Una de les preocupacions mediambientals del moment és el plàstic.
I és que segons un informe de la FAO, en el 2050 els oceans de tot el món tindran més plàstics que peixos.
Aquesta alarmant predicció va animar a la Patrícia Aymà a fer el primers passos per crear VEnvirotech, una startup biotecnològica que transforma els residus orgànics que generen les empreses i no tenen cap valor en bioplàstics.
I per tirar endavant aquest projecte, Aymà va trobar dos bons companys de viatge: Noelia Márquez, experta en operacions i Jordi Margarit, acostumat a tractar amb grans empreses del sector ferroviari.
Amb seu a Sant Cugat del Vallès, VEnvirotech es vol convertir en líder de producció de bioplàstics a Catalunya en els propers anys.
Un cop finalitzada la carrera de Biotecnologia a la Universitat Autònoma de Barcelona i realitzar un màster en biotecnologia ambiental, Patrícia Aymà va decantar-se a emprendre més que no fer el doctorat: "veig creure que era la millor manera de tirar endavant un projecte d'aquest tipus", explica.
VEnvirotech és una empresa que es dedica a l'obtenció de bioplàstics a partir de restes orgàniques.
Aquests bioplàstics són produïts per organismes i plantes que s'alimenten dels residus; el que significa que el plàstic que conformen és biodegradable en un curt període de temps (entre dues setmanes i sis mesos) i compatible amb el cos humà.
Segons Aymà: "som una empresa biotecnològica que es dedica a transformar residus orgànics d'empreses agroalimentàries industrials en bioplàstics".
Aquesta els permet reduir els costos de producció i, com a conseqüència, vendre el producte a un preu inferior als dels seus competidors.
Segons expliquen, el bioplàstic que posen a la venda té un preu d'entre un i tres euros el quilo, mentre que el de les altres empreses que no utilitzen aquest sistema és d'entre cinc i sis euros el quilo.
Amb el bioplàstic que produeixen poden crear diferents productes com envasos per guardar aliments, materials per a impressió 3D i creació de pròtesis.
Per això Aymà explica que "el bioplàstic es pot utilitzar con a base d'una fórmula o barrejar-lo amb plàstic provinent del petroli per a què les formulacions siguin més sostenibles".
Així, per exemple, en el cas d'una canya per beure produïda amb aquest plàstic, un cop usada i torna al medi ambient es degrada.
Aymà ho explica: "vol dir que el polímer es trenca i passa a ser aliment de les bactèries que hi ha a la natura".
Un cop Aymà va ser conscient que aquesta tecnologia amb la que estava treballant podia solucionar problemes reals, va contactar amb el programa Explorer del Banc de Santander.
Allà va construir un model de negoci i va veure com empreses agroalimentàries paguen entre 60 i 100 euros la tona per gestionar els seus residus.
A més, aconseguim que estalvií entre un 40 i un 70% en la gestió de residus".
VEnvirotech ha arribat a un acord amb la cadena de supermercats Bon Àrea per instal·lar la primera planta pilot.
Serà a finals d'any i la infraestructura serà una espècie de contenidor amb una capacitat per a 5.000 litres.
La proposta vol introduir aquest sistema de gestió de residus i els propis bioplàstics a la indústria agroalimentària.
Aymà confia que el 2021 tindran 12 plantes actives.
De moment, VEnvirotech és una empresa B2B, però no descarten acabar col·laborant amb barris i municipis.
"Els nostres clients són empreses que en la seva cadena de producció generen residus orgànics i les que no generen residus però que estan interessades en els nostres bioplàstics per a distribuir-los en el mercat.
Patrícia Aymà també recorda el relat social: "hem de reduir la presència de plàstics que afecten el mediambient.
El plàstic mai desapareixerà, però hem d'augmentar la presència de plàstics biodegradables i deixar de llançar 8 milions de plàstics anuals al mar".
A nivell econòmic, Aymà explica que acaben de crear una ronda d'inversió de 300.000 euros i que estan en el fons d'emprenedors de Repsol amb 72.000 euros anuals durant dos anys.