Els guardonats de la XIX edició van ser:
L'any 2011 no es va lliurar el Premi Blanquerna �
El periodista Iñaki Gabilondo ha estat guardonat amb el XVII Premi Blanquerna que atorga el Govern de la Generalitat de Catalunya a través de la Delegació del Govern a Madrid.
El lliurament del Premi va tenir lloc al Círculo de Bellas Artes de Madrid el 18 d'octubre, en un acte presidit pel president de la Generalitat, José Montilla.
El jurat ha distingit a Iñaki Gabilondo per la seva trajectòria professional i el seu tarannà cívic, així com per la seva actitud respectuosa envers Catalunya i la seva visió ponderada i oberta de les relacions Catalunya-Espanya.
Gabilondo, llicenciat en Periodisme per la Universitat de Navarra, està vinculat professionalment al món del periodisme i de la ràdio des dels 21 anys.
Va dirigir Radio Popular de San Sebastián (COPE), Radio San Sebastián (SER) i, després de diferents destinacions dins la Cadena SER, l'any 1978 dirigeix "Hora 25" en aquesta emissora a Madrid.
L'any 1980 és nomenat director dels serveis informatius de la Cadena SER i poc després també serà nomenat director d'informatius a TVE.
Coincidint aquest darrer càrrec amb l'intent de cop d'Estat, presenta el Telediario del vespre.
Diferents tensions polítiques forcen el seu cessament de TVE, per la qual cosa, l'any 1983, torna a la SER on, l'any 1986, estrena "Hoy por Hoy", el programa magazine que el va convertir en líder dels matins radiofònics.
Des de febrer de 2010 presenta i dirigeix "Hoy", el magazine informatiu nocturn del canal CNN+.
La Comissària Europea Benita Ferrero-Waldner ha estat guardonada amb el XVI Premi Blanquerna que atorga el Govern de la Generalitat de Catalunya a través de la Delegació del Govern a Madrid.
El lliurament del Premi va tenir lloc al Círculo de Bellas Artes de Madrid el passat 19 de novembre, en un acte presidit pel president de la Generalitat, José Montilla.
El jurat ha distingit Benita Ferrero-Waldner per la seva dilatada i brillant carrera professional, pel seu treball com a Comissària de Relacions Exteriors en la consolidació i desenvolupament de la Unió Europea i, molt especialment, per la seva contribució al procés de la Unió per la Mediterrània.
Benita Ferrero-Waldner, de nacionalitat austríaca, té una trajectòria professional de més de 30 anys de carrera diplomàtica a les Nacions Unides i al Govern Federal Austríac.
Durant tots aquests anys, i des del seu càrrec, ha intensificat la relació amb Catalunya.
L'any 2005, va participar activament en la cimera Euromediterrània que es va celebrar a Barcelona.
La seva implicació va deixar patent que la comissària encoratja a la participació dels governs i territoris que volen contribuir a definir i gestionar el present i el futur d'Europa.
És una personalitat política i institucional de referència i una de les poques dones que ha aconseguit aquest grau de reconeixement pels seus esforços perquè Europa miri cap a la Mediterrània.
El 5 de novembre de 2008 es va fer el lliurament de la XV edició del Premi Blanquerna.
La distinció va recaure en l'empresària i mecenes Esther Koplowitz, en un acte celebrat al Teatro Real de Madrid.
El jurat, presidit pel conseller de Cultura i Mitjans de Comunicació, Joan Manuel Treserras, va valorar la qualitat de la gestió empresarial i la rellevància de Fomento de Construcciones y Contratas S.A. (FCC) dins la història empresarial de Catalunya i d'Espanya en general.
Així mateix, el jurat va distingir la trajectòria social de la guardonada, ja que a través de la Fundació Esther Koplowitz ha mostrat el seu compromís amb els més desfavorits de la societat a la vegada que ha col·laborat en la investigació mèdica i la lluita contra les malalties.
En aquest sentit, a Catalunya ha construït residències per a la gent gran sense recursos i finançarà i construirà el Centre d'Investigació Biomèdica Esther Koplowitz (CIBEK).
El 7 de novembre de 2007 es va fer el lliurament de la XIV edició del Premi Blanquerna, que va recaure en el catedràtic de Dret Constitucional Javier Pérez Royo en un acte celebrat al Teatro Real de Madrid.
El jurat ha distingit Pérez Royo per la seva "rellevant activitat en el camp del Dret Constitucional i per la seva lectura oberta, evolutiva i adaptada a la realitat plural espanyola de la Constitució del 1978".
Javier Pérez Royo va néixer a Sevilla l'any 1944.
És doctor en Dret i catedràtic en Dret Constitucional per la Universitat de Sevilla, de la qual va ser rector de 1988 a 1992.
Ha col·laborat com a comentarista polític a diferents mitjans de comunicació.
Pérez Royo va col·laborar amb el projecte Catalunya Proposa i va intervenir en la fase de redacció de l'Estatut de Catalunya.
El 17 de maig de 2006 es va fer el lliurament de la XIII edició del Premi Blanquerna, que va recaure en l'advocat madrileny Antonio Garrigues Walker en un acte celebrat al Casino de Madrid.
El jurat ha distingit Garrigues Walker per la seva "disponibilitat permanent en l'establiment i manteniment de lligams i relacions de tot tipus entre Catalunya i Espanya.
Així mateix, també es va reconèixer els seus esforços i la seva tenacitat en el suport a projectes i iniciatives desenvolupades des del Govern de Catalunya en interès comú".
Garrigues va néixer a Madrid el setembre de 1934.
És advocat, membre del grup europeu de la Comissió Trilateral i president de la Fundació Ortega y Gasset, de la Fundació Consejo de España - EEUU i de la Fundació Consejo de España-Japón.
Actualment ocupa la presidència d'honor a l'Associació Espanyola amb l'Alt Comissionat de Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR).
El mateix dia del lliurament del guardó va tenir lloc, la inauguració de l'exposició "Aproximaciones" a la Real Casa de Correos de Madrid amb el president Pasqual Maragall i la presidenta de la Comunitat de Madrid, Esperanza Aguirre.
Aquest acte estava inclòs dins de les Setmanes de Cultura Catalana a Madrid (amb concerts de Raimon, Jordi Savall i Poveda) organitzades conjuntament amb l'Institut Ramon Llull i un conveni establert entre la Generalitat i la Comunidad de Madrid.
El 8 de juny de 2005 es va fer el lliurament de la XII edició del Premi Blanquerna, que va recaure en la baronessa en un acte celebrat al Museu Thyssen.
Abans, es va inaugurar la seu del Centre Cultural Blanquerna al carrer Alcalá i la primera exposició de producció pròpia en homenatge a Lluís Carandell.
El jurat ha distinguit Carmen Thyssen-Bornemisza per "la seva sensibilitat i compromís amb Catalunya i el seu legat artístic, en primer lloc des del Museu del Monestir de Pedralbes i, després, amb la cessió feta al Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC).
També per la important tasca de difusió de la pintura catalana a través d'exposicions més enllà de Catalunya".
Carmen Thyssen-Bornemisza va tenir un record per al seu marit, el baró Heinrich Thyssen-Bornemisza, que li va transmetre el seu interès pel col·leccionisme, i va recordar que la seva afició a la pintura catalana li ve de família, ja que el seu pare pintava i col·leccionava també quadres d'artistes catalans.
La guardonada va afirmar que continuarà amb la seva feina i exhibint les obres catalanes, que superen els 350 quadres de pintors tan rellevants com Modest Urgell, Santiago Rusiñol, Lluís Rigalt, Mariano Fortuny, Arcadi Mas, Joan Roig Soler o Francesc Miralles.
El 2 de juny de 2004, al Círculo de Bellas Artes, es va fer el lliurament de la XI edició del Premi Blanquerna.
El premi el va recollir l'alcalde de Madrid, Alberto Ruiz-Gallardón en nom del poble de Madrid, en homenatge a les víctimes dels atemptats de l'11 de març.
Aquest mateix dia, va prendre possessió del càrrec com a delegat del Govern a Madrid Santiago Torres, que va intervenir també a l'acte de lliurament del guardó.
En l'acte també va participar l'expresident del COI, Juan Antonio Samaranch.
El jurat ha lliurat el premi al poble madrileny "en homenatge a les víctimes dels atemptats de l'11 de març i als madrilenys i madrilenyes en el seu conjunt, per demostrar la seva enteresa i sentit de la solidaritat en uns moments molt difícils".
El 30 de gener de 2003 es va fer el lliurament, de mans del president Jordi Pujol, de la X edició del Premi Blanquerna, que va recaure en l'escriptor i exministre de Cultura, Jorge Semprún Maura, en un acte a la Sala Alfonso XII de l'Hotel Ritz de Madrid.
En l'acte hi van participar el president de la Comunitat de Madrid, Alberto Ruiz-Gallardón; la ministra de Cultura, Pilar del Castillo; i l'editor català Xavier Folch, que va glossar la figura i trajectòria del guardonat.
El jurat ha lliurat el premi a Semprún "per la seva aportació i la seva actitud de comprensió i apropament cap a les comunitats amb una personalitat diferenciada, tot considerant la referència explícita a la Comunitat Autònoma de Catalunya, nacionalitat mereixedora de la màxima atenció".
Jorge Semprún Maura va néixer a Madrid el 1923 i és escriptor, intel·lectual i polític.
Fill d'un diplomàtic republicà, s'exilià a França el 1939.
Participà en la Resistència Francesa i fou deportat a Buchenwald.
Ha rebut diferents guardons literaris, com el Premi Planeta l'any 1977 per la seva Autobiografía de Federico Sánchez, Gairebé sempre resideix a França, exceptuant la seva etapa com a Ministre de Cultura (1988-1991) del Govern espanyol.
Ha treballat sempre en defensa de la llibertat, per la tolerància entre els pobles, els drets humans, i ha promogut l'intercanvi cultural tenint present la realitat de Catalunya.
En la seva labor de diàleg i entesa amb les institucions catalanes, ha quedat patent el seu impuls d'infraestructures culturals tan importants com l'Auditori i el MNAC (Museu Nacional d'Art Contemporani).
També es va ocupar d'actuacions tan preeminents com la Biblioteca de Barcelona, la remodelació de la de Girona, l'Arxiu de Lleida, i també va ser important la seva contribució pel Fons d'Art Dalí.
A més, va promoure la participació d'Espanya com a país convidat a la Fira del Llibre de Frankfurt, on van ser representades totes les cultures de les diferents comunitats autònomes, i d'una manera especial, la cultura catalana.
L'11 de febrer de 2002 es va fer el lliurament, de mans del president Jordi Pujol, de la IX edició del Premi Blanquerna, que va recaure en l'historiador Javier Tusell, en un acte a la Sala Alfonso XII de l'Hotel Ritz de Madrid.
El jurat ha lliurat el premi a Tusell "per la seva aportació i la seva actitud de comprensió i apropament cap a les comunitats amb una personalitat diferenciada, tot considerant la referència explícita a la Comunitat Autònoma de Catalunya, nacionalitat mereixedora de la màxima atenció".
Javier Tusell va néixer a Barcelona 1945 i va morir el febrer de l'any 2005 a causa d'una pneumònia.
L'historiador era catedràtic d'Història Contemporània de la UNED i col·laborava habitualment als mitjans de comunicació.
Va publicar una cinquantena de llibres, principalment dedicats a la història política espanyola del segle XX.
Tusell va formar part de la Comissió d'experts que van recomanar el retorn al Principat dels papers de Salamanca.
En època de la UCD va ser director general de Patrimonio i Bellas Artes i va participar en el retorn del Guernika de Picasso a l'estat espanyol.
Tusell va aprofundir en períodes com la guerra civil espanyola, la transició i estava a punt de publicar la seva darrera obra "Dictadura franquista y Democracia.
1939-2004", en el qual portava anys treballant-hi.
Darrerament havia escrit 'El aznarato', un llibre crític amb el govern d'Aznar i sobretot amb la figura de l'ex-president del govern espanyol.
L'1 de febrer de 2001 es va fer el lliurament, de mans del president Josep Pujol, de la VIII edició del Premi Blanquerna, que va recaure en el sacerdot José María Martín Patino, en un acte a la Sala Alfonso XII de l'Hotel Ritz de Madrid.
Aquesta plataforma ha estat, durant més de 14 anys, un lloc de diàleg de les personalitats de totes les tendències polítiques.
Ha creat espais per a l'intercanvi cultural i la convivència amb Catalunya.
El guardonat va dedicar el premi al cardenal desaparegut Vicente Enrique y Tarancón i va recordar el polític català assassinat per ETA Ernest Lluch.
Membre de la Companyia de Jesús i llicenciat en filosofia i teologia, durant la Transició Espanyola va ser secretari del cardenal Vicent Enrique i Tarancón.
El 1985 va crear la Fundación Encuentro, i des del 1993 publica un informe anual, amb la col·laboració de reconeguts especialistes.
El 24 de gener de 2000 es va fer el lliurament, de mans del president Josep Pujol, de la VII edició del Premi Blanquerna.
El guardó va ser per a la Residencia de Estudiantes de Madrid i el va recollir el secretari d'Estat d'Educació i Universitats, Jorge Fernández Díaz, en un acte a la Sala Alfonso XII de l'Hotel Ritz de Madrid.
L'acte va estar presidit pel president Pujol, mentre que l'historiador Juan Pablo Fusi va glossar la figura de la institució premiada.
S'ha premiat la trajectòria de la Residencia de Estudiantes per la difusió de la cultura catalana.
La Residencia respon a una tradició històrica que perdura en l'actualitat gràcies a la seva programació d'activitats quotidianes i a la seva col·laboració amb algunes de les principals institucions culturals i acadèmiques de Catalunya.
La Residencia de Estudiantes és una institució cultural fundada l'any 1910 a Madrid i fins el 1936 va ser el primer centre cultural espanyol.
Entre els residents van sorgir moltes de les figures més destacades de la cultura del segle XX, com el poeta Federico García Lorca, el pintor Salvador Dalí, el cineasta Luis Buñuel o el científic Severo Ochoa.
Actualment, la Residencia es un centre cultural que organitza actes públics relacionats amb les arts i les ciències.
Aquí hi conviuen cada any més de 3.000 investigadors i artistes de tot el món.
El 18 de gener de 1999 es va fer el lliurament, de mans del president Josep Pujol, de la VI edició del Premi Blanquerna.
L'acte va estar presidit pel president Pujol, mentre que l'advocat de l'Estat i exministre Alberto Oliart Saussol va glossar la figura del guardonat.
Miguel Herrero y Rodríguez de Miñón ha rebut el premi "per la seva trajectòria en defensa de les llibertats i la seva actitud de comprensió i acostament a les comunitats amb història i cultura diferenciades".
El guardonat, que va ser un del set ponents del projecte de Constitució espanyola en representació d'UCD, és membre del Consell d'Estat i militant de base del Partit Popular.
Nascut el 1940, el guardonat va ser un dels set pares de l'actual Constitució espanyola i després va ocupar el càrrec de portaveu en el Congrés tant del partit del Govern (UCD) com de l'oposició (AP).
A més del Premi Blanquerna, ha rebut el premi Sabino Arana el 2998 i la Creu de Sant Jordi el 2000.
Actualment és membre del Tribunal Constitucional del Principat d'Andorra.
El 23 de febrer de 1998 es va fer el lliurament, de mans del president Josep Pujol, de la VI edició del Premi Blanquerna.
El guardó va recaure en Joaquín Ruiz-Giménez, qui el va recollir en un acte a l'Hotel Palace de Madrid.
L'acte va estar presidit pel president Pujol i presentat pel president del Parlament Euroeu José Maria Gil-Robles.
Joaquín Ruiz-Giménez ha rebut el premi "per la seva defensa de les llibertats humanes i per la seva actitud de comprensió i acostament cap a les comunitats amb història i cultura diferenciades".
Ruiz-Giménez va ser el primer Defensor del Poble de l'Estat i un dels impulsors de la democràcia cristiana.
La Generalitat ha concedit el Premi Blanquerna, en la IV edició, al poeta i assatgista mexicà Octavio Paz.
Estava previst que recollís el guardó el mes de maig de 1997 però no va poder assistir.
El 1998 va morir, de manera que el premi el va recollir la seva vídua, Maria José Paz, de mans del conseller de Cultura, Jordi Vilajoana, el 21 de desembre de 1999.
A l'acte també hi va assistir a l'acte el poeta català Pere Gimferrer, amic de l'escriptor.
També hi van assistir dos dels editors de Paz, Hans Meinke i Basilio Baltasar.
La seva vídua va mencionar durant l'acte la influència del seu marit en escriptors com Carlos Barral, Joan Brossa o Josep Maria Castellet.
La Generalitat ha concedit el Premi Blanquerna, en la III edició, al secretari general de la UNESCO, Federico Mayor Zaragoza, qui va recollir el premi el 29 de gener de 1996 en un acte celebrat a Madrid.
L'enginyer i empresari català Pere Duran Farell va presentar el premi.
Pujol va agrair Mayor Zaragoza el seu suport per estendre universalment la celebració del 23 d'abril com a jornada dedicada al llibre i a la rosa, com símbol d'afectivitat i civisme.
Nascut a Barcelona el 1934, Mayor Zaragoza es va doctorar en farmàcia el 1956 a la Universitat Complutense de Madrid i va ser director general adjunt de la UNESCO entre 1978 i 1981.
El 1987 va ser nomenat director general d'aquest organisme, càrrec que encara exerceix fins al 1999, quan va decidir no presentar-se al tercer mandat.
En tornar al país va crear la Fundació per a una Cultura de Pau, de la qual és president.
El 12 de gener de 1995 es va lliurar a l'hotel Ritz de Madrid lel Premi Blanquerna, en la II edició, de mans del president Jordi Pujol, a l'expresident del Govern espanyol Adolfo Suárez.
Suárez ha rebut el guardó per la seva contribució al coneixement, desenvolupament i projecció de Catalunya.
Pujol va aprofitar l'acte per homenatjar Suárez, figura que va dirigir la transició política espanyola.
El guardonat, en rebre el premi, va dir que compartia el guardó amb moltes de les persones presents a l'acte, va destacar el paper de Josep Tarradellas el 1977 en tornar a Catalunya i la seva "moderació, intel·ligència i bon sentit polític".
També va aprofitar per destacar la contribució de Catalunya a la transició, ja que en defensar la seva identitat "defensava a la vegada una idea moderna i solidària d'Espanya".
Va ser president del Govern espanyol entre 1976 i 1981, és a dir, el primer president democràtic de l'Estat després de la dictadura.
A més, és cavaller de l'Ordre del Toisó d'Or i va rebre el ducat de Suárez, amb grandesa d'Espanya.
El 1996 va rebre el Premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia per la seva contribució a la democràcia.
Actualment, Suárez està greument malalt.
El 17 de gener de 1994 es va fer el lliurament de la primera edició del Premi Blanquerna, que va recaure en el periodista, filòleg, lingüista i president de la Reial Acadèmia de la Llengua Espanyola Fernando Lázaro carreter, en un acte celebrat a Madrid.
El jurat ha reconegut que Lázaro Carreter va distingir-se el 17 d'octubre de 1992 a San Miguel de la Cogolla, on va pronunciar un discurs a favor de la concòrdia entre les llengües de l'Estat.
El guardonat va enviar un missatge "de tolerància i convivència, disposat a defensar amb la força de les paraules les comunitats amb una cultura i una història diferenciades".
A més, va demanar "el reconeixement jurídic ple de les llengües espanyoles que la democràcia ha establert, un us raonable d'aquest dret a la llibertat i gestos de concòrdia que contagiïn els ciutadans".
Va ser periodista, filòleg, lingüista i membre de la Reial Acadèmia de la Llengua Espanyola.
El 1983 va rebre la Creu de Sant Jordi i al 1994, el VIII Premi Internacional Menéndez Pelayo.