Quan la decisió extintiva no s'hagi impugnat pels subjectes als quals es refereix l'apartat 1 o per l'autoritat laboral d'acord amb l'article 148. b d'aquesta Llei, una vegada transcorregut el termini de caducitat de vint dies per a l'exercici de l'acció pels representants dels treballadors, l'empresari, en el termini de vint dies des de la finalització del termini anterior, pot interposar una demanda amb la finalitat que es declari ajustada a dret la seva decisió extintiva.
La sentència ha de declarar nul·la la decisió extintiva únicament quan l'empresari no hagi efectuat el període de consultes o lliurat la documentació que preveu l'article 51.2 de l'Estatut dels treballadors o no hagi respectat el procediment que estableix l'article 51.7 del mateix text legal o obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs en els casos en què estigui legalment prevista, així com quan la mesura empresarial s'hagi efectuat en vulneració de drets fonamentals i llibertats públiques.
El treballador individualment afectat per l'acomiadament el pot impugnar a través del procediment que preveuen els articles 120 a 123 d'aquesta Llei, amb les especialitats que a continuació s'assenyalen.
El termini per a la impugnació individual comença una vegada transcorregut el termini de caducitat de vint dies per a l'exercici de l'acció pels representants dels treballadors.
Quan l'objecte del debat versi sobre preferències atribuïdes a determinats treballadors, aquests també han de ser demandats.
L'acomiadament és nul, a més de pels motius que recull l'article 122.2 d'aquesta Llei, únicament quan l'empresari no hagi efectuat el període de consultes o lliurat la documentació que preveu l'article 51.2 de l'Estatut dels treballadors o no hagi respectat el procediment que estableix l'article 51.7 del mateix text legal, o quan no s'hagi obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs, en els supòsits en què estigui legalment prevista.
També és nul·la l'extinció del contracte acordada per l'empresari sense respectar les prioritats de permanència que puguin estar establertes en les lleis, els convenis col·lectius o en l'acord assolit durant el període de consultes.
La sentència ferma o l'acord de conciliació judicial tenen eficàcia de cosa jutjada sobre els processos individuals, per la qual cosa l'objecte d'aquests processos queda limitat a les qüestions de caràcter individual que no hagin estat objecte de la demanda formulada a través del procés regulat en els apartats anteriors.
És nul·la l'extinció del contracte acordada per l'empresari sense respectar les prioritats de permanència que puguin estar establertes en les lleis, els convenis col·lectius o en l'acord assolit durant el període de consultes.
Quan la decisió extintiva no s'hagi impugnat pels subjectes als quals es refereix l'apartat 1 o per l'autoritat laboral d'acord amb l'article 148. b d'aquesta Llei, una vegada transcorregut el termini de caducitat de vint dies per a l'exercici de l'acció pels representants dels treballadors, l'empresari, en el termini de vint dies des de la finalització del termini anterior, pot interposar una demanda amb la finalitat que es declari ajustada a dret la decisió extintiva.
La sentència s'ha de dictar dins dels cinc dies següents a la celebració del judici i és susceptible de recurs en cassació ordinària.
La sentència ha de declarar nul·la la decisió extintiva únicament quan l'empresari no hagi realitzat el període de consultes o lliurat la documentació que preveu l'article 51.2 de l'Estatut dels treballadors o no hagi respectat el procediment que estableix l'article 51.7 del mateix text legal o obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs en els casos en què estigui legalment prevista, així com quan la mesura empresarial s'hagi efectuat en vulneració de drets fonamentals i llibertats públiques.
En aquest cas la sentència ha de declarar el dret dels treballadors afectats a la reincorporació al seu lloc de treball, de conformitat amb el que preveuen els apartats 2 i 3 de l'article 123 d'aquesta Llei
El treballador individualment afectat per l'acomiadament pot impugnar-lo a través del procediment que preveuen els articles 120 a 123 d'aquesta Llei, amb les especialitats que s'assenyalen a continuació.
El termini per a la impugnació individual s'inicia una vegada transcorregut el termini de caducitat de vint dies per a l'exercici de l'acció pels representants dels treballadors.
Quan l'objecte del debat tracti sobre preferències atribuïdes a determinats treballadors, aquests també han de ser demandats.
L'acomiadament és nul, a més de ser-ho pels motius que disposa l'article 122.2 d'aquesta Llei, únicament quan l'empresari no hagi fet el període de consultes o no hagi lliurat la documentació que preveu l'article 51.2 de l'Estatut dels treballadors o no hagi respectat el procediment que estableix l'article 51.7 del mateix text legal, o quan no s'hagi obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs, en els casos en què estigui legalment prevista.
També és nul·la l'extinció del contracte acordada per l'empresari sense respectar les prioritats de permanència que puguin establir les lleis, els convenis col·lectius o l'acord assolit durant el període de consultes.
La sentència ferma o l'acord de conciliació judicial tenen eficàcia de cosa jutjada sobre els processos individuals, per la qual cosa l'objecte d'aquests processos queda limitat a les qüestions de caràcter individual que no hagin estat objecte de la demanda formulada a través del procés que regulen els apartats anteriors.
És nul·la l'extinció del contracte acordada per l'empresari sense respectar les prioritats de permanència que puguin establir les lleis, els convenis col·lectius o l'acord assolit durant el període de consultes.
Quan la decisió extintiva no hagi estat impugnada pels subjectes als quals es refereix l'apartat 1 o per l'autoritat laboral d'acord amb l'article 148. b d'aquesta Llei, una vegada transcorregut el termini de caducitat de vint dies per a l'exercici de l'acció pels representants dels treballadors, l'empresari, en el termini de vint dies des de la finalització del termini anterior, pot interposar demanda amb la finalitat que es declari ajustada a dret la seva decisió extintiva.
La demanda s'ha de presentar en el termini de caducitat de vint dies des de la data de l'acord assolit en el període de consultes o de la notificació als representants dels treballadors de la decisió empresarial d'acomiadament col·lectiu.
La presentació de la demanda pels representants dels treballadors o per l'empresari suspèn el termini de caducitat de l'acció individual de l'acomiadament.
Si una vegada iniciat el procés pels representants dels treballadors es planteja demanda d'ofici de conformitat amb el que preveu l'article 148.b) d'aquesta Llei, aquesta se suspèn fins a la resolució d'aquell.
La sentència ha de declarar nul·la la decisió extintiva quan l'empresari no hagi realitzat el període de consultes o lliurat la documentació que preveu l'article 51.2 de l'Estatut dels treballadors o no hagi respectat el procediment que estableix l'article 51.7 del mateix text legal o no hagi obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs en els supòsits en què estigui legalment prevista, així com quan la mesura empresarial s'hagi efectuat en vulneració de drets fonamentals i llibertats públiques.
Igualment han de ser demandats els representants dels treballadors quan la mesura tingui la conformitat d'aquells, sempre que no hagin impugnat la decisió extintiva, d'acord amb el que preveuen els apartats anteriors, els representants dels treballadors no signants de l'acord.
b ) Si una vegada iniciat el procés individual els representants dels treballadors plantegen demanda contra la decisió empresarial d'acord amb el que disposen els apartats anteriors, aquell procés se suspèn fins a la resolució de la demanda formulada pels representants dels treballadors, que una vegada ferma té eficàcia de cosa jutjada sobre el procés individual en els termes de l'apartat 5 de l'article 160 d'aquesta Llei.
c ) L'acomiadament és nul, a més de pels motius recollits a l'article 122.2 d'aquesta Llei, quan l'empresari no hagi realitzat el període de consultes o no hagi lliurat la documentació prevista a l'article 51.2 de l'Estatut dels treballadors o no hagi respectat el procediment que estableix l'article 51.7 del mateix text legal, o quan no s'hagi obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs, en els supòsits en què estigui legalment prevista.
També és nul·la l'extinció del contracte acordada per l'empresari sense respectar les prioritats de permanència que puguin estar establertes a les lleis, als convenis col·lectius o a l'acord assolit durant el període de consultes.
Els representants legals o sindicals dels treballadors poden impugnar la decisió empresarial a través del procés que preveuen els apartats següents.
b ) Que no s'ha respectat el que preveuen els articles 51.2 o 51.7 de l'Estatut dels treballadors.
En cap cas poden ser objecte d'aquest procés les pretensions relatives a la inaplicació de les regles de prioritat de permanència previstes legalment o convencionalment o establertes en l'acord adoptat en el període de consultes.
Aquestes pretensions s'han de plantejar a través del procediment individual a què es refereix l'apartat 11 d'aquest article.
En cas que el període de consultes que regula l'article 51 de l'Estatut dels treballadors hagi finalitzat amb acord, també s'han de demandar els signants de l'acord.
Per presentar la demanda no és necessari esgotar cap de les formes d'evitació del procés que preveu el títol V del llibre I d'aquesta Llei.
La demanda s'ha de presentar en el termini de caducitat de vint dies des de la notificació als representants dels treballadors de la decisió d'acomiadament col·lectiu adoptada per l'empresari en finalitzar el període de consultes de l'article 51 de l'Estatut dels treballadors.
Contra les resolucions de tramitació que es dictin no s'hi pot interposar recurs, llevat del de declaració inicial d'incompetència.
Admesa a tràmit la demanda, el secretari judicial n'ha de donar trasllat a l'empresari demandat i l'ha de requerir perquè en el termini de cinc dies presenti, preferiblement en suport informàtic, la documentació i les actes del període de consultes i la comunicació a l'autoritat laboral del resultat d'aquest.
En aquest mateix requeriment, el secretari judicial ha d'ordenar a l'empresari que, en el termini de cinc dies, notifiqui als treballadors que puguin resultar afectats per
l'acomiadament col·lectiu l'existència del procés plantejat pels representants dels treballadors, perquè en el termini de quinze dies comuniquin a l'òrgan judicial un domicili als efectes de notificació de la sentència.
En cas de negativa injustificada de l'empresari a remetre aquests documents o a informar els treballadors que puguin resultar afectats, el secretari judicial ha de reiterar per la via urgent la remissió immediata en el termini de tres dies, amb l'advertència que si no es compleix dins el termini escaient aquest segon requeriment s'imposaran les mesures a què es refereix l'apartat 5 de l'article 75, i es podran tenir per certs als efectes del judici posterior els fets que pretén acreditar la part demandant.
En admetre's la demanda, el secretari judicial ha d'acordar sol·licitar a l'autoritat laboral còpia de l'expedient administratiu relatiu a l'acomiadament col·lectiu.
Transcorregut el termini de deu dies hàbils des de la finalització del termini per interposar la demanda, el secretari judicial ha de citar les parts a l'acte del judici, que ha de tenir lloc en única convocatòria dins els 15 dies següents.
En la citació s'ha d'acordar d'ofici el trasllat previ entre les parts o l'aportació anticipada, en suport preferiblement informàtic, amb cinc dies d'antelació a l'acte de judici, de la prova documental o pericial que, pel seu volum o complexitat, sigui convenient possibilitar-ne l'examen previ al moment de la pràctica de la prova.
La sentència s'ha de dictar dins els cinc dies següents a la celebració del judici i és recurrible en cassació ordinària.
La sentència ha de declarar nul·la la decisió extintiva quan no s'hagi respectat el que preveuen els articles 51.2 o 51.7 de l'Estatut dels treballadors, o obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs en els supòsits en què estigui legalment prevista, i també quan la mesura empresarial s'hagi efectuat en vulneració de drets fonamentals i llibertats públiques o amb frau, dol, coacció o abús de dret.
Una vegada sigui ferma la sentència, s'ha de notificar als qui hagin estat part i als treballadors que puguin ser afectats per l'acomiadament col·lectiu que hagin posat en coneixement de l'òrgan judicial un domicili a efectes de notificacions, als efectes que preveu la lletra b de l'apartat 11 d'aquest article.
Igualment han de ser demandats els representants dels treballadors quan la mesura compti amb la conformitat d'aquells.
b ) Si una vegada iniciat el procés individual els representants dels treballadors plantegen demanda contra la decisió empresarial d'acord amb el que disposen els apartats anteriors, aquell procés s'ha de suspendre fins que es resolgui la demanda formulada pels representants dels treballadors, que una vegada ferma té eficàcia de cosa jutjada sobre el procés individual en els termes de l'apartat 3 de l'article 160.
c ) L'acomiadament és nul, a més de pels motius que consten a l'article 122.2 d'aquesta Llei, quan s'incompleixi el que preveuen els articles 51.2 o 51.7 de l'Estatut dels treballadors, o quan no s'hagi obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs, en els supòsits en què estigui legalment prevista.
També és nul·la l'extinció del contracte acordada per l'empresari sense respectar les prioritats de permanència que puguin estar establertes en les lleis, els convenis col·lectius o en l'acord aconseguit durant el període de consultes.
L'òrgan judicial ha de declarar nul·la, d'ofici o a instància de part, la decisió empresarial d'extinció col·lectiva de contractes de treball per causes econòmiques, tècniques, organitzatives o de producció, força major o extinció de la personalitat jurídica de l'empresari, si no s'ha tramitat la autorització administrativa prèvia o obtingut l'autorització judicial del jutge del concurs, en els supòsits en què estigui legalment prevista, així com quan la mesura empresarial s'hagi efectuat en vulneració de drets fonamentals i llibertats públiques.
En aquests casos la condemna a imposar és la que estableix l'article 113.