Es defineixen com a mètodes anticonceptius hormonals aquells dispositius o medicaments que utilitzen les hormones per impedir l'embaràs.
Aquestes hormones actuen en diverses parts del sistema reproductiu femení: trompes, ovaris o úter.
Els mètodes anticonceptius hormonals es divideixen en dos grans grups segons la seva composició.
Els combinats, composts per dos tipus d'hormones –un estrogen 1 i un gestagen– 2 (Taula 1) i els simples, compostos per una sola hormona –gestagen (Taula 2).
2 Gestagen: també "progestagen".
Hormona natural o sintètica, amb efectes similars a la progesterona sobre l'úter i la vagina durant el cicle menstrual i necessària per al desenvolupament del teixit mamari i el manteniment de l'embaràs.
En el nostre entorn, més de 10 milions de dones es troben entre els 15 i els 49 anys, o el que és el mateix, són potencialment usuàries d'un mètode de planificació familiar.
Més de 70 de cada 100 d'elles estaria utilitzant actualment un mètode d'anticoncepció.
No obstant això, moltes segueixen exposades a un embaràs no desitjat.
7 de cada 10 embarassos no desitjats es produeixen entre usuàries de mètodes anticonceptius per un ús incorrecte d'aquests i/o per falta de compliment del tractament.
De fet, actualment s'estima que un 35% dels embarassos que es produeixen al nostre país no són desitjats (uns 190.000 a l'any), aproximadament la meitat d'aquests s'interromprà voluntàriament.
Un aspecte important que cal tenir en compte a l'hora de triar un mètode anticonceptiu és la seva eficàcia.
L'eficàcia es defineix com la capacitat d'un mètode anticonceptiu per evitar un embaràs en condicions normals d'ús.
Altres aspectes que condicionen l'elecció d'un mètode contraceptiu són l'estat de salut de la dona i les necessitats i preferències personals (facilitat d'ús, canvis en el cicle menstrual, efectes secundaris, preu, etc.).
14 de cada 100 dones utilitzen els anticonceptius hormonals orals, mentre que 35 de cada 100 usen preservatiu.
Si comparem els dos mètodes trobem que 8 de cada 100 usuàries d'anticonceptius orals enfront de 15 de cada 100 usuàries de preservatiu es queden embarassades.
Així, l'eficàcia real dels anticonceptius hormonals orals implica que 92 de cada 100 dones estaran protegides d'un embaràs enfront de 85 dones de cada 100 usuàries de preservatiu durant el seu primer any d'ús.
En els últims anys s'han anat incorporat nous anticonceptius hormonals com a alternatives a l'anticoncepció hormonal oral, el mètode més conegut i utilitzat.
Bona mostra d'això són els anticonceptius injectables combinats, el pegat, l'anella vaginal hormonal combinada i els mètodes anticonceptius reversibles d'acció perllongada, que són coneguts per les seves sigles en anglès LARC ( Long Acting Reversible Contraception).
Aquests últims inclouen els dispositius intrauterins de progesterona (DIU) i l'implant subdèrmic i es consideren els anticonceptius més eficaços.
Eficàcia que per les característiques d'aquests mètodes no està influïda per l'incompliment o la incorrecta utilització del mètode per part de la usuària.
Tot i ser l'alternativa més eficaç, el percentatge d'acceptació i utilització dels LARC és baix (7 de cada 100 usuàries de mètodes anticonceptius); entre les possibles explicacions estan els problemes d'accessibilitat a aquests, la falta de coneixements, el cost elevat i/o els problemes amb la intensitat i la freqüència del sagnat menstrual.
El preservatiu és en l'actualitat el mètode anticonceptiu més utilitzat en el nostre entorn, malgrat no ser el més eficaç.
Últimament la seva utilització ha anat en augment i la població segueix confiant en un mètode contraceptiu poc efectiu si es compara amb altres mètodes hormonals.
Probablement, aquesta tendència es deu al fet que és un bon mètode per evitar un possible contagi enfront de les Malalties de Transmissió Sexual (MTS) i tal vegada per les creences, pors i inquietuds que existeixen en relació amb la presa d'hormones: por d'oblidar-se una pastilla, a augmentar de pes, de tenir un major risc cardiovascular, d'incrementar el risc de càncer, etc.
En primer lloc, el teu metge o llevadora/infermera, complimentarà la teva història clínica per comprovar si existeix alguna condició de salut que desaconselli l'anticoncepció hormonal en general o algun dels mètodes en particular.
En segon lloc, et prendrà la tensió arterial per poder detectar una possible hipertensió arterial, la qual cosa podria condicionar la prescripció.
Proves addicionals com serien l'exploració mamària, l'exploració de la zona genital, la prova de detecció del càncer de cèrvix, les proves de detecció de malalties de transmissió sexual i/o determinades analítiques de sang, en principi, no són requisits indispensables per a l'inici d'un mètode anticonceptiu.
La píndola postcoital o píndola del dia després és un contraceptiu d'emergència que té la finalitat d'evitar l'embaràs en situacions on el mètode contraceptiu habitual ha fracassat o després d'una relació sexual no protegida.
S'hi ha de recórrer solament en situacions d'urgència real que suposen un risc d'embaràs no desitjat, independentment del dia del cicle menstrual en què hagi tingut lloc la relació sexual.
Cal recordar que hi ha el risc de contreure infeccions de transmissió sexual, com per exemple el VIH o l'herpes genital.
Per a més informació es poden visitar els següents enllaços:
o bé consultar la fitxa d'aquest mètode.