I. Abans d'entrar en l'examen del projecte (que no avantprojecte) de Decret legislatiu que refon les lleis 1/1983 de 18 de febrer i 23/1991 de 29 de novembre que contenen la regulació del comerç interior de Catalunya hem d'advertir que la petició de dictamen tingué entrada al registre d'aquesta Comissió el dia 9 de setembre de 1992 i que el termini de vuit mesos assenyalat a la disposició final primera de la Llei 23/1991 que autoritza el Govern per dictar el Decret legislatiu de refosa vencia quatre dies naturals després el 13 dels mateixos mes i any.
Com hem raonat al nostre Dictamen 96/1992 el termini assenyalat pel Parlament és de caducitat i per tant el seu transcurs deixa sense efecte l'autorització.
El Govern doncs a partir d'aquella data manca de l'habilitació legal que segons l'article 82.3 de la Constitució "haurà d'atorgar-se... de manera expressa per una matèria concreta i fixant-ne el termini d'exercici".
El rigor de la norma constitucional obliga a ser molt estricte en la seva interpretació.
Per això el Decret legislatiu aprovat i publicat després de caducada l'autorització seria una norma nul·la.
Només li queda al Govern la possibilitat de demanar al Parlament una nova autorització mitjançant una llei ordinària (argument ex article 82.2 de la Constitució).
La pràctica alguna vegada utilitzada d'incloure l'autorització en la llei de pressupostos és contrària a l'ordenament perquè aquestes lleis tenen acotat el seu contingut per l'article 134 de la Constitució i la jurisprudència del Tribunal Constitucional (STC de 18 de maig de 1992) raó per la qual no poden qualificar-se de lleis ordinàries.
Malgrat tot creiem adient d'entrar a l'examen de fons del projecte consultat no sense advertir que el projecte de decret legislatiu que es dictés després d'obtenir una nova autorització haurà de sotmetre's novament al dictamen d'aquesta Comissió.
Referint-nos ja al text legal sobre el qual dictaminem cal insistir en el rigor dels preceptes constitucionals aplicables fets seus pel nostre Estatut d'autonomia a l'article 33.1.
Per això l'autorització per a dictar decrets legislatius és un procediment excepcional pel qual el Govern és delegat per a produir normes amb rang i efectes de llei facultat que correspon per la seva naturalesa només al poder legislatiu.
Així doncs el Govern en l'exercici de la delegació rebuda ha de cenyir-se estrictament al contingut de les lleis que ha de refondre i no pot de cap manera modificar-les ni interpretar-les perquè això seria convertir el Govern en legislador facultat que no abasta de cap manera la delegació del Parlament.
Aquesta delegació és regulada molt concretament a l'article 82.5 de la Constitució que assenyala que l'autorització parlamentària al Govern "determinarà l'àmbit normatiu a què es refereix el contingut de la delegació i haurà d'especificar si resta circumscrita a la mera formulació d'un text únic o si inclou la de regularitzar aclarir i harmonitzar els textos que hagin de ser refosos".
El precepte deixa ben clar l'amplitud màxima que pot abastar l'operació de refosa que ha de fer el Govern més enllà de la mera formulació d'un text únic mitjançant tres verbs regularitzar aclarir i harmonitzar els textos que han de ser refosos.
Vegem la funció de cadascun dels verbs mencionats prenent-la dels mots castellans equivalents que apareixen al text de la Constitució aprovat per les Corts espanyoles.
Per tant allò que pot fer el Govern en el decret legislatiu de refosa d'unes lleis quan l'autorització ho especifiqui a més de "la mera formulació d'un text únic" serà acoblar els textos que s'han de refondre no repetint les frases que siguin idèntiques i que tinguin el mateix sentit i modificar les referències a preceptes de l'ordenament jurídic quan aquest hagi variat; canviar l'ordre dels textos sense modificar-los millorar les expressions poc pròpies o que es prestin a confusions i suprimir el text de la llei anterior que sigui contradictori amb l'equivalent de la posterior.
En canvi en cap cas el Govern no està autoritzat per introduir una redacció diferent dels textos que refon encara que expressi la mateixa idea llevat que respongui a la regularització aclariment o harmonització autoritzades com tampoc resumir els textos a refondre o suprimir-ne algun si no fos el cas de la contradicció entre les lleis anterior i posterior.
Establerta aquesta doctrina i passant ja a l'estudi del projecte de decret legislatiu que estem dictaminant volem advertir per tal de fer més comprensible en el nostre cas el mecanisme de la refosa que la Llei 23/1991 és una disposició general que regula globalment el règim de comerç interior de Catalunya mentre la Llei 1/1983 només tracta de regular diversos tipus de vendes especials.
Per això la refosa consisteix en afegir a la Llei de 1991 les disposicions especials de la Llei de 1983 a més d'acoblar les disposicions sobre infraccions i sancions de les dues lleis i suprimir els articles de la Llei de 1983 anul·lats per la STC 88/1986 d'1 de juliol i derogats expressament per la Llei de 1991.
L'examen detallat del text ens porta a assenyalar les deficiències que trobem en el projecte de decret legislatiu.
La introducció al text refós de la referència a les "estructures comercials" que no apareix a cap dels dos articles de les lleis que es refonen i només al títol de la Llei 1/1983 no és correcta i a més no afegeix cap concepte nou que sigui indispensable consignar.
En canvi la supressió de l'art. 1 de la Llei de 1983 és adequada perquè la definició de l'objecte a la Llei de 1991 i amb major raó al decret legislatiu engloba el text detallista de la llei precedent.
Aquesta disposició reprodueix el text de l'article correlatiu de la Llei de 1991 substituint la referència a la llicència fiscal per l'impost d'activitats econòmiques que l'ha succeït qüestió que entra dintre del concepte de regularització del text.
Al mateix temps absorbeix els preceptes dels articles 6 i 13 de la Llei de 1983 que establien els requisits exigits per a l'exercici de la venda no sedentària i per a la venda domiciliària respectivament que ara es regulen a l'article 3.1 del text refós.
En aquest punt però s'observa que la Llei de 1991 va ometre els requisits específics que establien els articles 6 i 13 de la Llei de 1983 per als comerciants o empresaris estrangers.
Encara que no basta considerar que aquest precepte està inclòs implícitament en els altres apartats de l'article es podria justificar la supressió si es cregués que els requisits de l'article 3.1 de la Llei de 1991 constitueixen un tot que substitueix i per tant deroga el text paral·lel de la Llei de 1983.
No conté cap diferència amb l'article correlatiu de la Llei de 199 I. Però al crear aquesta darrera un registre general de comerciants ha anul·lat el registre especial d'empreses de venda domiciliària sense haver derogat expressament l'article 13 d. de la Llei de 1983 que s'hi referia.
Com que tampoc n'establia cap regulació s'ha de considerar lògica i plausible l'omissió.
D'altra banda se suposa que la qüestió es regularà reglamentàriament en compliment de l'article 4.2 del text refós.
Per tant la supressió que comentem constitueix en definitiva l'exercici de la facultat de regularitzar les lleis que es refonen.
Als articles 9 11 i 13 se suprimeix la referència que els articles 2 8 i 5 de la Llei de 1983 respectivament feien a la venda no sedentària en camions-botiga que passa a ser regulada a l'article 15 i següents del projecte.
Trobem a faltar però en el text del projecte de decret legislatiu una part de l'apartat e de l'article 4 de la Llei de 1983 que s'haurà d'incloure en el lloc adient del projecte.
Res no justifica l'haver omès a aquest article la darrera frase de l'article 10 de la Llei de 1983 que recull.
Tampoc no es pot ometre la frase "tenint en compte les peculiaritats de les respectives poblacions" que conté el paràgraf primer de l'article 11 de la Llei de 1983.
Sí que no cal mantenir en el text refós el termini de quatre mesos perquè té la naturalesa de disposició transitòria ja caducada.
Aquest apartat s'ha de suprimir perquè la regulació de les vendes en liquidació i de les vendes de saldo apareix als articles 37 i següents del projecte i a més la Llei del 1983 desapareix totalment en ser refosa.
El text d'aquest article excedeix de les facultats del Govern segons hem especificat abans.
La refosa correcta dels dos articles 34 de la Llei de 1983 i 21 de la Llei de 1991 ha de consistir en reproduir la seva redacció i si cal harmonitzar-la mitjançant suprimir si escau aquells preceptes que siguin una repetició d'altres però tenint en compte l'abast general o referit a un tipus de venda especial que tingui cadascun en les dues lleis que es refonen.
Creiem que el paràgraf B 3 de l'article 37 de la Llei de 1983 no quedà derogat per la Llei de 1991 al no estar en contradicció amb aquesta.
Per això ha de ser inclòs en el text refós.
S'ha omès en aquest article l'apartat 2 de l'article 35.2 de la Llei de 1983.
Apurant molt podria dir-se que no és necessari però les limitacions que constitucionalment estan establertes per a la refosa de textos legals obliguen a mantenir-lo.
Cal també afegir –en el mateix article o en un altre de nou– el text de l'article 39 de la Llei de 1983 per les mateixes raons que acabem d'adduir.
Igualment s'ha observat que manca traslladar al projecte de decret legislatiu el paràgraf inicial de l'art. 38 de la Llei de 1983 en tant que determina les autoritats que poden imposar les sancions no tant perquè calgui donar-li rang de llei sinó perquè apareix en una de les lleis que es refonen.
És correcte no recollir ni la primera que és l'autorització al Govern per a la refosa de les lleis ni la quarta sobre l'adaptació de la quantia de les multes establertes per la Llei de 1983 a la de la Llei de 1991 que es compleix precisament amb el decret legislatiu.
Amb independència de les incorreccions legals que acabem de ressenyar volem afegir algunes recomanacions de tipus més aviat formal o de tècnica legislativa.
A. La denominació del decret legislatiu no és la d'avantprojecte.
Aquesta s'aplica en el tràmit administratiu de les lleis perquè l'acord del Govern el converteix en el projecte que aquest elevarà al Parlament.
En canvi quan es tracta de disposicions que el mateix Govern aprova com són els decrets legislatius el document que se li sotmet ha de rebre el nom de projecte.
B. Al títol del decret legislatiu convindria incloure la matèria a què es refereix per tal de poder-lo identificar fàcilment.
En el nostre cas suggerim afegir després de l'expressió "Decret legislatiu" la frase "sobre comerç interior" treta del títol de la Llei 23/1991.
C. Suggerim també suprimir el paràgraf segon del preàmbul perquè la frase "adaptant-los en els casos necessaris i ordenant-los sistemàticament" no apareix en els preceptes constitucionals que regulen la matèria ni per això tampoc en l'autorització del Parlament no constitueix una ampliació indeguda d'aquells que ja s'insereixen en el paràgraf primer del mateix preàmbul.
D. Fóra bo que tots els articles del text refós portessin un títol adient a continuació del número de l'article com és de consuetud.
L'article 1 que en el projecte és l'únic que compon el capítol I podria rebre el mateix títol del capítol o excepcionalment deixar-lo sense títol.
En la Llei de 1991 cada article portava el seu títol que s'ha suprimit al traslladar-los al projecte de decret legislatiu.
Cal remarcar que en els títols dels articles a causa que no es consideren text legal pròpiament dit es permet al Govern redactar-ne de nous i corregir els existents sempre que calgui per tal de reflectir més exactament el contingut de la norma.
E. Remarca semblant cal fer sobre la conveniència de numerar sistemàticament els paràgrafs dels articles del text refós de la manera que se sol fer actualment de posar-hi el número de l'article seguit del número del paràgraf.
En l'exemplar del text del projecte que hem rebut manca fer-ho en els articles 11 12 13 14 21 40 i 48.
F. A l'article 39 convé revisar la referència que conté a l'article anterior error que procedeix del redactat equivalent de la Llei de 1983.
La referència s'ha de fer a l'article 37 i millor als articles 37 i 38 o bé abstractament als articles anteriors així en plural.
G. L'article 49 sembla que està fora de lloc.
Podria posar-se a continuació del nou article 47 i rebre el número 48 corrent la numeració de l'article següent.
H. S'han observat alguns errors tipogràfics que procedeixen dels textos de les lleis que es refonen.
També convindria corregir aquells altres en què incorre el text del projecte de decret legislatiu.
Sens perjudici de l'advertència del paràgraf I s'emet dictamen favorable sobre el projecte del decret legislatiu sobre comerç interior que refon les lleis 1/1983 de 18 de febrer i 23/1991 de 29 de novembre amb les modificacions esmentades al fonament III i els suggeriments que s'ofereixen al fonament IV.