Ignasi Genovès és el director general d'Atenció Ciutadana i Difusió del Departament de la Presidència de la Generalitat de Catalunya.
Ara fa un any que es va publicar el portal de la transparència.
Podeu fer una valoració de la informació que s'hi ha anat incorporant?
En aquest portal, la voluntat del Govern i d'una manera principal del mateix president de la Generalitat és abastar la transparència en tota la seva extensió, en tota la seva potencialitat.
No es tracta, només, de retre comptes de la despesa pública per justificar una gestió acurada, o d'obrir, forçats per les circumstàncies, els calaixos per demostrar que no s'amaga res.
Sense negar que la transparència econòmica és, ara per ara, una exigència, hem de destacar que el portal de transparència respon a la voluntat d'oferir de manera clara i comprensible la informació necessària perquè cada individu, a partir del coneixement de l'acció del Govern fins al detall, es pugui formar una opinió crítica, directament.
Per tant, aquest portal –i això el fa diferent de tots els altres– s'ha preocupat d'oferir la informació en diferents registres, a l'abast de tothom.
Aquest no és un portal construït pensant només en els avaluadors de la transparència, ni en les organitzacions expertes en el control de la gestió econòmica.
El portal pretén, efectivament, donar resposta a aquestes organitzacions i oferir-los tota la informació en format html i en format obert, però també vol ser pedagògic amb la persona que vol fer un exercici d'apropar-se a la gestió i l'acció públiques; que es vol informar per tenir una opinió pròpia del seu Govern.
Per això, s'ha fet servir un llenguatge directe, una sistematització de continguts clara i s'ha optat per incorporar infografies que permetin una conceptualització més senzilla dels conceptes sovint complexos inherents a l'àmbit públic.
Sempre insisteixo que en aquest exercici de transparència tan important és el que s'explica com la manera en què s'explica.
La informació ha de ser comprensible per al ciutadà.
El fet d'incorporar la transparència com una directriu de treball ha comportat algun canvi intern en el funcionament dels departaments?
Més enllà del canvi de gestió de la informació a publicar, organitzativament s'han designat a cada departament equips que s'encarreguen d'actualitzar i verificar la informació que s'ofereix.
Tanmateix, el canvi més accentuat ha estat en els continguts que es publiquen al portal de transparència, ja que els comuniquem d'una manera més assequible i entenedora que en el registre emprat en els canals legals que hi ha hagut fins ara.
Heu rebut moltes demandes d'informació a la bústia del portal de transparència?
Aquest coneixement us ha servit per incorporar noves dades al portal?
Hem rebut demandes d'informació en dos sentits.
Per un costat, la gent ens ha fet arribar propostes sobre les pròpies característiques del portal amb la intenció de millorar-lo.
D'aquesta manera, hem afegit a la pàgina d'inici del portal un giny ( widget ) que vehicula els suggeriments dels usuaris per millorar el portal i els seus continguts d'una manera més àgil i intuïtiva que en un formulari de contacte.
Aquesta ha estat, al nostre entendre, una innovació clarament disruptiva en l'entorn de l'Administració.
També, en el mateix sentit, hem publicat un glossari temàtic que facilita trobar la informació en el portal mentre estem en vies de desenvolupament d'un cercador que millorarà encara més l'accés.
Per un altre costat, hi ha usuaris que ens han fet arribar informació més d'interès particular i que hem atès igualment però que no hem considerat suficient per fer-ne publicitat activa com hem fet, per exemple, amb la publicació de les preguntes més freqüents.
Es preveu que aviat s'aprovarà la llei de transparència.
Quins canvis comportarà al portal i en general a l'Administració de la Generalitat?
En l'actual text de la proposició de llei, que haurà de passar al Ple del Parlament, es preveu un accés comú i unificat a l'activitat contractual i a les subvencions no sols de la Generalitat de Catalunya sinó també de totes les administracions públiques catalanes –universitats públiques incloses- i de les empreses que rebin subvencions de l'Administració.
Així mateix, s'hi estableix la creació d'un registre de lobbies que ha de ser accessible també des del portal de transparència.
També ha d'enllaçar a les cartes de serveis vigents dels organismes de la Generalitat i les corresponents avaluacions de servei, entre els aspectes més destacables.
Molt recentment Transparència Internacional ha valorat amb la màxima puntuació la Generalitat pel compliment dels indicadors INCAU 2014.
Segons el tercer Índex de Transparència de les Comunitats Autònomes (INCAU) 2014 fet públic el passat dia 17 de juliol a Madrid per l'organització no governamental Transparència Internacional Espanya, el Govern de Catalunya lidera l'índex dels territoris de l'Estat espanyol en transparència, compartint posició i puntuació de 100 punts amb el País Basc i Castella-Lleó.
Com sabeu, aquest índex és una eina per mesurar i divulgar el nivell de transparència informativa dels governs de les comunitats autònomes on es presenten tant els resultats de transparència global com de cada una de les sis àrees de transparència analitzades.
El Govern ha obtingut els 100 punts sobre els sis indicadors globals de transparència analitzats: la informació sobre el territori; la relació amb els ciutadans i la societat; la transparència economicofinancera; la transparència en les contractacions de serveis, obres i subministraments; ordenació de territori, urbanisme i obres públiques; i sobre els indicadors de la nova Llei de transparència.
Segons el rànquing 2012, la puntuació de Catalunya era de 78,8 punts, per la qual cosa, ocupava la desena posició.
Així doncs, les mesures que s'han dut a terme aquests dos darrers anys han estat clau per aconseguir la màxima puntuació possible, 100 punts, i liderar l'índex de 2014.
Veieu les polítiques de transparència i dades obertes com un motor del desenvolupament econòmic?
Efectivament, com comentava abans, l'enfocament que des de Presidència donem al portal de transparència com a eina de publicitat activa en les polítiques de transparència està orientat a una visió de generació de valor, com també fem amb el portal de dades obertes http://dadesobertes.gencat.cat.
Procurem relacionar tant com podem aquestes polítiques de publicitat activa de dades i continguts de la Generalitat amb l'assoliment d'uns serveis de més qualitat.
La transparència cal vincular-la també a la competitivitat.
És evident que l'activitat de l'Administració està lligada al seu context social i econòmic i per això el nou model econòmic de la col·laboració ha d'influir en l'estratègia de generació de valor de l'Administració.
L'Administració pot ajudar a la generació d'iniciatives de negoci amb l'obertura de les seves dades i fer-ho amb un enfocament del màxim d'obertura possible.
Per aquesta raó, és molt important per a nosaltres mantenir una activa política d'obertura i reutilització de dades.
Finalment, la nostra actuació no es pot quedar només en la definició i el disseny de polítiques de transparència i obertura de dades, necessitem involucrar la ciutadania en la globalitat dels processos per cocrear serveis de valor afegit que responguin a les demandes que tenim plantejades.
Intentarem contestar la pregunta plantejant una altra pregunta/hipòtesi una mica més arriscada: amb el tema de la innovació, pot passar el mateix que amb el de la qualitat a l'Administració pública, que ha quedat arraconat?
Encara no ho sabem del cert, però algú –malpensat– podria dir que aquestes qüestions responen a una moda passatgera i que, amb el temps, acabaran desapareixent de les agendes.
Per ser justos, cal dir que l'argument de la qualitat no s'ha abandonat completament.
En algunes unitats de l'Administració aquest objectiu encara es continua mantenint, però pensem que inicialment va generar grans expectatives que finalment no s'han complert.
En aquest sentit, alguns opinen que l'error va ser no associar el fet d'assolir uns objectius de qualitat a una sèrie d'incentius; d'altres, en canvi, assenyalen que els costos de manteniment eren massa elevats.
I en general es pot dir que l'esforç demanat no resulta compensat en la mateixa mesura.
I, mentre estàvem ocupats en la tasca de fer viable el discurs de la qualitat, és quan es va introduir l'argument de la innovació, que s'està convertint en l'element essencial i que, suposadament, sembla que ens ha de salvar de tots els nostres mals.
Però, abans de prosseguir, fem una mica d'història.
El discurs de la qualitat, així com el de la gestió per processos, quadres de comandament, avaluació de l'acompliment, indicadors, etc., van ser introduïts als anys 90 sota el paradigma del que es va anomenar Nova gestió pública.
Es tenia l'esperança que les noves línies estratègiques que reorientaven la direcció, provinents de la gestió privada, podrien fer eficient l'Administració i, per aquesta via, acabar legitimant-la i apropant-la als ciutadans.
Passats els anys, i ja amb una àmplia evidència empírica i perspectiva, el discurs de la Nova gestió pública entra en crisi (Ramió, 2001; Aguilar, 2010).
Per dir-ho amb aquestes paraules: tot i en el cas hipotètic que s'aconseguissin unitats administratives altament eficients, els problemes de funcionament i de resposta a les qüestions plantejades no desapareixerien.
Per diverses raons: ara els problemes són molt més complexos (no responen a lògiques tan mecanicistes com en dècades passades) i, a més, en la nova agenda del gestor públic apareixen, potser com a resposta als nostres dèficits passats, nous elements que juguen un paper que va un pas per davant del bon funcionament o de l'eficàcia de l'organització.
Aspectes tan essencials com la transparència, la participació, la col·laboració i la rendició de comptes (els plantejaments del govern obert, en definitiva), que havien quedat fora del paradigma anterior, ara defineixen un nou marc, no ja –o no només– de gestió, sinó de nova governança pública.
Han estat múltiples les iniciatives de descentralització, creació d'agències, gestió per contractes, pressupost per resultats, etc., que s'han dut a terme amb menys èxit de l'esperat.
Amb la Nova Gestió Pública (NGP) s'han aconseguit millores marginals de productivitat, però el model ha estat clarament insuficient per respondre a una crisi global que exigeix canvis substancials en les polítiques públiques i reestructuracions institucionals i interorganitzacionals.
Aquest tipus de reformes o innovacions estan fora de l'abast d'aquest model.
Són moltes les crítiques que s'han abocat contra aquest model pels efectes de bloqueig que exerceix sobre reformes o innovacions que van més enllà de les millores d'eficiència.
En un context d'incertesa, els gestors públics han d'anar més enllà dels supòsits i objectius preestablerts de les polítiques públiques.
Aquests gestors han d'identificar i resoldre problemes imprevistos i emergents; la solució no és preconeguda.
En situacions d'inestabilitat i disminució de recursos, cal anar més enllà de les retallades a curt termini i dels estalvis per a millores d'eficiència dins d'una mateixa lògica de política i marc institucional donat.
S'ha d'encoratjar els gestors públics a realitzar, en col·laboració amb el seu entorn, esforços d'adaptació i innovació: identificar i analitzar els problemes emergents; construir consens i punts de vista comuns sobre ells; contribuir a un disseny obert i participatiu de noves polítiques públiques i estructures intra i interorganitzatives, i aconseguir suport per a la seva aplicació i desenvolupament.
O sigui, per resumir-ho breument: quan encara no havíem acabat els deures de millora de l'Administració per fer-la més eficient, se'ns diu que ara el que toca és innovar.
Amb la qual cosa, ara sí que reprendríem la pregunta del principi: podríem reutilitzar els mateixos processos?
La resposta ortodoxa seria que no: la qualitat vol dir millora contínua i la innovació pressuposa algun tipus de disrupció; i, com que són processos diferents, convindria situar-los en circuits separats.
En canvi, la resposta més empírica (després de l'observació de certes unitats administratives) ens apuntaria un altre itinerari.
El primer que cal dir, i tot i els mals auguris que assenyalaven alguns especialistes (requadre), és just reconèixer que el discurs de la innovació està penetrant a bona velocitat.
Per això, és adequat plantejar-se com es relaciona amb la qualitat i després establir quina podria ser la millor arquitectura de participació que les mobilitzés.
El discurs de la innovació a l'Administració pública no está exempt de problemes: el primer d'ells es fonamenta en la impossibilitat mateixa de la innovació a l'Administració pública.
En una organització tan regulada i garantista sembla difícil, a priori, introduir dinàmiques d'innovació en què la novetat sigui la base del canvi.
I l'altra gran dificultat radica en l'operativitat de fer el possible en unitats administratives altament jerarquitzades i compartimentades. ( Quim Brugué, 2012)
Els circuits de la qualitat i de la innovació
Som de l'opinió que els processos de qualitat s'instal·len en una capa prèvia i complementària als d'innovació.
Per exemple, en el recent Pla d'innovació del País Basc s'articulen diversos eixos on conviuen les dues orientacions.
D'una banda, s'estableixen accions d'eficàcia i eficiència –aquí és on se situen els postulats de qualitat– i, de l'altra, en un eix complementari, s'articulen els processos d'innovació (ja sigui vinculats als professionals interns, o bé en processos d'innovació oberta, amb ciutadans).
Un altre exemple real de convivència, el trobem més a prop, en l'Institut Nacional de la Seguretat Social de Barcelona.
Recentment vam tenir l'oportunitat de conèixer-lo, i crida l'atenció l'orientació sostinguda en els últims 15 anys en els processos de gestió d'alt nivell.
S'han treballat de forma sistemàtica els processos de qualitat i millora contínua i, recentment, s'han integrat també nous i potents processos d'innovació.
La pregunta que es va plantejar, evidentment, es referia a la convivència i sostenibilitat d'aquests processos.
La resposta de la seva directora (Maria Teresa Gibert) va ser simple i contundent: fomentem des de la direcció (lideratge) i donem temps, dins de la jornada laboral, perquè la gent s'adscrigui, segons la seva manera d'entendre l'organització (i a ells mateixos), a grups (comitès) de millora/qualitat, o d'innovació i canvi.
Així de senzill: davant dels nous reptes plantejats, operem de dues formes: o millora contínua o propostes de nous serveis, processos o productes.
La programació del proper semestre inclou un cicle de cinc experiències innovadores on es podrà conèixer aquesta experiència que comentem.
Brugué, Q. Els motors de la innovació a l'Administració pública.
Barcelona: Escola d'Administració Pública de Catalunya, 2013.
Comunicació presentada al CLAD.
Espais de gestió del coneixement: La nova cultura digital a Catalunya
30 de setembre de 2014, de 16 a 18.30 h.
Inscripció: fins al 24 de setembre
Aproximació i reflexió sobre alguns dels espais de la praxi professional
1 d'octubre de 2014, de 9 a 14 h.
Inscripció: fins al 22 de setembre
Presentació del llibre "La Audiencia de Manresa"
8 d'octubre de 2014, de 17 a 18.30 h.
Inscripció: fins al 6 d'octubre
VI Jornada sobre Activitat Física i Esport als Centres Penitenciaris.
Open prisons: l'experiència danesa
16 d'octubre de 2014, de 9.15 a 14 h.
Inscripció: fins al 5 d'octubre
Espais de gestió del coneixement: La diversitat religiosa en les societats obertes.
28 d'octubre de 2014, de 16 a 18.30 h.
Inscripció: fins al 23 d'octubre
Ja estan disponibles els materials de la Jornada de Prevenció "Habilitats per a la vida.
De tu a tu, alimentem les relacions" del passat 30 de juny.
Calendari Compartim: actualitzat amb les últimes modificacions de l'agenda jornades del 2n semestre de 2014.
I els directius i responsables d'organitzacions tenen la creixent necessitat d'obtenir noves respostes a la pregunta: com seguir sobrevivint i superar les exigències que planteja el context d'incertesa?
Són necessaris nous models de direcció, ja que els actuals es fonamenten en creences que ja no se sustenten i que la crisi ha posat en evidència.
Amb molta freqüència ens costa trobar el moment i la forma per dir-li a un superior o a un subordinat el que pensem o el que esperem d'ells.
La falta d'assertivitat és la font principal de frustració a les empreses i l'origen de greus problemes de comunicació.
Quan ens enfrontem a situacions en les quals resulta imprescindible manifestar la nostra posició, recorrem a formes d'expressió excessivament agressives que anul·len el nostre missatge, o bé acabem callant davant el temor de provocar un conflicte indesitjat.
Google Drive (abans Google Docs) és un servei d'emmagatzematge, sincronització en diversos dispositius i compartició de tot tipus d'arxius i carpetes, que permet l'edició col·laborativa de documents, fulls de càlcul i presentacions; a més s'hi poden connectar moltes aplicacions gratuïtes per crear formularis, mapes mentals, imatges, vídeos, etc. Per utilitzar-lo cal tenir un compte de Google.
Funciona com a servei web i també com a programari d'escriptori, i permet treballar sense connexió a Internet.
Disposa d'aplicació mòbil per a Android i iOS (Apple).
És un servei freemium, però la versió gratuïta únicament té la limitació de l'espai d'emmagatzematge: 15 GB, a compartir amb els altres serveis de Google, Gmail i Google+ Fotos (el que abans era Picassa).
El servei més similar a Google Drive és OneDrive, de Microsoft.