projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Segons aquesta Recomanació, un delinqüent perillós és una persona que ha estat condemnada per un crim sexual o amb violència d'una gravetat extrema contra una o diverses persones i que presenta un elevat risc de reincidència.
El risc es defineix com la probabilitat elevada de tornar a cometre un crim sexual o amb violència d'una gravetat extrema contra una o diverses persones.
La Recomanació dóna orientacions respecte a com ha de ser l'avaluació del risc d'aquests infractors, la gestió del risc (procés que consisteix a seleccionar i a aplicar una sèrie d'intervencions amb l'objectiu de reduir aquest risc), el tractament, la vigilància, l'atenció a la seguretat i altres actuacions encaminades a la prevenció de la reincidència, així com a la reinserció d'aquest tipus de delinqüents.
Recomanació en català (PDF, 218 KB)
Recomanació en castellà (PDF, 206 KB)
Alternatives a l'empresonament /presons / delinqüència violenta / seguretat / reincidència
El Consell d'Europa ha elaborat aquestes directrius orientadores respecte a la forma d'actuar que cal que segueixin els països que en formen part per fer front a la radicalització de les persones que es troben sotmeses a penes i mesures, ja sigui en medi tancat institucional, ja sigui en medi comunitari.
La finalitat de les directrius és recomanar actuacions que ajudin a prevenir que aquestes persones que es troben sota la responsabilitat dels estats es radicalitzin i adoptin postures extremistes violentes que puguin portar a accions terroristes, i també per detectar, gestionar i reinserir els individus radicalitzats.
El personal penitenciari i de probation són els actors principals encarregats d'implementar aquests principis directors.
Aquests principis també poden concernir els representants d'altres organismes i d'institucions religioses que treballen amb presos i persones que compleixen mesures a la comunitat, i també els assessors legals, els familiars i els grups d'iguals.
Directrius en català (PDF, 180 KB)
Directrius en castellà (PDF, 136 KB)
Directrius en anglès (web del COE)
Alternatives a l'empresonament / presons / terrorisme / probation / prevenció del delicte / delinqüència organitzada / seguretat dinàmica
Treball d'aprofundiment en la Llei Orgànica 5/2000 de responsabilitat penal dels menors.
Analitza les novetats que comporta aquesta normativa, i especialment es centra en la protecció, les garanties i els drets dels menors.
També repassa temes relacionats, com ara la responsabilitat civil i el tractament jurídic de la víctima.
Els canvis que aporta la nova llei són analitzats en relació a la normativa nacional i respecte a les tendències internacionals en matèria de menors.
Alhora, es descriu quin és el procediment previst, estudiant el paper dels diferents actors implicats i els seus punts de vista, sense oblidar-se del paper de la víctima.
Altra part del treball està dedicada a l'administració pública encarregada de l'execució del contingut de la norma, en especial les competències i l'estructura de l'administració catalana, configurada sobre la Direcció General de Mesures Penals Alternatives i Justícia Juvenil del Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya.
L'estudi finalitza amb un treball de caràcter més pràctic on es recullen diverses dades derivades de l'aplicació de la llei, referides tant a actuacions administratives com judicials, que permeten il·lustrar amb més detall moltes de les consideracions que s'han exposat al llarg de l'estudi.
Disponible a la biblioteca del Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada.
justícia juvenil / delinqüència juvenil / menors / dret penal
La privació de la potestat dels pares és una mesura per protegir un menor d'edat davant un dany que els seus progenitors no poden o no volen evitar.
La inhabilitació per l'exercici del dret de pàtria potestat és una pena que no sempre aconsegueix l'adequada protecció dels menors d'edat.
Recerca en català [PDF, 744 kB]
dret civil català / dret de família / protecció de menors / menors
Anàlisi de la regulació estatal i autonòmica, així com la jurisprudència del Tribunal Suprem i els tribunals superiors de justícia, per tal d'examinar la necessària ampliació de la competència de la Sala Civil i Penal del Tribunal Superior de Catalunya pel que fa al coneixement de la revisió de la sentència ferma.
Recerca en català [PDF, 396 kB]
Les drogues de disseny són utilitzades hores d'ara amb major intensitat encara que no suposen un problema tan greu, a nivell assistencial o clínic, com les drogues més clàssiques.
La seva prevalença no ha estat molt estudiada des del punt de vista legal i la seva implicació en procediments civils o penals no és ben coneguda.
La recerca pretén obtenir dades del consum de drogues de disseny, avaluar la seva associació amb dades sociodemogràfiques, mèdiques i amb els delictes comesos per la població d'estudi, valorar aspectes forenses, intoxicació i morts degudes al seu consum, revisar sentències i repercussió als àmbits civil i penal en relació amb aquestes drogues, a través de l'estudi d'una mostra de 175 subjectes que es troben detinguts al Jutjat de Guàrdia de Barcelona i de subjectes interns al Centre Penitenciari de Joves de Barcelona.
Recerca en català [PDF, 414 KB]
drogues / medicina legal / sanitat penitenciària
El present treball pretén analitzar la reforma de l'Administració de justícia que s'ha fet mitjançant la Llei orgànica 19/2003, de 23 de desembre, i, més concretament, el paper que les comunitats autònomes tenen en la gestió de l'Administració de justícia.
A saber: en primer lloc, s'analitzen els antecedents tant mediats com immediats del problema per mitjà d'un estudi de l'evolució del poder judicial i de l'Administració de justícia a Espanya, en què es fixa l'atenció en el model dissenyat per la Constitució i els primers estatuts d'autonomia, especialment l'Estatut de Catalunya.
En segon lloc, s'estudia la gènesi i el contingut del Pacte d'Estat per a la Reforma de la Justícia, perquè és, sens dubte, el marc de referència a partir del qual naixerà la reforma dels llibres V i VI de la Llei orgànica del poder judicial (LOPJ), que finalment s'aprovà el 2003.
En un tercer moment s'analitza detalladament la reforma de la LOPJ i el paper de les comunitats autònomes en el "nou" El present treball pretén analitzar la reforma de l'Administració de justícia que s'ha fet mitjançant la Llei orgànica 19/2003, de 23 de desembre, i, més concretament, el paper que les comunitats autònomes tenen en la gestió de l'Administració de justícia.
A saber: en primer lloc, s'analitzen els antecedents tant disseny institucional, encara que prèviament s'examina la tramitació parlamentària del Projecte de llei a les Corts Generals, tant al Congrés dels Diputats com al Senat.
Per a comprendre el "repartiment de competències" entre l'Estat i les comunitats autònomes en matèria d'administració de justícia, es porta a terme una anàlisi detallada del model d'oficina judicial, del nou estatut dels secretaris judicials i de l'estatut jurídic del personal al servei de l'Administració de justícia.
La tesi de fons d'aquest estudi és que la reforma de la LOPJ de 2003 ha enfortit el paper del Ministeri de Justícia i ha situat les comunitats autònomes en un paper marginal en la gestió de l'Administració de justícia.
El model dissenyat és continuista amb la reforma de 1994 i condueix, una vegada més, a la fragmentació del sistema de responsabilitats i a la ingovernabilitat.
Disponible a la biblioteca del Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada.
justícia / repartiment de competències en matèria d'administració de justícia / oficina judicial / secretaris judicials / personal al servei de l'administració de justícia / cossos nacionals
En aquest treball presentem els resultats més rellevants de tres estudis paral·lels sobre la influència de la intel·ligència i la personalitat en l'èxit o el fracàs en el procés de rehabilitació de delinqüents realitzats en centres d'internament de Catalunya amb característiques diferents.
En el primer, fet en una presó, vam trobar relacions negatives entre neuroticisme i percaça de sensacions i la rehabilitació.
En el segon, fet en tres centres de menors, vam trobar que la impulsivitat era una característica dels joves més problemàtics i que la intel·ligència estava associada negativament al no retorn després d'un permís.
Finalment, en el tercer estudi, amb joves delinqüents perillosos, vam trobar relacions positives entre intel·ligència i susceptibilitat al càstig i el comportament adaptatiu.
Contràriament, certes variables de personalitat, dimensions o trets, que fomenten la desinhibició de conducta (susceptibilitat al reforçament, percaça de sensacions, impulsivitat, evitació de la monotonia) dificultarien la rehabilitació.
A partir dels resultats es proposa la necessitat de considerar els factors d'intel·ligència i de personalitat en el procés rehabilitador de les persones internades en institucions correccionals.
Disponible a la biblioteca del Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada.
presons / tractament penitenciari / reinserció social
El treball té com a objectiu explorar en quina mesura la introducció de la perspectiva de la víctima en l'execució penal permet una millor atenció als interessos d'aquesta i contribueix a enriquir el sistema penal des del punt de vista humà i social, tot considerant també les necessitats socials i les relatives a la reinserció del condemnat.
A partir d'una anàlisi del Dret comparat i de la producció doctrinal i de les investigacions criminològiques sobre la matèria s'han considerat els punts forts i els punts febles de les experiències existents.
El treball conclou que els programes de justícia reparadora i de mediació penal poden servir adequadament a les finalitats esmentades.
Tanmateix, no poden oblidar-se els riscos d'una utilització demagògica o irracional del discurs victimològic per una política criminal democràtica.
Un discurs teòric equilibrat i una pràctica acurada i sensible als riscos i són les condicions necessàries per neutralitzar-los o reduir-los al mínim.
El Codi penal i la legislació penitenciària presenten insuficiències significatives pel que fa a la consideració dels interessos de la víctima en les fases posteriors al pronunciament de la sentència.
Tanmateix, no exclouen actuacions orientades a satisfer els esmentats interessos i en concret la introducció de la mediació i altres formes de justícia reparadora durant l'execució, tot cercant una deguda articulació d'aquestes amb el tractament penitenciari.
El treball analitza les modificacions introduïdes el juny de 2003 en el Codi penal i la legislació penitenciària en relació al tercer grau i la llibertat condicional i conclou amb propostes que tendeixen a millorar el Dret vigent.
mediació / reparació penal / víctimes / delinqüents / tractament penitenciari
S'estudia la relació entre els estils educatius parentals i la presència de trastorns de conducta i trets de psicopatia en joves de la població general.
La mostra constà de 177 nois i 187 noies de cinquè i sisè curs de Primària i de primer i segon d'ESO de divuit escoles i instituts de la comarca d'Osona.
S'obtingué informació a partir dels joves, de les famílies i dels mestres/professors tutors.
a) Un 12% dels joves complien criteris psicomètrics per a un o més dels tres problemes de conducta considerats (TDAH, TND, TD) i que les puntuacions en les escales de duresa i insensibilitat emocional (CU) i d'impulsivitat i problemes de conducta eren més elevades en els que complien criteris psicomètrics de trastorn.
b) Els problemes de conducta s'associaven a pitjors estils educatius quan els avaluadors eren els pares, i aquesta relació només s'obtenia per a l'escala de càstig corporal quan avaluaven els fills.
c) Els estils educatius mostraren una pitjor capacitat predictiva de problemes de conducta en el grup de joves amb puntuacions elevades en CU que en els que les tenien mitjanes o baixes.
d) Les adaptacions catalanes de l'APQ i del PSD mostraren bones qualitats psicomètriques.
e) El rebuig, la inconsistència en la disciplina, la baixa implicació i la sobreprotecció, dels pares (avaluats pels propis pares) i el càstig corporal (avaluat pels fills), juntament amb una elevada sensibilitat a la recompensa, es mostraren associats al nombre de símptomes de problemes de conducta.
Es remarca la importància de considerar els estils educatius parentals en els programes de prevenció dels problemes de conducta.
protecció de menors / conducta / educació / joves / menors / psicologia del desenvolupament / psicopatologia / família
Treball centrat en la mediació en l'àmbit de la Justícia Penal Juvenil, context on la irrupció de la diversitat cultural genera importants qüestions entorn la gestió del conflicte i les noves necessitats i demandes socials davant els canvis haguts en la població juvenil infractora.
L'objectiu és conèixer la utilitat de la mediació en la Justícia Juvenil en aquells casos on una de les parts en conflicte està constituïda per població immigrant amb altres referents culturals.
Intenta aprofundir en el processos comunicatius i elaborar un model teòric que els permeti entendre, tot intentant millorar la intervenció amb joves immigrants.
La manca de referents anteriors que orientin el treball fa necessària l'elaboració d'un coneixement previ a partir d'una anàlisi descriptiva d'allò que actualment s'està fent i dels seus fonaments lògics.
Per altra banda, la preocupació per aprofundir des de l'atribució de significats que fan els propis implicats, suposa utilitzar una metodologia constructivista amb estratègies de recollida d'informació qualitativa: grups de discussió, entrevistes semiestructurades i observació directa.
Mitjançant la tècnica de l'anàlisi de contingut s'analitzen les transcripcions obtingudes.
Els resultats inclouen propostes que poden fer avançar en l'estudi i la millora de la mediació en la justícia juvenil.
Bàsicament, fan referència a les diferències en el significat atribuït a la mediació penal des del paper de la víctima i de l'infractor; a les dificultats per aplicar els programes de mediació en joves immigrants; a les asimetries entre les parts; a la comunicació intercultural; i a l'aplicació de la mediació en altres àmbits.
justícia juvenil / immigració / emigració / mediació penal / alternatives a l'empresonament / delinqüència juvenil / menors
L'estudi es proposa saber si hi ha factors individuals dels infants i adolescents, factors familiars i/o de l'entorn que incideixen en el temps d'estada d'un infant o adolescent en un CRAE.
L'estudi també es proposa analitzar els factors institucionals per saber si aquests poden explicar el temps d'estada dels menors en un centre.
La mostra, extreta de la base de dades de la Direcció General de la Infància i l'Adolescència, és de 350 individus, amb un internament mitjà de 491 dies, que s'incrementa per cada any d'edat de l'infant en 47 dies.
Els resultats mostren que no hi ha un sol factor determinant que incideixi en el temps d'internament, sinó que són una combinació: l'edat del menor, el motiu d'ingrés, les activitats d'alt risc i els conflictes relacionals de risc entre els progenitors, la freqüència de la relació familiar, les característiques personals de l'infant i el tipus i nivell d'integració d'aquest en el centre.
La tipologia i les característiques de cada CRAE influeixen en el temps d'estada en un centre (si és exclusivament per a nois disminueix l'estada, mentre que, si és religiós, l'estada s'allarga), però no en les mesures d'èxit pel que fa al desinternament i definides en la recerca, que són homogènies en tots els tipus de centres.
Recerca en català [PDF, 613 KB]
protecció de menors / joves / família / centres d'acolliment / infants maltractats / marginació
Maltractaments físics greus a nadons i menors de quatre anys
La recerca ha tractat d'identificar aquells correlats socials, demogràfics i psicològics associats al maltractament infantil.
Per fer-ho ha estudiat els casos dels infants menors de quatre anys, ingressats a centres d'acolliment de Catalunya per maltractament físic greu (s'han establert uns criteris per considerar inequívocament un maltractament com a greu), entre el període de l'1 de gener de 1991 i el 31 de desembre de 1998.
En total la població estudiada la composen 41 casos.
Els resultats obtinguts s'expliquen en funció dels apartats següents: història del maltractament, identificació de la seva gravetat, història de les famílies dels nens greument maltractats, estada dels infants maltractats en els centres d'acolliment i aspectes jurídics del maltractament infantil.
Per acabar l'estudi enuncia una sèrie d'indicadors que han de servir per a la detecció precoç als professionals que atenguin la petita infància i fa un seguit de recomanacions per a la intervenció.
maltractaments / protecció de menors / acolliment
L'Administració de Justícia, com servei públic que ha de donar als ciutadans una eficaç resolució dels conflictes, ha de comptar per al correcte compliment de la seva funció institucional, amb una sèrie de mitjans, no tan sols personals i materials, sinó també tecnològics, que li permetin assegurar la consecució de les seves finalitats.
Per tant, es precisa una Administració oberta i transparent, caracteritzada per l'efectivitat i per la seva proximitat al ciutadà.
La introducció de les TIC en l'Administració de Justícia és un procés bastant recent i encara no tancat, si es compara amb la resta del sector públic, especialment d'altres àmbits de l'Administració molt més avançats en la incorporació de les TIC, com són el tributari i el de la Seguretat Social.
No obstant això, avui en dia, on majors èxits s'han assolit en aquest camp en l'Administració de Justícia és en el de la seva utilització interna: informatització interna, gestió interna dels procediments, intranets, etc. Per això, on queda un llarg camí per recórrer encara és en el camp de les relacions telemàtiques entre Administració de Justícia i els operadors jurídics, però especialment amb els ciutadans.
D'altra banda, el legislador és sensible cada vegada més a aquest tema i s'ha preocupat de regular determinats aspectes on les TIC incideixen en l'àmbit de la justícia: actuacions dels procuradors, advocats, notificacions telemàtiques, el valor del document electrònic en el procés judicial...
Així queda reflectit, per exemple, a la Llei Orgànica del Poder Judicial o la Llei d'Enjudiciament Civil.
No obstant això, de lege ferenda, seria convenient l'existència d'un marc normatiu únic regulador de l'aplicació de les TIC en la Justícia.
Així mateix, també ha d'assenyalar-se que en el procés institucional d'introducció de les noves tecnologies en la Justícia alguns dels acords adoptats així com les previsions contingudes en la normativa aplicable, no deixen de ser en la majoria dels casos simplement programàtics.
Recerca en català [PDF, 603 KB]
Administració de Justícia / tecnologies de la informació / tecnologies de la comunicació / servei públic / eficiència / eficàcia / modernització
El present treball d'investigació es divideix en dos parts.
La primera part està dedicada al menor d'edat com a protagonista dels mitjans de comunicació.
El menor haurà de consentir els contractes sobre la seva imatge que el vinculin a la realització d'una prestació personal quan tingui prou maduresa tot i que també hi hauran d'intervenir els seus representants legals per tal de complementar la seva capacitat d'obrar i vetllar per a que el contracte respecti la normativa laboral i civil de protecció del menor i en general no sigui perjudicial per aquest.
Quan el menor no tingui prou maduresa per a consentir l'ús de la seva imatge o la realització de la prestació personal, els seus representants podran consentir, amb certs requisits, la intromissió en la seva imatge perquè així ho permet excepcionalment la llei orgànica 1/1982.
Tanmateix, s'han de preveure determinades solucions per tal que no es produeixi un perjudici injust.
La segona part enfoca la protecció del menor des de la seva posició com a espectador.
El treball té per objecte l'estudi de les mesures de protecció del menor que preveu el nostre ordenament en l'àmbit mediàtic, tenint en compte la influència que els mitjans de comunicació exerceixen en el desenvolupament de la seva personalitat i en el seu comportament.
Una de les tasques més importants que han d'exercir els mitjans en la nostra societat rau en l'educació del menor.
En aquesta tasca és primordial la funció dels poders públics.
Per això, es du a terme en primer lloc, una anàlisi exhaustiva dels límits o controls existents en el nostre sistema, de l'activitat mediàtica.
Un cop detectats els problemes i les deficiències que pateix la nostra legislació en l'àmbit mediàtic, s'exposen a continuació, els motius que determinen la necessitat d'una revisió urgent de la mateixa.
Per finalitzar amb les propostes de solució que a criteri de les autores, contribuirien a una millora dels mecanismes de protecció del menor en aquest àmbit.
Recerca en català [PDF, 633 KB]
drets de la personalitat / dret a la imatge / contracte sobre la imatge / realització de prestació personal / protecció de menors
La transició de la societat industrial cap a la societat post-industrial està generant cada cop més alts nivells de desigualtat social i l'emergència de noves realitats d'exclusió social.
Factors com la masiva presència d'immigració, la fragilització de les xarxes comunitàries, la desestabilització de les estructures familiars tradicionals i la precarització del treball assalariat obren la porta a l'emergència de nous col·lectius en situació de risc o exclusió social.
Les situacions de delinqüència no resten al marge d'aquests fets.
La creixent sensació d'incertesa, i d'inseguretat, generen sovint respostes que demanen certesa i seguretat en la restricció de llibertats, o en el constrenyiment dels drets i llibertats, i tot plegat repercuteix molts cops en augment de població penitenciària.
Són notables els estudis sobre la relació entre desigualtats socials i reclusió penitenciària, molts dels quals s'han convertit en referència obligada.
Tot i així, la transició cap a la societat post-industrial està obrint pas a l'emergència de nous eixos de desigualtat social i nous col·lectius en situació de risc o exclusió social han fet aparèixer noves aportacions de caràcter innovador que també hem volgut tenir en compte en aquest treball.
Aquest projecte d'investigació es proposa abordar de manera qualitativa una part d'aquesta problemàtica social des d'un doble objectiu: per una banda, aprofundir i avançar en el coneixement sobre el fenomen de l'exclusió social a Catalunya des d'una perspectiva interdisciplinar i fossilitzant-ho sobre la realitat penitenciària catalana; i per un altre banda, analitzar quin tipus de pràctiques i polítiques públiques afavoreixen o poden afavorir processos de reinclusió social de les persones privades de llibertat.
Centrant-nos aquí, en l'anàlisi de l'impacte de la reclusió penitenciària i de les pràctiques i polítiques públiques de(re)inclusió social en les persones que han estat penades amb la privació de llibertat.
Recerca disponible en format paper a la biblioteca del Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada (CEJFE).
presons / reinserció social / política / societat