Se sotmeten a les disposicions que preveu aquest capítol els ingressos, les actuacions i les intervencions en centres de protecció específics de menors amb problemes de conducta dependents de les entitats públiques o d'entitats privades col·laboradores d'aquestes en els quals estigui prevista la utilització de mesures de seguretat i de restricció de llibertats o drets fonamentals.
Aquests centres, sotmesos a estàndards internacionals i a control de qualitat, estan destinats a l'acolliment residencial de menors que estiguin en situació de guarda o tutela de l'entitat pública, diagnosticats amb problemes de conducta, que presentin conductes disruptives o dissocials recurrents, transgressores de les normes socials i els drets de tercers, i quan a més estigui justificat així per les seves necessitats de protecció i determinat per una valoració psicosocial especialitzada.
L'acolliment residencial en aquests centres s'ha de fer exclusivament quan no sigui possible la intervenció a través d'altres mesures de protecció, i té com a finalitat proporcionar al menor un marc adequat per a la seva educació, la normalització de la seva conducta, el seu reintegrament familiar quan sigui possible, i el desenvolupament lliure i harmònic de la seva personalitat, en un context estructurat i amb programes específics en el marc d'un projecte educatiu.
Així doncs, l'ingrés del menor en aquests centres i les mesures de seguretat que s'hi apliquin s'han d'utilitzar com a últim recurs i han de tenir sempre caràcter educatiu.
En els supòsits de guarda voluntària que preveu l'article 19, és necessari el compromís de la família a sotmetre's a la intervenció professional.
Aquests centres han de disposar d'una ràtio adequada entre el nombre de menors i el personal destinat a la seva atenció per garantir un tractament individualitzat a cada menor.
En el cas de menors amb discapacitat, s'ha de continuar amb els suports especialitzats que hagin anat rebent o se n'han d'adoptar altres de més adequats, i s'han d'incorporar en tot cas mesures d'accessibilitat en els centres d'ingrés i en les actuacions que es portin a terme.
En matèria d'adopció internacional, correspon a les entitats públiques:
a ) La recepció i tramitació de les sol·licituds, ja sigui directament o a través d'entitats degudament acreditades.
b ) L'expedició, en tot cas, dels certificats d'idoneïtat i, quan ho exigeixi el país d'origen de l'adoptand, l'expedició del compromís de seguiment.
c ) L'acreditació, control, inspecció i l'elaboració de directrius d'actuació de les entitats que realitzin funcions de mediació en el seu àmbit territorial.
Les funcions de mediació que han de dur a terme les entitats acreditades són les següents:
– Informació i assessorament als interessats en matèria d'adopció internacional.
– Intervenció en la tramitació d'expedients d'adopció davant les autoritats competents, tant espanyoles com estrangeres.
– Assessorament i suport als sol·licitants d'adopció en els tràmits i gestions que han de dur a terme a Espanya i a l'estranger.
Només poden ser acreditades les entitats sense ànim de lucre inscrites en el registre corresponent que tinguin com a finalitat en els seus estatuts la protecció de menors, disposin dels mitjans materials i equips pluridisciplinars necessaris per a l'exercici de les funcions encomanades i estiguin dirigides i administrades per persones qualificades per la seva integritat moral i per la seva formació en l'àmbit de l'adopció internacional.
Les entitats públiques poden retirar l'acreditació concedida, mitjançant un expedient contradictori a les entitats de mediació que deixin de complir les condicions que van motivar la seva concessió o que infringeixin en la seva actuació l'ordenament jurídic.
La comunicació entre les autoritats centrals espanyoles competents i les autoritats competents d'altres estats s'ha de coordinar d'acord amb el que preveu el Conveni relatiu a la protecció del nen i a la cooperació en matèria d'adopció internacional, fet a l'Haia el 29 de maig de 1993 i ratificat per Espanya mitjançant l'Instrument de 30 de juny de 1995.
En les adopcions internacionals mai es poden produir beneficis financers diferents d'aquells que siguin necessaris per cobrir les despeses estrictament necessàries.
Les entitats públiques competents han de crear un registre de reclamacions formulades per les persones que acudeixin a les entitats acreditades d'aquest article.