Resolució 229/2017, de 12 de juliol
L'LTAIPBG empara el dret dels municipis, atesa la seva condició de persones jurídiques, d'accés a la informació pública a mans d'altres administracions.
El termini per reclamar contra estimacions o desestimacions presumptes de sol·licituds d'informació pública roman obert indefinidament a partir de la data de producció del silenci administratiu.
L'Administració reclamada facilita la informació sol·licitada en el marc del procediment de reclamació; en conseqüència, aquesta esdevé mancada d'objecte i procedeix, per tant, finalitzar-la.
Número d'expedient de la reclamació: 252/2017.
Sentit de la Resolució: Finalització per pèrdua d'objecte de la Reclamació.
"- Reglament íntegre, vigent a 1 de gener de 2017, del Servei d'atenció domiciliària i del servei de teleassistència a la Comarca de l'Urgell.
- Reglament íntegre, vigent a 1 de gener de 2017, del Consell d'Alcaldes de la Comarca de l'Urgell.
- Ordenança íntegra, vigent a 1 de gener de 2017, reguladora dels preus públics del Consell comarcal de l'Urgell.
- Convenis íntegres, signats per l'Ajuntament de Vilagrassa i el Consell comarcal de l'Urgell, anteriors a l'1 de gener de 2017, en relació als serveis socials.
- Expedient complert de la delegació de l'Ajuntament de Vilagrassa al Consell Comarcal de l'Urgell del servei de recollida i tractament de residus (RSU, FORM, plàstic, paper, vidre i voluminosos)".
Concorren en aquest cas dues circumstàncies que poden dur a dubtar de l'admissibilitat de la Reclamació: el fet que la persona reclamant sigui una Administració pública, per una banda, i el fet que, segons l'Administració reclamada, la presentació de la Reclamació pugui ser extemporània.
Pel que fa al primer punt, és evident que el dret d'accés a la informació pública i, en general, la regulació de la transparència de les administracions públiques, han estat instituïts i regulats a diversos ordenaments jurídics per definir i emparar drets de les persones privades en relació amb les Administracions públiques, mentre que l'accés d'una Administració pública a informació d'una altra es regiria per la lògica de les relacions interadministratives.
Tanmateix, aquesta valoració general sobre el sentit bàsic de la institució del dret d'accés a la informació pública no s'acompanya de cap previsió normativa concreta de la que es pugui deduir que els drets reconeguts i regulats per l'LTAIPBG siguin exclusius de les persones privades.
Els articles 1 i 2 LTAIPBG consideren explícitament que els titulars del dret d'accés a la informació pública són les persones, sense més precisions i el 18 de la mateixa Llei estableix que pot ser exercit tant per persones físiques a títol individual, com en representació de persones jurídiques.
Atès que un dels atributs de les administracions públiques és la personalitat jurídica (en aquest sentit, i pel que fa als ajuntaments, els atribueix expressament la personalitat jurídica l'article 140 de la Constitució), caldrà concloure que el dret positiu vigent empara el dret dels municipis d'accés a la informació pública a mans d'altres administracions, dret que han de poder exercir de conformitat amb les previsions de l'LTAIPBG.
En quant a la segona qüestió, és a dir, l'al·legació del Consell comarcal segons la qual aquesta Reclamació seria extemporània, ja que s'hauria presentat un cop vençut el termini d'un mes des de la producció del silenci positiu en el procediment de sol·licitud d'informació que n'és objecte, cal recordar que en els casos de resolució presumpta per silenci administratiu els articles 122 i 124 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les Administracions públiques (LPAC) disposen que el termini per interposar recurs d'alçada o de reposició (i cal tenir en compte que el règim jurídic dels recursos administratius és d'aplicació supletòria a les reclamacions davant la GAIP) contra resolucions produïdes per silenci administratiu roman obert indefinidament a partir de la data en què s'ha produït el silenci administratiu; aquesta mateixa interpretació ha estat feta unànimement per la jurisprudència anterior a l'LPAC.
Per tant, no es pot admetre aquesta causa d'inadmissibilitat al·legada pel Consell Comarcal.
Ateses les consideracions anteriors i vist que aquesta Reclamació compleix els requisits d'admissibilitat establerts per la normativa aplicable, procedeix la seva admissió a tràmit.
Atès el contingut de l'informe comentat a l'antecedent 4 s'ha d'entendre que la informació sol·licitada per l'Ajuntament de Vilagrassa i que és objecte d'aquesta Reclamació ja li ha estat lliurada pel Consell comarcal.
En el cas dels Reglaments i de les ordenances sol·licitats, se li n'ha facilitat còpia i indicat on les pot consultar telemàticament.
I en relació amb els convenis i la delegació, el Consell comarcal manifesta taxativament que no existeixen o no consten als seus arxius, el que també constitueix donar resposta a la sol·licitud d'informació, i és que no es pot pretendre que una Administració faciliti una informació de la que no disposa; si aquesta informació no existeix o no és coneguda pel Consell comarcal no és informació pública als efectes de l'LTAIPBG.
Per tant, s'ha d'entendre que la informació sol·licitada que és a mans del Consell comarcal ja ha estat lliurada en el marc d'aquest procediment de Reclamació i en conseqüència procedeix la seva finalització, degut a la pèrdua sobrevinguda del seu objecte.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 12 de juliol de 2017, resol per unanimitat:
Barcelona, 12 de juliol de 2017