Més de set-centes cartes rebudes per Isabel Hosta, padrina de guerra, entre 1936 i 1939
La figura de la padrina de guerra va ser implementada per primer cop a la Guerra del Marroc (1920-1926), però va adquirir una gran importància durant la Guerra Civil espanyola (1936-1939), especialment en el bàndol nacional.
La padrina de guerra solia ser una dona jove, soltera o casada, que es cartejava amb diversos soldats, establint-hi un lligam personal i de confiança.
La noia feia d'enllaç entre el soldat i la seva família i li feia arribar, a banda de les cartes, roba d'abric, menjar i, a vegades, diners.
L'objectiu d'aquesta correspondència era mantenir la moral alta dels combatents i establir una connexió entre el front i la rereguarda.
És per aquesta raó que a la zona nacional s'oferia la gratuïtat de la tramesa per correu.
Isabel Hosta Pujol va actuar de padrina de guerra durant els anys de la Guerra Civil espanyola i el fons que avui us presentem és el resultat de la seva correspondència.
Isabel Hosta (1918-2009) era filla d'Alfons Hosta, metge municipal de Girona, home de dretes i assassinat pel Comitè de Milicians Antifeixistes d'Orriols el novembre de 1936.
De resultes d'aquest fet, Isabel i cinc dels seus germans van decidir exiliar-se per evitar les represàlies que, segurament, haurien sofert si es quedaven a la zona republicana.
Isabel Hosta es va fer càrrec del seu germà petit i tots dos es van establir primer a casa d'una amiga a Niça d'Ausseruna (Occitània, França), i el juliol de 1937, van travessar la frontera espanyola per Irun i es van instal·lar a casa d'Ignasi Puig Bayer, cosí seu, a Sant Sebastià (País Basc).
Durant tot el període de la Guerra Civil, Isabel va fer de mitjancera entre els exiliats gironins arribats a l'Espanya nacional i les famílies que s'havien quedat a la zona republicana.
Els soldats li enviaven diners, fotografies i cartes perquè les fes arribar als seus familiars.
Isabel, des de Sant Sebastià, remetia les missives a les seves germanes Dolors i Carme -exiliades a Castres (França)- o a mossèn Lluís Amat, exiliat a Besiers (França), els quals les feien arribar a la zona republicana.
Però les cartes que rebia Isabel Hosta no eren un simple intercanvi d'ànims entre desconeguts, sinó que eren el fruit de la relació personal que ja existia entre ella i uns joves gironins, ara exiliats i allistats a l'Exèrcit nacional.
Els soldats amb qui es cartejava eren membres d'una mateixa colla d'amics que, abans de 1937, es reunien a Girona en tertúlia amb mossèn Lluís Amat i altres socis d'Acció Catòlica.
Tots els corresponsals d'Isabel eren amics, cunyats, cosins i germans.
Es coneixien entre ells i en les cartes s'esmentaven els uns als altres.
A l'igual que Isabel, els autors de les cartes eren membres de la classe benestant gironina, conservadora, amb formació acadèmica i sovint de família nombrosa, que a principi de la Guerra Civil van travessar la frontera cap a França i van tornar a entrar a Espanya pel País Basc.
Els homes es van allistar voluntàriament a l'Exèrcit nacional; els més polititzats ho van fer al Terç de Requetès de la Mare de Déu de Montserrat.
Eren carlistes, tenien fortes conviccions religioses, aplaudien l'avanç de l'Exèrcit nacional, expressaven el seu amor per l'Espanya catòlica i odiaven la gent d'esquerres.
Sovint signaven les cartes amb els lemes "¡Viva Cristo Rey!", ¡Viva España!
Tot i que existeix la idea generalitzada que el gran exili català va ocórrer acabada la Guerra Civil, hi va haver un destacat primer èxode l'any 1936 de la gent d'ordre.
És a dir, eclesiàstics, industrials, polítics, professionals... que marxaven per qüestions polítiques o per por de represàlies.
També hi havia joves que tenien l'edat per ser cridats a files però que preferien lluitar en el bàndol franquista.
Les cartes que conformen aquest fons exemplifiquen aquesta fugida i mostren la guerra i l'exili viscuts des del bàndol nacional.
Catàleg del fons a l'Arxiu Històric de Girona
Llibre resum de la tesi doctoral de l'autor
Treball de 12 crèdits per a l'obtenció del Diploma d'Estudis Avançats (DEA) a la Universitat de Girona