Aquest lligall de 1716 considerem que és d'especial importància, per la molta informació que conté sobre cases desaparegudes, les referències a masies encara existents i la gran quantitat de topònims que s'hi recullen.
Però endemés és un bon exemple, de la utilitat de poder salvaguardar el patrimoni documental, doncs fou adquirit pel Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació i dipositat en aquest Arxiu, perquè cal afegir que es tracta de documentació d'uns masos desapareguts, tal i com fa constar en Josep M. Massons en la seva monografia "Historia de la Vila de Santa Susanna" que diu: "que de tots els masos situats a Vallxirau no en queden ni les runes", d'aquí que aquesta circumstància faci acréixer el valor històric d'aquest lligall, doncs ens permet conèixer la història del mas Xirau i del mas Ullastra, a través d'aquest memorial d'actes, que recull 107 documents amb un abast des de 1276 a 1634.
També incrementa el seu interès la seva tipologia diplomatària, perquè té les cobertes formades per dos pergamins documentals (1553 i 1541) que fan referència entre altres a Rafael Xirau.
Títol: Memorial dels Actes se / son trobats haveri vuy als / 22 del mes de mars del / any 1716 en la casa del / senÿor Miquel Xirau / pages senÿor util, ÿ pro: / pietari del mas Xirau, / ÿ del mas Ullastra ÿ de / altres masos units ÿ agre: / gats de la vall de Sancta / Susanna dela parroquia / dela verge Maria de pineda / del terme empero del cas: / tell de Palafolls...
Suport material: lligall en paper de drap enquadernat en pergamí cobertes documentals del segle XVI, amb dos teixells de pell cosits
Detall de la coberta interior i del primer foli del lligall
Tot i la poca documentació conservada en els fons municipals de Mataró, que ens permeti testimoniar la producció documental produïda pel seu Corregiment, s'han trobat una sèrie d'expedients que ens són molt úitls als respecte.
Format per 60 documents, dels quals hem seleccionat un de referit al municipi de Terrassa sobre la provisió de blat per l'exèrcit francès del 30 d'agost de 1813.
Tot i tractar-se d'un document redactat en llengua catalana, la qual va començar a ser implantada per l'administració napoleònica a Catalunya amb l'arribada del mariscal P.F.CH. Augereau a començaments del 1810, no és massa freqüent que s'hagi conservat documentació escrita en aquest idioma.
També aquest document ens permet constatar la nova divisió territorial que Napoleó Bonaparte va decretar el 26 de gener de 1813, en què dividia Catalunya en 4 departaments (el del Ter, els del Segre, el de Montserrat i el de les Boques de l'Ebre).
Títol: Rebut del municipi de Terrassa del lliurament de blat a l'exèrcit francès
Suport material: document manuscrit/imprès sobre paper de fil verjurat
Document en català durant la Guerra del Francès (1808-1814)
Coneixem els orígens de l'establiment de la notaria a Mataró, a través d'un manuscrit de 1775 (conservat al Museu Arxiu de Santa Maria) que recull el plet que van mantenir durant segles els rectors de la parròquia de Santa Maria, a rel de l'atorgament de l'establiment de la notaria que exercia la Universitat de Mataró, per privilegi reial atorgat el 1480.
Aquest manuscrit ens dona notícia de que Bernat Ferrer va obtenir l'establiment de l'escrivania de Mataró el 21 de desembre de 1446.
Per cert, tenim documentat a 13 de març de 1862, que l'arxiu de l'escrivania major i cúria de Mataró, es trobava en la casa (ara coneguda com Can Cruzate), situada just enfront de l'Arxiu.
Quan amb l'aplicació del R.D. de 8 de gener de 1869 es creaven els arxius generals de protocols dels districtes notarials, se'n feu càrrec el notari Juan Bautista Calvó i Real de Mataró, fons notarial que s'ha pogut salvaguardar de les vicissituds del 1936 al 1939, gràcies a la intervenció de la Generalitat de Catalunya que va fer-se càrrec d'aquest fons el 28 de juliol de 1938, custodiat a la notaria del llavors notari-arxiver Josep M. Montfort i Gutiérrez.
D'entre aquest fons hem escollit un volum de protocol del notari Francesc Sanahuja i Padreny que va exercir al Masnou del 1871 al 1897, i que és l'única sèrie de protocols que coneixem amb els lloms dels volums il·lustrats.
Títol: Tom primer corresponent a l'any 1878 d'escriptures públiques
Suport material: protocol amb enquadernació de cobertes de pergamí, de paper amb marques d'aigua.
Il·lustració del llom del protocol de 1878 (F. Sanahuja)
L'arquitecte, historiador i polític Josep Puig i Cadafalch (Matar�� 1867-Barcelona 1956), quan acabà els estudis d'arquitectura (1883), estigué professionalment molt vinculat a Mataró i al Maresme, desenvolupant una intensa activitat, no només com arquitecte, si no com arqueòleg i dinamitzador cultural.
Forma part d'aquest expedient el fragment del projecte que presentem, que ha estat publicat per l'Ajuntament de Mataró ("El clavegueram modern de Mataró: del projecte de Josep Puig i Cadafalch a l'actualitat", 2001).
Suport material: plànol sobre paper vegetal de tela
En el fons procedent de la Cambra Agrària Local de Teià, hi ha una sèrie documental sobre el "Consejo Regulador de la Denominación de origen de Alella", de la que hem seleccionat aquest document imprès en format cartell, amb la finalitat de donar a conèixer els criteris a seguir, per vetllar pel prestigi del vi d'Alella, proposats des de aquest Consejo Regulador, impulsat per les llavors Hermandades Sindicales de Labradores y Ganaderos de Teià, Alella i Tiana.
Inicialment (1956) les vinyes havien d'estar en els termes d'Alella, el Masnou, Montgat, Teià, Tiana, Martorelles, Santa Maria de Martorelles, Sant Fost de Capcentelles, Vallromanes, Premià de Dalt, Vilassar de Dalt, Cabrils i Premià de Mar.
Actualment, s'han incorporat a la D.O. Alella, les vinyes dels termes d'Argentona, Òrrius, la Roca del Vallès, Montornès del Vallès i Vilanova del Vallès.
De manera sintètica, per tal de conèixer aquesta D.O, tenim que la superfície de vinya és de 560 hectàrees, conreada per 137 viticultors, que elaboren el vi en 6 cellers, amb una producció entorn als 8000 hectolitres (web D.O. Alella 13.10.08).
Endemés la creació de la D.O. d'Alella, ha estat un factor clau per a la perduració de l'agricultura en el Maresme, com a factor econòmic encara en el segle XXI.
Tot i que hem de pensar, que el sector primari era un segment dominant de l'economia d'aquesta comarca, fins bona part del segle XX, en què la pressió urbanística barcelonina ha transformat el territori.
Suport material: imprès a tinta negra sobre paper de pasta de fusta