L'oposició antifranquista a Catalunya s'articulà entorn a l'Assemblea de Catalunya.
Fundada al 1971, esdevingué una plataforma unitària contra la dictadura i acollí tant partits polítics com sindicats, associacions de tot tipus i personalitats independents.
Paral·lelament, el règim franquista començà a trontollar després de l'assassinat del president del Govern Luis Carrero Blanco, el 1973, i a causa dels problemes de salut del dictador, que moria el 20 de novembre de 1975.
L'oposició unitària al franquisme a Catalunya es fa visible a partir de la creació de l'Assemblea de Catalunya.
Hi convergeixen les principals forces polítiques del país amb una important transversalitat ideològica.
A part dels partits polítics, l'Assemblea integrà entitats culturals, excursionistes, associacions de veïns, sindicals i col·legis professionals, entre d'altres.
Els seus principals dirigents esdevindrien els protagonistes tant de la transició com del futur mapa polític de la democràcia a Catalunya.
Després de les eleccions de juny de 1977, l'Assemblea perdé el protagonisme en favor de l'Assemblea de Parlamentaris.
Els seus punts programàtics principals foren:
Butlleta de subscripció a l'Assemblea de Catalunya amb els seus quatre punts reivindicatius. © Biblioteca del Pavelló de la República-CRAI (Universitat de Barcelona).
Campanya de l'Assemblea de Catalunya a favor dels ajuntaments democràtics l'abril de 1976.
La mort del general Franco el 20 de novembre de 1975 marcà de forma determinant la transició.
El restabliment de la monarquia en la figura de Joan Carles I contribuí al progressiu desmembrament de les estructures que mantenien el franquisme.
Els set mesos del primer govern de la monarquia resultaren ser una prolongació del passat i un temps perdut en la transició cap a la democràcia.
Les reformes avançaren amb lentitud davant l'esclat de protestes sindicals i les demandes dels partits democràtics.
Suárez impulsà la Llei de reforma política, que, un cop aprovada en referèndum el 15 de desembre de 1976, permeté derogar el sistema polític franquista i avançar vers les primeres eleccions democràtiques, el 15 de juny de 1977.
A Catalunya, el 23 de desembre de 1975, poc després de la mort de Franco, es crea el Consell de Forces Polítiques de Catalunya, on s'apleguen les forces polítiques de la Comissió Coordinadora de Forces Polítiques de Catalunya i altres partits que n'havien restat al marge.
Els seus objectius bàsics eren la constitució d'un govern provisional de la Generalitat que impulsés unes eleccions al Parlament, la restauració de l'Estatut de 1932, una llei d'amnistia, el reconeixement de les llibertats democràtiques, la llibertat sindical i el reconeixement del dret de vaga.
El Consell es dissolgué al mes de juny de 1977, quan se celebraren les primeres eleccions generals espanyoles.
El Consell de Forces Polítiques de Catalunya estigué integrat exclusivament per representants de partits catalans.
Dins de les accions sorgides en el si de l'Assemblea de Catalunya, l'estiu de 1976 s'organitzà l'anomenada Marxa de la Llibertat, que consistí en un recorregut arreu de Catalunya amb ramificacions al País Valencià i la Catalunya del Nord per part de cinc columnes de marxaires que difongueren les reivindicacions que en aquell moment promovia l'Assemblea de Catalunya.
L'organització va ser assumida per l'associació catòlica Pax Christi.
El lema de la marxa, "Poble català, posa't a caminar", fou acordat en una concentració de l'Assemblea de Catalunya celebrada a Montserrat l'any 1975.
Durant els dies que durà la Marxa les pressions i la repressió per part de les forces de seguretat foren intenses.
Malgrat tot, el 12 de setembre de 1976 la Marxa de la Llibertat, amb més de 300 persones, arribà a la seva destinació al monestir de Poblet.
Aquesta acció es convertí en un revulsiu per a la societat catalana i un pas més cap a la seva vertebració per tal d'encarar el procés de transició política que començava a prefigurar-se.
Mapa amb les columnes que s'organitzaren durant la Marxa de la Llibertat. © Biblioteca del Pavelló de la República-CRAI (Universitat de Barcelona).