Resolució 246/2019, de 3 de maig
Administració: Ajuntament de Barcelona
Diverses dades sobre terrasses de bars i restaurants.
La informació de la persona titular de la llicència demanada, així com la de l'adreça de l'establiment, són dades prou divulgades com perquè es pugui afirmar que l'accés a elles per part del Gremi reclamant difícilment causaria un perjudici significatiu als seus titulars.
Les llicències de terrasses, amb el nom del seu titular inclòs, haurien de ser objecte de publicitat activa al web de transparència de l'Ajuntament; si bé no li correspon a la GAIP valorar el compliment municipal d'aquesta previsió, ni adoptar mesures a aquests efectes, el cas és que, com ja s'ha establert a resolucions anteriors d'aquesta Comissió de garantia, si una informació ha de ser objecte de publicitat activa, amb més motiu ho ha de poder ser de l'exercici del dret d'accés a la informació, i si el legislador ha determinat l'obligació de la seva publicitat, això vol dir que ja s'ha ponderat legalment la prevalença de la difusió sobre la protecció d'aquestes dades, esdevenint sobrer el trasllat a les persones afectades, i les al·legacions que aquestes puguin formular, en relació amb una difusió que legalment és obligada.
Trasllat a les terceres persones afectades.
Número d'expedient de la reclamació: 146/2019
Sentit de la resolució: Estimació
L'article 42.8 LTAIPBG estableix que quan l'Administració justifica la desestimació de l'accés sol·licitat en el límit relatiu a la protecció de dades personals, cal que la Comissió demani un informe a l'APDCAT, que no vincula la resolució.
Dels antecedents es dedueix que si bé l'Ajuntament està conforme a facilitar la informació sol·licitada quan els titulars de les terrasses són persones jurídiques, considera que no és procedent facilitar les dades dels titulars de les llicències quan són persones físiques perquè, tal com requereix l'informe de l'APDCAT, primer caldria fer-los trasllat i consulta de la Reclamació, tasca que seria molt complexa, atès que hi hauria gairebé tres mil titulars, incorrent per tant en la causa d'inadmissibilitat de les sol·licituds d'informació pública de l'article 29.1.b LTAIPBG.
Per tant, aquesta Resolució s'ha de pronunciar sobre fins a quin punt el Gremi reclamant té dret a obtenir la dada del nom de la persona física titular de la llicència de terrassa, ja que l'Ajuntament no objecta respecte de l'accés a la resta de dades sol·licitades (fins al punt que afirma tenir-les preparades en relació amb les terrasses de les persones jurídiques).
La dada de la identitat de la persona física titular de la llicència d'una terrassa és una dada personal i, si bé és cert que, com al·lega el Gremi reclamant, l'article 2.3 del Reglament de la Llei de protecció de dades (aprovat pel Reial Decret 1720/2007, de 21 de desembre) exclou del règim d'aplicació de la legislació de protecció de dades personals les relatives a empresaris individuals, quan facin referència a la seva qualitat de comerciants o industrials, i que aquest Reglament no ha estat derogat expressament per la nova Llei espanyola de protecció de dades, també cal tenir en compte que el Reglament UE 2016/679, sobre protecció i tractament de dades personals de les persones físiques no fa cap referència que doni cobertura a aquesta exclusió.
Per tant, no sembla que sigui procedent excloure la dada sol·licitada de l'aplicació de la legislació de protecció de dades personals, sens perjudici que aquest caràcter de dimensió empresarial o professional de la dada en qüestió pugui ser tinguda en compte en la ponderació entre el dret d'accés i la protecció de les dades personals afectades.
La dada de ser titular d'una llicència de terrassa no és una dada personal especialment protegida (a les que no es pot donar accés, en aplicació de l'article 23 LTAIPBG), ni una dada personal merament identificativa relacionada amb l'organització i el funcionament de l'Administració (dades a la que, amb caràcter general, procedeix donar-hi accés, d'acord amb l'article 24.1 LTAIPBG), sinó una dada personal ordinària, a la qual es pot donar accés un cop ponderat raonadament l'interès públic en la divulgació i els drets de les persones afectades.
En aquesta ponderació, sens perjudici de tenir en compte, com fan les al·legacions del Gremi reclamant (antecedent 13), els factors de ponderació apuntats pel mateix article 24.2 LTAIPBG, i que no són concloents en aquest cas, resulta especialment rellevant començar per l'anomenat test del dany, especialment des de la perspectiva del perjudici que ocasionaria a les persones afectades la difusió de la seva identitat associada al fet de ser titulars d'una llicència de terrassa.
I el cas és que aquest perjudici seria pràcticament inexistent, ja que la normativa citada per l'informe de l'APDCAT (article 45.1 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques, LPAC, i articles 29 de l'Ordenança municipal d'intervenció ambiental i 40 de l'Ordenança de terrasses de Barcelona) determina la publicació de les llicències atorgades per l'Ajuntament de Barcelona i la necessitat de què els establiments exhibeixin a la seva entrada les cèdules que acrediten la llicència de terrassa, que entre altres dades han d'oferir la de la persona titular.
Per tant, la informació de la persona titular de la llicència demanada, així com la de l'adreça de l'establiment, són dades prou divulgades com perquè es pugui afirmar que l'accés a elles per part del Gremi reclamant difícilment causaria un perjudici significatiu als seus titulars.
És en gran part per això que l'APDCAT conclou el seu informe afirmant que el dret a la protecció de dades no impedeix lliurar aquesta informació al Gremi reclamant.
Nogensmenys, l'informe indicat també assenyala que caldria fer prèviament trasllat de la sol·licitud d'informació a les persones afectades, per tal que puguin exposar si hi ha algun element que, en funció de la situació personal de la persona afectada, hauria de comportar una limitació de l'accés.
I seria precisament la necessitat d'aquest trasllat el que comportaria, a judici de l'Ajuntament, que l'accés sol·licitat esdevingués una tasca molt complexa, justificadora de la inadmissió de la sol·licitud, en aplicació de l'article 29.1.b LTAIPBG.
Per les raons que s'exposen tot seguit, aquesta Resolució considera que el trasllat indicat és innecessari en aquest cas.
En primer lloc, i en part, per les mateixes consideracions formulades per l'informe de l'APDCAT, en el sentit que la dada de la persona titular de la llicència ja haurà estat publicada a la Gaseta Municipal, en el taulell d'anuncis i en els mitjans telemàtics d'informació municipal (article 29 de l'Ordenança municipal d'intervenció ambiental) i es trobarà permanentment exhibida a l'entrada de l'establiment obert al públic (article 40 de l'Ordenança de terrasses).
Si en algun cas ha concorregut alguna circumstància personal que justifiqui no fer públic el nom de la persona titular d'una llicència de terrassa, ja s'hauran adoptat les mesures pertinents, per la mateixa persona titular o per l'Ajuntament, per evitar la seva difusió.
Facilitar ara aquestes dades al Gremi reclamant no causa als seus titulars un perjudici superior (de fet, seria fins i tot molt inferior) al causat per la difusió donada en aplicació de les ordenances municipals.
Des d'aquesta perspectiva, no es pot atribuir a l'accés reclamat un dany directe i real en l'esfera de la protecció de les dades personals identificatives de les persones titulars de les llicències de terrassa a la via pública que justifiqui la necessitat de fer-los trasllat de la sol·licitud i de la Reclamació, perquè prèviament i independentment de l'accés reclamat aquesta identitat ja ha estat difosa àmpliament en compliment de les ordenances municipals.
En segon lloc, i abundant en l'argument anterior, també cal tenir en compte la consideració feta a l'inici d'aquest fonament jurídic, en el sentit que les dades demanades són dades en l'àmbit estrictament professional d'activitats empresarials de les persones físiques afectades, i no dades del seu àmbit privat o íntim, i ni tan sols personal, a criteri del Reglament de la legislació espanyola de protecció de dades les exclou del seu àmbit.
En tercer lloc, també cal tenir en compte que les llicències de les que es demana informació són per a l'establiment de terrasses a la via pública, en el que constitueix un aprofitament especial del domini públic municipal.
Doncs bé, l'article 10.1.f LTAIPBG estableix que les administracions públiques han de fer publicitat activa dels "actes administratius, les declaracions responsables i les comunicacions prèvies que puguin tenir incidència sobre el domini públic".
Això vol dir que les llicències de terrasses, amb el nom del seu titular inclòs, haurien de ser objecte de publicitat activa al web de transparència de l'Ajuntament; si bé no li correspon a la GAIP valorar el compliment municipal d'aquesta previsió, ni adoptar mesures a aquests efectes, el cas és que, com ja s'ha establert a resolucions anteriors d'aquesta Comissió de garantia, si una informació ha de ser objecte de publicitat activa, amb més motiu ho ha de poder ser de l'exercici del dret d'accés a la informació, i si el legislador ha determinat l'obligació de la seva publicitat, això vol dir que ja s'ha ponderat legalment la prevalença de la difusió sobre la protecció d'aquestes dades, esdevenint sobrer el trasllat a les persones afectades, i les al·legacions que aquestes puguin formular, en relació amb una difusió que legalment és obligada.
Finalment, les al·legacions del Gremi reclamant expliciten la finalitat de la sol·licitud (dada de la que no es disposava, com posa de manifest l'informe de l'APDCAT), que seria la de poder comprovar la legalitat de les llicències atorgades i el coneixement estadístic d'elles.
Això vol dir que si bé la identitat dels titulars pot ser rellevant per verificar els aspectes de legalitat de l'atorgament, no es preveu la publicitat ni una ulterior difusió de les dades no estadístiques obtingudes pel Gremi.
Per una altra banda, no sembla que sigui necessari valorar fins a quin punt poden concórrer en aquest cas altres causes que puguin justificar la denegació de la informació sol·licitada, perquè si bé l'Ajuntament s'hi ha referit en alguna de les seves aportacions a aquest procediment (com ara la dificultat de creuar bases de dades diverses o d'extreure manualment informació), sembla que aquestes primeres objeccions municipals no han impedit la preparació de la informació sol·licitada en relació amb les persones jurídiques, motiu pel qual es pot presumir que no tindria que ser més complexa fer la mateixa tasca en relació amb les físiques.
D'acord amb les anteriors consideracions, és procedent declarar el dret del Gremi reclamant a la informació sol·licitada indicada a l'antecedent 2, amb el ben entès que aquest dret inclou tant l'accés a les dades relatives a persones jurídiques, com a les que afecten persones físiques, sense necessitat d'efectuar el trasllat de la sol·licitud regulat per l'article 31 LTAIPBG.
Tal com indica l'informe de l'APDCAT, al facilitar aquesta informació, en aplicació del principi de minimització de les dades, cal facilitar únicament el nom i cognoms dels titulars, evitant difondre altres dades personals que podrien resultar excessives als efectes de la finalitat de la sol·licitud.
Així mateix, i coherentment amb la finalitat declarada de l'accés sol·licitat, el Gremi reclamant evitarà de fer una difusió massiva o indiscriminada d'aquestes dades personals, que pugui suposar una exposició dels titulars de les llicències desproporcionada en relació amb la prevista per l'ordenament municipal i l'LTAIPBG.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 3 de maig de 2019, resol per unanimitat: