L'home és present a la zona volcànica des de fa mil·lennis.
La seva actuació emprenedora hi ha anat deixant una petja cada vegada més important a mesura que les seves activitats s'anaven desenvolupant i diversificant.
La forta capacitat d'iniciativa que sempre ha caracteritzat la gent de la Garrotxa ha permès conrear valls fèrtils, extreure fusta i carbó dels boscos i energia dels rius i disposar de pastures per als ramats.
L'encant de les viles i pobles, parròquies i masos, escampats arreu del territori, s'ha mantingut i perdura fins avui, i dóna, així, un testimoni d'una activitat que es conjuga harmoniosament amb l'esponerosa natura de la zona volcànica.
Les activitats agrària i ramadera presents al Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa tenen un paper fonamental en el manteniment del territori, mitjançant la conservació d'hàbitats agraris i de paisatges singulars que combinen de forma harmoniosa, volcans, boscos, cultius i pastures.
Per tant la incidència d'aquestes activitats en el medi natural fa que es tinguin en compte i siguin integrades com a elements clau en la gestió global del Parc Natural.
L'objectiu principal d'aquesta gestió en àmbit agrari és el de mantenir, millorar, valoritzar i diversificar l'activitat agropecuària present al Parc Natural de manera compatible amb la preservació i conservació dels valors naturals.
Per assolir l'objectiu marcat des de l'òrgan gestor del Parc Natural es desenvolupen diferents actuacions dirigides al sector agrari i ramader.
I per obtenir la màxima eficiència tant de les actuacions realitzades com de les de nova creació s'elabora l'Estratègia Agrària del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa.
L'Estratègia Agrària s'estructura en 3 eixos principals que responen a 3 temàtiques fonamentals, tant des del punt de vista del sector agrari com també del Parc Natural.
Cada eix està compost per diferents línies de treball, en què cadascuna agrupa diferents actuacions.
L'àmplia gamma de varietats cultivades i de races domèstiques que formen part del patrimoni natural afavoreix una cultura rica i diversa, la de generacions i generacions d'agricultors i de ramaders que hi han dedicat esforços per seleccionar els cultius i les races més adaptats i més aptes per cobrir les necessitats del moment.
Per tant, els elements que constitueixen l'agrobiodiversitat es relacionen de forma intrínseca amb uns paisatges agraris concrets.
La conservació de varietats tradicionals d'espècies vegetals o de races domèstiques no s'hauria d'entendre només com una necessitat que tots els governs han d'afrontar i que com a tal està inclosa en la majoria de tractats internacionals sobre conservació de la biodiversitat, sinó que també és una oportunitat per dotar de valor afegit els espais rurals.
Un dels objectius principals de les actuacions emmarcades en aquest eix és el de cercar vies alternatives de desenvolupament dels espais agraris del Parc Natural, mitjançant el conreu i la producció de productes locals vinculats de forma natural i cultural al territori.
Per aquesta raó, s'intenta fomentar la utilització d'espècies agràries i ramaderes que contribueixin a la conservació de l'agrobiodiversitat.
Es treballa en dues línies principals, d'una banda, la recuperació de varietats tradicionals i, de l'altra, la promoció i participació en actuacions que fomentin l'ús d'aquestes varietats i dels productes locals.
L'interès del Parc Natural en la conservació de l'agrobiodiversitat local es constata amb la creació del Centre de Conservació de Plantes Cultivades de can Jordà l'any 1992.
Des d'aquest centre pioner a Catalunya es treballa fonamentalment en la conservació de varietats tradicionals d'arbres fruiters i amb cultius tradicionals com el fajol, la patata Mora o algunes varietats de blat de moro, tots cultivats en producció agrària ecològica.
Amb les actuacions emmarcades en aquest eix es pretén compatibilitzar de la millor manera possible l'activitat agropecuària amb la conservació dels valors naturals.
Per fer-ho cal potenciar tots els aspectes derivats de la mateixa activitat que incideixen positivament en la conservació dels valors naturals presents en els sistemes agraris.
La primera línia de treball a remarcar en aquest eix és el Pla de fertilització nitrogenada que es va iniciar el 2007 amb la finalitat de promoure bones pràctiques en relació amb la fertilització agrària.
La creació del Pla va respondre a la creixent problemàtica de la contaminació de les aigües subterrànies per nitrats procedents de fonts agràries.
Actualment, el 62,5% (9.560 ha) de la superfície del Parc Natural està declarada com a zona vulnerable per contaminació de nitrats segons la darrera revisió de designació de zones vulnerables de Catalunya mitjançant l'Acord de Govern 128/2009, de 28 de juliol.
Aquesta superfície es troba concentrada principalment a la part central i nord del Parc Natural.
Per millorar la situació descrita es realitzen actuacions en els àmbits de l'experimentació agrària i de la transferència d'informació cap als agricultors.
Amb aquestes actuacions es pretén optimitzar l'ús del nitrogen utilitzat en l'agricultura, minimitzant els efectes negatius d'una fertilització incorrecta cap al medi ambient i assegurant la qualitat i els rendiments productius dels cultius.
Una altra línia de treball té per objectiu mantenir i conservar els hàbitats de pastura a través del suport a la ramaderia extensiva, la qual aprofita els recursos vegetals de la manera més natural i esdevé el màxim exponent del vincle existent entre la ramaderia i l'agricultura del Parc Natural, amb el qual es possibilita la recirculació de nutrients en el mateix sistema agrari.
Per potenciar aquesta activitat es dóna suport a les actuacions per al manteniment de les pastures actuals i la recuperació de les antigues, en el qual s'inclou un assessorament en la realització de les tasques sílvicoles que estan sustentades en estudis sobre la conservació dels prats i de les pastures del Parc Natural.
Finalment, la darrera línia de treball de l'eix 2 consisteix en el foment d'unes pràctiques agràries i ramaderes sostenibles, que minimitzin els efectes negatius cap al medi natural i prioritzin les pràctiques que combinin de manera adequada criteris agronòmics i ambientals.
En aquest àmbit, la producció agrària ecològica és un referent en la producció d'aliments de forma sostenible i amb el màxim respecte envers el medi natural.
Des del Parc Natural es dóna suport als agricultors i ramaders ecològics a través de programes d'assessorament i de jornades de formació.
Aquest suport també es vincula a altres formes de produir que sent també ambientalment correctes no segueixen els criteris i la normativa de la producció agrària ecològica.
Amb les línies de treball que formen aquest tercer eix es promou la dinamització i cohesió del sector agrari, a través de diverses actuacions que habitualment es desenvolupen de manera conjunta amb agricultors i ramaders.
Amb les actuacions realitzades i la possibilitat de generar noves propostes de col•laboració es pretén crear un marc de cooperació entre els pagesos i el Parc Natural, cosa que es vol concretar mitjançant una sèrie de compromisos recíprocs entre cada explotació de forma individual i l'espai protegit.
Les finalitats d'aquest marc de cooperació són impulsar el reconeixement social de les activitats agrària i ramadera, difondre la tasca i el compromís dels agricultors i dels ramaders amb la conservació de l'espai natural protegit a la societat en general, contribuir a la valorització i al reconeixement dels productes elaborats en les explotacions agropecuàries que s'acullin a aquest marc general de cooperació, promoure millores en les pràctiques agràries i ramaderes per tal d'optimitzar els efectes positius sobre el medi natural minimitzant les possibles afectacions que es puguin detectar i potenciar millores per a la integració paisatgística de les explotacions.
Amb el marc de cooperació es pretén afavorir i consolidar l'activitat agropecuària donant un valor afegit als productes alimentaris diversos que són produïts i elaborats respectant el medi natural.
Per fer-ho cal promocionar-los de manera vinculada al reconeixement del treball que realitzen els agricultors i els ramaders en l'espai protegit més enllà de la pròpia producció d'aliments, destacant les diferents funcions que desenvolupen com el manteniment dels espais agraris i la conservació dels ecosistemes naturals i el paisatge.
L'eix 3 es completa amb una darrera línia de treball, que inclou tant les actuacions d'assessorament dirigides a millorar la integració paisatgística de les infraestructures agràries existents o de nova construcció, com les actuacions destinades a preservar els elements patrimonials d'interès arquitectònic i ecològic vinculats a l'agricultura i la ramaderia com parets de pedra seca, marges arbustius, cabanes o recs.