Bloc de 48 habitatges de lloguer construïts per l'empresa Darsa de Cornellá, SA, entre 1963-1965, als carrers dels Catalans i de República Argentina, al barri de la Gavarra de Cornellà de Llobregat.
El document que us presentem és una fotografia d'un bloc de 48 habitatges, situat als carrers dels Catalans i República Argentina de Cornellà de Llobregat, que es va construir entre 1963-1965.
La fotografia forma part de l'expedient B-II-3023-63 de la sèrie Expedients de qualificació de la construcció d'habitatges de protecció oficial, pertanyent al fons de la Delegació Provincial a Barcelona del Ministeri de l'Habitatge.
La solució d'aquest problema és, i va ser, la construcció d'habitatges protegits.
Les primeres iniciatives en aquest sentit són de principis del segle passat, per a intensificar-se després amb el final de la Guerra Civil i molt especialment durant els anys cinquanta, moment aquest que amb l'augment de la immigració procedent del sud es feia peremptòria la construcció de pisos a preus accessibles.
Les conseqüències dels moviments migratoris d'aquells anys i el seu impacte en el sector de l'habitatge es van fer patents sobretot a les conurbacions de les grans ciutats les quals comptaven amb indústries i serveis que necessitaven cada cop més ma d'obra barata.
Un exemple molt evident d'aquesta situació d'escassetat era la ciutat de Barcelona i rodalia (l'Hospitalet de Llobregat, Badalona, Cornellà de Llobregat, Santa Coloma de Gramenet, etc.), on el fort augment de població va implicar la construcció de vivendes amb condicions adequades i a preus accessibles.
Per a impulsar la construcció d'aquest tipus d'habitatges, les administracions públiques van recórrer a constructors i/o promotors majoritàriament privats, essent la participació del sector públic molt més minsa.
El marc legal per a la realització d'aquests projectes va ser la protecció oficial, tal com venia regulada per diferents decrets i disposicions.
En aquest sentit el Decret 2131/1963, de 24 de juliol, atorgava als constructors i/o promotors subvencions, exempcions i beneficis fiscals, a canvi de mantenir els preus pactats.
Un cop acabada la construcció i qualificats definitivament els habitatges com de protecció oficial per l'organisme competent, l'edifici era distingit amb una placa identificadora que anys després, a causa de les connotacions ideològiques que implicava, havia de ser objecte de controvèrsies i discussions.
Un total de 28.140 expedients, datats entre 1945 i 1981, integren aquesta sèrie, recercables a través de diferents paràmetres descriptius: títol, dates i descripció (topònims per municipi o comarca).
A més d'altres documents, a cada expedient s'hi poden trobar les instàncies amb què els promotors sol·licitaven les qualificacions provisional i definitiva, lliurades respectivament a l'inici i a l'acabament de les obres, l'avantprojecte d'obres signats per un arquitecte, els informes i oficis d'atorgament d'ajuts i exempcions fiscals, així com les cèdules de qualificació corresponents.
Aquests documents escrits, que en segons quins casos fins i tot són ampliats per fotografies de les façanes, aporten informacions detallades sobre el nombre d'habitatges construïts, l'emplaçament dels edificis, les superfícies construïdes i les característiques i els costos dels materials utilitzats, constituint així una font d'informació de gran valor per a l'estudi de l'evolució urbanística i de la construcció d'una època caracteritzada per un considerable augment de la població i els plans de desenvolupament econòmic.