Resolució 104/2018, de 17 de maig
Autoritzacions de dispositius de videovigilància.
L'Ajuntament incompleix el seu deure d'aportar la documentació requerida al procediment de reclamació, però aquesta actitud no pot impedir que la GAIP resolgui, especialment si no és plausible la concurrència de límits i si es té en compte que la resolució és declarativa de drets per a la persona reclamant.
La resolució declara el dret de la persona reclamant a les autoritzacions de les càmeres de videovigilància en espais de titularitat municipal, ja que es tracta d'informació pública, no s'acredita la concurrència de límits legals que siguin oposables i a més aquest dret ha estat obtingut per estimació presumpta.
Autoritzacions de càmeres de vídeo vigilància.
Nombre d'expedient de la reclamació: 92/2018.
L'article 33.4 RGAIP estableix que l'Administració reclamada ha de trametre a la GAIP, en el termini de quinze dies d'haver-li estat sol·licitada, una còpia de l'expedient, un informe sobre la Reclamació i altra documentació que pugui ser rellevant per a resoldre-la.
Aquesta documentació va ser requerida per la GAIP a l'Ajuntament de Cornellà de Llobregat el 22 de març de 2018, i el 15 de maig, gairebé dos mesos després, encara no ha estat facilitada.
És evident que l'Ajuntament incompleix manifestament el deure que li imposa l'ordenament jurídic de col·laborar en la tramitació de les reclamacions davant la GAIP, amb el resultat de perjudicar l'exercici del dret d'accés a la informació de la persona reclamant.
D'altra banda, si bé la documentació requerida a l'Ajuntament sens dubte seria útil per poder determinar l'abast del dret d'accés a la informació pública de la persona reclamant, no és ni de bon tros imprescindible en aquest cas, ja que no és plausible la concurrència de límits legals a l'accés de la informació sol·licitada, que en tota lògica ha d'estar en poder de l'Ajuntament reclamat; així mateix, resultaria incongruent seguir retardant una resolució declarativa de drets ciutadans davant l'Ajuntament sobre la base de la deficient actuació d'aquest.
En conseqüència, procedeix resoldre aquesta reclamació, tot i que falti la documentació requerida a l'Ajuntament.
La informació sol·licitada (autorització de la instal·lació de càmeres de videovigilància en àmbits de titularitat municipal) és sens dubte informació pública, en el sentit que dóna a aquest concepte l'article 2.b LTAIPBG (la informació elaborada per l'Administració i la que aquesta té en el seu poder), ja que l'Ajuntament hauria d'estar en possessió de les autoritzacions de la qual es demana còpia.
I si les que té no estan actualitzades o no disposa d'elles, ha d'indicar-ho expressament a la persona reclamant, ja que també d'aquesta manera es donaria resposta a la sol·licitud d'informació de la qual deriva aquesta Reclamació.
D'altra banda, dels termes de la Reclamació sembla deduir-se que la sol·licitud d'informació de la qual deriva no hauria obtingut cap resposta per part de l'Ajuntament dins el termini del mes següent a la seva presentació, extrem aquest que no desmenteix, per raons òbvies, l'inexistent informe municipal.
Si es confirma aquesta apreciació, s'hauria produït silenci administratiu positiu, amb els efectes d'estimació presumpta de la sol·licitud que estableix l'article 35 LTAIPBG, ja que no concorren en aquest cas límits legals que puguin alterar aquests efectes de la inactivitat administrativa.
Aquesta estimació presumpta reforça encara més el dret de la persona reclamant a la informació sol·licitada.
En conseqüència, procedeix declarar el dret de la persona reclamant a la informació sol·licitada i requerir a l'Ajuntament que es la faciliti dins d'un termini raonable, que no pot excedir els quinze dies.
L'article 43 LTAIPBG estableix que si l'Administració incompleix el termini fixat pels acords de mediació o per les resolucions de la GAIP per lliurar la informació reclamada, les persones interessades ho poden comunicar a la Comissió perquè aquesta requereixi el seu compliment; la desatenció d'aquest requeriment, vista la remissió expressa feta a aquest precepte per l'article 77.2.b LTAIPBG, s'ha de qualificar com a infracció molt greu en relació amb el dret d'accés a la informació pública (que pot ser sancionada d'acord amb els articles 81 i 82 LTAIPBG).
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 17 de maig de 2018, resol:
Aquesta sol·licitud només pot ser presa en consideració si es comunica a la GAIP abans que acabi el termini fixat en la Resolució, i s'ha de fonamentar en circumstàncies que no hagin pogut ser tingudes en compte per la Comissió abans de dictar la seva resolució.
Si l'Administració obligada no lliura la informació dins el termini establert per aquesta Resolució, la persona reclamant pot posar-ho en coneixement de la GAIP, preferentment per correu electrònic dirigit a [EMAIL], A fi que la Comissió requereixi el seu compliment.