En els supòsits que es constati l'existència d'una presumpta infracció urbanística, el desitjable és adreçar-se a l'Administració municipal del terme en el qual aquesta s'ubica.
Igualment, el Departament de Territori i Sostenibilitat acull les denúncies urbanístiques mitjançant el seu Servei de Protecció de la Legalitat Urbanística.
Dins la denúncia, hi ha de constar una breu descripció de l'abast de la presumpta infracció, així com de la finca o parcel·la en la qual té lloc.
Paral·lelament es recomana la incorporació de fotografies que acreditin l'existència de la presumpta infracció.
La Llei d'urbanisme atribueix preferentment la competència als ajuntaments.
També el Departament de Territori i Sostenibilitat pot exercir de manera subsidiària la potestat de protecció de la legalitat urbanística respecte a presumptes infraccions greus i molt greus, previ requeriment a l'ajuntament.
Així mateix, en supòsits especials de vulneració de la legalitat urbanística en sòl no urbanitzable i en terrenys reservats per a sistemes urbanístics, el Departament de Territori i Sostenibilitat adquireix les mateixes competències que els ajuntaments.
D'altra banda, en aquells municipis que es troben inclosos a l' Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), la competència recau en primera instància en els ajuntaments, i de forma subsidiària a l'Àrea Metropolitana de Barcelona.
Només en supòsits d'inactivitat per part d'ambdues administracions, el Departament de Territori i Sostenibilitat pot exercir la potestat de protecció de la legalitat urbanística, sempre restringida a presumptes infraccions greus i molt greus
Un cop s'ha comès la infracció, els responsables de la restitució de la realitat física alterada o l'ordenament jurídic vulnerat són les persones propietàries de la finca en la qual s'ubica l'edificació o activitat il·legalment implantades, amb independència si aquestes han promogut la comissió de la infracció.
Les sancions s'imposen als promotors i agents responsables (empreses constructores, tècnics i direccions facultatives, etc.) que hagin intervingut en la comissió de la infracció.
Tot i que sembli estrany que es pugui impugnar una actuació urbanística emparada en llicència, cal pensar en supòsits en els quals l'atorgament de llicència ha infringit el procediment legalment establert (sense informes del tècnic o del secretari, o bé sense autorització de la Comissió Territorial d'Urbanisme o d'altres organismes sectorials en els supòsits pertinents) o bé contravé les determinacions del planejament urbanístic.
En aquests casos, correspon a l'Administració iniciar un procediment de revisió de la llicència que empari l'obra o ús, per tractar-se d'un acte nul o anul·lable, segons els articles 102 i 103 de la Llei 30/1992 de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Les infraccions se sancionen amb multes de fins a 3.000 euros per a les infraccions lleus, de fins a 150.000 euros en les greus i de fins a 1.500.000 euros per a les molt greus.
Aquestes multes s'han d'incrementar fins a la quantia del benefici obtingut pels infractors, si aquest és superior a la multa imposada.
Existeixen tres supòsits en els quals es pot reduir l'import de la sanció:
a) Si l'infractor reconeix la seva responsabilitat, un cop iniciat el procediment, el procediment sancionador s'acaba i la sanció a imposar es redueix en un 20%.
En cap cas la prescripció de la infracció urbanística en comporta la legalització.
Les edificacions que han estat implantades il·legalment, i sobre les quals no és possible incoar cap procediment de protecció de la legalitat urbanística per la prescripció de la infracció, resten subjectes al règim de fora d'ordenació i, per tant, resten abocades a la seva extinció i cessament.
D'aquesta manera, els drets urbanístics d'aquestes edificacions resten severament limitats, essent impossible la seva consolidació, rehabilitació o augment del volum edificat.