L'Observatori Social de La Caixa fa un diagnòstic sobre la pobresa infantil a Espanya, a partir de les dades de l' Enquesta de condicions de vida de l'INE, i examina l'impacte de les transferències directes a la infància per aconseguir la seva reducció.
Malgrat la millora en l'ocupació, les dades indiquen que el 2017 el 31,3% dels infants es trovaben en risc d'exclusió social, xifra 3 punts per sobre que la registrada abans de la crisi econòmica (2007).
La relació dels progenitors amb el mercat de treball és un dels factors que més influeix en aquesta taxa.
Així, el 2018 gairebé el 8% dels infants vivia en llars amb baixa intensitat laboral (treballen menys d'un 20% del seu potencial) i, d'aquests, el 85% es trobava en risc de pobresa infantil.
Per altra banda, es conclou que les transferències socials en la infància redueixen entre un 5,7% i un 6,5% la pobresa infantil, el triple que les transferències genèriques segons la renda.
L'organització Openmind vinculada a BBVA ha editat un llibre que recull una sèrie d'articles amb la finalitat de revisar els efectes de la revolució digital sobre el mercat de treball, el creixement econòmic, la desigualtat i la productivitat.
El document delibera sobre l'impacte de l'automatització i la intel·ligència artificial en la reducció de feines manuals i en la creació de noves posicions.
En concret, exposa que la pèrdua de llocs de treball dels darrers anys es relaciona amb la desaparició d'empreses amb un grau baix d'automatització i no pas amb la supressió de posicions manuals en empreses en procés d'implantar robòtica.
La publicació relaciona la polarització de l'ocupació i l'aparició de plataformes de treball digitals amb la necessitat d'impulsar polítiques públiques per democratitzar els beneficis de la revolució digital, establir un nou contracte social, facilitar la transició laboral i millorar la formació.
La Fundació BCN Formació Professional i l'Àrea Metropolitana de Barcelona han presentat un estudi que examina les necessitats formatives dels sectors productius associats a l'ecodisseny i l'economia circular.
L'informe fa un diagnòstic dels requeriments de les empreses que integren aquests nous conceptes i dels reptes als quals s'enfronten, juntament amb una anàlisi detallada dels subsectors estratègics.
L'objectiu és adequar l'activitat productiva als canvis que s'estan generant en la transició cap a una producció que maximitza l'aprofitament dels recursos.
A partir d'aquesta avaluació, s'han definit una sèrie de perfils professionals, així com les competències clau que se n'associen.
A més d'incorporar els perfils identificats al catàleg de mòduls de la formació professional, el document proposa potenciar les dobles titulacions per distingir el caràcter transectorial i transversal de l'ecodisseny.
La Unió Europea desafia la tendència global cap a la desglobalització que registra l'economia mundial, segons l'associació Bruegel.
Així ho exposa a un article que analitza l'evolució de les transaccions entre les diferents economies del món i examina algunes preguntes de l' Eurobaròmetre i de l' Enquesta d'actituds globals que realitza l'organització Pew Research Center.
En concret, el document revela que el comerç total com a percentatge del PIB és més alt el 2019 que el 2008 a la Unió Europea, mentre que a escala global es produeix una disminució del pes de les transaccions internacionals.
Adicionalment, dona a conèixer la visió de l'opinió pública en relació amb la globalització i el comerç.
L'associació adverteix de l'impacte negatiu a Europa que pot tenir el risc de desacceleració del creixement econòmic i de l'increment de l'atur sobre el suport a la globalització, al lliure comerç i a la immigració.
La revista Papers d'economia espanyola de Funcas aborda els reptes del sistema de la Seguretat Social i posa el focus en la seva sostenibilitat.
A través de diferents articles, s'analitzen algunes propostes de reforma del sistema per seguir oferint unes prestacions adequades en un context de llargs períodes de jubilació i canvis en el mercat de treball associats a la nova revolució tecnològica.
Una de les conclusions apuntades és que l'augment de l'ocupació, dels salaris i de les cotitzacions serà insuficient per afrontar l'ascens previst de la despesa.
La publicació també examina l'accés a les prestacions i altres drets socials de les dones amb una elevada parcialitat i la contribució dels immigrants a la sostenibilitat del sistema.
Així mateix, es revisa la protecció social de les persones que treballen sota noves formes d'ocupació i la introducció de complements salarials o d'una renda bàsica universal.
L'Observatori de Treball i Model Productiu ha publicat l'informe que elabora anualment en què quantifica la bretxa salarial de gènere no ajustada.
Els resultats mostren que les dones guanyen de mitjana un 23% menys que els homes (21.801 i 28.323 euros anuals respectivament).
A més, les dones pateixen el fenomen del terra enganxós, atès que el 50% cobra menys de 18.866 euros, mentre que només el 25% dels homes percep menys de 17.761.
L'estudi també apunta l'existència d'un sostre de vidre femení, ja que la diferència entre els homes i les dones amb millor remuneració és de 10.000 euros (48.109 i 38.780, respectivament).
Els resultats també mostren que les divergències retributives s'amplien al llarg de la vida laboral, assolint una bretxa salarial més elevada en el grup de 55 i més anys (29,2%).
L'anàlisi es basa en les dades de la darrera Enquesta anual d'estructura salarial de l'INE, que fa referència als guanys de 2017.
L'Observatori Dona, Empresa i Economia (ODEE), impulsat per la Cambra de Comerç de Barcelona, ha calculat en un estudi l'impacte estimat de la universalització del servei de cura infantil de 0 a 3 anys per a la consecució de la igualtat de gènere entre homes i dones.
Les dades obtingudes indiquen que la política de gratuïtat de les places públiques actuals i la seva ampliació en un 20% no tindria costos per al sector públic, ja que es podrien cobrir amb la recaptació fiscal de 154 milions d'euros associada.
La implantació d'aquest escenari beneficiaria 16.000 dones que no haurien d'abandonar el mercat laboral i altres 20.000 que no haurien de demanar reducció de jornada.
La proposta també contribuiria a la reducció de diferents manifestacions de la desigualtat de gènere, com la bretxa salarial i la segregació horitzontal i vertical, a més de minvar la taxa de risc de pobresa de les famílies amb fills.
El Fons Monetari Internacional (FMI) examina en un informe l'impacte d'algunes mesures de política fiscal amb perspectiva de gènere.
D'acord amb l'organisme, els permisos per maternitat, els subsidis per la cura infantil i l'eliminació de la tributació conjunta entre parelles contribuiria a incrementar la participació de les dones en el mercat laboral i tindria efectes positius en el creixement econòmic, la renda familiar i la reducció de la pobresa.
En concret, el canvi de la família a l'individu com a unitat impositiva disminueix la càrrega fiscal sobre el treballador secundari de la llar, que normalment acostuma a ser una dona, i crea incentius per augmentar el nombre d'hores que treballa.
Addicionalment, aquesta mesura estimula l'activitat econòmica, incrementa la recaptació d'impostos, minva la desigualtat d'ingressos i assoleix un sistema tributari més progressiu sense necessitat d'invertir recursos.
El Centre d'Estudis d'Opinió ha presentat els resultats de l'Enquesta sobre qüestions de gènere que evidencien l'existència de desigualtats importants en l'àmbit domèstic i en el laboral.
Respecte de les tasques domèstiques, les dones hi dediquen de mitjana 10 hores més (22,5) que els homes (12,7).
En relació amb el mercat de treball, les dades mostren diferències en la participació, ja que les dones treballen de mitjana 38 hores setmanals, mentre que els homes hi dediquen 44.
La cura dels fills és l'element que més afecta, ja que el 22% de les dones ha de reduir la seva activitat laboral per aquesta comesa i el 12% ha de renunciar a la feina definitivament.
L'afectació de la paternitat es limita al 8% dels homes que disminueixen la seva dedicació al treball i a l'1,8% que l'ha de deixar.
Pel que fa a la responsabilitat, el 18,5% de les enquestades té un càrrec de comandament, en contrast amb el 34% dels homes.
L'Associació Intercol·legial de Col·legis Professionals de Catalunya ha divulgat un estudi que analitza les dificultats de les dones col·legiades en l'exercici de les seves professions.
D'acord amb l'informe, la conciliació de la vida personal i laboral és l'obstacle més assenyalat, juntament amb la segregació horitzontal.
Per altra banda, les tasques associades a les dones acostumen a ser de suport i administració i no de lideratge.
En aquesta línia, s'observa una segregació vertical, atès que el 58% del conjunt de la col·legiació està conformat per dones i la seva representació en les juntes de govern i els deganats és molt inferior (42% i 33% respectivament).
Els resultats s'obtenen a partir d'un estudi sociològic qualitatiu, en el qual han participat 37 dones, i d'un qüestionari realitzat als Col·legis professionals.
L'informe inclou un apartat de propostes per avançar cap a l'equitat de gènere en les activitats dels Col·legis.
L' Índex d'igualtat de gènere (IIG) a Catalunya l'any 2017 arriba als 70,9 punts sobre 100, xifra similar a la puntuació espanyola (70,1) i superior en 3,5 punts a la de la Unió Europea (67,4).
Aquest índex mesura el grau d'igualtat entre dones i homes i ha estat calculat per l'Observatori de la Igualtat de Gènere i l'Institut d'Estadística de Catalunya, seguint la metodologia de l'Institut Europeu de Gènere (EIGE).
La classificació de països europeus més avançats en aquest àmbit l'encapçala Suècia (83,6), seguit de Dinamarca (77,5) i França (74,6); Catalunya es troba en novena posició.
La mesura està configurada per 31 indicadors bàsics, estructurats en sis dimensions.
La desigualtat de gènere a Catalunya sobresurt en les dimensions de coneixement i poder, amb un resultat de 62,4 i 59,8 respectivament.
En canvi, els àmbits amb puntuacions més altes són salut (89,9), diners (79,6), treball (75,8) i temps (73,8).
La Comissió Europea situa la previsió de creixement de l'economia espanyola en l'1,6% pel 2020 i en l'1,5% pel 2021, amb una mitjana d'augment trimestral del 0,4%.
Aquests resultats de l'Executiu comunitari coincideixen amb els recollits en el nou quadre macroeconòmic que el Consell de ministres del Govern espanyol ha presentat aquesta setmana.
D'acord amb el pronòstic de la Comissió, l'ascens de la producció espanyola es preveu que sigui un xic superior al de l'Eurozona (+1,2%) i al de la Unió Europea (+1,4%), que mantenen la mateixa previsió d'increment pel 2020 i pel 2021.
El resultat esperat del PIB per Espanya s'explica per les expectatives del consum privat, sustentat per l'augment en la renda disponible, i per la recuperació de la inversió.
Pel que fa a les exportacions, s'espera que la seva contribució al creixement es redueixi el 2020 i que sigui neutral pel següent exercici.
Un estudi realitzat per la Xarxa Vives d'Universitats evidencia certs desequilibris en la distribució per gèneres del personal ocupat als centres universitaris.
Així, sobresurt l'existència d'una segregació vertical, atès que la presència femenina en els esglaons més alts de la trajectòria acadèmica és reduïda.
En concret, només el 31% dels projectes d'investigació i de les tesis doctorals estan dirigits per dones.
En la mateixa línia, només a 4 de les 15 universitats enquestades hi ha una dona rectora.
Per camps d'especialització, tant la composició del professorat com de l'alumnat, reprodueixen l'estructura tradicional de gènere, ja que els estudis d'arts i humanitats i ciències de la salut estan feminitzats i les enginyeries i l'arquitectura estan masculinitzades.
Els resultats s'obtenen a partir dels qüestionaris realitzats a algunes universitats en territoris de parla catalana.
La Cambra de Comerç de Barcelona proposa fixar el Salari Mínim de Referència (SMR) a Catalunya entre els 1.000 i els 1.100 euros bruts mensuals en 14 pagues, d'acord amb l'informe Un salari mínim de referència per a Catalunya presentat per la corporació.
El document planteja actualitzar periòdicament la xifra segons l'impacte observat en l'ocupació i en l'evolució del PIB, amb l'objectiu de superar els 1.200 euros el 2025 i sobrepassar els 1.400 el 2030, en l'escenari més optimista de creixement de la productivitat.
Així mateix, l'organisme recomana introduir excepcions a la regla general per a determinats territoris amb un cost de la vida superior i en el col·lectiu de joves.
L'estudi recull l'impacte de l'augment del salari mínim fins als 900 euros que va entrar en vigor el gener del 2019 a partir de l'Enquesta de clima empresarial de l'Idescat que van respondre 2.421 empreses catalanes.
El Fòrum Econòmic Mundial avalua la mobilitat social de 82 economies mitjançant el càlcul de l'Índex de mobilitat social global.
Aquest indicador examina cinc dimensions clau (salut, educació, tecnologia, treball i protecció i institucions) amb la finalitat de conèixer la capacitat dels països d'oferir oportunitats de promoció social, independentment de l'orígen o dels antecedents socioeconòmics.
Segons l'informe, encapçalen la classificació mundial Dinamarca (85,2), Noruega (83,6) i Finlàndia (83,6), mentre que Espanya se situa en la posició 28, amb una puntuació de 70.
Els àmbits amb potencial de millora per l'estat espanyol són els d'oportunitats de treball (50,4), l'aprenentatge permanent (56,6) i la distribució salarial justa (59,9).
El document inclou algunes recomanacions, com la promoció de la cultura de la meritocràcia i la millora de la progressivitat dels impostos i de la despesa social.
El Banc d'Espanya analitza en un estudi l'evolució de la participació laboral i el tipus de treball amb l'edat.
D'acord amb l'informe, es deterioren les habilitats relacionades amb el treball físic, la comprensió lectora i numèrica o l'ús de noves tecnologies, mentre que les habilitats de planificació, supervisió i de reacció davant imprevistos milloren amb l'experiència professional.
En el context espanyol, s'observa una concentració del 50% dels professionals d'edat avançada en l'administració pública, l'educació i la sanitat.
La menor participació laboral es registra en el col·lectiu de més edat amb un grau baix de formació i que treballa en sectors intensius en tasques físiques.
L'estudi assenyala que una grandària empresarial elevada, entorns laborals flexibles i un augment de la formació contínua afavoreixen una menor caiguda de la productivitat i l'increment d'ocupabilitat de les persones treballadores grans.
La Comissió Europea ha publicat un informe que analitza l'ecosistema de les empreses socials als Estats membres, els seus antecedents històrics i el desenvolupament legislatiu d'aquest tipus de societats.
A escala nacional, l'informe indica que a l'estat espanyol existeixen més de 9.500 empreses socials que ocupen a més de 90.000 persones, amb una elevada participació de les dones.
A França, Espanya i Itàlia, algunes organitzacions donen feina a un volum elevat de professionals, tot i que generalment acostumen a tenir una mida reduïda.
El document posa en relleu la forta vinculació d'aquestes societats amb el món local i el paper rellevant dels voluntaris en la seva supervivència.
Així mateix, també ressalta els baixos riscos econòmics que se n'associen, donat que sovint depenen de fons públics i subvencions.
El 2018, el nombre de ciutadans d'algun país de la UE-28 entre 20 i 64 anys que vivien en un altre Estat membre va arribar als 12,9 milions.
Aquesta xifra suposa el 4,2% de la població en edat de treballar de l'espai comunitari, segons exposa la Comissió Europea en un informe que resumeix els indicadors principals de la mobilitat laboral a la UE-28.
D'acord amb el document, la meitat de la població mobilitzada viu al Regne Unit i Alemanya, dues destinacions que també són les emissores principals, juntament amb Romania i Polònia.
Per altra banda, les persones que treballen o han treballat en un altre Estat membre tenen una taxa d'ocupació més alta que els nacionals que s'han quedat al seu país d'origen.
L'informe també destaca l'increment del 4% dels treballadors transfronterers.
Respecte de la durada de l'estada al país amfitrió, acostuma a ser d'entre 1 i 4 anys en el 50% dels casos.
El valor de la producció del sector turístic a Espanya va arribar als 300.711 milions d'euros el 2019, un 6,7% més que l'any anterior.
Aquest és un dels resultats destacats d'un estudi realitzat per la Taula del Turisme i la Universitat Nebrija, que presenta una valoració macroeconòmica del turisme i un examen de les partides comptables que contribueixen al creixement d'aquesta indústria.
Segons el document, el sector va aportar el 12,5% de la riquesa del PIB el 2019, xifra que suposa un ascens d'1,2 punts percentuals respecte del 2015 (11,3%).
A més, l'aportació de l'activitat turística a la balança fiscal va assolir els 24.909 milions d'euros, davant dels 23.921 del 2018 (+4,3%).
Per últim, l'informe ressalta l'augment del 3,7% de la despesa turística dels residents en l'últim exercici.
A Europa, el 64,6% de les persones treballadores en ocupacions manuals són homes.
Així ho expressa un article publicat per l'Observatori Social de La Caixa que analitza la masculinització d'aquest tipus d'ocupacions.
En aquest sentit, la qualificació i les oportunitats de formació de les ocupacions manuals tradicionalment masculinitzades són més elevades i estan més ben remunerades que les ocupades per dones.
Per altra banda, les dones ocupen el 75,9% de les posicions administratives, comercials i del sector de serveis.
Segons l'article, la segregació per gènere d'aquestes posicions laborals no es redueix als països on la formació professional està més estesa, ja que els factors individuals sobre la reproducció de classe en l'àmbit familiar tenen més influència en les aspiracions ocupacionals.
Per tant, la clau per revertir aquesta situació sembla estar en els estereotips de gènere que es configuren en la infància.