Segons els autors de l'estudi, la majoria de riscos de la cirurgia major ambulatòria són de caire organitzatiu.
Per la millora de la qualitat i la seguretat de l'atenció, s'ha d'elaborar un pla de gestió de riscos específics
La cirurgia major ambulatòria consisteix a realitzar una intervenció quirúrgica, habitualment de complexitat mitjana, sense necessitat d'un ingrés hospitalari.
D'aquesta manera, el pacient va al centre el mateix dia de la intervenció i torna al seu domicili després d'haver-se realitzat.
És un model organitzatiu multidisciplinari de l'atenció que afavoreix un sistema integrat més resolutiu des dels primers nivells de l'atenció.
Aquesta pràctica presenta nous riscos al llarg del curs del pacient.
Malgrat que aquests riscos són baixos continuen sent poc coneguts.
Els riscos poden ser organitzatius en vista de les moltes etapes per les quals passa el pacient: mèdica, anestèsica o quirúrgica; l'alta planificada en el mateix dia del procediment, i etapa mèdica-legal a causa de la importància de l'autorització de l'alta i la informació proporcionada al pacient.
Un enfocament de gestió de riscos (a priori o a posteriori) s'ha convertit en una part obligatòria d'una política de millora contínua de la qualitat i seguretat de l'atenció.
La coordinació de tots els membres de l'equip (cirurgià, anestesiòleg, personal d'infermeria i administració i l'acompanyament del pacient), així com la participació activa del pacient, són essencials per a minimitzar els riscos i prevenir complicacions.
Per millorar en el coneixement i la gestió de riscos de la cirurgia ambulatòria, els autors d'un estudi publicat en la revista Journal of Visceral Surgery han analitzat els esdeveniments adversos registrats entre els anys 2009 i 2014.
L'anàlisi de resultats revela que fins a un 40% dels esdeveniments adversos van tenir lloc durant el preoperatori.
Així, es van detectar errors en la preparació cutània del pacient, en l'administració de coagulants i en el registre de la seva identitat.
Segons els autors, el procés més efectiu per evitar aquests errors és el compliment de la revisió de la llista de verificació o checklist específica del preoperatori.
El 15% dels errors va tenir lloc durant la cirurgia i, en general, van ser errors de tipus tècnic (anestèsia, el lloc de cirurgia o problemes en el software).
Aquests errors no es van considerar específics de la gestió ambulatòria.
Finalment, durant el postoperatori va ser quan es va registrar un major risc d'esdeveniments adversos (46%).
Aquests van incloure hemorràgies, problemes de retenció urinària, dolor, molèsties, caigudes, ascites biliar, peritonitis, falta de seguiment i incompliment del protocol de cura a casa.
L'estudi revela que la trucada telefònica que s'estableix l'endemà de la cirurgia com a mesura preventiva, no sempre es duu a terme ni és sempre suficient.
D'altra banda, la fase postoperatòria de la llista de verificació o checklist quirúrgic, sovint, es passa per alt.
En conjunt, aquest tipus de riscos poden ser greus i, per tant, han de ser considerats.
Segons els autors de l'estudi, en conjunt, els riscos de la cirurgia ambulatòria són de tipus organitzatiu.
Per la millora de la qualitat i la seguretat de l'atenció, s'ha d'elaborar un pla de gestió de riscos específic.
Per a això, serà necessària la coordinació de tots els membres de l'equip (cirurgià, anestesiòleg, personal d'infermeria, administració i l'acompanyant del pacient), així com la participació activa del pacient.