Resolució 94/2017, de 21 de març
Normativa sobre baixes mèdiques.
El que pretén la persona reclamant són les raons jurídiques per les quals no se li reconeix una prestació sanitària o social i això és quelcom que excedeix del dret d'accés a la informació pública, ja que el que demana pròpiament no és informació pública.
Número d'expedient de la Reclamació: 97/2017.
Entre altres requisits, les reclamacions a la GAIP han de complir els següents (apartats 4 i 14 del seu Manual de Reclamacions): el seu objecte ha de ser informació pública, ha d'haver estat sol·licitat prèviament a l'Administració i no ha d'haver estat satisfet o complimentat per ella.
En aquest cas la sol·licitud presentada per la persona reclamant va tenir resposta per part de la DGOPRS, tot i que podria haver estat perfectament inadmesa, perquè el que demanava eren més les raons jurídiques per les que no podia gaudir de determinats drets sanitaris o socials, que informació pública en sentit estricte.
Cal tenir en compte que la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG) reconeix i regula el dret a obtenir informació pública, entenent per ella la informació existent efectivament a mans de l'Administració.
El que no empara aquesta llei és que l'Administració faci informes o respongui consultes, pretensions que poden ser perfectament legítimes i sustentades per altres lleis, però no per l'LTAIPBG ni pels procediments i institucions d'accés a la informació pública; de fet, l'article 29.2 LTAIPBG disposa que han de ser inadmeses les sol·licituds que fan consultes jurídiques o que demanen informes o dictàmens.
El que protegeix l'LTAIPBG és poder obtenir informació que ja existeix, no que l'Administració l'elabori a demanda de cada persona interessada.
Malgrat el que s'ha assenyalat, la DGOPRS va resoldre la consulta formulada per la persona sol·licitant, que ara reclama perquè considera que els arguments proporcionats no són els adequats.
Bé, si és aquest el cas, si escau podrà demanar els aclariments o formular els recursos que corresponguin, però no en exercici del dret d'accés a la informació pública, ni davant la GAIP, que no té competència per atendre reclamacions que no tinguin per objecte l'accés a informació pública, en el sentit indicat al paràgraf anterior.
Per una altra banda, una de les raons exposades per fonamentar la Reclamació és que l'Administració no li hauria donat explicació sobre la seva desaparició del sistema de baixes, malgrat disposar de 26 comunicats en paper; cal dir que aquesta sol·licitud, a més de ser dubtós que constitueixi informació pública, no consta que fos formulada anteriorment a l'Administració, i també seria inadmissible per aquest motiu.
Ateses les anteriors consideracions, cal resoldre que procedeix la inadmissió d'aquesta Reclamació, ja que allò que es reclama no és pròpiament informació pública a mans de l'Administració, sinó més aviat una consulta, informe o arguments jurídics, de manera que hi concorre la causa d'inadmissibilitat de l'article 29.2 LTAIPBG.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 21 de març de 2017, resol per unanimitat: