Al voltant d'un 15% dels professionals de l'Estat espanyol es veuen involucrats cada any en un esdeveniment advers amb conseqüències negatives per als seus pacients.
El Grup d'Investigació en Segones i Terceres Víctimes ha realitzat una guia per ajudar a actuar de manera més adequada quan es produeix un esdeveniment advers (EA).
En l'elaboració del document hi ha participat el Fons d'Investigacions Sanitàries, la Fundació pel Foment de la Investigació Sanitària i Biomèdica de la Comunitat Valenciana, i la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana.
Tot i que siguin els pacients i els seus familiars i amics ( primeres víctimes ) qui pateixen de primera mà les conseqüències d'un EA, els professionals involucrats directa o indirectament de l'EA també són víctimes, pels efectes emocionals que se'n deriven ( segones víctimes ).
Segons els estudis disponibles, les reaccions emocionals més comunes en les segones víctimes són l'ansietat, les dificultats per a concentrar-se en la tasca, la despersonalització, la frustració, els sentiments de culpa i de tristesa, els canvis d'humor, l'insomni i els dubtes sobre la pròpia capacitat professional, entre d'altres.
Els estudis ENEAS i APEAS realitzats a Espanya, els anys 2008 i 2012 respectivament, mostren que cada any un 15% dels professionals sanitaris es veuen involucrats en un EA amb conseqüències relativament greus pels pacients.
A més, un EA no només afecta a pacients, familiars i professionals sanitaris implicats, sinó que també pot provocar la pèrdua de prestigi i confiança en les institucions sanitàries ( terceres víctimes ), encara que les seves conseqüències i la manera d'afrontar-les no han estat analitzades en profunditat.
En aquesta guia s'intenta donar una resposta adequada al pacient, a més d'actuacions recomanades per atendre segones i terceres víctimes.
A través de la guia de recomanacions es proposen diverses accions per atendre a les segones i terceres víctimes i oferir una resposta adequada al pacient després que pateixi un EA.
El seu objectiu és mitigar les conseqüències de l'EA i atendre les necessitats clíniques, informatives i emocionals del pacient i dels seus familiars.
Entre les accions més destacades es troben:
La fita és aprendre de la pròpia experiència per oferir un entorn cada vegada més segur.
Les accions més destacades són:
Oferir suport al professional i a l'equip assistencial del qual en forma part
Es tracta d'intentar mitigar les conseqüències emocionals de l'EA en el professional.
Proporcionar informació al pacient i/o els seus familiars
L'objectiu és proporcionar una informació correcta i a temps als pacients (o als seus familiars) que hagin patit un EA.
Algunes de les accions que es destaquen a la guia són:
La guia també inclou un perfil del personal susceptible de prestar ajuda a la segona víctima.
Entre les habilitats i coneixements que aquesta persona ha de tenir destaca la capacitat per escoltar de forma activa, tenir empatia amb el pacient i capacitat per discriminar símptomes depressius, d'ansietat i d'estrès posttraumàtic.
Per altra banda, és altament recomanable que el professional conegui el circuit de derivació per aquells casos en els quals s'identifica la necessitat d'ajuda més especialitzada, coneixements bàsics sobre l'experiència com a segona víctima (etapes de recuperació, necessitats, etc.), capacitat per identificar necessitats específiques a nivell personal, familiar o laboral i habilitat per compartir de forma respectuosa experiències pròpies similars en cas que puguin ajudar la persona afectada.