projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La Festa de les Enramades va ser declarada d'Interès Nacional l'any 1999 i són les festes de la vuitada de Corpus que se celebren a Arbúcies, documentades ja l'any 1589.
La festa comença dies abans amb la preparació, quan la gent de la població se'n van a buscar al bosc grans quantitats de flors que seran matèria primera per les catifes així com les branques per enramar els carrers.
Els dies previs també, cal seleccionar i classificar totes les flors recollides, per reunir volums suficients per tal de fer la distribució de colors de les catifes.
De bon matí del diumenge abans de Corpus, els carrers s'omplen de gent atrafegada confeccionant les catifes amb dibuixos diversos i complicats.
Al llarg del matí, l'asfalt va prenent poc a poc un aspecte ben florit.
Per altra banda s'ornamenten les façanes de les cases i es confeccionen arcs amb brancatges posats de banda a banda dels carrers.
Al migdia té lloc el Concurs de catifes de flors naturals, en el qual s'escollirà la millor catifa de la festa.
A la tarda, la desfilada de carrosses i elements festius, encapçalada pels gegants, fa el recorregut per sobre les catifes, sacrificant aquest art efímer en honor a la festa.
Les enramades s'allarguen del dijous de fins al diumenge de Corpus i els qui prenen el relleu de la festa són els diferents barris, competint entre ells per veure qui fa la festa més lluïda.
La celebració a cada un dels barris comença amb la passada pels carrers enramats il•luminats amb atxes que porten els participants i a ritme del marxós Pasodoble ligero, una melodia vuitcentista.
Al final del recorregut comença el ball.
L'endemà té lloc la dansa, l'acte central de l'enramada, un ball sense nom, executat per parelles que estan ordenades per edat i que és una desfilada al so de la cobla, sense passos coreogràfics ni punts de dansa.
A la tarda concert de la festa i ball, que seguirà per la ballada de les tres sardanes a una de les places del barri.
A la nit, és un altre barri el que relleva a l'anterior i així fins que tots els barris s'han sumat a la festa.
Confecció de les Catifes (anys 60).
Confecció de catifa d'enramades.
Catifa de flors al carrer Havana.
La cercavila per damunt de les catifes
Es tracta d'un element festiu singular i únic, el manteniment del qual representa la continuïtat d'una tradició ancestral transmesa per tradició oral, que estableix que el Pi ha de ser traslladat necessariament per un jou de bous.
Comporta que els galejadors han de mantenir durant tot l'any una parella de bous, destinats únicament i exclusiva a complir amb aquesta tasca el dia de la Festa del Pi.
Se'ls dota d'estable, espai de pastura, alimentació, control veterinari i se'ls junyeix perquè estiguin acostumats a treballar.
Tradicionalment les parelles de bous són de per vida i ni se'n pot canviar un, ni es poden canviar de banda.
La carreta és també una peça específica i serveix exclusivament per a transportar el Pi.
La carreta actual és la reconstrucció d'una tradicional carreta de carrega de bous que datava del primer terç del segle XX, i manté tota la ferramenta i alguns elements de fusta de la carreta original.
A Isil es celebra la nit del 23 de juny, revetlla de Sant Joan.
La primera referència escrita sobre les falles a Isil la trobem el 1902 en una crònica sobre la Festa Major al diari "La Veu de Catalunya".
Al llarg dels anys, mentre la Festa major minvava de contingut paral·lelament al despoblament del territori, les falles han esdevingut una festa amb entitat pròpia.
L'estructura bàsica de la festa s'ha mantingut invariable al llarg de més de cent anys, conservant-ne l'essència i recuperant elements perduts com les danses.
El contingut de la festa està perfectament ritualitzat començant amb la confecció de les falles un mes abans, la falla gran plantada a la plaça d'Isil, la baixada de falles enceses en un descens vertical des del cim del Faro, la rebuda dels fallaires per part de les fadrines amb els tres obsequis rituals, l'anada al cementiri i finalment les danses tradicionals recuperades el 1993: la Marxa dels Fallaires, el Ball de Bastons, el Ball Pla i la Bolangera.
Des de 1991 la festa està organitzada per l'Associació de Fallaires d'Isil, entitat creada expressament per al manteniment de la tradició de les falles.
Els fallaires, acompanyats pel capellà, 1957
El fallaire rebent els tres obsequis, 1957
L'arribada dels fallaires causa expectació
Senyal a la porta del cementiri
Els fallaires apilen les falles a la falla gran
Les falles a l'entorn de la falla gran
La fira fou instituïda per la reina Isabel II l'any 1852 arrel de la petició formulada per un grup de propietaris i pel propi ajuntament de Molins de Rei.
Així, més d'un segle i mig d'història figuren darrera aquest certamen multisectorial que va començar com una mostra eminentment agrícola, que presentava com a activitat principal la vinya, i que actualment ha acabat esdevenint una celebració popular que va molt més enllà de la simple activitat econòmica que l'originà; una celebració que ofereix una variada mostra agrícola, comercial, industrial, lúdica, social i cultural.
La fira, una de les més arrelades de Catalunya, té lloc cada primer dissabte i diumenge del mes de febrer i ja des dels seus inicis va veure com el procés d'industrialització que vivia el país feia que el tèxtil anés prenent importància i compartint protagonisme amb l'activitat agrícola i ramadera.
L'any 1951 es va celebrar la Primera Exposició Industrial, Comercial i Agrícola i amb el pas del temps la celebració s'ha anat adaptant als canvis socials, industrials i tecnològics fins esdevenir un certamen modern que conserva l'essència que l'originà.
Dins els actes merament econòmics i firals cal destacar les mostres de planters, jardineria i maquinària agrícola, sectors que la fira manté des dels seus orígens i als quals s'hi ha anat afegint l'automoció i la indústria.
Al costat d'aquests sectors hom pot trobar-hi productes artesanals, brocanters, objectes de col•leccionisme i diverses fires dins el certamen general com poden ser la de vins i caves, la d'alimentació, l'ecològica, la de les arts i la mostra de bestiar.
A la fira també hi conflueixen tot de manifestacions socials, lúdiques i culturals: concerts, exposicions, concursos, espectacles, presentacions..., tot plegat completat amb l'esmorzar dels traginers, la botifarrada popular, les ballades dels gegants, els castellers i la sortida del Camell, un espècimen únic dins el bestiari festiu català, 50.000 m2 de superfície, més de 700 expositors i uns 500.000 visitants són algunes xifres de la celebració.
La Fira del Planter als anys 40
L'any 1343, els mercers, els venedors de fils i betes, van ballar el bou, fet que es podria entendre, potser, com una mena de correbou.
El Lleó no compta amb cap mena de referència històrica a la ciutat de Reus.
L'any 1980 es crea l'associació cultural Carrutxa, que entre les primeres activitats que porta a terme inclou la construcció de la cabra de foc.
La Festa Major de Solsona s'inicia per un vot del poble al 1653 i el seu desenvolupament i contingut conserven fonamentalment l'estructura documentada el 1675.
El dia central de la festa és el 8 de Setembre i s'allarga des del dia 7 al 9 de setembre
La primera referència del bou és de l'any 1794.
La figura actual de la mulassa és una copia extreta de la peça de 1691 -que encara es conserva-, que va haver-se de substituir a causa del gran pes del cap.
El drac és l'element per antonomàsia de la Festa Major de Solsona, juntament amb el gegant vell.
La primera referència als cavallets data de 1692.
Documentada al 1675, l'àliga de Solsona és una de les poques de Catalunya que conserva la seva funció primordial de rendir homenatge a aquelles persones que es considerem mereixedores, com ara altes autoritats que visiten la ciutat o quan algun bisbe pren possessió del bisbat de Solsona.
Apareguts almenys el 1431, són unes de les figures documentalment més antigues que actualment surten a la Festa Major.
Es troba documentat al 1826 i al 1834, però no per formar part de la festa sinó per motivacions polítiques.
El Drac actual va ser fet el 1991 per al Ball de Diables de Reus i s'incorpora a la Festa de Sant Pere el 1994.
L'acompanyament musical és una Cobla de sac de gemecs, tarota, flabiol i tamborí.
La mulassa és l'element festiu més antic de Reus.
A mitjan segle XVIII existien a Reus dues mulasses que llençaven foc, la gran i la petita, però aquesta va tenir una vida curta.
La figura actual data de finals del segle XVIII, amb algunes modificacions.
Al segle XIX la mulassa que es mantenia en actiu va deixar de dur foc i s'anà convertint en l'actual bestia pacífica i parsimoniosa que obre pas als gegants en les cercaviles i processons.
El cap, mòbil, és de talla de fusta, amb guarniments de cavalleria, amb una boca que s'obre i es tanca, accionada des de l'interior.
La primera referència de l'àliga és de 1756, construïda expressament per donar més solemnitat a la festa.
L'àliga de la Patum, tocada amb corona ducal, porta al bec branques de llorer, d'olivera i sovint clavells.
El més característic és el seu ball, executat amb els dos acompanyants, un a cada costat, que puntegen com ella i que li obren pas quan l'àliga evoluciona per la plaça.
La melodia és tant distingida i acurada com cerimoniosa i intensa és la dansa, que l'han convertit en un referent musical i festiu de primer ordre.
Les actuacions de l'àliga tenen lloc enmig del conjunt de comparses a la plaça de Sant Pere, el dijous i el diumenge de Corpus.
La Festa Major de l'Ametlla de Merola es celebra, anualment, per Sant Mateu, el cap de setmana més proper al 21 de setembre.
És una festa molt participativa que compta amb diversitat d'actes, dels que en destaquen els elements més tradicionals i populars.
La colònia industrial de l'Ametlla de Merola ha organitzat al llarg de la seva història diferents celebracions, de les quals en destaca la representació dels Pastorets, la festa major, les caramelles, i també la tradició gegantera, teatral i musical.
Aquest llegat és present en la festa major, i en especial en tot el llegat associatiu, tradicional i musical.
D'entre tots els actes, cal destacar el Ball de Nans, el Ball de Cascavells, el Ball de Gegants, el Ball del Gegantó Cascavell i la penjada i baixada de la creu al campanar.
La primera edició de la festa es va celebrar el 1998 organitzada per l'associació Dones del Futur de Sant Adrià de Besòs per retre homenatge als passadors del riu Besòs, una antiga activitat que va ser vigent fins a finals del segle XIX.
En les primeres edicions, l'acte principal era felicitar a la geganteta Eulàlia el dia del seu sant.
Actualment, la festa dura tot el cap de setmana.
Dissabte, es fa el pregó de la festa i s'organitza un contacontes.
Diumenge al matí té lloc la cercavila.
En arribar a la plaça del Mercat, les colles fan les seves actuacions.
Finalment, a la Plaça de la Vila es fan tots els honors als Gegants Passadors, amb l'entrega dels rams de flors de les entitats i de l'ajuntament.
Hi ha els parlaments i actuen les diverses colles.
Es celebra el cap de setmana més proper al 12 de febrer, festivitat de Santa Eulàlia.
La primera referència que es té d'un gegant a Tarragona es remunta al 1425.
Des del 1514 fins al 1804 van estar a càrrec del Gremi de Sant Josep dels fusters i al segle XIX van passar a mans de l'Ajuntament.
Els Nanos Vells, obra de Bernat Verderol, constitueixen un conjunt de tretze testes construïdes actualment en fibra a partir dels originals de 1865, tot i que es tenen notícies de capgrossos a Tarragona des del 1844.
La Família Robafaves està formada per en Robafaves i la Geganta, la seva filla Toneta i el seu marit, en Maneló.
Actualment la Dormida és un dels actes més amables de les festes de les Santes, on entremesos i ciutadania signen el pacte de la complicitat festiva.
El Ball de Cavallets, Gegants i Mulassa ha acabat esdevenint l'eix central i distintiu d'aquesta Festa Major, fins al punt que hom aplica la seva denominació popular, la Mata-degolla, per referir-se a la Festa Major en general.
De divendres a dimarts de la Segona Pasqua (data mòbil en el calendari).
Nans, cavallins i gegants, acompanyats del Lligamosques, protagonitzen amb les seves danses els actes centrals de les festes del Tura.
Concurs de carrosses, braus, danses i Tornaboda defineixen un model de festa del segle XIX.
Dies centrals 7, 8 i 9 de setembre.
Hi participen diversos gegants, elements de bestiari, capgrossos, grups de diables i el Canó del Salo de les Borges.
Amb els anys ha anat creixent la participació dels diversos elements a la trobada.
Es celebra cada primer dissabte de setembre.
La primera referència sobre els gegants és de 1675, quan va aparèixer una primera parella.
La segona parella és de l'any 1727, amb motiu de la translació de la imatge de la Mare de Déu del Claustre.
Les figures femenines dels gegants han anat adaptant la seva imatge als canvis, com en la major part de poblacions catalanes, per tal de mostrar la moda de cada temps i no va ser fins a l'any 1935 que van començar a vestir de forma medieval.
Les figures masculines, en canvi, han mantingut sempre la seves pròpies característiques: de noble, el gegant jove, i de guerrer, el gegant vell, aquest amb una fesomia característica.
Se suposa que amb l'aparició del flabiolaire, l'any 1677, s'incorpora la música a la festa.
Un personatge emblemàtic de la festa solsonina, la seva indumentària recorda les dels antics trobadors.
En un primer moment devia acompanyar musicalment bona part de la comparseria, però avui la seva funció és purament simbòlica, en el ball de gegants i la capta.
Aquesta festa de fort caràcter tradicional ha estat marcada també per unes institucions originades al seu voltant, primerament religioses i després cíviques, i que actualment encara hi prenen part: la Confraria del Claustre (1500), els Administradors (1654), la Vint-i-quatrena del Claustre (1689) i els Priors dels Quatre Castells (s.
La Festa Major manté avui els mateixos espais escenogràfics que els del segle XVII: s'executa única i exclusivament a l'interior de les muralles de la ciutat antiga, llevat de casos molt excepcionals.
Els espais centrals són la Plaça Major, la plaça de la Catedral i la placeta de l'Ajuntament, així com els carrers que les uneixen (carrer Sant Miquel i carrer Castell).
El dia central de la festa és el 8 de setembre, dia de la Mare de Déu del Claustre, patrona de la ciutat, i s'allarga des del dia 7 al 9 de setembre.
Els actes a destacar són els passacarrers, la Baixada d'autoritats, les músiques, la capta dels gegants, la cercavila i en especial, els ballets dels improperis (ballades dels elements festius) a la plaça Major, moment culminant de la festa, i la tronada, muntada pels trabucaires pel sistema tradicional.
Dels elements que conformen la Festa Major de Solsona, mereixen una menció especial els gegants, els nans, el bou, la mulassa, els cavallets, els trabucaires, el drac, la tronada, el ball de bastons, l'àliga i els óssos.
Documentats al 1620, el conjunt de gegants actual comença just iniciar-se el segle XIX, suposadament el 1805, volent representar les quatre parts del món, però només se'n feren tres amb una estètica que respon a una visió del món pròpia de l'època: les tres parelles que representen els indis (Amèrica), els moros (Àsia) i els blancs, anomenats Vitxets (Europa).
D'aquestes parelles se'n va fer una renovació al 2005.
L'any 1956 s'estrenava la parella de japonesos i al 1977 els negres renovats al 1989, completant el projecte inicial de representar les races del món.
A Reus s'ha conservat durant tot el segle XX l'acompanyament dels gegants amb gralles.
Les primeres notícies documentades dels nanos són del 1774.
El 1947 es van fer els models de caps per als nanos actuals, pagats per aportacions populars amb la voluntat expressa que representessin els pobles de l'antiga corona d'Aragó: catalans, valencians, mallorquins i aragonesos.
Com que van sobrar diners, es va comprar la parella coneguda com el Xiquet i la Xiqueta de Reus.
Ja al segle XIX, els nanos de Reus tenien un ball propi, el ballet de la cadena, i dansaven amb la tonada i cançoneta actuals.
La primera referència de gegants a Berga és de 1472, malgrat que es pot deduir de la documentació disponible que aquest primer gegant probablement era un xanquer.
El primer document d'un gegant berguedà com a figura corpòria és de 1695.
Les figures actuals són dues parelles, la més antiga data de 1866 i la més moderna de 1891.
Els gegants compten amb una vintena de músiques que els són pròpies i que ballen els quatre gegants a la plaça en el marc de la Patum pròpiament dita.
Els gegants vells concorren també en les passades de dimecres i dissabte de Corpus i ballen durant els Tirabols, en ambdós casos amb les músiques pròpies d'aquests actes, però sense coreografia específica.
La vesprada de Sant Antoni, i durant tot el dia, es fa la recollida de la llenya que els veïns han deixat a la porta de les seves cases i que servirà per alimentar la gran foguera que romandrà encesa al Pla de l'Església els tres dies de la Festa.
La mateixa vesprada es realitza una altra plega, en aquesta ocasió una capta de diners que, temps enrere servia per ajudar a sufragar les despeses de la celebració i que avui va al fons parroquial.
El Clavari, els Majorals i el Mossèn acompanyats pels acords de l'Agrupació Musical d'Ascó fan el recorregut, sense excepció, per tots els carrers i places del poble juntament amb un carret d'intendència carregat de vi i dolços típics amb els quals obsequien els veïns que surten a saludar la comitiva.
La música de la Plega serveix per anunciar l'inici de la festa i per escampar l'esperit de la festa per tots els racons del poble.
Documentat al 1792, va desaparèixer a partir de mitjan segle XIX, essent recuperat al 1959.
La dansa, formada per setze balladors, és acompanyada per una colla de grallers. està format per vuit figures anomenades «de cara a cara», «molinets», «passades i mocadors», «estrelles petites», «ponts», «estrella grossa», «el rellotge» i la «torre o castell».
Per a finalitzar el ball es construeix una petita torre integrada per tots els components del grup.
L'element central i més destacat de la festa del Corpus de la Garriga són les catifes que es preparen el diumenge de Corpus per al pas de la processó.
Atreuen milers de visitants que admiren la creació amateur feta per més de set mil voluntaris de totes les edats.
Un treball fet en equip que potencia la convivència entre els veïns.
La primera referència documental que es té del Corpus de Barcelona es correspon a un pregó del 1320 que especifica que es farà una processó.
El document està localitzat al Llibre del Consell (AHCB).
Actualment, la celebració del Corpus a Barcelona dura quatre dies de dijous a diumenge.
L'acte principal, la celebració de la processó, que des del 1990 es fa el diumenge.
Un dels actes destacats de la festa és l'ou com balla, una tradició barcelonina que distingeix la ciutat durant els dies de la festivitat de Corpus.
Missa a la Catedral, processó i activitats en diverses parròquies.
El diumenge de corpus es celebra una missa a la catedral de santa maria encapçalada pel bisbe i concelebrada per els sacerdots de a ciutat, posteriorment hi haurà una processo, de corpus per els diversos carrers de la ciutat, cal destacar que en varies parròquies es realitzaran activitats durant tot el dia.
Organitzadors: Bisbat de la Seu d'Urgell
Processó (des de 1319), oberta pels Gegants i l'Àliga.
Catifes de flors (recuperades fa pocs anys).
Processó / Catifes de flors / Ballada de Gegants i l'Àliga
Organitzadors: Ajuntament de Valls / Parròquia Arxiprestal de Valls / UAF (Unió d'Anelles de la Flama)
Dissabte: A les 22:30h, inici de la Rua (sortida des de les escoles), a les 24h, nit de carnestoltes i DJ fins a la matinada al pavelló.
A les 17:30h, sortida de la Rua des de l'Ajuntament i a les 18h, ball de carnestoltes a la sala de Ball.
Organitzadors: Ajuntament del Port de la Selva
Data celebració: Es fa una setmana després del dia de Carnaval
Les parelles del poble surten disfressades de forma especial.
Els homes mudats amb vestit fosc i corbata, i les dones amb vestit caribenys, plomes i poca roba.
La parella porta un ciri a la mà, plomes i poca roba.
La parella porta un ciri a la mà, i salten i ballen seguint les comparses del pasdoble "València"
Organitzadors: Ajuntament de Sant Quintí de Mediona
Municipi: Sant Quintí de Mediona
Data de celebració: per carnestoltes
Tipologia: danses, representació
El Ball de Gitanes de Sant Celoni és un dels esdeveniments més populars d'aquesta vila del Vallès, recuperada l'any 1981, s'ha convertit en la festa més participativa.
Amb els anys, ha recuperat músiques i danses, algunes des les quals de finals del s.
XIX i ha creat una estructura festiva pròpia.
L'augment de participació ha estat fulgurant, fet que ha comportat que la celebració de la festa es dividís en dos dies, per poder donar cabuda a les més de 200 parelles de balladors.
Malgrat aquest arrelament actual, la celebració del Ball de Gitanes de Sant Celoni ha tingut èpoques desiguals, que han sabut superat per convertir-la en una festa pròpia i molt sentida per part de les celonines i celonins.
Colla de solters del Centre Popular ballant el Vals.
Colla del ferro ballant el galop d'entrada a la plaça de la Vila
Altres noms: Carnaval de Torelló
Data de celebració: per carnestoltes
La celebració del Carnaval de Terra Endins dura aproximadament una setmana, malgrat que unes quantes abans té lloc l'acte de Presentació al teatre Cirvianum, durant el transcurs del qual es presenta el programa, el cartell, els trofeus que s'enduran els guanyadors de la rua, i es donen detalls dels actes més destacats del proper carnestoltes.
Els dies previs a l'inici de la festa es celebra el Carnaval a les Escoles; el rei o la reina Carnestoltes recorre els centres escolars per presentar-se i encomanar l'esperit carnavalesc als més petits i així fer-ne créixer la participació.
Com és habitual, l'inici del Carnaval és el dijous llarder, antigament a Torelló s'hi feia una botifarrada popular a la plaça Vella, però als anys 90 es modificà per un ritual anomenat el Pullassu.
Durant la setmana que té lloc la celebració del Carnaval, s'esdevenen una sèrie d'elements festius ben establerts en l'estructura de la festa i que s'expliquen a continuació.
Proclamació de guanyadors del concurs de carrosses i comparses del 1982
Construcció d'una carrossa el 1984
Construcció d'una carrossa el 1987
Ball de l'Apòzema del 2013 durant el Pullassu
El Rei Carnestoltes al Pullassu
S'organitzen quatre dies d'actes per a tots els públics, Des de la rua infantil escolar, al ball de Carnestoltes a la Llar d'avis de Gironella, passant per la Festa Jove.
L'acte principal se celebra el dissabte amb la gran rua de Carnestoltes, encapçalada per la Perla i els seus amics.
L'acte compta amb l'animació de xanquers i xarangues i la Banda de l'escola Municipal de Música de Puig-reig.
Les colles i el públic gaudeixen amb la música de l'organització, el confeti i els globus gegants.
La Perla és el personatge que pren el timó del municipi durant aquests dies on gairebé tot està permès.
L'acompanyen la Tocada del Bolet i la Perla Negra que condueixen els actes centrals de la festa.
La festa té lloc una setmana més tard que en la majoria de poblacions de Catalunya.
Organitzadors: Ajuntament de Gironella
Data de celebració: Per Quaresma
Dissabte de Carnaval té lloc el pregó infantil i d'adults del Rei Carnestoltes, la rua, el concurs de disfresses i els balls de nit, així com la festa jove.
El Dimarts es celebra l'Escudellada popular i Dimecres de Cendra té lloc l'enterrament de la Sardina amb la Sardinada popular.
Destaca l'Escudellada popular realitzada participativament i de la qual se'n serveixen uns 300 litres d'escudella
Organitzadors: Comissió de Festes i entitat juvenil La Casa del Sol Naixent
Data celebració: Des de divendres de Carnaval fins a Dimecres de Cendra
Dissabte tenen lloc la rua infantil, amenitzada amb animació, i la rua d'adults, així com l'Escudellada i el sopar popular.
Dimecres de Cendra té lloc l'enterrament de la Sardina amb la Sardinada popular.
Organitzadors: Ajuntament de la Pobla de Segur i Comissió de Festes
Web: http://www.lapobladesegur.cat/noticia/carnestoltes-2015
Data celebració: Des de dissabte de Carnaval fins a Dimecres de Cendra