El Codi penal preveu dues formes substitutives de l'execució de les penes privatives de llibertat: la suspensió i la substitució.
En tots dos supòsits els òrgans judicials poden imposar condicions per atorgar-les, entre les quals hi ha el compliment de determinades obligacions o deures.
És la facultat que la llei atorga als jutges i magistrats de deixar en suspens durant un temps el compliment de determinades penes de presó.
La suspensió pot estar condicionada al compliment de determinades obligacions o deures.
El Codi penal estableix quatre tipus de suspensió
- Suspensió ordinària (article 80 i seg.)
Abasta les penes privatives de llibertat no superiors a 2 anys i és acordada d'acord amb la perillositat de la persona i tenint en compte les característiques personals del subjecte, dels fets i la durada de la pena.
Amb la reforma de la Llei orgànica 15/2003 també es pot valorar l'existència d'altres procediments penals en curs contra la mateixa persona.
- Que la pena o suma de penes imposades no superin els 2 anys.
Aquest còmput no inclou la responsabilitat subsidiària derivada de l'impagament de multes.
Així mateix, mai no es pot suspendre la responsabilitat civil.
- Que la persona hagi delinquit per primer cop (sense tenir en compte condemnes per delictes imprudents ni antecedents cancel·lats o que es puguin cancel·lar).
- Que s'hagin satisfet les responsabilitats civils o hi hagi una declaració d'insolvència total o parcial.
El període de suspensió pot anar dels 2 als 5 anys, llevat dels casos de penes lleus, que és entre 3 mesos i 1 any.
La suspensió sempre queda condicionada al fet que la persona no delinqueixi durant aquest termini.
A més, si les penes suspeses són de presó, s'hi poden imposar algunes de les obligacions o deures recollides a l'article 83.
Les que comporten un control per part de l'Àrea de Mesures Penals Alternatives són:
- Comparèixer davant l'Administració.
- Participar en programes formatius, laborals, culturals, d'educació viària, educació sexual, contra la violència domèstica o altres.
- Complir d'altres obligacions que els jutges o magistrats puguin disposar i que considerin convenients per a la rehabilitació social del penat, sempre que no atemptin contra la dignitat com a persona (com ara tractaments de deshabituació o de salut mental).
En cas de delictes relacionats amb la violència de gènere, sempre està condicionada al compliment de les obligacions 1a, 2a i 5a de l'art. 83.1, és a dir, a més de les prohibicions d'apropament, ha de participar en programes formatius, laborals, culturals, d'educació viària, sexual i altres similars.
Un cop rebuda la documentació judicial, entrevistada la persona i determinat el centre o servei on es durà a terme el compliment de l'obligació, s'elabora un pla individual d'intervenció i seguiment que es tramet al jutjat sentenciador (o executor) per a la seva aprovació o rectificació.
En els casos de suspensions s'ha de trametre a l'òrgan judicial un informe de seguiment, com a mínim cada 3 mesos.
A més, han d'informar quan les circumstàncies del penat es modifiquen, quan s'han complert les obligacions i quan s'incompleixen les regles de conducta.
Si la persona fos condemnada per un delicte comès durant el període de suspensió, l'òrgan judicial ha de revocar la suspensió i ordenar el compliment íntegre de la pena privativa de llibertat imposada en la sentència.
En cas que hi hagi un incompliment o un compliment defectuós de les obligacions o deures imposats com a condició de la suspensió, l'òrgan judicial pot prendre una de les següents decisions: la substitució de la regla de conducta imposada per una altra diferent, la pròrroga del termini de suspensió, que no pot excedir els 5 anys, o la revocació de la suspensió, si l'incompliment és reiterat.
Això no obstant, quan la pena suspesa és de presó per delictes relacionats amb la violència de gènere, l'incompliment de les obligacions del l'art. 83.1 1a, 2a i 5a, comporta la revocació de la suspensió.
- Suspensió extraordinària (article 87)
Abasta penes privatives de llibertat no superiors a 5 anys i només es pot acordar en aquells casos en què la persona condemnada ho hagi estat per la comissió d'un delicte a causa de la seva drogodependència a determinades substàncies (article 20.2) i sempre que s'acrediti que està rehabilitat, fent tractament de deshabituació o manifesti la intenció de fer-lo (s'ha de demanar un informe forense amb aquesta finalitat).
El termini de suspensió pot ser de 3 a 5 anys amb l'obligació de no abandonar el tractament fins a la seva finalització.
A més, persisteix l'obligació de no delinquir durant aquest termini, i s'hi poden imposar alguna o algunes de les obligacions o deures recollits a l'article 83.
S'han de remetre informes periòdics (com a mínim anuals) amb relació al compliment de l'obligació de tractament.
En cas que la persona incompleixi qualsevol de les obligacions imposades, l'òrgan judicial revoca la suspensió i ordena el compliment íntegre de la pena privativa de llibertat imposada en la sentència.
- Suspensió per malaltia greu amb patiments incurables (article 80.4)
Es pot suspendre l'execució de qualsevol pena, sense subjecció a requisits ni obligacions, quan la persona condemnada està afectada per una malaltia molt greu amb patiments incurables, tret que en el moment de cometre el delicte ja tingués alguna pena suspesa per aquest motiu.
En aquests casos, la intervenció dels professionals de mesures penals alternatives consisteix, si s'escau, en la recerca del recurs apropiat i en el seguiment de l'evolució de la persona penada.
- Suspensió per trastorn mental greu sobrevingut (article 60)
Es tracta de casos en què, un cop hi ha sentència ferma, s'aprecia en la persona penada una situació persistent de trastorn mental greu que li impedeixi conèixer el sentit de la pena.
El jutge de vigilància penitenciària suspèn l'execució de la pena privativa de llibertat que se li havia imposat, i garanteix que rebi l'assistència mèdica que requereix.
Amb aquest objectiu pot disposar la imposició d'una mesura de seguretat privativa de llibertat, que no pot ser, en cap cas, més greu que la pena substituïda.
Si la pena no és privativa de llibertat, el jutge aprecia si la situació de la persona li permet conèixer el sentit de la pena i, si escau, suspèn l'execució de la pena, i imposa les mesures de seguretat que consideri oportunes.
Un cop restablerta la salut mental, la persona penada ha de complir la sentència, si les penes no han prescrit, sens perjudici que el jutge o tribunal, per raons d'equitat, pugui donar per extingida la condemna o reduir-ne la durada, en la mesura que el compliment n'esdevingui innecessari o contraproduent.
En aquests casos, el jutge de vigilància comunica al Ministeri Fiscal, amb suficient antelació, la proximitat de l'extinció de la pena o mesura de seguretat imposada, a fi d'aplicar la disposició addicional primera.
Amb la finalitat d'evitar els internaments de curta estada, el Codi penal, en l'article 88, preveu la possibilitat de substituir les penes de presó fins a 1 any per un treball en benefici de la comunitat o per una multa (excepcionalment també es poden substituir les penes de presó fins a 2 anys).
Així mateix, la privació de llibertat corresponent a la responsabilitat personal subsidiària per impagament de multes pot substituir-se per treballs en benefici de la comunitat (article 53).
En aquests casos, es poden imposar, a més, algunes de les obligacions de l'art. 83 del mateix Codi.