projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Video Stream Networks (VSN) és una empresa catalana, especialitzada en la digitalització de continguts televisius, que en els darrers quatre anys ha aconseguit invertir el pes del negoci internacional en la seva facturació.
Enguany l'empresa preveu una xifra de negoci de sis milions d'euros, dels quals el 80% correspondrà a encàrrecs internacionals, i invertirà el 50% dels beneficis en R+D per consolidar el seu creixement.
VSN, amb seu al Parc Audiovisual de Catalunya a Terrassa, va iniciar el seu procés d'internacionalització el 2004, gràcies a un projecte a Mèxic de quatre milions de dòlars que els va permetre el finançament suficient per iniciar aquesta transformació de model empresarial.
Amb el pas dels anys, l'empresa ha passat de vendre els seus serveis bàsicament al mercat espanyol, que suposava el 70% de la seva facturació ara fa quatre anys, a fer-ho majoritàriament a l'estranger: un percentatge del 80% de la seva facturació depèn de les exportacions.
L'empresa aporta solucions de programari i equips per a la digitalització i automatització de continguts televisius a més de mil canals de 80 països.
Actualment, compta amb quatre filials a Uruguai (2007), Dubai (2008), Brasil i Miami (2009) i els seus principals clients són cadenes televisives d'Europa, Amèrica Llatina, Síria, Kuwait, Índia o Nepal, entre d'altres.
Un dels elements clau que han permès a VSN poder consolidar-se en els mercats internacionals ha estat la seva política d'inversió en recerca i innovació, que actualment suposa el 50% de la seva facturació i que es desenvolupa des d'Alacant, on la companyia va adquirir al 2000 una petita empresa especialitzada en programari.
Planol.info desenvolupa sistemes de gestió de continguts a partir de la publicació web de mapes on bona part de les dades que ofereixen provenen de fonts obertes, com ara censos, cadastres o entitats públiques de transport, entre d'altres.
L'empresa va néixer l'any 2007 gràcies a David Nogué i Milene Fulte, ambdós amb estudis d'arquitectura, i actualment té una plantilla de 8 treballadors i més de 200 projectes executats.
La informació que ofereix l'empresa catalana consisteix en un conjunt de dades mostrades a través de mapes en línia que permeten obtenir informació relacionada amb l'entorn econòmic, social, cultural, comercial o immobiliari d'una localitat en concret.
Aquesta tecnologia, que també és apta per a dispositius mòbils i aplicacions de realitat augmentada, permet que siguin els mateixos usuaris els que decideixin què volen visualitzar i, fins i tot, que puguin personalitzar la seva vista.
La iniciativa està adreçada a un públic molt divers.
En primer lloc, al ciutadà que busca habitatges, botigues, aparcaments o altres espais; en segon lloc, al comerciant que vol donar visibilitat als seus productes i vendre mitjançant canals diferents als convencionals; també, als inversors, perquè gràcies a les eines que ofereix Planol.info poden disposar d'informació econòmica per fer estudis de localització de negocis i tenir un inventari actualitzat de locals comercials; i finalment, hi ha els ajuntaments o els organismes públics, per als quals l'empresa catalana ofereix serveis d'informació urbana.
Precisament per a l'Ajuntament de Mollet, Planol.info ha creat fa poc Molletnegocis.com, una plataforma digital d'informació econòmica de la ciutat que acaba d'obtenir el Premi Excel·lència 2011 al Desenvolupament Sostenible, en el marc de la desena Diada de les Telecomunicacions a Catalunya.
Artificial Intelligence Technologies (AITech) és una empresa derivada de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB).
Darrerament ha signat un acord amb el centre comercial Las Arenas de Barcelona per instal·lar aiMirror, un emprovador virtual basat en tecnologia de visió per computador i realitat augmentada que simula l'efecte d'un mirall en temps real.
aiMirror permet que la peça de roba o les combinacions de peces s'ajustin automàticament i en temps real al cos i als moviments de l'usuari.
L'emprovador disposa d'una pantalla d'alta definició i un sistema de reconeixement que s'encarrega de gravar la imatge de l'usuari i detectar els seus moviments.
El client veu la seva imatge reflectida a la pantalla, com si fos un mirall, i només ha d'escollir la peça de roba que li agrada, seleccionar-la segons la talla i el color de la pantalla i comprovar, virtualment, com li queda.
El centre comercial Las Arenas de Barcelona ha instal·lat l'emprovador virtual per als seus visitants a l'espai on es troba l'assessora d'imatge del centre.
Durant sis mesos, posa a la disposició del públic l'emprovador, que inclou més de cinquanta peces de diferents botigues de Las Arenas.
AITech també està comercialitzant amb èxit l'emprovador fora d'Espanya.
Al Regne Unit ja l'han instal·lat a les cadenes de botigues John Lewis i Tesco, i també està previst distribuir-lo als Estats Units i l'Orient Mitjà.
Artificial Intelligence Technologies (AITech) és una empresa fundada per un grup d'investigadors de la Universitat Autònoma de Barcelona i de la Universitat Pompeu Fabra, experts en l'àrea de processament d'imatges, visió per computador i microelectrònica, sota la direcció de Juan María Sánchez Secades.
Està especialitzada en el desenvolupament de programari en entorns de visió artificial per al màrqueting intel·ligent del sector tèxtil (aparadors, superfícies comercials, etc.).
Investigadors de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) han desenvolupat un model informàtic de simulació que ajuda els ajuntaments a decidir quines millores es poden fer en les infraestructures per incrementar el nombre d'usuaris de la bicicleta a la seva ciutat.
Model informàtic per a la ciutat de Skopje, a Macedònia, per incrementar el nombre d'usuaris de la bicicleta / UAB
Aquest model informàtic, desenvolupat en una primera fase per a la ciutat de Skopje (Macedònia), compara i determina quin és el conjunt de mesures més adequat segons el seu impacte i quin serà l'efecte d'un conjunt d'actuacions en el nombre d'usuaris de la bicicleta.
Gràcies a l'aplicació d'aquesta eina, l'Ajuntament de Skopje preveu incrementar el percentatge d'usuaris de bicicleta del 2,5 % actual a un 5 %, un valor típic a les ciutats on el desplaçament en aquest vehicle és una opció consolidada.
Entre les possibles millores que caldria implementar previstes al programa, hi ha l'adequació del paviment, la construcció de noves vies per cobrir trajectes nous, la creació d'estacions d'aparcament i lloguer de bicicletes i la modificació de la capacitat d'aquestes estacions.
També es tenen en compte les característiques dels ciutadans, com ara el grau de motivació de partida per utilitzar la bicicleta, el grau de desmotivació que es produeix amb el temps quan no es compleixen les condicions idònies per a l'usuari, o l'increment en la motivació quan els veïns també es desplacen en bicicleta.
És el primer cop que un model d'aquestes característiques té en compte els percentatges de cada grup de gent segons la seva motivació i les seves preferències, i això permet predir amb molta precisió els efectes de cada mesura.
No és habitual que els consistoris utilitzin models computacionals per prendre decisions, però actualment aquestes eines estan tenint molt bona acollida entre els municipis que els estan posant a prova.
Els investigadors de la UAB han creat models similars per simular situacions ben diferents, com ara optimitzar l'ús lúdic dels camins d'una muntanya propera a la ciutat, també implantat a Skopje; distribuir els espais d'un parc urbà per satisfer les preferències del màxim nombre possible d'usuaris, a Zagreb (Croàcia); determinar quin tipus d'equipament municipal seria òptim en funció de les preferències de la gent que hi viurà a prop (una escola bressol, una biblioteca, un centre cívic, un parc...), encara per implementar, o, fins i tot, redistribuir les indústries d'una gran ciutat per minimitzar l'impacte ambiental, un simulador actualment en proves a la ciutat xinesa de Yantai.
El projecte s'emmarca en el consorci europeu FUPOL, finançat pel 7è Programa marc de recerca de la Comissió Europea, que desenvolupa eines avançades d'intel·ligència artificial per assessorar els gestors en el disseny i la implementació de polítiques socials.
Ledmotive Technologies ha presentat una aplicació mòbil que permet identificar qualsevol espectre de llum visible, sigui provinent del sol o d'una font artificial, i reproduir-lo a l'instant en una làmpada amb tecnologia LED multicanal, situada en qualsevol punt del món.
Ledmotive desenvolupa una tecnologia que reprodueix qualsevol espectre de llum
Aquesta tecnologia, que ja s'ha patentat a 16 països i va ser presentada al passat Mobile World Congress, es pot aplicar a totes les activitats on la llum té un valor fonamental, com la il·luminació per a museus, el comerç minorista, la salut, les piscifactories, la biologia o la investigació fotònica.
La tecnologia LED multicanal desenvolupada per Ledmotive permet reproduir íntegrament tot l'espectre de la llum visible, i no únicament una part d'aquesta, com era habitual amb les tecnologies LED desenvolupades fins ara.
La companyia, que va néixer el 2012 com una empresa derivada de l'Institut de Recerca en Energia de Catalunya (IREC), començarà a comercialitzar el producte a partir de la segona meitat d'aquest any.
Des del 2012 se n'han creat diversos prototips, un dels quals ha format part d'una exposició a la National Gallery de Londres.
Sparsity, una empresa derivada de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), és l'empresa al capdavant de les pimes europees més innovadores en l'àmbit de les TIC, segons el primer informe Innovation Radar, publicat pel Centre Comú de Recerca (JRC).
L'informe Innovation Radar revisa el potencial d'innovació dels projectes de TIC finançats sota el paraigua del 7è Programa marc i del Programa marc per a la competitivitat i la innovació de la Unió Europea (UE).
La Comissió Europea (CE) ha analitzat un total de 279 projectes de TIC, que han donat com a resultat 517 innovacions procedents de 544 organitzacions europees a 291 ciutats del continent.
De totes aquestes, Sparsity té un paper clau en el desenvolupament d'aplicacions tecnològiques vinculades al tractament de dades.
Sparsity en anglès significa 'dispersió', que és exactament al que es dedica aquesta companyia: a tractar grans volums d'informació per trobar resposta a preguntes concretes que només poden trobar-se explorant el caos de la dispersió de dades.
Un dels àmbits en què ha treballat aquesta empresa ha estat un sistema que permet prendre decisions per millorar la mobilitat urbana, com ara incidir en el flux de vianants per evitar aglomeracions o afavorir que hi hagi més afluència en zones de comerç tradicionalment menys visitades, amb l'objectiu de guiar aquest flux per itineraris determinats per donar a conèixer parts de la ciutat més desconegudes, per descongestionar zones molt turístiques, etc.
Aquesta idea ha dut Sparsity a obtenir un dels 28 projectes d'acceleració dins del projecte frontierCities, finançat per la UE per donar suport a la introducció en el mercat d'aplicacions de mobilitat intel·ligents per a ciutats de tot Europa.
El projecte de Sparsity s'enfoca a la ciutat de Barcelona.
Aquesta empresa derivada de la UPC va ser impulsada el 2010 pel grup de recerca Data Management Group (DAMA-UPC), integrat en el Centre d'Innovació i Tecnologia de la UPC (CIT UPC), membre de la xarxa TECNIO de la Generalitat de Catalunya.
L'informe Innovation Radar mostra una avaluació estadística dels projectes de TIC finançats pels dos programes marc esmentats i té com a objectiu identificar els resultats amb un potencial elevat d'innovació i també les empreses i les institucions que hi ha al capdavant dels projectes desenvolupats.
De fet, aquest informe és un primer pas de la CE per demostrar l'impacte econòmic de les subvencions de la UE en programes de recerca i innovació sobre el creixement econòmic i la creació de llocs de treball.
Tekstum ha desenvolupat un algorisme que podria sacsejar la indústria editorial.
El projecte que estan desenvolupant en aquesta empresa emergent (start-up) permet detectar les emocions dels lectors d'un llibre per mitjà de l'empremta que deixen a Internet i les xarxes socials.
La plataforma rastreja i analitza aquesta informació per després orientar la indústria editorial a l'hora d'escollir els llibres que podrien publicar, per tal que coincideixin amb el que agrada als lectors.
La tecnologia de Tekstum llegeix les emocions que desperta un llibre
Marc Santandreu i Marc Martínez, els impulsors d'aquesta empresa barcelonina, es van adonar que el món editorial era un sector molt tradicional i que no havia aprofitat prou bé totes les possibilitats que ofereixen les noves tecnologies.
A més, el model de producció que segueix està basat més en l'oferta que en la demanda, en les xifres de vendes o en la intuïció dels editors per desxifrar les preferències dels lectors.
El resultat és que, actualment, de cada 10 llibres que es llancen al mercat, set no acaben funcionant, ja que els editors es basen en dades quantitatives, en lloc d'esbrinar per què una obra ha tingut èxit i una altra ha fracassat.
Internet ha creat un nou escenari en què els lectors opinen en blogs, a les xarxes socials, etc., però aquesta informació no està sent aprofitada pel món editorial.
La plataforma Tekstum recull les dades desordenades que troba a Twitter, Facebook, Amazon, Goodreads i altres pàgines d'Internet, i fa una anàlisi dels sentiments dels lectors a partir del processament del llenguatge natural ( natural language processing, NLP) de manera automatitzada.
Un cop estructurada, aquesta informació ja pot ser analitzada i es pot saber què li agrada al lector, què diu i quines prioritats té.
D'aquesta manera, es podria reduir la incertesa en cada llançament, perquè es coneixeria millor el perfil dels lectors i els seus gustos, i els editors podrien centrar més el model de negoci en aquesta demanda.
Aquesta informació també podria canviar la manera que té el lector d'escollir un llibre, ja que podria interessar-li com a guia objectiva per escollir una lectura.
Els autors podrien conèixer també què es diu del seu llibre i, al mateix temps, permetria als llibreters saber quins llibres valdria la pena comprar per a les seves botigues.
També ajudaria les editorials a saber quins llibres funcionen i si podrien ser interessants per traduir-los a altres idiomes.
Fuelium és un projecte liderat per Neus Sabaté, actualment professora ICREA i investigadora del CSIC a l'Institut de Microelectrònica de Barcelona (IMB-CNM), que ofereix piles de paper ecològiques i biodegradables capaces d'alimentar dispositius d'un sol ús, com els de diagnòstic mèdic portàtil, i que es poden llençar un cop s'han fet servir sense que calgui reciclar-les.
Aquesta empresa ha estat premiada en la cinquena convocatòria del Fons d'Emprenedors de la Fundació Repsol.
Bateries biodegradables d'un sol ús
Aquestes bateries volen proporcionar una alternativa neta i eficient per satisfer la gran demanda de fonts d'energia en dispositius portàtils i reduir l'ús deficient i l'impacte ambiental que comporten les bateries convencionals.
Aquesta pila només genera la quantitat d'energia necessària per a cada aplicació i no conté metalls pesants nocius per a la salut, ja que està composta bàsicament de paper, carboni i metalls biodegradables.
El 2015, Fuelium va ser seleccionada a la categoria «Ideas» de l'anterior convocatòria del Fons d'Emprenedors de la Fundació Repsol.
A més de Fuelium, Gnanomat i SiTerm són empreses derivades ( spin-offs ) que han estat seleccionades entre més de 200 propostes pel Fons d'Emprenedors de la Fundació Repsol.
Cadascuna rebrà fins a 288.000 euros durant dos anys.
Aquesta iniciativa de la Fundació Repsol va dirigida a donar suport als millors projectes empresarials que aportin solucions innovadores en el camp de l'energia i l'eficiència energètica.
El Fons d'Emprenedors té dues categories: projectes empresarials, per una banda, i idees que necessiten un procés de maduració i que estan pendents de validació de la prova de concepte, per l'altra.
Les tres spin-offs han estat seleccionades en el primer apartat.
Les premiades en el segon apartat rebran 24.000 euros durant un any perquè puguin adquirir maduresa.
L'empresa catalana Kiasu ha creat una etiqueta intel•ligent (Kiasu tag) que es pot cosir o enganxar a la roba per permetre la localització de la persona que la porta posada en cas que es perdi.
L'empresa ha orientat aquest producte sobretot com una eina de seguretat perquè els pares puguin estar tranquils si els seus fills es desorienten en aglomeracions, per exemple.
El sensor està col·locat en una petita peça de roba i es connecta mitjançant la xarxa sense fils a una aplicació al mòbil dels pares perquè puguin saber el punt exacte on es troben els nens.
L'aplicació permet establir un perímetre de seguretat marcant una distància límit.
Si l'infant sobrepassa aquesta distància, s'activa una alerta al mòbil.
L'aplicació pot ser compartida entre diferents dispositius.
El dispositiu també funciona com un xip identificador en els casos en què l'infant no sàpiga com tornar al lloc on són els seus pares.
A més, qualsevol persona que apropi el telèfon mòbil a l'etiqueta rep una notificació amb la informació de contacte de la persona perduda per poder ajudar-la.
Al mercat ja hi havia tot un ventall de dispositius, com polseres geolocalitzadores, penjolls amb GPS i aplicacions connectades als mòbils dels nens que ja oferien als pares solucions per a situacions com aquestes.
Però Kiasu assegura que el seu dispositiu resol aquesta necessitat d'una manera més eficient.
Les solucions que han arribat al mercat fins ara són intrusives i, perquè funcionin, has d'estar pendent que el nen les porti a sobre o de si tenen bateria.
L'etiqueta de Kiasu pot durar fins a dos anys sense haver-se de carregar (depenent de l'ús que se'n faci), es pot posar a la rentadora i només cal que l'infant porti la peça de roba.
El negoci, que ha arrencat com a reclam per a pares, també es pot aplicar a la gent gran, a les persones amb demència o als hospitals que vulguin controlar que no se'ls escapin els pacients.
El control fotogràfic dels vehicles que circulen pel centre de les ciutats quan hi ha restriccions de trànsit per contaminació ambiental pot comprometre la privacitat dels conductors.
Investigadors de la Universitat Rovira i Virgili (URV) han desenvolupat un sistema per al mòbil que, mitjançant un protocol criptogràfic, confirma que els usuaris registrats tenen permís per accedir-hi, però evita que se'ls faci la foto.
Esquema d'enregistrament d'entrada i sortida d'una zona controlada
La congestió del trànsit al centre de les ciutats s'ha convertit en un problema, tant d'accés i circulació en aquests nuclis com de contaminació atmosfèrica, de manera que cada vegada més ciutats adopten mesures per desincentivar l'ús del vehicle privat, com la imposició d'una taxa als conductors que volen accedir a aquestes zones i la promoció de polítiques d'ús del transport públic.
Per limitar el trànsit de vehicles es posen diferents sistemes de peatge connectats amb càmeres que controlen quins cotxes entren al centre de la ciutat i per quins punts passen.
Però l'ús de sistemes de gestió d'accés basats en el control fotogràfic dels usuaris compromet la privacitat dels conductors perquè registren quan i per on circulen.
Investigadors del grup de recerca CRISES (Criptografia i Secret Estadístic) del Departament d'Enginyeria Informàtica i Matemàtiques de la URV han desenvolupat un sistema segur, flexible i fàcilment implementable que, a través d'una aplicació mòbil anomenada Spark & Go, permet l'accés dels conductors registrats al centre de la ciutat preservant-ne l'anonimat.
El sistema de control no fa cap foto si el conductor s'hi ha registrat prèviament i té el mòbil en funcionament amb l'aplicació instal·lada.
Quan l'usuari s'acosta al perímetre de l'àrea restringida, s'activa automàticament l'aplicació que, a través d'un protocol criptogràfic, comprova si l'usuari té els permisos d'accés vigents, però sempre mantenint la seva identitat en l'anonimat.
Si tot és correcte, la càmera situada al control d'accés no farà la foto de la matrícula.
El projecte ha rebut una subvenció de la Direcció General de Trànsit (DGT) i ja s'ha provat amb èxit en un entorn real.
Ara, el nou repte és activar-lo a una escala més gran i redimensionar-lo per convertir-lo en una infraestructura que es pugui integrar fàcilment al centre de les ciutats.
Investigadors de la UPC i de l'MIT han desenvolupat un projecte pioner en intel·ligència artificial anomenat Pic2Recipe, una eina que, a partir de la fotografia d'un plat presa des del telèfon mòbil, pot predir els ingredients que s'han fet servir per elaborar-lo i suggereix receptes similars.
Aquesta aplicació es basa en l'anomenat aprenentatge profund o deep learning.
L'aprenentatge profund fa servir un algoritme capaç d'aprendre a partir de grans volums de dades, i en el cas de l'aplicació Pic2Recipe, ho fa a partir d'una col·lecció de més d'un milió de receptes amb fotografies construïda al laboratori.
Els investigadors van fer servir les pàgines web All Recipes i Food.com per fer una base de dades de més d'un milió de receptes que van ser registrades amb informació sobre els ingredients en una àmplia varietat de plats.
A continuació, van utilitzar aquestes dades per formar una xarxa neuronal per trobar patrons i establir connexions entre les imatges alimentàries i els ingredients i receptes corresponents.
Quan l'aplicació analitzava una fotografia d'un plat, podia identificar ingredients com la farina, els ous i la mantega, i després suggeria diverses receptes semblants a les imatges de la base de dades, amb un percentatge d'encerts del 65 %.
El sistema va tenir bons encerts amb postres com galetes o magdalenes, ja que aquests plats predominaven a la base de dades.
No obstant això, tenia dificultats per determinar els ingredients per als aliments més ambigus, com ara rotllos de sushi i batuts.
Els investigadors esperen poder millorar el sistema perquè pugui comprendre els aliments amb més detall en un futur.
Això podria significar la possibilitat d'endevinar com es prepara un aliment o distingir diferents variacions d'aliments.
D'altra banda, creuen que el fet de poder analitzar fotografies com aquestes ajudaria a comprendre millor els hàbits alimentaris de les persones, fer-ne un seguiment dietètic i esbrinar els ingredients del que mengen quan no es té informació nutricional explícita.
També serviria per saber els ingredients dels plats d'un restaurant i cuinar-los a casa, o podria actuar com un «assistent d'àpats» basant-se en unes preferències dietètiques concretes o una llista de productes que tenim a la nevera.
El projecte va ser finançat, en part, pel Qatar Computing Research Institute (QCRI), i també pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER) i el Ministeri d'Economia, Indústria i Competitivitat.
L'aplicació ha estat desenvolupada per Amaia Salvador, investigadora de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), i Antonio Torralba, del Computer Science and Artificial Intelligence Laboratory (CSAIL) del Massachusetts Institute of Technology (MIT), que van presentar el seu treball a Honolulu (Hawaii) en el decurs de la conferència internacional de visió per ordinador CVPR, un esdeveniment anual que reuneix més de 5.000 assistents i que compta amb importants patrocinis dels principals gegants tecnològics mundials, com ara Facebook, Google o Uber.