La Montserrat Garcia és la responsable de la Biblioteca del Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada des de fa 19 anys.
S'encarrega del procés de selecció del fons, de l'adquisició de llibres i material audiovisual, de les bases de dades i revistes electròniques i també de la catalogació, difusió i publicitat de la Biblioteca especialment a les xarxes socials Twitter i Facebook.
Val a dir que la Biblioteca del CEJFE és una de les institucions més valuoses de la gestió del coneixement del Departament de Justícia.
La Biblioteca del CEJFE és un tipus particular de biblioteca vinculada a la pràctica professional en el camp de la justícia.
Fes-nos cinc cèntims sobre les seves peculiaritats.
La Biblioteca del CEJFE és una biblioteca on es poden trobar llibres, e-books, revistes i material audiovisual sobre dret penal, dret penitenciari, justícia de menors, dret administratiu, dret civil, dret de família i d'altres matèries, com ara psicologia, pedagogia, treball social, drogodependències i immigració.
Tal com expliquem a la nostra carta de serveis, la funció i/o la missió de la Biblioteca és donar suport bibliogràfic i documental a tots els professionals del Departament de Justícia, així com a la resta de persones interessades en aquest àmbit de coneixement.
La Biblioteca també té la missió de col·laborar en la difusió del coneixement que genera la recerca i la investigació que es duen a terme al Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada en els àmbits de la criminologia, l'execució penal, l'Administració de justícia i el dret propi de Catalunya.
La principal peculiaritat nostra és que tot i ser de fet una biblioteca departamental estem oberts al públic en general amb horaris amplis i, per tant, ens agrada definir-nos com a biblioteca pública especialitzada.
Com valoreu l'ús que les persones usuàries fan de les xarxes socials i mitjans electrònics (e-books, bases de dades o revistes electròniques)?
Les mètriques de xarxes socials són correctes però volem millorar.
Volem tenir usuaris més actius i més participatius.
No volem ser només un tauler d'informació d'activitats i serveis, sinó esdevenir un espai de diàleg per compartir opinions, etc. Aconseguir-ho serà tot un repte.
Pel que fa als llibres electrònics ( e-books ), estem estudiant poder implantar en un futur una plataforma de préstec digital tal com han fet recentment les biblioteques de la Diputació perquè els actuals sistemes de "lectura al núvol" dels e-books són poc còmodes per a l'usuari.
I, per acabar, estem molt satisfets de l'augment de subscriptors als sumaris de revistes electròniques.
A finals de 2015, aquest servei de difusió de la informació va arribar a 2.800 subscriptors amb un total de 1.229 articles servits.
Els usuaris que vénen a la sala de lectura són en bona part –un 76 %– usuaris externs (estudiants universitaris i de batxillerat, advocats, opositors, etc.), mentre que els professionals del Departament de Justícia són majoria en la utilització dels recursos electrònics i del servei de préstec a la feina.
Quins són els vostres reptes més importants en aquest moment?
Les prioritats per a nosaltres són complir amb els indicadors de qualitat de la carta de serveis que vam publicar el 2014, difondre la Biblioteca entre els usuaris de cursos del CEJFE i els professionals del Departament de Justícia, fomentar la participació dels nostres seguidors en les xarxes socials de la Biblioteca i, finalment, seguir sent una biblioteca que aposta per les noves tecnologies però sense sacrificar la proximitat humana.
Destacaries alguna de les exposicions temàtiques que estigueu preparant en relació amb jornades o actes del CEJFE, a part de Sant Jordi?
Aquest 2016 n'hi haurà moltes, d'exposicions.
Intentarem fer exposicions temàtiques de cada jornada i/o acte important que organitzi el CEJFE i de totes les jornades Compartim.
Alhora que l'exposició física de la sala de lectura o de la taula de novetats a la sala d'actes, prepararem una exposició virtual des del Prezi de la Biblioteca https://prezi.com/user/1vdxbfwcs0dz/ Feu-hi un cop d'ull!
Quina relació heu tingut o teniu amb el programa Compartim?
Hem aportat documentació, bibliografia des de l'inici del programa a les diferents comunitats de pràctica segons les necessitats que tenien en cada moment; hem participat de les diferents jornades del programa Compartim, i de les jornades específiques de cada comunitat elaborant bibliografies especialitzades i preparant exposicions de llibres.
Amb el temps, el nostre fons de llibres i revistes d'aquest àmbit temàtic ha anat creixent i, tot i no ser una biblioteca empresarial o d'informàtica, tenim uns 200 llibres que tracten el tema del treball col·laboratiu, les noves tecnologies i la gestió del coneixement, i n'estem contents.
L'objectiu, com amb tot els altres àmbits temàtics de la Biblioteca, és fer créixer aquest fons en qualitat i en actualitat.
Feu-nos propostes d'adquisicions, ens fa especial il·lusió quan els nostres usuaris ens proposen una novetat bibliogràfica, sempre escoltem tothom i intentem tenir-ho en compte per a les properes adquisicions.
En aquest sentit, quin impacte tenen i quin paper creieu que podrien tenir en el futur les xarxes socials i les noves tecnologies en relació amb la vostra feina?
Les xarxes socials són una eina fantàstica per donar a conèixer una biblioteca amb un fons tan especialitzat com el nostre a gent de fora de la nostra institució.
Fa temps que la Biblioteca té perfil a Twitter i pàgina a Facebook, i hem fet diverses proves i experiències amb altres xarxes menors.
El repte en aquest àmbit seria aconseguir més interacció, més participació i diàleg entre els nostres seguidors.
Per aquest 2016 us he d'anunciar dues novetats: estem a punt d'engegar un nou servei de consultes i d'informacions per whatsapp, i obrirem un compte a Instagram per compartir fotos de les nostres activitats i serveis.
Hi ha activitats especials al llarg de l'any on estigueu implicats?
Durant l'any fem presentacions de llibres, organitzem activitats culturals dins del Programa Sant Jordi que inclouen una tertúlia literària de novel·la negra – "Cejfenegre" –, un concurs de microrelats i diverses exposicions artístiques en col·laboració amb serveis penitenciaris.
Fem bibliografies especialitzades i exposicions temàtiques del fons aprofitant les múltiples jornades i actes que tenen lloc al CEJFE i aquest any tenim previst d'organitzar algunes sessions de formació d'usuaris.
En concret, quina programació especial teniu enguany per a la diada de Sant Jordi?
Aquest any, la tertúlia literària "Cejfenegre" ens agradaria que tingués nom de dona i que parlés en la nostra llengua, per això volem convidar tres o quatre dones novel·listes del gènere negre i criminal que escriuen en català.
Presentarem també una nova narrativa digital de la Biblioteca i una infografia amb els últims indicadors que hem recollit.
Hi haurà un Infobiblioteca especial Sant Jordi i la presentació del nou servei de whatsapp "La biblioteca respon".
L'any 2010, el professor Jiménez Asensio, en un magnífic article publicat a la Revista Vasca de Administración Pública, criticava l'oportunitat que la formació per a empleats públics havia perdut després de l'aprovació de l'Estatut bàsic de l'empleat públic.
La seva tesi es fonamentava en el fet que aquesta normativa bàsica possibilitava noves estratègies que podrien haver canviat radicalment el tipus de formació que es feia en les administracions públiques.
La part central de l'article es basava, precisament, a fer una radiografia molt crítica sobre les pràctiques habituals de la formació, sobretot, en la formació contínua.
Passats aquests anys, en un altre article molt recent que publica en el seu blog, es fa ressò, aquesta vegada, de la formació inicial.
Afirma que serà un deure ineludible per a les administracions públiques repensar-la i activar-la després de la crisi.
Més concretament, afirma que la formació inicial és "la gran oblidada de les administracions públiques".
Considera que les polítiques de restricció de plantilla i de no-contractació, arran de la crisi econòmica, han de deixar pas d'aquí a uns anys a la renovació de les plantilles.
Serà aquest el moment en què s'hagi de replantejar el tipus de formació contínua idònia.
I, traduïts, citem dos fragments on desenvolupa aquesta idea:
‒ "Essent la formació contínua una necessitat objectiva i inexcusable com a mitjà d'adaptació a una societat en canvi constant, no ho és menys que la formació inicial com a mínim en termes estratègics i d'impacte hauria de ser objecte d'atenció central en aquests moments (per no parlar de 'la formació de relleu' que supleix el coneixement que en els pròxims anys perdrà el sector públic per la jubilació massiva de quadres superiors";
‒ "Potser pensin que això (l'escassa formació inicial) es deu al fet que, avui, amb prou feines hi ha ingressos en la funció pública.
Però això, encara que en part fos cert, no excusa aquest radical abandonament o aquest caràcter residual en el que s'ha convertit tal tipus de formació.
De fet, la formació inicial en els darrers trenta anys ha estat la gran oblidada.
La crisi, a més, ha congelat plantilles.
Però més aviat que tard, davant l'envelliment gradual de l'ocupació pública, caldrà fer noves incorporacions.
Doncs bé, el professor Jiménez Asensio assenyala un dels aspectes més rellevants a les agendes dels gestors de la formació (i de recursos humans) per als pròxims anys: la mitjana d'edat tan alta dels funcionaris.
I, efectivament, això té repercussions directes en la formació contínua.
Fa uns mesos, al Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada, vam plantejar una jornada per debatre sobre els dos models preponderants en la formació: el tradicional i el de competències; i també plantegem un nou model, que podria ser alternatiu a aquell, que anomenem social i situat.
Es basa en models socioconstructivistes, hereus de la pedagogia de l'aprenentatge social, i inspira avui múltiples noves pràctiques entre els empleats públics de crear i compartir coneixement i aprendre els uns dels altres.
Constatem que l'eina fonamental que els departaments de formació utilitzen en els últims anys, en aquest model alternatiu, són les comunitats de pràctica.
Se les ha anomenades les killer applicatio n de la gestió del coneixement, pel seu ús intensiu i el seu millor posicionament respecte de les metodologies tradicionals a l'hora de transferir coneixement.
Tot això ens porta a plantejar, per extensió, com ha de ser la relació entre la formació dels empleats públics i la gestió del coneixement.
Per dir-ho de forma directa: la gestió del coneixement podria ser ara una nova àrea de gestió per als departaments de formació?
Si pensem, com dèiem abans, que les comunitats de pràctica, una de les eines emblemàtiques de la gestió del coneixement, s'apliquen de forma regular, semblaria adequat introduir-les a l'agenda d'aquests departaments.
Les raons són molt clares: avui sabem que en la majoria dels casos s'hibrida ja formació, desenvolupament professional i gestió del coneixement.
Ja vam recollir en la publicació El nou context de l'aprenentatge informal i al lloc de treball a les organitzacions públiques del programa Compartim (pàg.
11 i següents) totes les eines que estaven a disposició dels formadors segons si es feien servir abans, durant o després de l'acció laboral.
Però, perquè tot funcioni bé, es fa necessari fer un plantejament global del que significa la gestió del coneixement en les organitzacions.
Acostumats com hem estat els gestors de formació a programar accions formatives des d'una perspectiva no vinculada a la gestió del coneixement organitzacional, per no crear cap tipus de disfunció, és necessari tenir en compte un seguit de premisses.
Enfocament de la gestió del coneixement
Habitualment es descriu la disciplina de la gestió del coneixement com aquella que identifica, selecciona, actualitza i posa en relleu el coneixement crític d'una organització, posant-lo a disposició de la persona adequada en el moment oportú.
Recull Plaz (2014) – i valorant com havien estat, de fracassades, les iniciatives de posada en marxa de principis del segle sobre la base de la tecnologia −, que els moderns enfocaments de la gestió del coneixement organitzatiu han evolucionat "a partir dels enfocaments estàtics, centrats en la construcció d'inventaris i repositoris tecnològics de coneixement codificat, cap a enfocaments més sistèmics centrats en la dinàmica dels processos d'incorporació de coneixement a les activitats de l'organització per part de les persones".
En aquest plantejament, – afirma l'autor –, s'ha de distingir entre coneixement individual, que és més difícil de gestionar ja que és un procés intern, i coneixement organitzatiu.
És, precisament, aquest enfocament organitzatiu el que possibilita l'articulació de metodologies i propostes de gestió del coneixement.
Es plasma en arquitectures de relacions i connexions que permetin que els individus interactuïn mitjançant metodologies, canals, procediments i recursos per fer possible que es produeixin aquests fluxos de coneixement.
I, molt important com a element previ: un dels factors clau d'èxit en la seva implantació està en la connexió amb els objectius estratègics de l'organització.
No podem caure en l'error, tal com ha passat amb la formació tradicional, de desvincular-la dels objectius estratègics de l'organització.
En aquest sentit, Martínez Aldanondo (2015) – referint-se a les administracions públiques –, afirma: "Les organitzacions públiques són organitzacions que es basen en el coneixement.
Per aquesta raó, posar en marxa un sistema de gestió del coneixement és vital juntament amb la formació dels empleats.
El servei que entreguen als ciutadans és el coneixement, que és el seu actiu més important.
Amb aquesta premissa, no és possible no gestionar-lo.
O el que és el mateix, estem obligats a gestionar-lo".
Aldanondo opina respecte de l'organització pública que:
Aldanondo recomana, abans d'engegar programes d'aquest tipus, fer-nos les següents preguntes:
Especialment rellevant per a les administracions públiques, com assenyalava Jiménez Asensio, seria disposar d'aquestes metodologies, ara que som a les portes d'una gran onada de jubilacions.
Els coneixements crítics, com sabem, estan als caps d'uns quants individus clau i aquests són sovint les persones més veteranes.
A continuació, presentem un procés bàsic de retenció i transferència de coneixement que Martinez Aldanondo proposa per a l'Administració pública:
Finalment, aquest autor ens proposa els 4 punts més importants que s'han de tenir en compte abans de posar en marxa un sistema de gestió del coneixement.
26a sessió d'Espais de gestió del coneixement.
"Innovació en recursos humans: big data (dades massives) i gestió de les persones", amb Rafa Diaz
10 de març de 2016, de 15.45 a 18.30 h
43a sessió web: "Com la tecnologia transforma la humanitat", amb Ricard Faura i Homedes
16 de març de 2016, de 9 a 10.30 h
IV Congrés Internacional EDO 2016.
"Aprenentatge situat i aprenentatge connectat: implicacions per al treball"
Organitzen: Equip de Desenvolupament Organitzacional de la Universitat Autònoma de Barcelona, Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada i Escola d'Administració Pública de Catalunya
Comptarem amb la presència de cinc conferenciants de gran prestigi internacional: George Siemens (Athabasca University), Julio Cabero (Universitat de Sevilla), Stephen Billett (Griffith University), Harold Jarche (consultor i conferenciant internacional) i José Antonio Marina (Universitat Complutense de Madrid).
Pàgina web del Congrés (podeu consultar-hi les condicions d'inscripció –fins al 30 d'abril– i de presentació de comunicacions –fins al 15 de gener).
Ja podeu consultar el Calendari Compartim 2016
Cada dia tenen lloc en el món nombrosos discursos i presentacions, que donen pas a nombroses reflexions i també a nombroses decisions.
Coneixem en realitat tot el que s'amaga darrere una exposició impressionant i persuasiva?
Aquest llibre revela tot allò que necessitem saber sobre com escolten les persones, com reaccionen i com prenen les seves decisions.
Internet no és només un mitjà de comunicació, és una eina que ha canviat la forma d'operar de moltes empreses.
Aquesta obra pretén ser una guia útil i senzilla per a les persones que vulguin exercir les tasques de mitjans socials ( social media ) i de gestor de comunitats ( community manager ) en una organització empresarial o de manera particular, com a marc apropiat per gestionar eficaçment un pla de mitjans socials ( social media plan ) a l'empresa i satisfer les necessitats dels seus clients.
Instamaps és una eina web gratuïta, desenvolupada per l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, que permet crear, visualitzar, explorar i compartir mapes (a les xarxes socials, per correu electrònic i inserint-ne un enllaç a un web).
Per crear els nostres propis mapes de manera senzilla compta amb una eina de dibuix, permet carregar dades en diversos formats (KML, GPX, DXF, SHP, GEOJSON, etc.), i també combinar tot això amb altres fonts externes d'informació –com ara Twitter o la Viquipèdia–, enllaçar servidors WMS i TMS i afegir serveis JSON.
Té disseny responsiu (adaptable a qualsevol dispositiu) i permet imprimir els mapes i descarregar-los en diversos formats.
L'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya disposa també d'una altra eina gratuïta per personalitzar mapes, Pintamaps.