Llengua pròpia i llengües oficials
La unitat de la llengua occitana
Institucions i administracions públiques a l'Aran
Institucions i administracions públiques a Catalunya fora de l'Aran
Educació infantil, primària i secundària a l'Aran
Educació permanent de persones adultes i altres formes d'ensenyament
Foment i difusió de l'occità, aranès a l'Aran
Foment de la llengua pròpia de l'Aran
La promoció en l'àmbit socioeconòmic
Col·laboració amb altres territoris de llengua occitana
La projecció exterior de la llengua occitana
Competència sobre la normalització i la política lingüístiques
Creació d'una estructura paritària Generalitat - Conselh Generau d'Aran
Convenis i acords amb l'Administració de l'Estat
Convenis i acords amb l'Administració de justícia
Mesures amb relació a l'Institut d'Estudis Aranesos
Mesures amb relació a l'oferta audiovisual
Autorització per al desplegament i l'aplicació de la Llei
Revisió i modificació de la normativa
La identitat lingüística de l'Aran
La llengua occitana, denominada aranès a l'Aran, és un element fonamental de la identitat pròpia de l'Aran, defensat pels aranesos al llarg dels segles i reconegut i emparat per l'article 11 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya.
Històricament, des de la unió voluntària de l'Aran a la corona catalanoaragonesa pel Tractat d'emparança del 1175, les institucions polítiques del Principat de Catalunya han reconegut i respectat la identitat cultural i lingüística de l'Aran.
Aquesta identitat es va poder desenvolupar en el marc d'un règim polític i administratiu especial de la Vall d'Aran, fins que aquest fou suprimit el 1834, amb la imposició en aquest territori del règim administratiu general de l'Estat espanyol i del castellà com a única llengua oficial.
El restabliment de l'autogovern de Catalunya el 1979, en el context d'un règim democràtic, va permetre establir un règim de protecció de l'aranès, com a part constitutiva de la pluralitat lingüística de Catalunya i vincle privilegiat de Catalunya amb les terres de parla occitana.
La llengua occitana inclou diverses varietats lingüístiques al llarg de tot el seu territori, repartit en tres estats.
Actualment la llengua occitana no disposa d'una autoritat lingüística única per a tot el seu territori.
A l'Aran l'autoritat lingüística de l'aranès l'assumeix l'Institut d'Estudis Aranesos des del 29 d'abril de 2008, per acord del Ple del Conselh Generau d'Aran.
Amb aquesta llei, el Parlament de Catalunya fa un pas endavant en el reconeixement i la protecció de l'occità, llengua de comunicació pròpia de l'Aran, a Catalunya.
El sentit d'aquesta intervenció legislativa és coherent amb els valors i els objectius de defensa de la pluralitat de llengües que han inspirat la política lingüística catalana.
Alhora, mitjançant la promoció d'aquests mateixos valors i objectius en els àmbits espanyol i europeu, el Parlament vol contribuir a la salvaguarda i la difusió del patrimoni lingüístic occità compartit amb altres territoris.
En el marc de la Constitució espanyola del 1978, l'article 3.4 de l'Estatut d'autonomia del 1979 va establir que «la parla aranesa serà objecte d'ensenyament i d'especial respecte i protecció».
El desplegament legislatiu d'aquest precepte estatutari va permetre configurar un estatut jurídic progressivament reforçat de l'aranès.
En un primer moment, la Llei 7/1983, del 15 d'abril, de normalització lingüística, va declarar l'aranès, varietat de l'occità, llengua pròpia de l'Aran, va proclamar certs drets lingüístics dels aranesos i va adreçar als poders públics el mandat de garantir-ne l'ús i l'ensenyament.
Més endavant, la Llei 16/1990, del 13 de juliol, del règim especial de la Vall d'Aran, va declarar l'oficialitat territorialitzada de l'aranès, en va millorar les garanties d'ús i ensenyament, i va incloure el manament general d'impulsar-ne la normalització a l'Aran.
Posteriorment, la Llei 1/1998, del 7 de gener, de política lingüística, va determinar l'aplicació supletòria de la mateixa llei a l'aranès i va incloure disposicions específiques relatives a la toponímia, l'antroponímia i els mitjans de comunicació.
La regulació de l'aranès inclou també altres disposicions sectorials, de rang legal i infralegal, que han tendit a equiparar el tractament de l'aranès i el català.
L'aprovació de l'Estatut d'autonomia del 2006 suposa un canvi fonamental respecte a la situació precedent per tal com l'article 6.5 declara l'oficialitat a Catalunya de la llengua occitana, denominada aranès a l'Aran.
Així, l'estatut jurídic d'aquesta s'emmarca directament en l'article 3.2 de la Constitució, que determina que «les altres llengües espanyoles seran també oficials en les respectives comunitats autònomes».
L'atribució d'un estatus d'oficialitat a aquesta llengua és l'expressió més alta de reconeixement per part dels ciutadans de Catalunya i de les seves institucions.
Per mitjà de l'Estatut, l'occità s'integra en l'ordenament jurídic estatal.
L'oficialitat de l'occità s'estén, a més, a tot Catalunya, que esdevé així l'únic territori dins l'Estat que reconeix tres llengües oficials.
L'Estatut precisa algunes de les conseqüències jurídiques de l'oficialitat de la llengua pròpia de l'Aran, especialment quant als drets lingüístics de la ciutadania.
L'article 36 especifica els drets dels ciutadans de l'Aran respecte a l'aranès.
L'Estatut disposa l'aplicació a aquesta llengua dels principis de protecció i foment de l'ús, la difusió i el coneixement, i atribueix a la Generalitat i també al Conselh Generau d'Aran la competència sobre la seva normalització.
Finalment, el règim vigent d'oficialitat de la llengua occitana té implicacions importants amb relació a l'aplicació de la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries.
Atesa la fórmula de ratificació d'aquest tractat internacional emprada per l'Estat espanyol l'any 2001, que remet a les llengües que són declarades oficials pels estatuts d'autonomia, el nivell de protecció de l'occità propi de l'Aran s'ha incrementat substancialment com a conseqüència de l'Estatut del 2006.
Els canvis en el marc jurídic de l'occità, denominat aranès a l'Aran, fan necessària una nova regulació legal.
En primer lloc, per a adequar-ne el règim jurídic al nou Estatut, que formula diversos manaments explícits al legislador en aquest sentit i que en la disposició addicional cinquena fixa un termini de quatre anys per a adaptar el règim especial de l'Aran al que estableix la norma estatutària.
En segon lloc, per a complir els compromisos establerts per la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries.
I, per acabar, aquesta intervenció legislativa ha de permetre actualitzar i fer més unitari i coherent el règim jurídic de l'occità a l'Aran i a la resta de Catalunya, que avui és regulat per normes disperses i fragmentàries, que projecten una certa ambigüitat sobre la identitat de la llengua i el seu estatus.
Aquesta llei té per objectius generals reconèixer, protegir i promoure l'occità d'acord amb la seva varietat aranesa en tots els àmbits i sectors.
D'acord amb la tradició de la política lingüística a Catalunya, aquest reconeixement comprèn la voluntat de col·laborar en la protecció de la unitat de la llengua occitana.
Actualment la normativa de referència més difosa, que manté els mateixos criteris de les Normes ortografiques der aranés, aprovades per la Generalitat el 1983, és la definida per Loís Alibèrt en la Gramatica occitana, publicada a Catalunya el 1935 i reeditada per l'Institut d'Estudis Catalans el 2000.
A partir de l'impuls de les relacions amb altres territoris de parla occitana, aquesta llei pot contribuir a afavorir el desenvolupament de les accions relatives a la regulació i l'establiment de les directrius de l'occità.
Així mateix, el Conselh Generau d'Aran ha de poder promoure l'estudi de l'aranès i definir-ne els àmbits d'ús.
Pel que fa al nivell de protecció, el criteri inspirador d'aquesta llei és l'extensió al règim jurídic de l'occità, en la seva varietat aranesa, com a llengua pròpia que és de tot el territori de l'Aran i com a llengua oficial a Catalunya, del contingut propi d'aquests conceptes en l'ordenament lingüístic català.
Per tant, s'adopta una perspectiva generosa en el desplegament dels mandats estatutaris, que habiliten el legislador per a determinar l'abast, els usos i els efectes jurídics de l'oficialitat de la llengua pròpia de l'Aran i per a emmarcar el procés de normalització lingüística.
Nogensmenys, la realitat social i demogràfica de l'aranès imposa diversos condicionaments que la regulació legal reflecteix mitjançant les modulacions corresponents.
Així, el caràcter de llengua pròpia, juntament amb la concentració de la població que la parla a la Vall d'Aran, justifica l'establiment d'una protecció més intensa en aquest territori que a la resta de Catalunya.
En termes més generals, la dignitat i l'estatus que aquesta llei reconeix a la llengua pròpia de l'Aran fan que sigui un referent de la protecció de la diversitat lingüística europea amb relació a l'àrea lingüística de l'occità.
L'impuls de la tasca de promoció i foment de la llengua de l'Aran és el darrer i un dels principals objectius d'aquesta llei.
En aquest sentit, es doten d'una àmplia cobertura legal les mesures de foment i difusió de l'aranès en tots els àmbits i sectors.
Entre altres aspectes, aquesta llei estableix els mitjans necessaris per a gestionar l'impacte lingüístic de fenòmens socials nous, com l'increment de la immigració, o per a impulsar la presència de l'aranès en els mitjans de comunicació i informació.
D'acord amb el que estableix la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries, aquesta llei facilita també la col·laboració amb la resta d'Occitània, que es pot concretar en l'adopció de mesures de promoció de la llengua occitana.
Aquesta llei desplega el principi de llengua pròpia, aplicat a l'aranès a l'Aran, que obliga els poders públics i les institucions a protegir-la, a usar-la de manera general i a promoure'n l'ús públic en tots els àmbits.
El concepte de llengua oficial garanteix una sèrie de drets lingüístics generals davant de totes les administracions a Catalunya.
Els principis anteriors es complementen amb l'afirmació de la voluntat de potenciar la unitat de la llengua, en un marc de relació amb els altres territoris i grups de parla occitana.
Tenint en compte aquests principis, aquesta llei regula l'ús oficial de la llengua pròpia de l'Aran, i estableix mesures d'emparament i promoció del seu ús per a aconseguir-ne la normalització i mesures de foment per a garantir-ne la presència en tots els àmbits.
En l'àmbit institucional, aquesta llei estableix que les administracions i les institucions araneses han d'emprar normalment l'aranès i que els serveis i els organismes que depenen de la Generalitat a l'Aran també l'han d'utilitzar normalment en llurs relacions administratives i en la difusió d'informació a la ciutadania, sens perjudici del dret dels ciutadans a escollir una altra llengua oficial.
Fora de l'Aran, reconeix el dret dels ciutadans a utilitzar l'occità en la seva varietat aranesa i a rebre atenció en aquesta llengua en les relacions escrites amb l'Administració, i també a usar-lo i rebre resposta oral en el seu servei unificat d'informació, que la Generalitat ha de garantir mitjançant l'adopció de les mesures pertinents de la manera que estableix aquesta llei.
Així mateix, proclama la plena validesa de tota la documentació pública i privada redactada en occità, sens perjudici dels drets dels ciutadans amb relació a les altres llengües oficials, i preveu la subscripció de convenis amb organismes estatals per a normalitzar l'ús de la llengua.
Pel que fa a l'onomàstica, aquesta llei estableix l'exclusivitat de la denominació tradicional aranesa dels topònims i el dret de les persones a regularitzar-se el nom i els cognoms d'acord amb la grafia occitana.
Quant a l'ensenyament, aquesta llei regula l'ús de l'aranès com a vehicle d'expressió i d'aprenentatge habitual als centres docents de l'Aran.
També avança en l'extensió arreu de Catalunya del coneixement de l'occità i de la unitat d'aquesta llengua, mitjançant la inclusió en els currículums de l'ensenyament no universitari de continguts relacionats amb la realitat lingüística de l'Aran i la seva connexió amb la llengua i la cultura occitanes.
S'explicita la competència del Conselh Generau d'Aran per a establir els títols i els certificats que acrediten el coneixement de l'aranès.
En l'àmbit dels mitjans de comunicació, i en el marc de les competències de la Generalitat, aquesta llei estableix els principis rectors de l'ús de l'aranès en l'àmbit de la comunicació audiovisual, per tal de garantir la presència de la llengua pròpia en l'espai radiofònic i televisiu, i mesures de foment de la premsa escrita i de l'ús en les xarxes telemàtiques d'informació i comunicació en aquesta llengua.
També es recullen els compromisos derivats de la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries i la necessitat de col·laborar amb altres ens per a assolir-los.
Pel que fa a les mesures de foment i protecció, aquesta llei reconeix les responsabilitats compartides del Govern de la Generalitat i del Conselh Generau d'Aran i formula un mandat general d'impulsar la normalització de l'occità, tot considerant-ne la varietat pròpia de l'Aran.
Es regulen mesures específiques de foment de l'ús de la llengua en les activitats i els equipaments culturals i en les activitats socials i econòmiques a l'Aran, d'acord amb els compromisos que estableix la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries.
Finalment, en l'ordenació de la col·laboració amb altres territoris de llengua occitana, s'estableixen els mecanismes adequats per a promoure i facilitar la connexió amb la resta de l'àrea lingüística i la projecció exterior de la llengua.
Aquesta llei consta de vint-i-cinc articles, vuit disposicions addicionals, una de derogatòria i dues de finals.
L'articulat es distribueix en set capítols, que regulen els principis generals (capítol I), l'ús institucional (capítol II), l'onomàstica (capítol III), l'ensenyament (capítol IV), els títols i els certificats (capítol V), els mitjans de radiodifusió i televisió (capítol VI) i el foment i la difusió de la llengua (capítol VII).
Aquesta estructura segueix bàsicament l'adoptada per les lleis lingüístiques catalanes precedents, sens perjudici de les modulacions ajustades a la situació sociolingüística de l'occità a Catalunya i del respecte de l'àmbit d'autonomia del Conselh Generau d'Aran per a regular i fomentar l'ús de la llengua pròpia.
L'objecte d'aquesta llei és la protecció a Catalunya de l'occità, denominat aranès a l'Aran, com a llengua pròpia d'aquest territori, en tots els àmbits i sectors, el foment, la difusió i el coneixement d'aquesta llengua i la regulació del seu ús oficial.
Els objectius principals d'aquesta llei, relatius a la llengua pròpia de l'Aran, són els següents:
a) Reconèixer-la, emparar-la i promoure-la.
b) Regular-ne l'ús oficial, determinar i fer efectius els drets i deures lingüístics i fomentar-ne l'ús social, d'acord amb el que estableixen l'Estatut i les lleis de política lingüística.
c) Fomentar-ne i garantir-ne l'ús en les administracions, l'ensenyament, els mitjans de comunicació i les activitats culturals, socials i públiques, i la seva normalització a l'Aran en aquests àmbits.
d) Assegurar-ne l'extensió del coneixement entre els ciutadans de l'Aran i fomentar-ne el coneixement a Catalunya.
e) Facilitar i promoure el manteniment i desenvolupament de relacions amb les altres comunitats i els altres territoris de llengua occitana.
f) Establir els mecanismes de finançament de la política lingüística amb relació a la llengua objecte d'aquesta llei.
L'aranès, nom que rep la llengua occitana a l'Aran, és la llengua pròpia d'aquest territori.
Els ciutadans de Catalunya i les seves institucions polítiques reconeixen, emparen i respecten la llengua que singularitza el poble aranès i reconeixen l'Aran com una realitat dotada d'identitat cultural, històrica, geogràfica i lingüística.
L'aranès, com a llengua pròpia de l'Aran, és:
a) La llengua d'ús preferent de totes les institucions de l'Aran, especialment del Conselh Generau d'Aran, de l'Administració local i de les entitats que en depenen, dels mitjans de comunicació públics, de l'ensenyament i de la toponímia.
b) La llengua normalment emprada per les administracions catalanes en les seves relacions amb l'Aran, de la manera que aquesta llei determina.
La llengua pròpia de l'Aran, com a llengua oficial a Catalunya, pot ésser emprada per les persones físiques o jurídiques en activitats públiques i privades sense que puguin patir cap discriminació per aquest motiu.
Els actes jurídics fets en aquesta llengua tenen plena validesa i eficàcia, sens perjudici dels drets reconeguts als ciutadans amb relació a les altres llengües oficials.
D'acord amb l'Estatut d'autonomia, els drets lingüístics relatius a la llengua pròpia de l'Aran són els següents:
a) Conèixer-la, en els termes que aquesta llei estableix.
b) Expressar-s'hi oralment i per escrit, en les relacions i els actes públics i privats, d'acord amb la normativa vigent.
c) Utilitzar-la en les relacions amb les institucions i administracions públiques a l'Aran i amb les institucions de la Generalitat a què fa referència l'article 2.2 de l'Estatut d'autonomia arreu de Catalunya, i ésser-hi atès, en els termes que aquesta llei estableix.
d) No ésser objecte de discriminació per raons lingüístiques.
D'acord amb l'article 36.3 de l'Estatut d'autonomia, a l'Aran totes les persones tenen també els altres drets que reconeix aquesta llei.
Els poders públics, en llurs actuacions de promoció i foment de l'ús de l'occità, han de tenir en compte la unitat lingüística i n'han de fer difusió.
La llengua occitana és un patrimoni que Catalunya i, especialment, l'Aran comparteixen amb altres territoris europeus.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran han de col·laborar amb els organismes d'altres territoris de llengua occitana en la protecció de la unitat de l'occità.
L'Institut d'Estudis Aranesos ha d'ésser independent de les administracions públiques, ha d'assolir plenament el caràcter acadèmic que li correspon i ha de tenir l'autoritat lingüística per a fixar els convencionalismes d'ús de l'aranès d'acord amb la consideració de varietat lingüística del tronc occità comú.
Així mateix, ha de tenir l'autoritat per a l'assessorament que, en matèria de llengua, li sigui sol·licitat.
Els usos lingüístics de totes les administracions públiques i de les entitats autònomes, les empreses i les altres entitats i institucions que en depenen, i també dels centres d'ensenyament públics i privats i dels mitjans de comunicació de titularitat pública, han de respectar els criteris que estableixi la institució a què fa referència l'apartat 3.
El Conselh Generau d'Aran i la Generalitat han d'establir els sistemes de col·laboració i d'assessorament necessaris per a garantir aquests usos lingüístics.
La llengua pròpia de l'Aran ho és del Conselh Generau d'Aran, de l'Administració de la Generalitat en l'àmbit de l'Aran, de l'Administració local, de les altres corporacions públiques araneses, de les institucions i les empreses que en depenen i dels concessionaris de llurs serveis.
Correspon al Conselh Generau d'Aran i a les corporacions locals regular-ne l'ús en l'àmbit de les competències respectives.
En els procediments administratius tramitats pel Conselh Generau d'Aran, les administracions locals araneses i les entitats públiques que en depenen, s'ha d'emprar normalment l'aranès, de la manera que aquests determinin, sens perjudici del dret dels ciutadans a presentar documents i a rebre notificacions en una altra llengua oficial a Catalunya.
També s'han de fer en aranès les comunicacions i notificacions adreçades a persones físiques i jurídiques amb domicili a l'Aran, sens perjudici del dret dels ciutadans a rebre-les, si ho demanen, en una altra llengua oficial a Catalunya.
Les disposicions, les resolucions i els acords del Conselh Generau d'Aran i dels ens locals de l'Aran s'han de publicar en aranès, sens perjudici del que estableix la legislació respecte a la publicació en les altres llengües oficials.
La Generalitat, a l'Aran, ha d'utilitzar normalment l'aranès en les relacions dels seus òrgans i ens amb la ciutadania.
La Generalitat ha de disposar dels mitjans personals i materials necessaris per a garantir el dret de les persones a emprar l'aranès i a ésser-hi ateses, oralment i per escrit.
En els impresos, formularis i textos administratius d'ús freqüent a l'abast del públic a l'Aran, la Generalitat, sens perjudici del que estableix la legislació respecte a les altres llengües oficials, ha d'emprar l'aranès i li ha de donar una posició preferent.
En els processos de selecció dels funcionaris i del personal laboral del Conselh Generau d'Aran, dels ens locals de l'Aran i dels organismes que en depenen, s'ha d'acreditar el coneixement de l'aranès, en el grau adequat a les funcions pròpies de les places corresponents, d'acord amb la normativa vigent.
Les convocatòries de l'Administració de la Generalitat i dels ens locals de fora de l'Aran que prevegin la provisió de places destinades a l'Aran han d'incloure com a requisit el coneixement de l'aranès en els casos en què sigui procedent per a fer efectiu el que disposa l'apartat 4.
En la provisió de les altres places destinades a l'Aran, el coneixement de l'aranès s'ha de valorar com a mèrit.
A l'Aran, l'Administració de l'Estat, en els termes que aquesta determini, ha d'emprar preferentment l'aranès, com a llengua pròpia d'aquest territori.
Les actuacions administratives orals i escrites fetes en aranès a l'Aran pels òrgans de l'Administració de l'Estat són vàlides, pel que fa a la llengua, sense necessitat de traducció.
Totes les persones tenen dret a adreçar-se a l'Administració de l'Estat i a ésser-hi ateses en aranès, sense que se'ls pugui exigir cap tipus de traducció.
Són vàlides, pel que fa a la llengua, les actuacions administratives orals i escrites de les institucions i els òrgans de la Generalitat, dels ens locals de Catalunya i dels òrgans i els ens de l'Administració de l'Estat fetes a Catalunya en occità en la seva varietat aranesa, sens perjudici dels drets reconeguts als ciutadans amb relació a les altres llengües oficials.
Totes les persones, en les relacions escrites amb l'Administració de la Generalitat i els organismes i les empreses que en depenen arreu de Catalunya, tenen el dret d'emprar l'occità en la seva varietat aranesa i no se'ls pot exigir cap mena de traducció.
També poden usar oralment aquesta llengua en el servei unificat d'informació i consulta ciutadana de la Generalitat.
La Generalitat, en col·laboració amb el Conselh Generau d'Aran, ha d'oferir suport tècnic i informació als ajuntaments que vulguin incloure la llengua pròpia de l'Aran en llurs polítiques lingüístiques.
Les institucions de la Generalitat i els ens locals que exerceixen competències a l'Aran han de posar a disposició dels ciutadans en aranès els impresos, els formularis i els textos administratius d'ús freqüent.
En les relacions amb aquestes institucions i aquests ens, els ciutadans tenen el dret de rebre en aranès les notificacions i comunicacions escrites, sens perjudici de l'oficialitat del català i el castellà.
Les institucions de la Generalitat a què fa referència l'article 2.2 de l'Estatut d'autonomia i els ens locals que exerceixen competències a l'Aran han d'emprar preferentment l'aranès en llurs relacions institucionals a l'Aran.
També el poden emprar els altres ens locals en llurs relacions amb les institucions araneses.
En el procés de selecció per a la provisió de llocs de treball de l'Administració de la Generalitat i dels ens locals de Catalunya, el coneixement de la llengua que regula aquesta llei pot ésser valorat com un mèrit, en els termes que es determinin per reglament.
El coneixement oral i escrit de la llengua pròpia de l'Aran pot ésser també un requisit per a la provisió de llocs de treball de l'Administració de la Generalitat fora de l'Aran si, d'acord amb la relació de llocs de treball, els corresponen funcions que ho justifiquin, especialment les relacionades amb l'atenció oral o escrita a la ciutadania, l'ensenyament, les relacions institucionals, les d'assessorament lingüístic o les de projecció exterior i foment de l'ús.
La Generalitat, per mitjà de l'estructura de formació dels funcionaris, ha de fomentar l'aprenentatge de la llengua pròpia de l'Aran, especialment entre les persones que ocupen llocs d'atenció al públic.
Les lleis del Parlament s'han de publicar també en aranès.
La versió aranesa té caràcter oficial.
Les disposicions, les resolucions i els acords de les institucions i els ens que conformen la Generalitat i el seu sistema institucional s'han de publicar també en aranès si afecten específicament l'Aran.
Són vàlids, pel que fa a la llengua, els documents públics atorgats en la llengua pròpia de l'Aran.
Els documents públics s'han de redactar en la llengua pròpia de l'Aran si ho sol·licita l'atorgant, o, si n'hi ha més d'un, en la llengua oficial que acordin.
A l'Aran, els fedataris públics han de lliurar, redactades en la llengua pròpia de l'Aran, les còpies i les testimoniances dels documents públics a les persones interessades que ho sol·licitin.
Els despatxos dels fedataris públics de l'Aran han d'estar en condicions d'atendre els ciutadans en aranès i han de disposar de personal que en tingui un coneixement adequat i suficient per a exercir les funcions pròpies del seu lloc de treball.
En la provisió de les notaries a l'Aran, el coneixement de l'aranès es valora com a mèrit, de la manera que estableixen les lleis.
Els documents privats de qualsevol naturalesa redactats en aranès són vàlids, pel que fa a la llengua, i no requereixen cap traducció per a exigir-ne judicialment o extrajudicialment el compliment en l'àmbit territorial de Catalunya.
Les actuacions judicials orals i escrites fetes a l'Aran en aranès són vàlides, pel que fa a la llengua, sense necessitat de traducció.
El coneixement de l'aranès es valora com a mèrit, de la manera que estableixin les lleis, per a la provisió de places de personal judicial i de personal al servei de l'Administració de justícia a l'Aran.
Són vàlids, pel que fa a la llengua, els assentaments registrals fets en occità, tot considerant la varietat aranesa de la llengua.
En els registres públics de l'Aran, llevat dels que tenen només caràcter administratiu, els assentaments s'han de fer en aranès si el document està redactat o la manifestació es fa en aquesta llengua.
Si el document està redactat en més d'una llengua oficial, l'assentament s'ha de fer en la llengua indicada per qui el presenti al registre.
Les oficines dels registres de l'Aran han d'estar en condicions d'atendre les persones que s'expressin en aranès.
Els registradors han de lliurar els certificats en aranès si aquesta és la llengua emprada en la petició.
A les oficines dels registres de l'Aran, s'han de posar a disposició del públic els formularis i els altres impresos en aranès.
Els topònims de l'Aran tenen com a única forma oficial l'aranesa.
El Conselh Generau d'Aran és membre nat dels organismes competents en matèria de toponímia a Catalunya.
La determinació de la denominació dels municipis aranesos es regeix per la legislació de règim local, que ha de preveure la participació del Conselh Generau d'Aran en els procediments corresponents.
La determinació del nom de les vies urbanes i dels nuclis de població de tota mena correspon als ajuntaments aranesos.
El Conselh Generau d'Aran ha de participar, d'acord amb la normativa aplicable, en els procediments relatius a la determinació dels noms de les vies interurbanes que transcorrin per l'Aran.
Les vies que transcorrin per l'Aran, amb independència de l'administració titular, s'han de senyalitzar d'acord amb el Conselh Generau d'Aran.
Els ciutadans tenen dret a utilitzar la forma normativament correcta en aranès de llurs noms i cognoms.
Les persones interessades poden obtenir la constància de la forma normativament correcta en aranès de llurs noms i cognoms en el Registre Civil, per la simple manifestació de la persona interessada, d'acord amb el que estableix la legislació.
L'aranès, com a llengua pròpia de l'Aran, és la llengua vehicular i d'aprenentatge habitual als centres educatius de l'Aran, d'acord amb el que estableix la normativa general d'educació.
El Govern ha de garantir que l'ordenació curricular de l'educació primària i secundària a Catalunya inclogui el coneixement de la realitat lingüística, històrica i cultural de l'Aran, i la seva connexió amb la llengua, la història i la cultura occitanes.
L'administració competent en matèria d'educació ha de regular i organitzar l'ús de la llengua pròpia de l'Aran com a llengua vehicular i d'aprenentatge habitual de l'ensenyament infantil a l'Aran, en el marc de la normativa general d'educació de la Generalitat.
L'aranès s'ha d'emprar normalment com a llengua vehicular i d'aprenentatge habitual en l'educació primària i secundària a l'Aran, d'acord amb la normativa general d'educació de la Generalitat.
Els alumnes, a l'Aran, tenen el dret i el deure de conèixer amb suficiència oral i escrita la llengua pròpia d'aquest territori en finalitzar l'educació obligatòria a l'Aran, sigui quina sigui llur llengua habitual en incorporar-se a l'ensenyament.
L'ensenyament de l'aranès ha de tenir una presència adequada en els plans d'estudi, sens perjudici de la garantia del dret i el deure de conèixer el català i el castellà.
Per a la provisió de llocs de treball de professors dels centres educatius públics de l'Aran, les persones candidates han d'acreditar la competència oral i escrita en aranès, d'acord amb el que estableix la normativa vigent.
El Govern, en col·laboració amb el Conselh Generau d'Aran, ha d'assegurar la formació inicial i permanent dels professors en aranès.
No es pot exigir l'acreditació del coneixement de l'aranès als alumnes que han estat dispensats d'aprendre'l durant l'ensenyament obligatori o durant una part d'aquest, o que han cursat l'ensenyament obligatori fora de l'Aran, en les circumstàncies que s'estableixin per reglament.
Els alumnes que s'incorporin tardanament als centres educatius de l'Aran han de rebre un suport especial i addicional d'ensenyament de la llengua pròpia d'aquest territori.
El Govern ha de dur a terme actuacions de foment de la incorporació dels estudis filològics de l'occità a universitats i centres d'ensenyament superior de Catalunya.
El Govern ha de promoure la col·laboració de les universitats catalanes amb altres centres d'ensenyament superior, fora de Catalunya, on s'estudiï l'occità.
En l'educació permanent de persones adultes a l'Aran, el Conselh Generau d'Aran, en col·laboració amb la Generalitat, ha de promoure l'oferta de cursos i adoptar les mesures necessàries per a facilitar l'aprenentatge de l'aranès a les persones nouvingudes.
La Generalitat, en col·laboració amb el Conselh Generau d'Aran, ha de promoure el coneixement de la llengua, la història i la cultura occitanes en el marc dels programes de formació d'adults a Catalunya.
La llengua occitana, denominada aranès a l'Aran, ha d'ésser present en l'oferta educativa a Catalunya, d'acord amb la legislació aplicable.
El Conselh Generau d'Aran, en l'àmbit de les seves competències, ha d'establir els programes de formació no reglada d'aranès, els títols i el procediment per a accedir-hi.
Correspon a la Generalitat, en coordinació amb el Conselh Generau d'Aran, l'organització dels programes de formació i les titulacions de qualsevol de les varietats normalitzades de la llengua occitana fora de l'Aran.
Correspon al Conselh Generau d'Aran la certificació dels coneixements d'aranès acreditats en les proves que organitzi.
El Conselh Generau d'Aran determina les equivalències dels seus certificats amb els diferents títols i certificats que acrediten el coneixement de l'aranès.
Amb aquesta finalitat, el Conselh Generau d'Aran pot subscriure acords i convenis de reconeixement dels títols i certificats expedits per entitats i organismes d'altres territoris de llengua occitana.
El Govern ha de produir a través dels seus mitjans de comunicació audiovisual programes radiofònics i televisius en aranès per a l'Aran, d'acord amb la legislació aplicable i amb la planificació en vigor de l'espectre radioelèctric i ha de fomentar la col·laboració d'aquests amb els mitjans de comunicació en occità de fora de Catalunya.
Els prestadors de serveis de comunicació audiovisual que operen a l'empara d'una llicència a la demarcació de l'Aran han de garantir la presència de l'aranès en llur programació, d'acord amb la legislació aplicable.
Els prestadors de serveis de comunicació audiovisual que emeten o distribueixen en règim de llicència a l'Aran han de garantir la presència de l'aranès en llur programació, d'acord amb la legislació aplicable.
El Govern ha de fer tècnicament possible en els seus mitjans de comunicació audiovisual la presència de l'aranès dins la programació distribuïda per a Catalunya, utilitzant els mitjans tècnics adequats, i ha de fer efectiu l'ús d'aquests mitjans d'acord amb les seves possibilitats pressupostàries i amb el que estableixin els contractes programa.
El Govern ha de garantir el foment, la promoció i la protecció, en l'àmbit del sector de l'audiovisual, de les obres produïdes originalment en llengua occitana, tot considerant-hi la varietat aranesa.
El Govern ha de promoure, per mitjà de l'Administració general de l'Estat, la formulació de convenis internacionals per a facilitar la recepció directa a Catalunya, especialment a l'Aran, de les emissions de ràdio i televisió en occità d'altres territoris.
També pot subscriure convenis per mitjà de l'Administració general de l'Estat perquè els prestadors dels serveis públics de comunicació audiovisual puguin emetre als territoris de llengua occitana.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran, aprofitant les possibilitats de les noves tecnologies i amb l'objectiu de fomentar l'ús social de la llengua occitana, han de garantir una oferta audiovisual pròpia a l'Aran, en el marc de la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran, en l'àmbit de llurs competències, han de fomentar la producció de premsa i publicacions periòdiques redactades en llengua occitana atenent la varietat aranesa, si escau, i la seva difusió a l'Aran i a la resta de Catalunya.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran, en l'àmbit de llurs competències, han d'estimular i promoure la presència de productes i informacions en occità, tot considerant la varietat aranesa d'aquesta llengua, en les xarxes telemàtiques d'informació i comunicació.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran, en l'àmbit de llurs competències, han de protegir la llengua pròpia de l'Aran en tots els àmbits i sectors i n'han de fomentar l'ús, la difusió i el coneixement.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran, en l'àmbit de llurs competències, han d'adoptar les mesures necessàries per a impulsar la normalització de la llengua pròpia de l'Aran.
S'han d'establir mecanismes de coordinació i, si escau, d'actuació conjunta perquè les polítiques de normalització lingüística siguin més efectives, d'acord amb el que estableix la disposició addicional tercera.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran han de vetllar per la conservació, la promoció i la difusió de totes les activitats de recerca, producció i consum cultural i per la implementació de les noves tecnologies de la informació i la comunicació que s'expressen en aranès.
La Generalitat, el Conselh Generau d'Aran i els ens locals de l'Aran han de fomentar que l'aranès i la cultura occitana siguin presents en els equipaments culturals, particularment a les biblioteques, les videoteques, els museus i els centres culturals que en depenen, a l'Aran i a la resta de Catalunya.
Igualment, han de procurar que les entitats encarregades de dur a terme o fomentar les activitats culturals a l'Aran incorporin, en una mesura apropiada, el coneixement i la pràctica de l'aranès.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran han de fomentar la recerca terminològica en la varietat aranesa de l'occità.
Ambdues institucions també han de fomentar la producció i la comercialització de productes en occità, considerant-ne la resta de varietats, relacionats amb les indústries de la llengua.
La Generalitat, el Conselh Generau d'Aran i els ens locals de l'Aran, en l'àmbit de les competències respectives, han d'adoptar les mesures pertinents i proveir els mitjans per a impulsar i garantir l'ús normal de l'aranès en tots els sectors i activitats de la vida social i econòmica a l'Aran.
La Generalitat, el Conselh Generau d'Aran i els ens locals de l'Aran han d'adoptar les mesures necessàries per a garantir el dret de les persones, especialment quan actuen en la condició de consumidores i usuàries, d'utilitzar la llengua pròpia de l'Aran en les activitats econòmiques i socials que s'acompleixen en el seu àmbit lingüístic.
També han de vetllar per posar a l'abast de les persones consumidores i usuàries, en aquesta llengua, les informacions relatives a llurs drets.
Els poders públics han d'adoptar mesures específiques per a impulsar i promoure l'ús de l'aranès en la prestació dels serveis socials de titularitat privada, com els hospitals, les llars residència per a gent gran, els albergs o els centres culturals i de lleure de l'Aran.
Els poders públics han de fomentar la presència de l'aranès en el paisatge lingüístic, especialment en la retolació de tot tipus d'establiments i entitats socials, culturals, mercantils o de lleure i el seu ús en la publicitat en la via pública a l'Aran.
Les mesures de foment de l'ús de la llengua pròpia de l'Aran en les activitats socioeconòmiques compromeses a l'Aran poden incloure:
a) Convenis i concerts amb empreses i entitats socials, culturals o de lleure.
b) Subvencions, ajuts i desgravacions fiscals per als actes o les manifestacions relacionats amb el foment i la difusió de la llengua.
c) Premis a la qualitat lingüística o altres tipus de reconeixements i incentius per a les empreses, els establiments o les entitats privades que utilitzin la llengua pròpia de l'Aran en la prestació de llurs serveis.
d) Elaboració i difusió de materials per a promoure la normalització lingüística al territori aranès en les activitats econòmiques i socials, incloses les relacionades amb el turisme.
e) Clàusules en les convocatòries de subvencions i ajuts a empreses o entitats radicades a l'Aran si l'activitat o el producte objecte de la subvenció té un component lingüístic.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran han de promoure de mutu acord la comunicació, l'intercanvi cultural, la cooperació i la coordinació amb les institucions i entitats d'altres territoris de llengua occitana per a assegurar, amb les mesures adequades, la promoció, l'ús, la protecció i la normativització de l'occità.
A aquest efecte, la Generalitat i el Conselh Generau d'Aran, segons que correspongui, poden subscriure acords, convenis i altres mecanismes de col·laboració amb les institucions i entitats dels territoris de llengua occitana.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran, en l'àmbit de llurs competències, poden participar en organismes comuns als territoris de llengua occitana per a assolir, d'una manera coordinada, els objectius relacionats amb l'estudi, la normativització, la promoció de l'ús i la difusió exterior de l'occità.
La Generalitat pot sol·licitar al Govern estatal que subscrigui tractats internacionals amb els estats francès i italià que incloguin objectius de promoció i projecció exterior de la cultura i la llengua occitanes.
La Generalitat ha d'ésser informada dels actes de subscripció d'aquests tractats i, si escau, ha de participar en les delegacions negociadores i hi ha d'ésser escoltada.
La Generalitat n'ha d'informar el Conselh Generau d'Aran i ha de garantir la participació d'aquest.
La Generalitat i el Conselh Generau d'Aran han d'incloure la difusió de la cultura i la llengua occitanes en la política cultural a l'exterior.
També han d'impulsar la projecció exterior, especialment als territoris de llengua occitana, de les iniciatives que impulsen per al reconeixement i la protecció de l'aranès a Catalunya.
La Generalitat, en col·laboració amb el Conselh Generau d'Aran, ha de promoure el reconeixement de la llengua occitana com a component de la diversitat lingüística europea i la seva presència en les accions i els programes de la Unió Europea en aquest àmbit.
El Govern ha de fomentar, per mitjà de l'adopció de les mesures adequades, que la llengua occitana sigui present en els organismes internacionals de caràcter cultural i en els tractats internacionals de contingut cultural o lingüístic.
La competència sobre la normalització lingüística de l'occità, denominat aranès a l'Aran, correspon a la Generalitat i al Conselh Generau d'Aran, d'acord amb l'article 143.2 de l'Estatut.
Correspon al Conselh Generau d'Aran la competència de desenvolupament normatiu i d'execució amb relació a la normalització lingüística de l'aranès a l'Aran, en el marc de les normes de caràcter general vigents a Catalunya.
La Generalitat participa en el foment de la llengua pròpia de l'Aran, coordinada pel Conselh Generau d'Aran.
Correspon a l'òrgan competent en matèria de política lingüística de la Generalitat i al Conselh Generau d'Aran la competència sobre la política lingüística de l'occità fora del territori aranès.
Les administracions competents han de prioritzar el territori de l'Aran com a àmbit de referència en el desenvolupament de les polítiques i els programes que derivin del desplegament d'aquesta llei.