L'ansietat o angoixa és una emoció que tothom experimenta alguna vegada davant de determinades experiències de la vida o circumstàncies de l'entorn.
Apareix per fer front a una situació que la persona percep com una amenaça per la seva seguretat, o la dels seus, i intenta reduir les conseqüències negatives que pot produir.
És, per tant, una reacció natural d'alarma davant de la percepció d'un perill potencial o d'una pèrdua de control sobre l'entorn.
Malgrat això, en alguns casos l'ansietat pot arribar a esdevenir un trastorn.
Això passa quan les persones afectades l'experimenten excessivament intensa o freqüent, davant de situacions quotidianes que no haurien de produir-ne, i se senten incapaces de controlar-la.
Aquesta ansietat interfereix en la realització de les activitats de la vida diària i minva l'autonomia de la persona.
Els trastorns d'ansietat representen un dels problemes de salut mental més freqüents i sovint apareixen en associació amb altres malalties mentals.
Qualsevol situació en què pugui produir-se una sensació de pèrdua de control o en què es vegi compromesa la seguretat, és susceptible de donar lloc a angoixa per part de la persona que la viu.
Les més evidents són les situacions que impliquen un perill físic, ja sigui real o com a amenaça; però també es pot produir davant de situacions que inclouen elements fòbics (viatjar en avió, dentista, injeccions, espais tancats, etc.), situacions de gran incertesa a diferents nivells (social, econòmic, familiar...) o, fins i tot, situacions quotidianes (intentar dormir, estudiar, treballar, etc.).
Altres possibles causes poden ser: un problema de salut físic, el consum de drogues, una experiència traumàtica, l'acumulació d'estrès i altres trastorns de salut mental.
Pel que fa al desenvolupament dels trastorns d'ansietat, els investigadors afirmen que hi intervenen factors psicològics, genètics i ambientals.
L'ansietat pot produir tres tipus de símptomes:
No totes les persones presenten els mateixos símptomes ni els experimenten amb la mateixa intensitat.
L'ansietat és una emoció natural, no patològica de per si, per la qual cosa el més important és reconèixer-la com a tal i saber-la gestionar.
Davant de l'aparició de símptomes propis de l'ansietat, és important que la persona sàpiga gestionar aquesta emoció per tal que no se senti desbordada per ella ni s'alteri excessivament la seva vida quotidiana o la percepció de l'entorn.
Quan l'ansietat desborda la persona que la pateix, afecta l'autonomia de la persona o altera la realització de les activitats de la vida diària, és necessari l'inici d'un tractament específic per controlar-la.
En aquests casos, el tractament combina medicaments i teràpia psicològica.
Els medicaments més utilitzats són els ansiolítics, que redueixen ràpidament els símptomes del trastorn.
Únicament s'han de prendre sota prescripció mèdica i només durant un màxim d'entre 8 i 12 setmanes.
Per evitar riscos, en cap cas s'han de deixar de prendre voluntàriament i de forma brusca, sinó quan ho indiqui el metge i amb una reducció gradual de la dosi.
Progressivament s'han d'anar substituint per tècniques d'autocontrol.
La teràpia cognitivoconductual és la tècnica de suport psicològic més eficaç per als trastorns d'ansietat.
Inclou tres tipus d'intervencions:
El tractament acostuma a durar uns mesos, en funció del tipus de trastorn, la gravetat o la col·laboració del pacient.