Informe de l'excavació de dues sepultures neolítiques a Vilassar de Dalt presentat per Joaquim Folch i Torres.
Aquest mes fem protagonista de la secció un croquis de Joaquim Folch i Torres d'una de les dues sepultures neolítiques trobades a la Necròpolis del Ravalet de Sant Genís de Vilassar (Vilassar de Dalt, Maresme), també coneguda com la Bòbila Boatella o Bòbila del Ravalet.
L'excavació va ser dirigida pel mateix Joaquim Folch i Torres l'any 1914.
Aquest document forma part de la memòria de l'excavació arqueològica que Folch i Torres va redactar al finalitzar les excavacions l'any 1915, i que porta per títol Excavacions de dues sepultures neolítiques St.
La memòria reuneix el registre de l'excavació a partir de plantes, seccions, fotografies, dibuixos, notes i croquis.
Es tracta d'una de les primeres memòries arqueològiques que existeixen a Catalunya i suposa una font de coneixement del període Neolític, moment en què es va desenvolupar l'agricultura, la domesticació d'animals, la sedentarització i l'ús de la ceràmica.
La necròpolis neolítica del Ravalet de Sant Genís es va descubrir quan s'extreia terra, en aquell indret, per generar matèria prima per una bòbila de terrissa.
La presència de lloses de pedra i de restes ceràmiques va confirmar l'existència d'un jaciment.
La documentació de les restes no va ser fàcil, ja que se situaven a 5 metres de profunditat respecte del nivell superficial.
Josep Puig i Cadafalch va impulsar les excavacions de la necròpolis.
Davant dels problemes per encarregar l'excavació a una persona experimentada, Puig i Cadafalch va encomanar la tasca a Joaquim Folch i Torres qui, malgrat la seva inexperiència en el camp de l'arqueologia, era un gran coneixedor de l'arquitectura romana i medieval.
Amb una gran dedicació a la investigació i l'aprenentatge, Folch tenia coneixements de dibuix gràcies al seu pas per la Llotja de Barcelona.
A més, per la seva labor com a bibliotecari del Museu de Barcelona, va tenir accés a publicacions i documents (tant locals com estrangers) que van esdevenir una important font de coneixement.
Al croquis que presentem hi apareix un dibuix detallat de l'enterrament amb les mides associades, que ens permeten conèixer l'escala amb que treballava (1:6,5).
S'hi observa un individu i la disposició espacial de l'aixovar, format per una destral sota el cap, unes peces de collar al voltant del coll, un ganivet a l'alçada de la cintura, un braçalet al canell, un fragment d'os a l'alçada del seu cap, i un vas ceràmic al costat de la cintura.
També hi podem veure dues lloses col·locades sobre el cos que, segons Folch i Torres, farien la funció de senyalitzar el lloc de l'enterrament.
L'aixovar trobat en aquest enterrament no es caracteritzaria per la seva ostentació, tot i que hi trobem elements de prestigi, com les joies, que el diferencien d'altres enterraments documentats al jaciment.
Alguns estudiosos associen la tipologia dels objectes trobats amb l'enterrament d'una dona.
Un cop finalitzada l'excavació el 1914, Folch i Torres va redactar la memòria, que va ser aprovada per la Junta de Museus, a partir de la qual, Pere Bosch Guimpera va redactar un article a l'Anuari de l'Institut d'Estudis Catalans de 1913-1914 explicant els resultats de l'excavació.
L'any 1917 es va dur a terme una segona intervenció al jaciment de la Bòbila Boatella, aquest cop dirigida per Agustí Duran i Sanpere, amb el suport de l'Institut d'Estudis Catalans.
Duran i Sanpere va excavar una sepultura que contenia un enterrament, un ganivet de sílex i un objecte fet amb òs.
Al seu fons, conservat a l'Arxiu Nacional, s'hi poden trobar fotografies i documents textuals que registren l'excavació.
La vida i la mort entre els primers agricultors i ramaders