries i les preventives de residu, ni desheretar legitimaris ni imposar condicios a l'hereu.
En el cas que el codicil contingui institució d'hereu, els anteriorment instituïts en testament o, en llur defecte, els abintestat, tindran el caràcter d'hereus subjectes a fideïcomís pur, i el designat en codicil, el d'hereu fideïcomissari.
Els codicils hauran d'ésser atorgats amb les mateixes solemnitats externes dels testaments.
El testament sacramental haurà d'ésser elevat a escriptura pública, i a aquest efecte, i a petició de part interessada, prèvia presentació dels certificats de l'acta de defunció del testador i del Registre General d'Actes d'Última Voluntat, el Jutge de Primera Instància instruirà l'expedient amb intervenció del Ministeri Fiscal, citació dels testimonis, del cònjuge i dels parents del testador amb dret a succeir-li abintestat i, en cas d'existir un testament anterior, de les persones afavorides per aquest.
S'anunciarà per edictes la celebració de l'acte.
Els testimonis, sota jurament pres pel Rector o per qui el substitueixi, manifestaran la voluntat del testador davant el Jutge, el Secretari judicial i les altres persones citades que presenciïn l'acte.
Els compareixents podran interrogar els testimonis per conducte del Jutge sobre les circumstàncies de l'atorgament i el compliment dels requisits legals.
El Jutge, en vista de les actuacions, decretarà, dins el cinquè dia, si és procedent la protocol·lització del testament.
Quedarà sempre salvat el dret dels interessats a impugnar la resolució del Jutge en el judici corresponent.
Podran atorgar testament sacramental les persones que gaudeixin del veïnatge local de Barcelona mentre es trobin fora de la referida ciutat, de viatge, sempre que, en previsió de morir en una tal circumstància i amb l'intent de testar, manifestin llur darrera voluntat, de paraula o per escrit, davant dos testimonis idonis i pregats, que coneguin el testador i n'apreciïn la capacitat.
Que el testador mori durant l'indicat viatge o després per accident o malaltia sobrevinguts durant aquest.
Que els testimonis, dins els sis mesos següents a llur arribada a Barcelona, adverin el testament en la forma que estableix l'article següent, davant l'altar de la Santa Creu, abans Sant Fèlix, de l'esglèsia dels Sants Just i Pastor de l'expressada ciutat.
Que els testimonis, en adverar-lo, estiguin contestes en el seu contingut substancial.
Podran també atorgar testament sacramental, en circumstàncies anàlogues, les persones amb veïnatge local a l'antiga diòcesi de Girona, adverant-lo els testimonis davant l'altar de l'església d'aquesta ciutat en què consuetudinàriament se celebrin aquests actes.
En localitat sense Notaria demarcada o vacant es podrà otorgar testament en forma oberta davant el Rector de la demarcació parroquial on es trobi el testador o davant qui substitueixi aquell, tot observant les restants solemnitats dels testaments oberts atorgats davant Notari.
El testament es custodiarà a l'arxiu parroquial i es protocol·litzarà conformement a les regles de la legislació notarial.
En els testaments davant de Notari hom observarà les formalitats exigides pel Codi Civil, llevat del que es refereix als testimonis, que seran sempre dos, sense requerir que siguin pregats ni que apreciïn la capacitat del testador, ni que en llur caràcter de testimonis instrumentals l'hagin de conèixer, però hauran de firmar.
L'atorgament dels testaments en cas d'epidèmia no requerirà la unitat d'acte.
En els testaments militar, marítim i l'atorgat en país estranger seran observades les formalitats exigides pel Codi Civil.
Aquestes també seran aplicables al testament hològraf per bé que, en el cas que aquest contingui únicament disposicions a favor de tots els descendents del testador o a favor d'aquests i del seu cònjuge, per a deixar-li l'usdefruit, no estarà subjecte a cap termini per a la seva protocol·lització.
No seran vàlids els testaments atorgats a Catalunya exclusivament davant testimonis, salvat el que disposa aquesta Compilació respecte al testament sacramental.
Jacent l'herència, l'hereu cridat podrà realitzar actes possessoris de conservació, vigilància i administració de l'herència, així com promoure interdictes en defensa dels béns.
Aquests actes per ells sols no impliquen acceptació, tret que amb ells hom hagués pres el títol o la qualitat d'hereu.
En defecte de marmessor amb facultat per a administrar i a instància de l'hereu cridat, el Jutge podrà nomenar un curador perquè representi i administri l'herència d'acord amb el que la Llei d'Enjudiciament Civil estableix sobre administració dels judicis de testamentaria.
El Jutge competent per a intervenir en la designació de curador i en tots i cadascun dels altres supòsits en què aquesta Compilació exigeix la seva intervenció en matèria successòria, serà imperativament el de Primera Instància del darrer domicili del causant.
L'heretament mutual constitueix una institució contractual recíproca d'hereu entre els esposos contraents a favor del que sobrevisqui, amb els efectes de l'heretament simple.
El cònjuge que premori no transmetrà als seus successors cap dret derivat de l'heretament mutual.
Hom podrà pactar que l'heretament resti sense efecte si el cònjuge premort mor amb fills comuns, així com subordinar-lo a qualsevol altra condició.
El cònjuge sobrevivent que quedi hereu subjecte a fideïcomís no tindrà dret a la quarta trebel·liànica.
L'heretament prelatiu de sexe o nupcialitat s'estimarà, llevat de pacte contrari, d'estirp, i, en virtut d'ell si hagués premort algun fill deixant d'altres descendents, aquests tindran el mateix dret de preferència que llur pare.
Per a determinar la prelació per sexe no serà tingut en compte el dels néts, sinó el del fill premort.
La prelació podrà ésser de nupcialitat, sexe, grau o estirp i, en general, qualsevol altra de lícita i honesta.
Podrà també ésser positiva quan els contraents s'obliguin a instituir un fill o diversos de determinats; i negativa, quan s'obliguin a instituir tots llurs fills o els d'un determinat grup en les parts que siguin fixades.
La prelació de nupcialitat serà absoluta quan els fills d'un determinat matrimoni, qualsevol que siguin llurs circumstàncies, gaudeixin del dret de preferent institució als d'un altre, i serà relativa si està subordinada a la prelació de sexe, o d'una altra circumstància.
L'expressió "fills per fills i filles per filles" implicarà prelació relativa de nupcialitat.
La institució d'hereu en heretament preventiu es regirà per les normes de la institució testamentària d'hereu, però el tal heretament no podrà ésser substituït ni revocat per cap altre d'igual naturalesa.
Serà directe si l'heretant designa l'instituït nominativament o mitjançant expressió de les seves circumstàncies particulars, i serà d'elecció quan confiï el nomenament al consort o als seus parents, de conformitat amb els articles 115 i 116 d'aquesta Compilació.
Per mitjà de l'heretament preventiu l'heretant institueix hereu entre els seus fills nascuts o per néixer per al cas de morir sense successor universal, contractual o testamentari per qualsevol causa, fins i tot per haver estat destruïda, sense possibilitat de reconstrucció, la disposició atorgada amb posterioritat.
Si l'instituït preventivament repudia l'herència, és incapaç o declarat indigne de succeir, l'heretament produirà efecte a favor del qui seguirà en la crida feta, i així successivament.
Hom no obrirà la successió intestada fins a haver esgotat totes les crides.
En els heretaments purs a favor dels fills per néixer dels contraents quedarà instituït hereu el fill que visqui en morir l'heretant i que aquest hagi designat en heretament o testament complementari.
Si manca aquesta designació, quedarà instituït el fill que elegeixin després el cònjuge supervivent o els dos parents, en els supòsits regulats, respectivament, en els articles 115 i 116.
Si mancava també aquesta elecció, quedarà instituït el fill que reuneixi les circumstàncies determinades en l'heretament pur.
L'heretant disposarà de les facultats pròpies d'un heretament simple i, a més, les que concedeixen els preceptes de la secció primera d'aquest capítol.
Llevat de pacte contrari, en els heretaments purs i prelatius l'heretant podrà deixar als fills o descendents no afavorits, ultra la llegítima, un llegat que no excedeixi la meitat de la quota legitimària.
Els efectes dels heretaments a favor dels fills s'estendran a tots els béns que l'atorgant deixi en morir, qualsevol que sigui el títol de llur adquisició.
L'heretant podrà revocar els heretaments purs i prelatius per les causes i en la forma establerta pel desheretament legitimari.
Els heretaments que els contraents atorguin a favor de llurs fills, siguin purs, preventius o prelatius, solament produiran efecte si l'afavorit o els afavorits amb ells sobreviuen a l'heretant.
Els seran aplicables les normes sobre incapacitat i indignitat per a succeir contingudes en aquesta Compilació.
En cas d'imposar-se una substitució fideïcomissària regiran les normes previstes per a aquesta, àdhuc el que concerneix la quarta trebel·liànica.
El pacte reversional no impedirà a l'hereu de reclamar la llegítima que li correspongui.
Els ascendents als quals reverteixin els béns donats en virtut de la clàusula reversional no podran reclamar la llegítima sobre els de lliure disposició de l'hereu compresos en l'heretament.
L'heretant podrà deixar sense efecte, en qualsevol temps, el pacte reversional.
Entendrem que això ha tingut lloc si, per testament o en qualsevol altra forma autèntica, confirma com a lliure l'heretament.
La reversió podrà ésser pactada a favor dels atorgants o de qualsevol altra persona.
Quan s'ordeni a favor de persona distinta de l'atorgant, el seu consort o els hereus d'aquell tindrà la consideració de substitució fideïcomissària, però sense dret a quarta trebel·liànica.
La reversió a favor de l'heretant no s'estendrà als seus hereus, si no ha estat pactat expressament.
La reversió ordenada a favor dels hereus dels heretants s'entendrà atorgada a favor dels testamentaris o, si manquen aquests, dels parents que, en el moment de tenir lloc la reversió, resultarien cridats abintestat a la seva herència.
El pacte reversional produirà efectes en complir-se l'eventualitat prevista, retornant a l'heretant els béns transmesos, però sense obligació de restituir els fruits percebuts.
Si no ha estat previst l'abast de la reversió, hom l'entendrà establerta per al cas que l'hereu premori a l'heretant sense deixar fills.
Llevat de pacte contrari, la reversió deixarà subsistents el pacte d'unitat familiar i els usdefruits viduals estipulats a favor de l'altre contraent en els capítols, amb el rang previst en aquests, aplicant el que estableix l'article 79.
L'hereu només respondrà dels deutes de l'heretant anteriors a l'heretament, amb els béns transmesos de present i tan bon punt feta l'excussió dels béns i dels drets que l'heretant s'hagués reservat.
Respecte als deutes posteriors a l'heretament, l'hereu no respondrà, en vida de l'heretant, amb els béns adquirits de present en virtut del mateix heretament, ni amb els seus béns propis.
Mort l'heretant, l'hereu podrà excloure de responsabilitat els susdits béns si s'acull al benefici d'inventari establert en l'article 72.
En els heretaments cumulatius i en els mixtos els heretants es podran reservar drets i facultats per a ells o a favor de terceres persones sobre els béns transmesos de present.
Si manquen béns suficients de lliure disposició i llevat de pacte contrari, l'heretant tindrà la facultat de gravar o vendre els béns transmesos tota vegada que calgui per a alguna de les finalitats següents i segons el poder i l'haver de la casa:
a) satisfer els deutes anteriors a l'atorgament dels capítols;
b) dotar o acomodar els seus fills o donar-los carrera o ofici;
c) realitzar en els béns en què hom hagi reservat l'usdefruit les millores útils i les reparacions extraordinàries que judiqui oportunes;
d) alimentar, en el sentit més ampli, el mateix heretant i el consort i els fills.
L'heretant, per a realitzar aquests actes, haurà de recaptar l'autorització de la persona a aquest efecte designada en els capítols i, en defecte seu, la del Jutge de Primera Instància, segons el que preveu l'article 189.
En l'heretament cumulatiu o complex, l'afavorit amb ell, a més de la seva qualitat d'hereu contractual, adquirirà de present tots els béns que en aquella saó tingui l'heretant, sense altres excepcions que els béns mobles del seu ús personal o adscrits a l'explotació familiar i dels que es reservi per a disposar-ne.
Aquests béns i els que en endavant obtingui l'heretant, en morir aquest els adquirirà l'hereu, de la manera establerta per a l'heretament simple.
Perquè aquests darrers béns siguin adquirits per l'hereu a mesura que l'heretant els vagi aconseguint, caldrà pacte exprés.
L'heretament mixt és un heretament pur amb donació singular de present.
L'hereu, encara que premori a l'heretant o incorri en causa d'indignitat, transmetrà als seus successors els béns adquirits de present per l'heretament cumulatiu i mixt, llevat de pacte reversional.
Llevat de pacte exprés contrari en el propi heretament, l'hereu, quan premori a l'heretant, transmetrà als seus fills, siguin o no siguin del matrimoni en consideració del qual hom hagi atorgat l'heretament i en la manera i forma en què siguin els seus hereus, el seu dret o qualitat d'hereu contractual.
Si els fills hereus de l'hereu premort abintestat fossin diversos, l'heretant podrà elegir en escriptura pública irrevocable o en testament un d'aquests fills o descendents del fill premort, com a substitut en l'heretament.
L'heretament quedarà resolt quan l'hereu premori a l'heretant sens deixar fills, o si, deixant-ne, cap d'ells no fos hereu d'aquell.
Nogensmenys, llevat de pacte contrari, subsistiran els drets establerts en els mateixos capítols matrimonials a favor del consort de l'hereu premort, o d'altres persones, per bé que l'usdefruit universal que pugui correspondre a aquell sobre els béns relictes pels heretants quedarà, en morir aquests, reduït a la meitat.
Els heretaments s'entendran sempre atorgats, per part de l'heretant, amb reserva de la facultat de dotar i d'acomodar els seus fills, per actes entre vius o per causa de mort, i de proporcionar-los carrera o ofici segons el poder de la casa i el costum del país si no és que a aquests fins l'heretant hagués exclòs béns de l'heretament, o assenyalat o assignat d'altres béns o diners, en el qual cas només podrà disposar d'aquests.
L'hereu i els seus podran impugnar els dits actes, si els consideren atorgats amb frau o en dany de l'heretament.
L'assenyalament o l'assignació a què es refereix el primer paràgraf d'aquest article no atribuirà als altres fills de l'heretant cap dret durant la vida d'aquest.
Però si l'heretant moria sense haver-los atribuït els diners o la cosa assenyalada o assignada, aquests se'ls faran propis encara que excedeixin l'import d'allò que per llegítima els correspongui.
En la facultat d'alienar que correspon a l'heretant, no s'entendran compresos, llevat de pacte exprés contrari, els contractes de vitalici, censal o cens.
Això no obstant, si, regint el principi d'unitat familiar, l'hereu o els seus haguessin deixat de treballar a favor de la casa, l'heretant podrà celebrar els contractes expressats en la quantitat que, atesa la seva situació personal i patrimonial, hom estimi necessària per a assegurar a ell, l'esposa i els fills menors d'edat o incapacitats per altreball una renda o un cànon suficient per a viure decorosament, segons el rang social de la casa.
Si manca el consentiment de l'hereu caldrà l'autorització judicial, amb citació de prèvia de l'hereu i tots els altres interessats en l'heretament, a aquest efecte.
En la facultat d'alienar que correspon a l'heretant no s'entendran compresos, llevat de pacte exprés contrari, els contractes de renda vitalícia, emfiteusi o cens.
Això no obstant, si, regint el principi d'unitat familiar, l'hereu o els seus haguessin deixat de treballar a favor de la casa, l'heretant podrà celebrar els contractes expressats en la quantitat que, atesa la seva situació personal i patrimonial, hom estimi necessària per a assegurar a ell, esposa i els fills menors d'edat o incapacitats per al treball, una renda o un cànon suficient per a viure decorosament, segons el rang social de la casa.
Si manca el consentiment de l'hereu caldrà l'autorització judicial, prèvia citació, a l'efecte, de l'hereu i tots els altres interessats en l'heretament.
L'heretament simple confereix únicament la qualitat d'hereu contractual, que serà inalienable i inembargable.
L'heretant conservarà fins a la mort la propietat dels seus béns, però no en podrà disposar a títol lucratiu sinó per a fer regals mòdics i liberalitats d'ús o per a llegar allò que en l'heretament s'hagués reservat per a testar, a part la facultat de dotar i d'acomodar els fills i de disposar a favor d'aquests en els termes previstos a l'article 77.
Els actes de disposició a títol onerós que dels seus béns l'heretant realitzi seran anul·lables quan siguin atorgats en frau de l'heretament, llevat que l'adquirent sigui estrany al frau.
Aquesta acció i la de simulació, si s'escau, solament la podrà exercitar l'hereu o el qui ho sigui d'aquest, fins i tot en vida de l'heretant.
En els heretaments a favor dels contraents, l'heretant, amb l'aquiescència de les persones necessàries per a la modificació dels capítols, tret de l'hereu o, si s'escau, dels fills que el substitueixin en l'heretament, podrà, quan a judici seu ho aconselli la conducta d'aquests, imposar-los, en qualsevol temps i mitjançant escriptura pública, limitacions, prohibicions de disposar, fideïcomisos i pactes reversionals, i àdhuc designar administrador dels béns heretats.