projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Enllaç a la fitxa descriptiva del projecte
Aquest projecte té la finalitat de fer el seguiment a les accions recomanades en el Pla d'actuació per millorar la higiene de les mans (HM) dels professionals dels centres hospitalaris i sociosanitaris de Catalunya, a fi de reduir les infeccions relacionades amb l'assistència sanitària, tal com recomana l'OMS.
Reduir el nombre d'infeccions relacionades amb l'assistència sanitària que es puguin prevenir amb el compliment de la higiene de les mans per part del personal sanitari i no sanitari en contacte amb els pacients dels centres hospitalaris i sociosanitaris de Catalunya.
Aconseguir el 75% del compliment del Pla d'actuació en els hospitals d'aguts i el 50% en els centres sociosanitaris.
Estudi de seguiment d'una cohort prospectiva de centres sanitaris amb l'aplicació d'una intervenció formativa dirigida als professionals de la salut.
Les activitats principals d'aquest estudi poden agrupar-se en tres fases:
Professionals sanitaris de tots els centres hospitalaris i sociosanitaris de Catalunya.
El Grup de Treball de Prevenció de les Radiacions Ionitzants Innecessàries en Edat Pediàtrica de Catalunya, ha publicat un article sobre la protecció radiològica del pacient pediàtric en les exploracions de tomografia computada.
L'article pretén ser una guia inicial pel desenvolupament de protocols d'exàmens pediàtrics de tomografia computada i es donen recomanacions generals per a les situacions més habituals.
El Grup de Treball de Prevenció de les Radiacions Ionitzants Innecessàries en Edat Pediàtrica de Catalunya ha publicat, en el darrer número de la revista Annals de Medicina, un article sobre la protecció radiològica del pacient pediàtric en les exploracions de tomografia computada (TC).
En aquest article es presenta la problemàtica de l'ús de la TC en nens, doncs tot i ser una valuosa eina de diagnòstic per la imatge, implica l'exposició del pacient a radiació ionitzant.
Cal recordar que els nens i adolescents són més sensibles a les radiacions que els adults.
Estudis recents vinculen l'ús de la TC en infants amb un increment del risc de patir determinats càncers quan les dosis de radiació impartides superen determinats valors.
L'article pretén ser una guia inicial pel desenvolupament de protocols d'exàmens pediàtrics de TC, i dóna recomanacions generals per a les situacions més habituals.
En primer lloc, es remarca la necessitat de que la indicació de TC en pacients pediàtrics es fonamenti en l'evidència científica.
Quan estigui indicat, es duran a terme únicament els exàmens TC estrictament necessaris, el que es sabrà degut a exàmens previs.
Així mateix, quan existeixi una tècnica alternativa que no impliqui l'exposició a la radiació, o en què sigui menor, i que pugui proporcionar la informació diagnòstica necessària, sempre s'optarà per aquesta alternativa (ecografia, ressonància magnètica...).
En segon lloc, cal fer servir protocols optimitzats a les dimensions i característiques d'aquest tipus de pacient.
És fonamental seguir sempre el principi ALARA (as low as reasonable achievable) per obtenir imatges diagnòstiques de qualitat amb la dosi més baixa possible.
Grup de Treball de Prevenció de les Radiacions Ionitzants Innecessàries en Edat Pediàtrica de Catalunya.
Protecció radiològica del pacient pediàtric en les exploracions de tomografia computada.
Disponible a: http://www.academia.cat/files/499-273-FITXER/roda1.pdf
Tant el projecte Essencial com la Societat Espanyola de Radiologia Mèdica (SERAM) han desenvolupat un llistat de recomanacions d'exploracions radiològiques que "no s'han fer" per a metges prescriptors, radiòlegs i pacients.
L'objectiu d'aquestes recomanacions és disminuir l'ús de tècniques obsoletes d'eficàcia dubtosa i millorar la qualitat i la seguretat del pacient.
L' Essencial és una iniciativa del Departament de Salut que identifica pràctiques clíniques de poc valor i promou recomanacions per tal d'evitar-ne la realització.
Està coordinat per l'Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya ( AQuAS ) i compta amb el suport de la Fundació Acadèmia de Ciències Mèdiques i de la Salut de Catalunya i de Balears.
Al costat de pràctiques d'efectivitat contrastada, n'hi ha d'altres d'escàs valor o, fins i tot, n'hi ha que no aporten valor a la pràctica clínica.
Amb coneixement específic i contrastat, l'Essencial elabora recomanacions per tal que s'evitin les pràctiques clíniques de poc valor.
Fins a l'actualitat, l'Essencial ha realitzat 10 recomanacions relacionades amb les exploracions radiològiques.
En la mateixa línia, la SERAM acaba de publicar un document de recomanacions de "no fer" exploracions radiològiques per a determinades patologies.
Tot i que moltes de les decisions mèdiques es prenen segons l'evidència aportada per les imatges radiològiques, fins a un 30% de les proves sol·licitades no aporten informació rellevant i podrien haver-se evitat.
Per això, arreu del món sorgeixen cada vegada més publicacions sobre l'ús indegut de les proves radiològiques.
La SERAM s'ha sumat al projecte amb l'elaboració d'aquest document, en el qual destaca les 38 recomanacions de "no fer" que considera de més impacte.
D'una banda, la SERAM considera que la Radiologia és una de les àrees mèdiques que evoluciona més ràpidament i que per aquest motiu s'han d'aplicar només aquelles tècniques l'eficàcia de les quals ha estat provada, i especialment aquelles en les que es redueix la dosi d'irradiació sobre els pacients.
D'altra banda, la societat de radiologia es vol assegurar que es prioritzen les alternatives menys agressives i que s'eviten les proves innecessàries que poden portar conseqüències negatives al pacient.
A més a més, es destaca la importància de dur a terme les recomanacions amb la col·laboració del pacient, el qual s'ha de mantenir informat.
D'aquesta manera, el document busca ser un punt de partida que s'haurà d'anar actualitzant en funció dels avenços tècnics, les evidències científiques i el debat promogut entre professionals i pacients.
Per cada una de les recomanacions, les quals podeu trobar detallades al documentat citat a continuació, la SERAM proporciona una explicació, una bibliografia, senyals d'alarma i abast.
A més, s'especifica en cada cas si es fa referència a la població adulta o a la població pediàtrica, i si es tracta d'una radiologia convencional, tomografia computeritzada, ecografia, ressonància magnètica, mamografia o radiologia intervencionista.
Afegint valor a la pràctica clínica.
Aquest estudi té la finalitat de fer el seguiment a les accions recomanades en la campanya de la higiene de mans de l'OMS, del Ministeri de Sanitat, Política Social i Igualtat i del Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya.
Estudi de seguiment d'una cohort prospectiva de centres sanitaris amb l'aplicació d'una intervenció formativa dirigida als professionals de la salut.
Les activitats principals d'aquest estudi poden agrupar-se en tres fases:
L'àmbit és els diferents centres d'assistència sanitària i el subjecte d'estudi, els professionals sanitaris.
Es presenten els resultats preliminars de 53 centres sanitaris: 49 hospitals i 4 centres sociosanitaris.
S'ha recollit l'opinió de 50 professionals d'hospitals diferents mitjançant una enquesta per conèixer les barreres i els elements facilitadors de la implantació de les accions de promoció de la higiene de mans en els centres.
Els principals elements facilitadors que s'han identificat són les sessions de formació i la formació continuada, la disponibilitat d'un protocol i la facilitat d'accés als dispensadors.
Les principals barreres han estat la càrrega de treball excessiva, la preferència de les necessitats dels pacients, el poc risc percebut si no es fa la higiene de mans, la creença que l'ús continuat de solucions irrita la pell i la manca de formació dels professionals.
El consum mitjà d'alcohol ha estat de 34,36 litres por mil estades hospitalàries.
S'ha observat un lleuger increment entre el principi de l'estratègia (33,59 l) i el final (35,83 l).
El compliment de les indicacions de la higiene de mans ha estat del 57,47% [infermeria (64,72%), auxiliars (60,12%) i metges (41,88%)].
En relació amb els cinc moments, s'ha observat: moment 1, abans del contacte amb els malalts (47,88%); moment 2, abans de fer una tasca asèptica (46,72%); moment 3, després del risc d'exposició a fluids corporals (59,03%); moment 4, després del contacte amb els pacients (66,45%), i moment 5, després del contacte amb l'entorn dels pacients (60,5%).
Quant a la formació, un equip de professionals ensinistrats ha format 120 avaluadors.
S'ha format almenys un avaluador de cada hospital participant en aspectes bàsics d'infeccions relacionades amb l'atenció sanitària, transmissió de microorganismes, higiene de mans i prevenció de les infecciones.
S'ha dissenyat també un curs de formació a distància d'inscripció gratuïta i oberta a tots els professionals, acreditat pel Consell Català de Formació Continuada de les Professions Sanitàries i la Comissió de Formació Continuada del Sistema Nacional de Salut amb 0,6 crèdits.
S'hi han inscrit 6.000 professionals (81% amb qualificació d'apte i s'han emès 3.700 certificats).
Implantació del consentiment informat en els hospitals de la Xarxa Hospitalària d'Utilització Pública (XHUP) de Catalunya (1a fase)
Aquest procediment té la finalitat de prevenir els esdeveniments adversos associats a la transmissió d'informació entre professionals i a la comunicació amb els pacients i les famílies.
Millorar la implantació del consentiment informat (CI) en els centres d'ingrés de Catalunya, des de l'elaboració i el compliment fins a l'acceptació o denegació dels pacients.
Les activitats principals realitzades en aquest projecte poden dividir-se en tres fases:
El projecte inclou la totalitat d'hospitals de la XHUP.
En aquesta primera fase es vol dur a terme a 32 hospitals.
Posteriorment, en una segona fase, es farà als 34 restants així com als centres privats.
Es presenten els resultats preliminars de la prova pilot duta a terme a tretze hospitals.
Indicadors de gestió: segons les direccions, un 69% dels centres tenen un manual d'elaboració del CI i les direccions l'han validat; un 85% disposa d'una comissió d'elaboració del CI, i un 58% realitza l'avaluació anual del grau de compliment del CI.
Segons els especialistes, aquests percentatges van ser menors.
El nombre de models de CI específics per hospital va variar entre 30 i 250.
Indicadors de resultat: solament un 58% (IC 95%: 50,08-61,40) de les històries clíniques contenia els CI necessaris.
La possibilitat de revocació dels pacients varia entre un 42-100% segons les històries clíniques.
Un 96% dels pacients entrevistats va firmar algun CI i un 90% va manifestar entendre'l.
Prevenció d'incidents en cirurgia: procediment correcte en el lloc correcte
Implantar un protocol per a la prevenció de la cirurgia en el lloc erroni i avaluar-ne el compliment en els hospitals d'aguts públics i privats de Catalunya.
Les activitats principals realitzades en aquest projecte poden dividir-se en tres fases:
L'àmbit és els hospitals amb atenció quirúrgica, tant d'estada com ambulatòria, de Catalunya.
La població diana del projecte ha estat cirurgians, anestesistes, infermers de quiròfan i de planta d'hospitalització quirúrgica i instrumentistes.
Segons els resultats preliminars, a l'inici del projecte, 4 (13,3%) dels 37 hospitals que van contestar l'enquesta contextual, disposaven de protocol i llista de control o comprovació per a la prevenció d'incidents en cirurgia.
En 12 hospitals (32%) es disposava d'un protocol de prevenció d'incidents i en 10 hospitals (27%), d'una llista de control o comprovació en almenys una de les unitats o serveis.
La mesura que els centres menys aplicaven era la realització del marcatge de la zona que calia intervenir (en 6 dels 37 hospitals).
A més, existia molta variabilitat en la utilització de la llista de control ( checklist ) entre tots els centres.
Després de la intervenció, 24 hospitals utilitzaven la llista de control, amb un alt grau de compliment de totes les mesures preventives en cada moment definit del protocol: el 71,8% durant la verificació preoperatòria, el 70,6% en la pausa preoperatòria i el 86,88% en la verificació a la sortida del quiròfan (el grau de compliment d'algunes de les mesures a la sortida del quiròfan està per sobre d'un 95%).
No obstant això, cal indicar que no tots els centres van iniciar la implantació en el mateix moment.
Professionals de la medicina i la infermeria que hagin superat el curs d'"Introducció a la Seguretat del Pacient"
Professorat (entitat proveïdora)
27 de maig al 27 de juliol de 2019
Activitat acreditada pel Consell Català de Formaciò Continuada de les Professions Sanitàries (5,5 crèdits)
El gestor de riscos i la unitat de gestió de riscos.
1.4 Perfil dels gestors de riscos sanitaris
1.5 La unitat funcional de gestió de riscos clínics
Metodologia d'un sistema de gestió de seguretat del pacient
2.6 Protocols clau de seguretat del pacient
Eines per a l'anàlisi i la gestió de riscos
Factors humans: els professionals i els pacients
4.1 Canvi en la mentalitat dels professionals
4.2 Pacients: Participació dels ciutadans en la seva pròpia seguretat
6.3 Resum projecte Parli relacionat amb cirurgia de la Joint Commission
7.2 Productes per a la higiene de les mans
9.4 Cost de la No Seguretat del Pacient relacionada amb la medicació
Metodología online, que incorpora eines innovadores per al millor aprenentatge i aprofitament del curs:
- Material didàctic multimèdia.
- Vídeos interactius explicatius de la matèria teórica.
- Material de suport autoexplicatiu, enllaços i adjunts per ampliar la informació i continguts principals.
- Exercicis interactius que permet l'aplicació pràctica dels coneixements apresos.
- Avaluacions i tests per comprovar l'aprenentatge de l'alumne.
- Tutorització en línia contínua dinamitzant el debat, publicant notícies i fomentant la interacció entre els participants.
Aquest curs està acreditat pel Consell Català de la Formació Continuada de les Professions Sanitàries, amb un total de 5,4 crèdits.
Per obtenir la certificació del mateix, haureu de respondre correctament el 80% de les preguntes.
El certificat de superació del curs el rebreu per correu electrònic en un termini aproximat de sis mesos des de la data de la prova.
Professorat (entitat proveïdora)
18 de març al 28 d'abril de 2019
El curs està acreditat pel Consell Català de Formació Continuada de les Professions Sanitàries (3,6 crèdits)
S'han exhaurit totes les places disponibles, inclosa la llista d'espera.
1.1 Seguretat del pacient a Amèrica
1.4 Introducció a la SP a Espanya
1.5 Estratègia del Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya
3.1 Estudis de Seguretat del Pacient en el SNS
3.3 Programa d'Vigilància de les Infeccions nosocomials las Hospitals de Catalunya (Programa VINCat)
Cultura de seguretat dels pacients
4.1 Anàlisi de la cultura sobre seguretat del pacient
4.2 Educació per a la seguretat
5.1 Model explicatiu dels errors en la pràctica clínica
Aspectes legals de la gestió de riscos
6.2 El risc en el Dret Sanitari
6.4 El Document de consentiment informat (DCI) i l'assegurança
6.5 Protocols i Guies Clíniques i assegurança
Metodología online, que incorpora eines innovadores per al millor aprenentatge i aprofitament del curs:
- Material didàctic multimèdia.
- Vídeos interactius explicatius de la matèria teórica.
- Material de suport autoexplicatiu, enllaços i adjunts per ampliar la informació i continguts principals.
- Exercicis interactius que permet l'aplicació pràctica dels coneixements apresos.
- Avaluacions i tests per comprovar l'aprenentatge de l'alumne.
- Tutorització en línia contínua dinamitzant el debat, publicant notícies i fomentant la interacció entre els participants.
La transfusió de sang consisteix a fer passar la sang o algun dels seus components derivats d'un donant a un receptor.
La sang i derivats s'utilitzen per restaurar el volum sanguini, millorar l'hemoglobina i la capacitat de transport d'oxigen i altres substàncies, o corregir nivells sèrics de proteïnes.
Sovint, hi ha pacients que pateixen una manca de components sanguinis i necessiten rebre una transfusió.
La transfusió de sang és una pràctica freqüent als hospitals i centres assistencials però no exempta de certs riscos i esdeveniments adversos.
Aquestes complicacions poden evitar-se seguint un protocol d'actuació mèdica que garanteixi la seguretat dels donants i dels receptors en totes les activitats del procés (recol·lecció, preparació i transfusió de sang i derivats).
L'assistència sanitària és cada vegada més complexa, utilitza tecnologies sofisticades i s'ofereixen moltes prestacions on intervenen una gran quantitat de professionals.
Malauradament, aquesta complexitat fa que augmenti la probabilitat d'equivocar-se.
Un dels errors generats per aquesta complexitat és la identificació inadequada dels pacients en els centres sanitaris i hospitals.
Això pot provocar complicacions associades com ara errors en l'administració de medicaments, intervencions quirúrgiques, proves diagnòstiques o transfusions de sang a pacients als quals no pertoquen.
Malgrat tot, es tracta d'un tipus d'error fàcilment evitable amb l'ús d'una polsera identificativa amb el nom, cognoms i número d'història clínica dels pacients.
Actualment, hi ha altres sistemes possibles d'identificació dels pacients com, per exemple, el codi de barres o les polseres amb radiofreqüència.
La majoria d'aquestes tecnologies s'incorporen a la polsera identificativa o s'hi utilitzen conjuntament.
Els antibiòtics són medicaments que s'utilitzen per al tractament de les malalties infeccioses produïdes per bacteris.
La seva eficàcia i seguretat els ha fet molt populars i, per això, en moltes ocasions s'utilitzen de forma inadequada.
És cert que són una excel·lent arma terapèutica però, mal utilitzats, comporten conseqüències negatives, tant per a la salut individual com per a la salut pública.
La seva utilització inadequada facilita que els bacteris puguin desenvolupar resistències.
En aquest sentit, cal que tots assumim la nostra responsabilitat en el bon ús dels antibiòtics per tal de mantenir l'eficàcia dels tractaments.
En aquest apartat trobareu informació relacionada amb l'ús segur i adequat dels antibiòtics, que puguem considerar que és del vostre interès.
L'error en la medicació es tracta d'una de les errades més comunes en l'atenció sanitària.
Equivocar-se de fàrmac, administrar medicaments incompatibles que poden provocar reaccions no desitjades en els pacients (al·lèrgies, nàusees, etc.), interpretar malament la recepta, les dosis o la durada del tractament són confusions habituals però evitables.
Aquest tipus d'error sol passar per una manca de comunicació entre els metges i els pacients, una escriptura poc llegible de la recepta, un abús en les abreviacions o una explicació dels metges no gaire entenedora.
La cirurgia és una de les especialitats de l'atenció sanitària on poden ocórrer un nombre elevat d'esdeveniments adversos com, per exemple, realitzar una intervenció quirúrgica en la persona, òrgan o lloc equivocats.
Per evitar aquest tipus d'error és important que hi hagi una bona comunicació entre els pacients i el personal sanitari.
També es recomana l'aplicació d'un protocol o llista de control amb tots els passos que cal seguir dins la sala d'operacions.
Aspectes tan obvis com identificar correctament els pacients, confirmar el tipus d'intervenció o comprovar l'esterilització dels instruments quirúrgics poden evitar possibles complicacions.
La majoria d'infeccions relacionades amb l'atenció sanitària solen ser fàcils de curar, però de vegades poden ser greus.
El tractament inclou l'administració d'antibiòtics específics fins a la desaparició.
Un pacient pot contraure una infecció oportunista durant la seva estada al centre assistencial o a l'hospital pel seu estat més dèbil i convalescent.
Solen afectar pacients en edat pediàtrica i pacients grans; malalts crònics (com ara els diabètics); ingressats de llarga durada; o persones amb les defenses baixes (per exemple, qui rep tractament de quimioteràpia).
Altres raons per les quals es produeixen les infeccions hospitalàries poden ser pel tipus de cirurgia, un mal seguiment dels protocols de prevenció per part del personal o dels pacients, la presència de procediments invasius (per exemple, els degotadors intravenosos i els catèters urinaris), la llarga durada de l'estada hospitalària o una estada a l'hospital en una zona d'alt risc, per exemple, unitats de cures intensives (UCI).
Cal tenir cura d'aquest tipus d'infeccions, perquè poden repercutir en la malaltia dels pacients i fer que la seva recuperació sigui més lenta o complicada.
Les infeccions relacionades amb l'atenció sanitària es poden contraure per diverses raons que no sempre es poden prevenir.
En la majoria dels casos, els pacients i el personal de l'hospital poden reduir el risc de contraure-les amb mesures molt senzilles.
Les infeccions hospitalàries més comunes són: Infeccions del tracte urinari, Pneumònia i Infeccions de les ferides quirúrgiques.
Segons l'OMS, la infecció de ferida quirúrgica és freqüent amb una incidència que varia del 0,5 al 15% depenent del tipus d'intervenció quirúrgica i de l'estat general dels pacients.
Un programa sistemàtic de prevenció de les ferides quirúrgiques inclou la pràctica de la tècnica quirúrgica òptima, un entorn net en el quiròfan amb entrada estricta del personal, la roba apropiada, l'equip estèril, la preparació adequada dels pacients abans de l'operació, l'ús apropiat de profilaxi preoperatòria amb antimicrobians i un programa de vigilància de les ferides quirúrgiques.
En aquest sentit, a Catalunya s'ha desenvolupat el sistema de vigilància de les infeccions nosocomials als hospitals de Catalunya ( VINCat ).
D'altra banda, la Guía de práctica clínica para la seguridad del paciente quirúrgico recull recomanacions basades en els resultats de la literatura científica per fomentar l'ús d'intervencions i estratègies amb l'objectiu de reduir les complicacions en cirurgia.
En aquells punts en què no es disposa de suficient literatura per formular recomanacions, s'han definit alguns punts de bona pràctica.
Entre altres aspectes, aquesta guia ofereix recomanacions en relació amb la prevenció de la infecció de la ferida quirúrgica i de l'ús de la profilaxi antibiòtica.
Segons l'OMS, la infecció urinària és la infecció nosocomial més comuna; el 80% de les infeccions són per causa de l'ús d'una sonda uretral permanent.
A Espanya, segons l'informe ENVIN-HELICS 2010, la infecció urinària associada a sonda uretral és la segona causa d'infecció adquirida en els serveis o unitats de cures intensives (UCI).
Concretament, el 24,92% (470/1.886) de les infeccions adquirides en les UCI van ser infeccions urinàries associades a sonda uretral, amb una densitat d'incidència d'infeccions urinàries de 4,18 infeccions per mil dies de sondatge.
A la taula següent es recullen les intervencions destacades per l'OMS per prevenir una infecció urinària nosocomial.
Segons els resultats de l'estudi APEAS ( Estudio sobre la seguridad de los pacientes en atención primaria de salud ), la prevalença d'infecció nosocomial de qualsevol tipus detectada en l'atenció primària va ser el 8,4% (93/1.108) dels esdeveniments adversos observats, i no es diferencia l'origen assistencial (hospitalari o atenció primària).
Tal com succeeix en l'atenció hospitalària, les mans actuen de vector en la transmissió d'infeccions, o bé contaminant les superfícies que amb posterioritat tocaran els mateixos malalts, o bé en contactar amb superfícies o objectes contaminats i tocar després els malalts sense haver fet una higiene prèvia.
D'altra banda, els centres de salut duen a terme tècniques diagnòstiques i curatives que requereixen molta precaució en la prevenció d'infeccions (proves funcionals respiratòries, cirurgia menor, odontologia, ferides d'intervencions quirúrgiques, etc.).
Per prevenir les infeccions en l'atenció primària, els professionals sanitaris haurien de seguir les recomanacions d'higiene de mans i de neteja, desinfecció i esterilització del material sanitari, entre d'altres.