Els establiments que ofereixen serveis d'estètica corporal, com el bronzejat artificial, depilació, tatuatges, pírcing i tractaments de medicina estètica, es regeixen per diferents normatives, en funció de les possibles conseqüències de la realització d'aquests tractaments sobre la seguretat o la salut de les persones.
Els centres de bronzejat, d'estètica, perruqueries o gimnasos poden disposar de bancs solar o de màquines d'emissió de raigs ultraviolats que permeten enfosquir la pigmentació de la pell.
Tots han de complir la normativa i han de realitzar, a través del Canal Empresa o de la xarxa de l'Oficina de Gestió Empresarial, la comunicació normalitzada del seu inici d'activitat, que preveu les següents modalitats:
Els bancs solars s'han d'inscriure al RITSIC mitjançant el corresponent tràmit de Declaració responsable.
Els centres i els aparells han de passar periòdicament una inspecció dels organismes de control autoritzats per la Generalitat de Catalunya.
El personal que s'encarrega de l'activitat de banc solar ha de tenir formació sanitària en algun dels àmbits següents: tècnic superior en estètica, llicenciatura en medicina o farmàcia, diplomatura en infermeria o titulació mitjana o superior en fisioteràpia.
O bé ha de superar els corresponents cursos de formació homologats per la Direcció General de Planificació i Recerca en Salut.
Al peu d'aquesta pàgina us oferim l'enllaç a la llista de centres autoritzats per impartir aquesta formació.
En relació a la informació als usuaris, la llei obliga els centres a lliurar-los un fulletó informatiu, que ha de contenir, entre altres qüestions, la següent informació:
La legislació regula les condicions tècniques i sanitàries dels establiments que fan pírcings, tatuatges i micropigmentacions, així com la formació necessària dels professionals que s'hi dediquen.
També estableix l'obligació del consentiment informat, un document que ha de signar tothom qui vulgui fer-se una d'aquestes tècniques, i que informa de la mena de pràctica a què s'ha de sotmetre, de les indicacions i contraindicacions que té, dels riscos sanitaris, de les possibles complicacions i de les cures necessàries per a la cicatrització.
A més, les persones menors de setze anys han de presentar un certificat de maduresa signat pel pare, la mare o el tutor legal.
Pel que fa a les funcions d'aplicador de les pràctiques de tatuatge, micropigmentació i pírcing només poden ser exercides per aquelles persones que acreditin, abans d'iniciar l'activitat, que reuneixen els requisits de formació corresponents.
La formació es pot adquirir en un centre de formació homologada per l'Institut d'Estudis de la Salut (IES).
Els aplicadors també poden convalidar una activitat de formació ja realitzada, sempre que els continguts formatius siguin de característiques i durada equivalents al dels cursos homologats.
Les persones que disposin de determinades titulacions reglades o que acreditin determinades competències poden exercir l'activitat sense haver de realitzar la formació específica ni haver de tramitar la convalidació.
Cal que diferenciem clarament entre tractaments d'estètica, medicina estètica i cirurgia estètica.
Els centres d'estètica, també anomenats centres de bellesa, són establiment sense cap activitat sanitària.
Es dediquen a activitats com la depilació, la perruqueria, la neteja de la pell o els massatges, que no comporten riscos per a l'usuari i que, per tant, no requereixen la presència de professionals sanitaris.
En canvi, els centres de medicina estètica són unitats assistencials en les qual un metge és responsable de realitzar tractaments no quirúrgics amb la finalitat de millorar l'estètica corporal o facial.
Només en aquests centres es poden inocular al cos humà medicaments o productes cosmètics autoritzats, com ara bòtox, àcid hialiurònic o mesoteràpia.
Per la seva banda, els centres de cirurgia estètica són unitats assistencials en les qual un metge amb l'especialitat de cirurgia plàstica estètica i reparadora és responsable de realitzar tractaments quirúrgics amb la finalitat de millorar l'estètica corporal o facial.
Tots els centres i els serveis sanitaris, independentment del seu nivell, categoria o titular, necessiten l'autorització administrativa de funcionament en els casos següents:
Què és un centre i un servei sanitari?
Queden exclosos de l'àmbit d'aplicació d'aquest procés les oficines de farmàcia, les farmacioles, les òptiques, les ortopèdies i els establiments d'audiopròtesi, que s'han de regir per la seva normativa específica.