Per tercer any consecutiu s'ha reduït la inversió global en energia, segons el darrer informe de l'Agència Internacional d'Energia (AIE).
En total, el 2017 la inversió de governs i empreses en energia va ser de 1,8 bilions, un 2% menys que el 2016.
Diversos sectors van acusar aquest descens, el més afectat va ser el de generació d'energia.
Per contra, el sector elèctric és el que va atreure la major part de les inversions d'energia.
Quant a la inversió en energies renovables i eficiència energètica, després de diversos anys de creixement, el 2017 es va reduir un 3%, i hi ha risc que s'alentirà més el 2018.
Aquesta caiguda ha aixecat la preocupació sobre la capacitat del món de proporcionar prou energia neta per combatre el canvi climàtic.
La Xina va romandre com la major destinatària de la inversió d'energia (una cinquena part del total mundial), seguida dels Estats Units.
En innovació i noves tecnologies, la despesa dels governs en recerca de tecnologies baixes en carboni representen les tres quartes parts de la despesa pública en R+D.
El Consell de Relacions Laborals de Catalunya (CRLC) ha presentat les Recomanacions en matèria d'aprenentatge i pràctiques en la formació professional a Catalunya.
Es tracta d'un document d'anàlisi de les experiències professionalitzadores a Catalunya, de definició dels formats que presenten més potencial i de recomanació de millores institucionals i organitzatives que s'haurien d'impulsar.
La diagnosi evidencia una àmplia diversitat d'iniciatives, formats, agents i lògiques de funcionament dels itineraris formatius en competències professionals.
Entre les recomanacions institucionals, el document destaca les actuacions de suport específiques a les empreses, amb polítiques de comunicació i difusió dels beneficis i millores que suposa la professionalització del sector i la previsió d'ajuts per compensar recursos, en particular per a qui exerceix el paper de tutor d'empresa.
Com a innovacions organitzatives, recomana que el sistema es doti d'unitats amb funcions de mitjanceres entre els centres educatius/formatius, les empreses del sector productiu i el territori i que treballin amb les administracions competents.
Assenyala també la necessitat de formació permanent del tutor de centres educatius, formatius i d'empresa.
La Cambra de Comerç de Barcelona acaba de publicar la 53a edició de la Memòria econòmica de Catalunya 2017, que fa un balanç anual de l'evolució de l'economia catalana en el context internacional i espanyol.
L'eix temàtic del monogràfic d'aquesta edició és la relació universitat-empresa; per tractar aquest tema l'apartat inclou onze articles dels rectors de les universitats catalanes i nou estudis d'experts.
Aquests estudis posen en relleu, entre d'altres qüestions, la necessitat d'obrir les universitats a les demandes de l'entorn i les empreses al talent i a la generació de coneixement amb esperit de servei a la societat.
Pel que fa a les principals conclusions del balanç econòmic de la Memòria, destacar que a nivell internacional el 2017 mostra el millor resultat dels darrers anys, i en aquest context mundial favorable, el balanç de Catalunya ha estat també positiu (en activitat, valor afegit, beneficis, rendibilitat, ocupació, etc...)
Els reptes de cara al futur són la necessitat d'apostar més per l'R+D, que la millora de la rendibilitat es reflecteixi en les retribucions de les persones treballadores i que avanci la qualitat de l'ocupació.
Segons el darrer Estudi ManpowerGroup de projecció d'ocupació, els directius situen la creació d'ocupació neta per aquest estiu en un 4%.
Les intencions de contractació es mantenen relativament estables en comparació amb el segon trimestre de 2018, però descendeixen 2 punts percentuals en relació amb el mateix trimestre de 2017.
Per sector, el mercat laboral més sòlid s'espera en l'hostaleria (+17%), seguit de l'energia elèctrica, gas i aigua, i de l'agricultura i caça (+6% en ambdós sectors).
Per mida de l'empresa, els directius de les grans empreses preveuen plans de contractació positius (+17%), mentre que s'esperen certes oportunitats de contractació per part dels directius de petites i mitjanes empreses amb projeccions de +7% i +6%, respectivament; en canvi, els directius de les microempreses anticipen unes perspectives de contractació negatives (-1%).
A nivell internacional, entre els 44 països participants en l'estudi, destaquen per les seves previsions positives Croàcia (+26%), Japó (+26%) i Taiwan (+24%).
Espanya ocupa el lloc 42è, amb una previsió del +3%.
Magma hospitality consulting ha publicat el resultat d'una enquesta realitzada a 100 cadenes hoteleres, amb presència a Espanya, que mostra la composició de la cartera d'actius, l'evolució dels models de negoci, els nivells de renda mitjana del sector i les previsions d'inversió d'aquestes cadenes.
Els grups hotelers declaren que, el 2017, el 33% dels actius són de propietat, el 28% en lloguer, el 23% en gestió i el 16% restant, franquícies.
En comparació amb el 2011, els actius en propietat i en lloguer han disminuït mentre que els actius en gestió o franquícia han augmentat.
Del total d'operacions realitzades pels enquestats, el 55% han estat vendes i el 45% restant, compres.
En el 43% dels casos el valor mitjà dels actius comprats per grups hotelers se situa entre els 60.000 i 120.000 euros per habitació, i el perfil de les operacions van ser principalment actius urbans de 4* i 5* dins territori espanyol.
Quant a la venda d'actius, en el 40% de les operacions, el valor mitjà per habitació s'ha situat per sota dels 120.000 euros, sent principalment actius de 3* i 4*.
El 83% de les cadenes hoteleres enquestades considera que es produirà alguna fusió, integració o compravenda entre grups hotelers a Espanya durant l'any 2018, un 11% representaran operacions de compra i un 18%, de venda.
El darrer número de Papers d'economia espanyola, de Funcas, recull diverses col·laboracions d'interès sobre la situació del mercat laboral a Espanya.
Un dels articles destaca que la meitat de les persones aturades són de llarga durada i, d'aquestes, un 40%, de 45 i més anys.
Segons el document, les transicions entre l'atur i l'ocupació d'aquest col·lectiu indiquen que quatre de cada deu persones aturades ho continuen estant als dotze mesos i només una cinquena part troba ocupació el segon any.
Un segon article alerta de l'ús extensiu dels contractes temporals de curta durada i de les recontractacions, un fenomen que no és captat per indicadors i que oculta part de la precarietat laboral.
Aquest número també inclou un estudi sobre els efectes a llarg termini de la desocupació juvenil que confirma que aquells treballadors que van passar més de sis mesos desocupats abans dels 30 anys d'edat tenen més probabilitats de patir una altra experiència de desocupació durant la seva vida laboral.
Finalment, un darrer article examina amb detall algunes de les mesures que es podrien preveure per reduir la desigualtat salarial, entre les quals, una elevació del salari mínim, l'establiment de sostres salarials i/o de proporcions màximes de salaris dins les empreses i certs canvis en la política tributària.
L'informe mensual de CaixaBank Research del mes de juliol dedica el seu dossier a l'economia sharing, una economia instrumentada sobre plataformes en línia, a les quals s'hi accedeix per mòbil o tableta, en la qual s'estableixen relacions de xarxa entre iguals ( peer-to-peer o p2p ) i que tenen caràcter temporal.
En concret, el dossier analitza l'impacte que està tenint aquesta economia en el funcionament del mercat turístic i en el mercat de treball.
En el mercat turístic, la irrupció de les plataformes digitals p2p es presenten com a alternativa als serveis turístics professionals d'allotjament, oci i transport.
Per al consumidor li atorga un major poder d'elecció i decisió, contribuint a millorar la competitivitat del sector i a complementar l'oferta tradicional.
Pel que fa al mercat de treball, l'augment de l'economia de col·laboració ha comportat la creació d'un nou tipus d'ocupació no estàndard: l'ocupació sota demanda ( on-demand employment ), una ocupació amb condicions laborals que acostumen a ser pitjors (salari mitjà molt inferior al salari mínim i nombre d'hores setmanals reduïdes a la meitat).
De fet, per a molts treballadors és una forma tan complementària i intermitent d'ocupació que, sovint, ni tan sols consideren que estiguin treballant, afirma l'estudi.
Un estudi del Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social analitza l'evolució dels continguts econòmics de la negociació col·lectiva a Espanya entre els anys 2007 i 2015.
En concret, l'informe aborda l'evolució de l'estructura de la negociació i durada dels convenis; la determinació dels salaris, les clàusules de revisió i diversificació de les quanties salarials i les regles sobre absorció i compensació; també s'ocupa de l'estructura salarial, tipologia de complements presents en la negociació i la inaplicació salarial.
Una de les principals conclusions de l'estudi fa referència a la necessitat que la legislació d'un país fixi un marc jurídic estable que incentivi l'ús de sistemes retributius que vinculin els resultats empresarials amb el salari dels treballadors.
L'estudi també detecta l'aparició d'empreses oportunistes arran del canvi legislatiu de 2012 que aprofiten la possibilitat de millorar la posició competitiva mitjançant la reducció de salaris.
Subratlla, així mateix, la profusió de mecanismes de fixació salarial que introdueixen diferències entre els treballadors, és el cas de les anomenades "dobles escales" salarials que vinculen una menor retribució en funció de la data d'ingrés del treballador a l'empresa.
La darrera edició de l'informe Perspectives d'ocupació a l'OCDE estima que la taxa d'ocupació assolirà el 62,1% i la taxa d'atur baixarà fins al 5,3% a finals de 2018 en els països de l'OCDE.
No obstant això, a finals de 2017, l'augment dels salaris és molt més lent que en 2007 (+3,2% i +5,8%, respectivament).
L'OCDE alerta que l'estancament salarial afecta majorment els treballadors d'ingressos baixos i considera urgent que els països estableixin mesures de suport als treballadors poc qualificats.
L'informe destaca, així mateix, el deteriorament dels ingressos mitjans dels treballadors a temps parcial i la tendència descendent de la cobertura de prestacions en molts països.
Pel que fa a la bretxa salarial, subratlla que l'ingrés laboral anual de les dones va ser un 39% més baix de mitjana que el dels homes.
L'OCDE sosté que és prioritari que els països desenvolupin sistemes d'educació i formació de qualitat i ofereixin oportunitats d'aprenentatge durant tot el cicle vital, que adoptin mesures públiques ben focalitzades i una col·laboració més estreta amb els interlocutors socials amb l'objectiu d'assolir un creixement inclusiu.
El Fons Monetari Internacional (FMI) ha publicat el darrer número de la revista Finances i Desenvolupament que inclou, entre d'altres, dos articles d'interès sobre creixement inclusiu i equitat de gènere en l'economia.
El primer, titulat Creixement o inclusió?, aborda el paper que haurien de tenir les polítiques públiques perquè puguin confluir creixement i igualtat.
Aquestes polítiques, afirma l'article, haurien de sostenir els ingressos dels treballadors desplaçats pel canvi tecnològic i oferir incentius i oportunitats per adquirir aptituds noves.
Les polítiques fiscals podrien, entre d'altres mesures, incloure majors impostos sobre les rendes i patrimonis, així com també iniciatives de cooperació entre jurisdiccions per contenir l'elusió d'impostos societaris, les transferències d'empreses a jurisdiccions tributàries més favorables i l'ús de paradisos fiscals.
El segon article porta per títol La bretxa sí importa i evidencia la importància d'incloure tant homes com dones economistes en el disseny i debat de la política econòmica, no només per una qüestió d'equitat sinó també per contribuir a una major productivitat i innovació, un millor desenvolupament empresarial i una millora de les polítiques públiques.
El bon comportament del sector exterior ha afavorit que els principals indicadors industrials presentin dades positives durant el 2017, segons l'Informe anual sobre la Indústria a Catalunya 2017, que publica el Departament d'Empresa i Coneixement.
L'Índex de Producció Industrial (IPI) va créixer un 3,7% interanual, el més alt des de 2010.
Aquest creixement va ser superior al del conjunt d'Espanya i de la Zona euro (+2,9% i +3%, respectivament).
En termes de valor afegit brut (VAB), va créixer un 4,9%, per sobre del conjunt de l'economia catalana (+3,4%).
La inversió industrial va tenir un creixement notable (+12%) en comparació amb un any abans (+2,9%).
Les conseqüències d'aquesta solidesa de l'activitat industrial sobre el mercat de treball es reflectiren en un increment del 2,9% dels afiliats a la Seguretat Social.
L'única dada que no va mostrar un comportament expansiu el 2017 va ser la dels fluxos d'inversió amb l'exterior, tant d'entrada com de sortida.
De fet, la inversió estrangera de caràcter industrial va caure un 27,1% en relació amb el 2016.
En el darrer Compendi d'indicadors de la productivitat, l'OCDE afirma que tot i que el creixement econòmic en molts països ha generat un augment de l'ocupació, sobretot a Itàlia, Mèxic, Espanya, el Regne Unit i Estats Units, la majoria de les noves ocupacions són en activitats amb una productivitat relativament menor.
Aquest increment d'ocupacions de baixa productivitat també ha deprimit els salaris, que van disminuir entre 2010 i 2016 a Portugal, Espanya i el Regne Unit.
El compendi també mostra que la inversió en I+D presenta diferències importants entre països, des de l'1,1% a Colòmbia fins al 30% a Suïssa i el 56% a Irlanda.
Destaca que la inversió en propietat intel·lectual, on els beneficis per les empreses poden trigar a donar fruits, pot actuar com un catalitzador per a un creixement econòmic més ferm en el futur.
En conclusió, l'OCDE afirma que la productivitat, en última instància, és qüestió de treballar de forma més intel·ligent, i això reflecteix la capacitat de les empreses per fabricar més productes combinant millor les idees, les innovacions tecnològiques i els processos en l'organització.
El primer número del Butlletí de Treball, Economia i Societat, publicat per CCOO, dedica un apartat a presentar la mesura de "l'atur latent", un indicador que preveu noves formes de comptabilitzar la manca de feina de les persones treballadores, anant més enllà de la forma oficial de calcular la desocupació.
Es tracta de donar una mirada àmplia per mesurar la desocupació real que hi ha al mercat de treball i el desajust existent entre l'oferta i la demanda que pot afectar l'evolució dels salaris.
L'indicador es construeix afegint als aturats de la definició oficial diferents col·lectius que no estan inclosos: les persones desanimades i les afectades per un ERO, les que no cerquen feina però desitgen i poden treballar i les que treballen a jornada parcial de forma involuntària.
La composició d'aquest nou concepte d'atur permet veure els efectes que comporta la destrucció d'ocupació de qualitat, sostinguda al llarg dels darrers anys, i constatar l'existència d'un mercat de treball fortament deteriorat i inestable.
Els resultats d'aquesta realitat són l'augment considerable del treball parcial involuntari juntament amb una major incidència del desànim.
Un estudi recent dels autors P. Beneito, J. E. Boscá, J. Ferri i M. García, publicat per Fedea, estima que la taxa d'estudiants dones en Economia se situa entre el 25 i el 40%, en funció del país considerat.
Segons el document, l'explicació d'aquest escàs atractiu no es constreny a una qüestió merament de gènere sinó que també és deguda a la visió esbiaixada que tenen els estudiants de les assignatures i de les sortides professionals.
Analitzant aquesta situació, l'estudi observa que, entre els anys 2010-2016, el percentatge de dones en aquesta disciplina presenta una distribució desigual: el 30% en microeconomia i el 18% en macroeconomia, finances i econometria/matemàtiques.
En temes específics com economia de l'educació, laboral, de la salut, o de gènere el percentatge de participació s'eleva fins al 45%.
S'observa també que en microeconomia les dones obtenen millors notes, mentre que són inferiors en macroeconomia a les obtingudes pels homes.
En conclusió, les àrees acadèmiques que interessen més les dones i on obtenen millors resultats són precisament les menys conegudes pels estudiants, que associen el treball d'economista amb la macroeconomia, àmbit dominat majoritàriament per homes.
L'Idescat ha publicat els resultats de l'Enquesta de condicions de vida 2017, que realitza conjuntament amb l'INE, i que analitza la pobresa, la desigualtat i l'exclusió social, a partir de dades de 2016.
D'acord amb els principals resultats, el llindar de risc de pobresa ha augmentat un 0,4% respecte de l'any anterior i se situa en 10.097 euros en les llars formades per una sola persona i en 21.203 en les llars de dos adults i dos infants.
El 20% de la població catalana està per sota d'aquest llindar.
Per edat, la taxa de risc de pobresa més elevada és la dels menors de 16 anys (28,5%); seguida de la població de 16 a 64 (19%) i de les persones de 65 i més anys (15,5%).
Per gènere, el risc de pobresa incideix més entre les dones (20,7%) que entre els homes (19,3%).
Per nacionalitat, les persones estrangeres majors de 16 presenten una taxa del risc de pobresa del 41,6% (enfront del 15,7% en els nacionals espanyols de la mateixa franja d'edat).
Per col·lectius, els més vulnerables són les llars monoparentals (35,3%), les unipersonals (27,6%) i les formades per dos adults amb un o més fills dependents (22,3%).
Pel que fa a la taxa AROPE, que té en compte, a més, la privació material severa o baixa intensitat de treball, el 2017 augmenta 1,3 punts fins al 23,8%.
La població resident a Espanya és de prop de 46,7 milions d'habitants a 1 de gener de 2018 (un 0,28% més que el 2017).
Aquesta xifra dona continuïtat al creixement iniciat el 2016, segons l'Estadística de migracions 2017 que publica l'INE.
L'increment és degut exclusivament al creixement de la població estrangera (+3,45%), ja que la població espanyola ha disminuït lleument (-0,05%).
Per nacionalitats, els majors augments són els de Veneçuela, Colòmbia, Itàlia i Marroc; en canvi, els majors descensos en termes absoluts es produeixen en la població procedent de Romania, Regne Unit i Equador.
Per comunitats autònomes, les Illes Balears (+1,4%), Madrid (+1,1%) i Canàries (+1%) registren els majors increments relatius de població.
En l'altre extrem se situen Castella-Lleó (-0,7%), Extremadura i Astúries (-0,6% ambdues).
L'any 2017, un total de 87.685 persones amb nacionalitat espanyola van emigrar a l'estranger, principalment al Regne Unit, França, Estats Units, Alemanya i Equador, i 78.058 van immigrar, generant un saldo migratori negatiu entre la població de nacionalitat espanyola.
Un estudi elaborat per Puig&Quer per a l'Associació d'Apartaments Turístics de Barcelona (APARTUR) analitza l'impacte laboral dels habitatges d'ús turístic (HUT) legals a Barcelona.
L'estudi s'ha efectuat sobre el total de nòmines de quinze empreses gestores d'HUTs a la ciutat.
D'acord amb les dades de l'estudi, l'ocupació dels HUTs és del 76%, la durada de cada estada, de 4,2 nits i el nombre de residents, de 3,8.
De mitjana, a cada HUT es produeixen 1.076 pernoctacions per any, sent el nombre de pernoctacions que es produeixen a Barcelona en HUTs legals de 10,3 milions per any.
En total, 2,46 milions de turistes utilitzen actualment aquests equipaments.
Cada HUT genera 0,49 llocs de treball directes equivalents a temps complet (incloent-hi les tasques subcontractades), la qual cosa significa que el sector dona feina a 4.707 persones a temps complet, amb un salari brut mitjà anual de 19.151 euros.
Aquesta xifra representa un 79% del salari brut mitjà a Catalunya (que és de 24.211 segons dades de l'INE de 2016), però és un 32% més elevat que el del sector de l'hostaleria i un 16% més alt que el d'activitats administratives i serveis.
L'INE ha publicat l'Enquesta de comerç internacional de serveis (ECIS) que difon les dades trimestrals i anuals d'importacions i exportacions per als principals tipus de serveis (exceptuant el turisme).
Segons les dades, les exportacions de serveis van augmentar un 3,8% interanual el primer trimestre de 2018 fins assolir els 14.888,5 milions d'euros.
Per la seva banda, les importacions van tenir un increment interanual d'un 8,9%, fins els 11.770,2 milions d'euros.
Els serveis que més van contribuir a aquest augment de les exportacions van ser telecomunicacions, informàtica i informació (amb exportacions per valor de 2.586,5 milions d'euros); transformació de béns sense traspàs de la propietat (686,9 milions) i empresarials (4.438,5 milions).
Pel que fa als serveis que més van contribuir a l'augment de les importacions, destaquen els empresarials (amb importacions per valor de 3.707,8 milions d'euros), les assegurances i pensions (1.622,9 milions d'euros) i la propietat intel·lectual (1.287,9 milions d'euros).
Per destinació i origen demogràfic, la zona que més contribueix a la variació anual del total d'exportacions i importacions és Europa.
L'Associació espanyola d's tartups i la Universitat d'Alcalà han elaborat un estudi sobre l'impacte econòmic de les startups espanyoles que actuen com a plataformes de contingut generat per usuaris.
L'estudi també quantifica les conseqüències que la proposta de directiva europea de copyright tindrà sobre aquestes empreses.
A Espanya hi ha entre 3.000 i 4.000 empreses de nova creació, de les quals entre 720 i 960 són plataformes de contingut generat per usuaris.
D'altra banda, el 85% de les plataformes que han col·laborat en l'estudi té previst contractar el proper any.
A part de l'ocupació directa, el 90% de les plataformes enquestades considera que la seva activitat impacta de manera positiva en la creació d'ocupació en altres empreses o organitzacions.
Per tot això, l'estudi adverteix de l'impacte econòmic i sobre l'ocupació que tindrà aquesta directiva, que obliga les empreses a passar d'intermediàries a responsables i autores del contingut que dipositen els usuaris.
Les més afectades seran les startups i plataformes de mida petita que hauran de tancar, modificar les línies de negoci o emigrar davant el canvi normatiu, afirma l'estudi.
Els majors de 55 anys tenen un pes cada cop major sobre el total de la desocupació; de fet, en vuit anys el pes s'ha duplicat (del 7,6% el 2010 al 14,6% el 2018).
A més, un 70% de les persones desocupades d'aquesta edat està en situació d'atur de llarga durada, afirma Adecco en l'informe Majors de 55 anys en el món laboral.
Les dades mostren que un 52% dels reclutadors admet descartar els currículums, ja sigui perquè consideren que el professional senior no encaixarà en una plantilla jove, perquè exigirà una major remuneració o perquè les seves competències estaran desfasades.
Aquesta situació engrosseix l'economia submergida, exposant a la precarietat aquest col·lectiu i empobrint i restant competitivitat a les organitzacions.
La Fundació proposa cinc mesures per reduir aquesta discriminació: que el currículum només disposi de la informació rellevant per al lloc de treball (experiència i habilitats), implementar un sistema d'entrevista tancat, formar els departaments de recursos humans en la diversitat, impulsar que els processos de selecció estiguin guiats pels valors, coneixements, actituds i experiències dels candidats i fomentar l'intercanvi intergeneracional.