El SOROLL és un so que resulta molest, inútil i desagradable per a la persona que l'escolta.
El camp d'audició per a l'home es troba en freqüències d'entre 20 Hz i 20.000 Hz.
Depenent del nivell de pressió sonora unitats del qual són dB(A) podem trobar diferents efectes sobre la salut dels treballadors, uns dels efectes més coneguts d'evidència suficient són: malestar que apareixeria en ambients d'oficina amb uns nivells de 55 dB(A) i en ambients industrials de 85 dB(A); hipertensió en nivells de 55-116 dB(A); disminució de capacitat auditiva el qual es produeix en adults amb uns nivells de 75 dB(A) i fetus amb nivells de 85 dB(A).
Es poden manifestar de les maneres següents:
Els efectes fisiològics que el soroll provoca en l'oïda són:
El nivell d'intensitat que es necessita per produir aquests efectes és molt variable i depèn en gran manera de la idiosincràsia personal, de la pròpia susceptibilitat i de la fase del son en el qual es trobi.
Efectes sobre el rendiment de treball
No s'ha pogut demostrar d'una manera clara que el fet de treballar en ambients amb soroll elevat produeixi efectes prolongats sobre el rendiment i l'eficàcia en el treball, ja que aquest efecte depèn sobretot del tipus de treball, les característiques del soroll, l'actitud de l'individu i la seva susceptibilitat.
És aquella sensació subjectiva que ens porta a rebutjar qualsevol estímul que ens resulta desagradable, és a dir, un soroll.
Aquesta sensació es pot manifestar fisiològicament com a cansament, irritabilitat, mal de cap, nàusees, etc., manifestacions que depenen en gran mesura de la susceptibilitat de l'individu.
La incidència del soroll en la salut mental se centra en el fet que pot provocar símptomes d'ansietat, i incrementar el neguit i l'estrès.
Llista no exhaustiva d'activitats:
S'aplica a les activitats en què els treballadors estan o poden estar exposats a riscos derivats del soroll com a conseqüència del seu treball.
Hi queda inclosa qualsevol exposició que es tingui durant la prestació laboral, ja sigui deguda o no a l'activitat laboral (per exemple, l'exposició dins d'una oficina al soroll generat per un taller annex a ella).
Això inclou l'exposició a soroll en els locals i en els mitjans de transport de l'empresa, ja siguin aeris o marítims (per exemple, la cabina d'un camió), en les obres de construcció.
L'emissió de soroll fora de l'empresa, a efectes de contaminació mediambiental, no queda inclosa en l'àmbit d'aplicació.
Reial decret 286/2006 de 10 de març, sobre la protecció de la salut i la seguretat dels treballadors contra els riscos relacionats amb l'exposició al soroll.
S'aplica a les activitats a les que els treballadors estan o poden estar exposats a riscos derivats del soroll com a conseqüència del seu treball.
Queda inclosa qualsevol exposició que es tingui durant la prestació laboral, ja sigui o no deguda a l'activitat laboral (per exemple, l'exposició dins d'una oficina al soroll generat per un taller annex a ella).
Això inclou l'exposició a soroll en els locals i en els medis de transport de l'empresa per exemple a la cabina d'un camió o en les obres de construcció.
L'emissió de soroll fora de l'empresa, a efectes de contaminació mediambiental, no queda inclosa al àmbit d'aplicació.
Tot empresari té, segons la llei 31⁄1995 de Prevenció de Riscos Laborals, el deure de protegir els treballadors davant els riscos laborals.
En compliment d'aquest deure ha de garantir la seguretat i la salut dels treballadors al seu servei en tots els aspectes relacionats amb la feina.
És dins d'aquest marc que el RD 286/2006 estableix les següents obligacions de l'empresari:
Drets i obligacions dels treballadors
La Llei de Prevenció de Riscos laborals estableix el dret dels treballadors a una protecció eficaç en matèria de seguretat i salut en el treball.
Aquest dret general es concreta en els drets d'informació, de consulta i de participació, de formació en matèria preventiva i de vigilància del seu estat de salut.
Aquests preceptes són, per tant, d'aplicació als treballadors que realitzen activitats en els que estiguin o puguin estar exposats a riscos derivats del soroll i estan recollits al RD 286⁄2006 (art. 9, 10 i 11).
Pel que fa a les obligacions dels treballadors són d'aplicació les que marca l'article 29 de la Llei 31⁄1995 de Prevenció de Riscos Laborals:
• Utilitzar adequadament les màquines, els aparells, les eines, les substàncies perilloses, els equips de transport i qualsevol altre mitjà de treball.
• Utilitzar correctament els mitjans i els equips de protecció.
• No posar fora de funcionament i utilitzar correctament els dispositius de seguretat.
• Informar immediatament als responsables preventius de l'empresa de qualsevol situació que, al seu parer, impliqui un risc per la seguretat i la salut.
• Contribuir al compliment de les obligacions en matèria de seguretat i de salut establertes per l'autoritat competent.
• Cooperar amb l'empresari per garantir condicions de treball segures.
Reial decret 1299/2006 de 10 de novembre, pel que s'aprova el quadre de malalties professionals en el sistema de la Seguretat Social i s'estableixen criteris per a la seva notificació i registre.
BOE 302, de 19 de desembre 2006.
La legislació actual reconeix la hipoacusia o sordesa provocada pel soroll com a malaltia professional si compleix les següents característiques: Sordesa neurosensorial, que afecti les freqüències dels 3 a 6 kHz, bilateral simètrica i irreversible relacionada amb l'execució de treballs que exposin a sorolls continus dels quals el nivell sonor diari equivalent sigui igual o superior a 80 dBA, especialment en:
Protocol d'actuació per limitar o eliminar el risc
* En determinades circumstàncies es pot exigir el seu ús per damunt de L Aeq,d 80 dB(A) o L pic 135 dB(C), segons l'article 11.4 b)
** L'ús de protectors auditius serà obligatori quan no és excepció de l'article 12.
En cas de ser una excepció a l'ús de protectors auditius, l'empresari estarà obligat a:
VALORS LÍMIT D'EXPOSICIÓ: L Aeq,d = 87 dB(A) i L pic = 140 dB(C), respectivament
No s'aplica als treballadors de bucs de navegació marítima fins al 15 de febrer de 2011.
Hi ha activitats en què el nivell equivalent diari o el setmanal o el nivell pic estan molt pròxims al valor límit; això s'anomena sobreexposició.
Les sobreexposicions poden ser degudes a l'increment del nivell de pressió sonora o del temps d'exposició.
L'avaluació de riscos la podrà realitzar una persona amb la formació de nivell intermedi, excepte quan calgui establir una estratègia de mesura o es necessiti fer una interpretació o aplicació no mecànica dels criteris d'avaluació; en aquests casos s'haurà de disposar de la formació de nivell superior.
Quan el nivell d'exposició diari equivalent L Aeq,d varia considerablement d'una jornada a una altra, l'exposició es podrà avaluar mitjançant el nivell d'exposició setmanal equivalent L Aeq,s
A fi que es pugui avaluar el soroll mitjançant aquest paràmetre, s'han de donar dues condicions: que el nivell d'exposició setmanal al soroll no sigui superior al valor límit de 87 dB(A) i que s'adoptin les mesures adients per reduir al mínim el risc associat a les activitats que es realitzen.
Segons la norma ISO 1999:90, no es recomana aplicar aquest mètode quan el major dels L Aeq,d dels diferents dies de la setmana supera en més de 10 dB el valor obtingut de L Aeq,s
Per mesurar el soroll es poden utilitzar:
Aquests han de ser, com a mínim, de classe 2.
En general es recomana utilitzar instruments de classe 1 quan predominen les freqüències altes i els ambients freds; els seus requisits de funcionament es compleixen entre -10 oC i 50 oC, mentre que els de classe 2, entre 0 oC i 40 oC.
Els sonòmetres, dosímetres i calibradors acústics han de complir amb l'ordre ITC/2845/2007 sobre els certificats de conformitat, verificació després de la reparació o modificació i verificació periòdica.
Els dosímetres personals són recomanats quan el lloc de treball implica mobilitat i l'establiment de temps i localització del treballador és pràcticament impossible; per exemple, en treballs de manteniment o, en general, quan la variació del nivell de soroll és molt gran o impredictible al llarg de la jornada, i no es pot analitzar mitjançant un sonòmetre integrador.
Els dosímetres personals són portats pel treballador, s'han de col·locar de manera que el micròfon es mantingui a uns 10 cm del canal d'entrada de l'oïda (preferiblement a l'oïda més exposada) i a 4 cm per damunt del braç.
El cable estarà subjecte de tal manera que la influència mecànica o la coberta de la roba no ens donin resultats falsejats.
Sonòmetres i sonòmetres integradors
Els sonòmetres i sonòmetres integradors es poden col·locar en llocs fixos prèviament establerts o poden ser portats pel tècnic si aquest se situa a prop del treballador.
Respecte a la posició del sonòmetre durant la mesura, s'ha de tenir en compte l'efecte del mateix cos del treballador i de la persona que realitza les mesures.
Les mesures s'han de fer preferentment amb l'absència del treballador i col·locar el micròfon al lloc que ocupa habitualment aquest (a l'alçada del cap).
Si és possible, es faran mesures amb la presència del treballador i sense en el seu lloc sobretot quan predominen freqüències altes.
Si no és possible que el treballador abandoni momentàniament el lloc de treball, el micròfon es localitzarà a una distància aproximada d'entre 10 i 40 cm del pavelló auditiu extern, buscant el punt de major recepció.
Quan no és possible que el micròfon se situï a una distància menor de 40 cm, s'ha d'utilitzar un dosímetre.
Si la situació del treballador no permet fixar fàcilment la posició del micròfon en la forma recomanada, aquest es col·locarà a una alçada de 1,55 m ± 0,075 m de terra si el treballador està dempeus o a 0,80 m ± 0,05 m del pla del seient, si treballa assegut.
És preferible utilitzar un trípode per subjectar l'instrument o el micròfon, altrament es recomana mantenir el braç estès durant la mesura.
Els riscos s'han d'eliminar en el seu origen o s'han de reduir al nivell més baix possible, tenint en compte els avanços tècnics i la disposició de mesures de control del risc en el seu origen.
Una bona pràctica per a la reducció del soroll en el seu origen és l'elecció de màquines que, amb igualtat de característiques tècniques, ofereixin els nivells més baixos en la declaració del soroll emès que ha d'incloure el seu manual d'instruccions.
Altres mètodes de treball que redueixin la necessitat d'exposició al soroll:
a) Canvis de caràcter tecnològic (ús d'equips menys sorollosos, modificacions de disseny...) o organitzatiu (rotació entre diferents llocs de treball que permetin reduir l'exposició individual al soroll).
b) Elecció d'equips de treball adients que generin el menor nivell possible de soroll.
c) La concepció i disposició dels llocs de treball han de permetre minimitzar el nombre de persones exposades al soroll, utilitzant equips que emetin el mínim possible d'energia sonora i dotant els llocs de treball d'elements apropiats per minimitzar la transmissió del soroll, ja sigui per via aèria o a través d'estructures sòlides.
d) Informació i formació adients per ensenyar als treballadors a utilitzar correctament l'equip de treball per reduir al mínim la seva exposició al soroll.
e) Reducció tècnica del soroll:
Reducció del soroll aeri, per exemple, mitjançant pantalles, tancaments, recobriments de material acústicament absorbent.
Reducció del soroll tramès per cossos sòlids, per exemple, mitjançant amortiment o aïllament.
Molts sòlids transmeten les vibracions amb gran facilitat i, moltes vegades, quan el sòlid en qüestió vibra en contacte amb l'aire, aquestes vibracions es converteixen en soroll.
f) Programes adequats de manteniment dels equips de treball i del lloc de treball.
g) La reducció del soroll mitjançant l'organització del treball:
Procediment que cal seguir per controlar l'exposició al soroll:
El procediment que cal seguir per determinar la millor solució és:
Se separen en dues grans categories: soroll aerodinàmic i soroll mecànic.
Ordenació de les fonts de soroll
Les principals tècniques que permeten efectuar una correcta ordenació són:
Les principals tècniques disponibles són:
És en aquesta fase on és necessària la col·laboració d'un expert a fi de valorar econòmicament les diferents opcions possibles per a cadascuna de les fonts de soroll i predir la reducció de cadascuna d'elles.
Accions que cal adoptar per als equips de protecció individual:
Els protectors auditius se subministraran al treballador de manera gratuïta, hauran de complir amb la certificació que estableix el Reial decret 1407/1992 i seran d'ús personal.
L'única excepció que menciona la Guia tècnica INSHT és que es poden compartir els EPI en exposicions poc freqüents i de curta durada, com pot ser l'accés puntual a una sala de compressors.
No es considerarà sota cap concepte la possibilitat de compartir protectors auditius tipus taps.
Respecte a la correcta utilització i manteniment dels equips, el Reial decret 773/1997 obliga l'empresari a proporcionar als treballadors, preferentment per escrit, instruccions respecte a això precises i comprensibles.
Així mateix s'aconsella fer formació sobre la utilització d'aquests equips en sessions d'entrenament previ a l'ús per primera vegada de l'equip.
Aquestes sessions seran necessàries quan s'utilitzen orelleres acoblades al casc.
Els protectors auditius són equips de protecció individual que redueixen els efectes del soroll a l'atenuació, per evitar un dany a l'oïda.
Els protectors auditius es comercialitzen dels següents tipus:
Orelleres: casquets que cobreixen les orelles i que s'adapten al cap mitjançant coixinets tous, generalment farciments d'escuma plàstica o líquid.
Estan units entre si per un arnès de metall o plàstic, i de vegades es fixa a cada casquet o a l'arnés una cinta flexible que sosté els casquets quan l'arnés es porta a la nuca o sota la barbeta.
Taps: protectors auditius que s'introdueixen al canal auditiu o es col·loquen sobre el pavelló auditiu, destinats a bloquejar la seva entrada.
Poden ser modelables per l'usuari, premoldeables, personalitzats o amb arnès.
De vegades hi ha models que vénen proveïts d'un cordo d'unió.
Orelleres acoblades al casc de protecció: casquets individuals units a uns braços fixats a un casc de protecció.
Els braços de suport són regulables.
Casc antisoroll: cascos que recobreixen l'orella, així com gran part del cap. En l'àmbit laboral pràcticament no s'utilitzen i són difícils de trobar.
Protectors auditius dependents del nivell: poden ser orelleres o taps; tenen un sistema electrònic de restauració del soroll que permet disminuir-ne l'atenuació a mesura que disminueix el nivell sonor.
Protectors auditius amb reducció activa del soroll (protectors ANR): són orelleres que incorporen un sistema electrònic que permet aconseguir una atenuació acústica addicional a baixes freqüències.
Protectors auditius amb sistemes de comunicació: poden ser orelleres o taps.
Tenen un sistema per cable o sense fil que permet transmetre senyals, alarmes, missatges o programes d'entrenament.
El document de referència és la norma UNE-EN 458.
L'elecció del protector requerirà un coneixement ampli del lloc de treball i del seu entorn.
En aquelles situacions en què, a causa de l'índole del treball, la utilització plena i adient de protectors auditius individuals pot causar un risc major per a la seguretat o la salut que el fet de prescindir-ne, l'empresari podrà deixar de complir totalment o parcialment amb els art 7.1 a), 7.1 b) (limitacions de l'exposició) i l'art. 8 (protectors individuals).
Si, per exemple, ens trobem en una situació de treball on l'ús de protectors auditius no permet l'audició d'un senyal acústic de perill.
Abans d'entrar en l'excepcionalitat, l'empresa s'haurà de plantejar, entre altres coses, les qüestions següents:
Aquesta circumstància s'haurà de raonar i justificar per part de l'empresari, s'ha de consultar prèviament amb els treballadors i/o els seus representants i haurà de constar de manera fefaent en l'avaluació de riscos.
A més a més, s'haurà de comunicar a l'autoritat laboral mitjançant un enviament de l'informe de l'avaluació on es justifica l'excepció, així com un període de temps estimat en què romandran les circumstancies que la motiven.
En tot cas l'empresari adoptarà les mesures tècniques i organitzatives per garantir la reducció al mínim dels riscos derivats.
En aquests casos, la vigilància de la salut es realitzarà de manera més intensa, segons que s'estableixi per a cada cas al protocol de vigilància sanitària específica.
L'empresari ha de proporcionar una vigilància de la salut a aquells treballadors per als quals l'avaluació de riscos indica un risc per la seva salut.
Aquest risc per a la salut està lligat tant al nivell, el tipus i la durada de l'exposició com a les característiques personals o condicions especials que poden convertir el treballador en especialment sensible.
La vigilància de la salut dels treballadors exposats a soroll es troba entre les excepcions a la voluntarietat de la vigilància de la salut que indica la llei de prevenció de riscos.
Aquesta vigilància s'ha de realitzar per un servei de prevenció, que haurà de comptar com a mínim amb un metge especialista en medicina del treball i amb un infermer d'empresa.
Accions que cal adoptar per a la vigilància de la salut:
En cas d'exposicions combinades de soroll i agents ototòxics o vibracions, seria convenient realitzar un control audiomètric independent del nivell d'exposició, establint una major freqüència en la realització en funció del nivell i les característiques de l'exposició a agents químics o a vibracions.
Quan un control de la funció auditiva detecta que un treballador pateix una lesió auditiva diagnosticable, el metge responsable de la vigilància de la salut ha d'avaluar si aquesta lesió és conseqüència d'una exposició al soroll durant el treball.
- Revisar l'avaluació de riscos.
- Revisar les mesures previstes per eliminar o reduir els riscos, on s'inclou la possibilitat d'exigir l'ús de protectors auditius.
- Tenir en compte les recomanacions del metge responsable de la vigilància de la salut, incloent-hi la possibilitat d'assignar al treballador una altra feina on no existeixi risc d'exposició.
- Disposar una vigilància sistemàtica de la salut i l'examen de l'estat de salut dels altres treballadors que hagin sofert una exposició similar.
Informació i formació dels treballadors
L'empresari vetllarà perquè els treballadors i els seus representants rebin informació i formació relatives als riscos derivats de l'exposició al soroll i en particular sobre:
- La localització de les fonts de soroll.
- Els criteris de revisió i manteniment dels equips de treball amb la finalitat d'evitar el soroll i les vibracions innecessàries.
- En treballs mòbils, la col·locació adient dels equips sorollosos a fi que afectin menys els treballadors presents a la zona.
- Altres pràctiques o procediments que permetin la reducció de l'exposició al soroll.
La llei de prevenció de riscos estableix l'obligació de l'empresari de consultar amb antelació els treballadors i permetre la seva participació en:
Institut Nacional de Seguretat i Higiene en el Treball (INSHT)
L'ototoxicitat d'una substància es pot manifestar com una pèrdua d'audició o com un dany vestibular evidenciat per vertigen, atàxia o alteracions de l'equilibri.
Els seus efectes poden ser permanents o temporals sobre la còclea i causar una fragilització de l'oïda interna o a nivell retrocloclear actuant de manera sinèrgica o potenciant els efectes del soroll.
Alguns exemples els trobem en: dissolvents orgànics (toluè, xilè, estirè, tricloroetilè), metalls (mercuri, manganès, plom, arsènic), gasos (monòxid de carboni, cianur d'hidrogen), sals (cianurs), antibiòtics, diürètics...
Alguns exemples d'activitats en què podem trobar la coexistència de soroll i d'agents ototòxics són: tallers de mecanització, impremtes, pintures, automoció, fabricació de pintures i altres productes químics, fabricació de vaixells, fabricació de mobles, fabricació de plàstics, construcció, manufacturats del petroli. manteniment d'avions, etc.
EPI de categoria 2: obliga el fabricant o el seu representant legal a la Unió Europea a sotmetre l'EPI al examen "CE de tipus" d'un organisme de control.
L'objectiu del càlcul és l'obtenció de la protecció que ofereix el protector auditiu, anomenada reducció prevista del nivell de soroll (PNR), i el valor del nivell de pressió sonora efectiu ponderat A (L'A), quan s'utilitza el protector a un ambient caracteritzat per un nivell de pressió sonora LA.
La relació entre elles és: PNR= LA – L'A
Representa el valor PNR quan la diferència entre els nivells de pressió sonora del soroll ambiental ponderats A i C és LC – LA = - 2 dB.
Representa el valor de PNR quan la diferència entre els nivells de pressió sonora del soroll ambiental ponderats A i C és LC – LA= + 2 dB.
Representa el valor PNR quan la diferència entre els nivells de pressió sonor del soroll ambiental ponderats A i C és LC – LA =+10 dB.
És el valor que es resta del nivell de pressió sonora ponderat C (LC) per estimar el nivell de pressió sonora efectiu ponderat A (L'A).
Requereix conèixer el nivell de pressió sonora, en bandes d'octava del soroll ambiental.
Quan s'utilitza un protector auditiu s'obté el valor del nivell de pressió sonora efectiu ponderat A (L'A), on Af és la ponderació A a cada octava i Lf és el nivell de pressió sonora per octava, sense ponderar.
El valor resultant de L'A s'ha d'arrodonir al número sencer més pròxim.
Per aplicar aquest mètode és necessari conèixer els valors de pressió acústica ponderats A i C, així com els valors H, M i L del protector auditiu.
Es calcula el valor PNR segons la diferència entre LC i LA de la manera següent:
Es precisa el nivell de pressió sonora ponderat C i el paràmetre SNR del protector auditiu.
Es calcula el nivell de pressió sonora efectiu ponderat A, de la manera següent:
És una mesura de la quantitat d'energia associada al soroll.
La pressió de referència P0 correspon al llindar d'audició humana, que, per conveni, assoleix el valor de 2·10-5 pascals, per a medis gasosos, mentre que l'altre extrem de l'interval de pressions que es pot percebre correspon al llindar de dolor, que és de 200 pascals.
El nivell, en decibels, on P0 és la pressió de referència (2·10-5 pascals) i P és la pressió acústica en pascals, a què està exposat un treballador (que es pot desplaçar o no d'un lloc a l'altre del centre de treball).
El nivell de pressió acústica ponderat A és una mesura de la capacitat del soroll que danyi permanentment l'oïda humana.
Valor del nivell de pressió acústica, en decibels, determinat amb un filtre de ponderació freqüencial A, on PA és la pressió acústica ponderada A, en pascals.
És el que tindria un soroll continu que al mateix temps d'exposició transmet la mateixa energia que el soroll variable considerat.
El nivell, en decibels A, donat per l'expressió:
On T=t2 – t1 és el temps d'exposició del treballador al soroll.
El nivell d'exposició diari equivalent, LAeq,d, és un nivell en decibels A, donat per l'expressió:
On T és el temps d'exposició al soroll, en hores/dia.
Es consideraran tots els sorolls que hi hagi al lloc de treball, inclosos els sorolls d'impulsos.
Si un treballador està exposat a m diferents tipus de soroll i, a efectes de l'avaluació de riscos, s'ha analitzat cadascun d'ells per separat.
LAeq, Ti és el nivell de pressió acústica continu equivalent ponderat A corresponent al tipus de soroll i a què el treballador està exposat Ti hores per dia, i LAeq, és el nivell equivalent que resultaria si només existeix aquest tipus de soroll.
El nivell d'exposició setmanal equivalent, LAeq,s, en decibels A, on m és el nombre de dies a la setmana en què el treballador està exposat al soroll i LAeq, di és el nivell d'exposició diari equivalent corresponent al dia "i".
El nivell de pic, Lpic, és el nivell, en decibels.
On Ppic és el valor màxim de la pressió instantània (en pascals) a què està exposat el treballador, determinat amb el filtre de ponderació freqüencial C, i P0 és la pressió de referència (2·10-5 pascals).
És un valor per banda d'octava, obtingut de restar el valor mitjà d'atenuació per banda d'octava (mf), en diferents assaigs de laboratori, la desviació típica (σ)
La informació que subministra el fulletó informatiu dels protectors auditius inclou els valors de H, M, L, SNR i APVf per a les octaves de freqüència central entre 125 i 8000 Hz.
És aquell en què la diferència entre els valors màxims i mínims de LpA, mesurat amb les característiques SLOW d'acord amb la norma UNE-EN 60651/A1:1997, és inferior a 5 dB.
El nivell equivalent de pressió sonora en un lloc de treball es pot calcular com:
On LAeqi és el nivell de pressió sonora existent durant els períodes de temps Ti
De la mateixa manera, el càlcul del nivell equivalent efectiu durant un temps T si durant una part TEPI s'utilitza un protector auditiu de reducció prevista, PNR i la resta del temps no utilitza cap protector, és:
Si T és igual a 8 hores, el nivell equivalent corresponent és el diari.