projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'exposició "Mapes, país, futur: Centenari de l'exposició cartogràfica catalana (1919)" commemora els cent anys de l'exposició orga­nit­zada el 1919 pel Centre Excursionista de Catalunya (CEC).
En l'exposició de 2020, que organitza l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (ICGC) en col·laboració amb el Museu d'Història de Catalunya (MHC) i el CEC, i que compta amb el patrocini d'Hitachi, es mostra 62 mapes de Catalunya, des del segle XVII fins a l'any 1919, molts dels quals es van exhibir ara fa 100 anys i que formen part del fons del CEC dipositat a l'ICGC.
La mostra d'enguany es complementa amb una sèrie de mapes digitals de l'Institut.
A més de l'edició d'un catàleg de l'exposició, s'ha organitzat un cicle de conferències al Museu impartides per especialistes de l'Institut sobre riscos naturals i excursionisme; recursos d'informació digital per a excursionistes; delimitació territorial i cartografia; noves maneres d'observar la Terra; patrimoni geològic i medi natural; i excursionisme i orientació, totes elles seran precedides d'una visita guiada a l'exposició.
L'exposició la va inaugurar el 29 de gener de 2020 el secretari general de Territori i Sostenibilitat, Ferran Falcó, el secretari general de Cultura, Francesc Vilaró, la directora del Museu d'Història de Catalu­nya, Margarida Sala, el president del Centre Excursionista de Catalunya, Eduard Cayón, i el director de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalu­nya, Jaume Massó.
El 24 de gener de 1919 el CEC, creat l'any 1891, va organitzar una exposició de mapes antics i moderns de Catalunya i territoris del voltant.
L'objectiu de la mostra era aportar la documentació cartogràfica que facilités el dibuix d'una nova divisió territorial de Catalunya en comarques.
Aquest era una dels objectius del projecte d'Estatut d'Autonomia.
L'exposició de 1919 constava de 217 peces entre mapes, fotografies i maquetes que provenien de la cartoteca del Centre, de particulars i d'altres institucions.
Tot i que l'Estatut no va tirar endavant, aquella va ser la primera gran exposició de mapes de Catalunya.
Per saber-ne més: Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
Els catàlegs de paisatge consultables al web de l'Observatori del Paisatge de Catalunya ja incorporen les bases cartogràfiques en format editable.
Fins ara, la cartografia era consultable únicament en format pdf i si algú la requeria en format editable l'havia de demanar de forma particular.
Però des del passat desembre les bases cartogràfiques dels catàlegs també poden descarregar-se directament des del web de l'Observatori en el format shapefile d'ArcGis.
Abans de fer pública aquesta informació s'ha volgut normalitzar la cartografia.
D'una banda ha calgut fer un canvi del sistema geodèsic de referència inicial ED50 a l'oficial ETRS89 i, de l'altra, s'han hagut de definir les metadades corresponents a la informació recollida en aquestes bases, d'acord amb el Pla cartogràfic de Catalunya i la Directiva INSPIRE (Infraestructure for Spatial Information in Europe).
Observació del paisatge, Mecanismes de transferència del coneixement de la recerca i la innovació
Al butlletí ens fèiem ressò de la creació de l'arxiu fotogràfic de l'Observatori del Paisatge de Catalunya, com una eina per recollir, compartir i difondre imatges dels nostres paisatges.
En aquell moment parlàvem d'un volum de 1500 fotografies mentre que actualment l'arxiu ja supera les 2300 imatges procedents tant de l'activitat pròpia de l'Observatori i d'altres institucions, com de particulars.
Ara, la novetat està en la geolocalització de totes aquestes imatges a Google maps, facilitant d'aquesta manera, la cerca.
El procediment per carregar les imatges és senzill, només cal omplir el formulari "Penja la teva foto", accessible des del menú principal de l'arxiu fotogràfic, indicant, entre d'altres dades, la localització de la fotografia, juntament amb l'autor/a, la data i les coordenades GPS en latitud i longitud del lloc.
Un cop la fotografia es validada el sistema envia un mail a l'autor/a informant que a partir d'aquell moment la imatge s'ha publicat a l'arxiu.
A més de consultar les fotografies a través del web de l'arxiu, també es pot seguir el compte d'Instagram.
Per saber-ne més: Gemma Bretcha
Observació del paisatge, Mecanismes de transferència del coneixement de la recerca i la innovació
La European Cooperation in Science and Technology (COST) és una organització de finançament per a la creació de xarxes de recerca, anomenades ACCIONS COST.
Aquestes xarxes ofereixen un espai obert per a la col·laboració entre científics d'arreu d'Europa (i més enllà) i donen així un impuls als avenços en la investigació i la innovació.
Des del 1971, COST rep finançament de la UE en els diferents programes marc de recerca i innovació, com l'Horitzó 2020.
COST te una forma de treballar "bottom-up", és a dir, els investigadors poden crear una xarxa basada en els seus propis interessos i idees de recerca enviant una proposta a la COST Open Call.
La proposta pot estar en qualsevol àmbit científic.
Les ACCIONS COST són altament interdisciplinàries i obertes, i fins i tot, és possible unir-se a accions en curs, que es perllonguen durant el període de finançament de quatre anys.
Els participants de les ACCIONS COST poden ser d'origen ben divers, des del sector privat fins els responsables polítics o la societat civil.
L'ICGC ha informat que participarà en una acció COST, concretament la COST CA18219, dedicada a la recerca per incloure les tecnologies geotèrmiques – tant superficial com profunda- en xarxes de calor i/o fred de districte (District Heating and Cooling - DHC) amb l'objectiu d'assolir la descarbonització dels sistemes de climatització en les nostres ciutats.
La geotèrmia és una energia renovable que pot actuar com a font de calefacció, refrigeració, emmagatzematge tèrmic en el subsòl, i es pot combinar perfectament mitjançant sistemes híbrids amb altres renovables elèctriques i tèrmiques (solar fotovoltaica, tèrmica solar, etc.), calor residual i altres tecnologies.
En el camp de les energies renovables l'ICGC duu a terme el projecte GeoEnergia que té l'objectiu de millorar del coneixement sobre la disponibilitat i el potencial d'aprofitament dels recursos geotèrmics a Catalunya.
L'ACCIÓ abasta activitats de treball en xarxa, intercanvi i transferència de coneixement, formació i interacció dels participants basats en estudis de cas d'ús reals per investigar i promoure solucions i fulls de ruta per tal d'augmentar el percentatge d'energia renovable a les xarxes de calefacció i refrigeració urbanes amb l'objectiu d'arribar a un mínim del 30% el 2030, i almenys el 50% el 2050.
En aquesta ACCIÓ hi participen investigadors i tècnics de més de 20 països diferents.
La funció de distribució potencial (MaxEnt) és una nova opció de cerca al Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya (BDBC).
Aquesta nova funcionalitat permet modelar la distribució geogràfica de les espècies.
L'ús de l'algorisme de màxima entropia juntament amb les dades de distribució presents en el BDBC i amb les capes climàtiques de Catalunya permet determinar la distribució potencial d'una espècie concreta a Catalunya.
A més a més, es poden obtenir les projeccions climàtiques pels anys 2020, 2050 i 2080 per a poder modelitzar la distribució probable en les condicions climàtiques futures.
El càlcul de la distribució potencial s'ha bast en MaxEnt un algorisme que implementa una distribució de màxima entropia, que va estar escrit originàriament per Steven Phillips, Miro Dudik i Rob Schapire amb el suport de AT&T Labs-reserch, a la Princeton University i el Centre per a la Biodiversitat i Conservació del Museu d'Història Natural d'Amèrica.
Determinar la distribució potencial d'una espècie concreta a Catalunya.
La primera versió de la cartografia dels hàbitats de Catalunya es va fer entre el 1989 i el 2003.
La segona versió d'aquesta cartografia va finalitzar el 2012.
Els avenços en el coneixement de la vegetació i els hàbitats, així com els canvis metodològics que s'han produït entre les dues versions, fan que la comparació entre elles no es pugui realitzar a través d'una simple superposició automàtica dels mapes i el conseqüent càlcul de la superfície de cada versió.
Desenvolupar una nova metodologia per avaluar de la manera més fidel possible els canvis reals ocorreguts en els hàbitats en aquest període de temps, mitjançant una metodologia de treball específica per tal de discernir els canvis reals del paisatge dels canvis que són conseqüència de les diferències en la metodologia utilitzada i en el criteri científic.
Temàtics de Medi Ambient i Sostenibilitat
Nova base de dades que inclou un recull de dades d'informació dels serveis dels ecosistemes i la biodiversitat i que realitza les següents funcionalitats:
a) Visualitzar les dades mitjançant infografies com una eina de comunicació actual a partir d'analitzar dades, transformar-les i convertir-les en informació comprensible, i capaç de modificar actituds sobre natura i biodiversitat.
b) Elaborar dossiers de decisors: monografies sobre diverses temàtiques per sensibilitzar vers l'impacte que l'acció humana té en la biodiversitat i alhora sobre els serveis que aquesta ens ofereix i que sigui útil per a les persones que prenen decisions.
Promoure i garantir l'accés i la posada a disposició pública de la informació ambiental i promoure la divulgació sobre la biodiversitat, el patrimoni natural i els serveis ambientals dels ecosistemes.
La comunicació pública juga un paper clau en la construcció de noves tendències, pensaments i accions, i en aquest cas la comunicació és una de les principals eines de la protecció ambiental i de la biodiversitat.
La comunicació, a més a més d'informar, pot presentar reptes i ser font d'inspiració per a diferents col·lectius.
Nova base de dades que permet generar unes eines que ens donin suport al discurs comunicatiu en relació a la biodiversitat i els serveis dels ecosistemes.
Disposar d'una nova base de dades que permeti generar infogrames a partir de dades base sobre els serveis dels ecosistemes i la biodiversitat per a la comunicació amb diferents públics.
Els Bancs de conservació (BaCos) són un mecanisme nou i fins avui formalment inexistent a Catalunya.
Els seus orígens, com en d'altres innovacions en conservació, es troben als Estats Units on, entre els anys 80 i 90 del segle XX, es creen els sistemes de bancs de mitigació de zones humides i, posteriorment, de bancs de conservació.
L'any 2003 el Servei de Vida Salvatge dels EUA (USFWS) publica la primera guia oficial sobre BaCos.
A partir d'aquí diferents països d'arreu del món comencen a aplicar el mecanisme dels BaCos.
Determinar com haurien de ser i de funcionar els bancs de conservació de Catalunya.
Mecanisme nou i fins avui formalment inexistent a Catalunya.
Definir un nou instrument de conservació.
A l'Estat espanyol el 2008 es planteja per primera vegada la creació d'un banc de conservació (banc d'hàbitats) (Rábade et al., 2008).
Posteriorment, a partir de 2011 comença a incorporar-se el concepte a nivell legal i sorgeixen els primers fòrums de debat a CONAMA (Congreso Nacional de Medio Ambiente 2012, 2014) i en cercles acadèmics interessats (Múrcia, ESTM Madrid).
A Catalunya no hi ha fins avui cap antecedent legislatiu, bibliogràfic o de debat sobre la matèria, de manera que aquest informe esdevé la primera reflexió sobre BaCos al país.
Malgrat la migradesa d'experiències i referències a Catalunya i l'Estat espanyol, els BaCos es troben en un moment de gran expansió i debat tècnic i metodològic arreu del món, vinculats al concepte paral·lel de Compensacions de Biodiversitat (Biodiversity Offsets).
El mapa dels paisatges de Catalunya ha estat un dels fruits de la finalització dels set catàlegs de paisatge que abasten el territori català.
Cada catàleg defineix unes unitats de paisatge diferenciades entre elles i que en total sumen 135, deixant palesa la notable riquesa i varietat paisatgística del nostre país, sent de les més altes del continent europeu.
Aquestes 135 unitats de paisatges no són només una descripció de diferents zones o àmbits del territori, que seria la funcionalitat prevista inicialment, sinó que s'estan convertint en les unitats mínimes de gestió, ordenació i intervenció del territori.
Així per exemple, algunes unitats s'han pres com a referents per aplicar estratègies de paisatge locals, com és el cas del Pla de paisatge de la Cerdanya, la Carta del paisatge del Lluçanès i el Pla de paisatge de Cervera..
Per facilitar l'accés al mapa dels 135 paisatges de Catalunya s'han habilitat uns enllaços al web de l'Observatori del Paisatge que permeten obtenir-lo de cinc maneres diferents:
Observació del paisatge, Paisatge.sensibilització social, Projectes paisatgístics
L'abella és un autèntic detector ecològic: és un organisme gairebé únic, el seu cos està cobert de pèls que ajuden a capturar les substàncies que entren en contacte amb ells, és sensible a molts productes tòxics i visiten tots els sectors ambientals: sòl, vegetació, aire i aigua, i emmagatzemen gran diversitat de productes en els ruscs sobre les quals realitzar les verificacions.
Per altra banda, el 84% de la producció alimentària depèn de la pol·linització duta a terme per les abelles.
Des de fa anys els ecologistes i apicultors demanen solucions per combatre la desaparició de l'insecte.
El Jardí Botànic de Barcelona, des de fa un any, disposa d'una instal·lació peculiar.
L'anomenen l'hotel per a abelles i vespes solitàries.
Es tracta d'una estructura de fusta dissenyada especialment perquè aquests insectes hi ponguin els ous.
L'objectiu final és facilitar-los la reproducció i, així, ampliar el nombre d'exemplars d'unes espècies clau per a la tasca de pol·linització.
L'abella de la mel és, de llarg, l'espècie més coneguda de la família dels himenòpters.
És per això que molta gent creu que totes les abelles viuen en ruscs i fan vida comunitària.
Res més allunyat de la realitat.
Segons explica en David Bertran, cap de col·leccions del Jardí Botànic, a l'Estat hi ha al voltant d'un miler d'espècies d'abelles que són solitàries.
Cada una d'aquestes espècies té unes característiques concretes que fan que s'alimentin de flors diferents.
És per això que és important preservar-les, pel seu paper clau en les tasques de pol·linització.
L'hotel per a abelles i vespes solitàries
El Jardí Botànic va decidir construir un hotel per a abelles i vespes solitàries inspirant-se en dissenys que ja existeixen en altres llocs d'Europa.
L'estructura disposa de seccions fetes de diversos materials i de forats de diverses mides.
L'objectiu és atraure el màxim d'espècies d'abelles i vespes solitàries possible.
Aquests insectes gasten bona part del temps de la seva vida a trobar un bon lloc per fer-hi un niu on pondre els ous.
Per facilitar aquesta tasca s'ha recreat l'hàbitat ideal per a elles.
Normalment busquen llocs amb certa rugositat, amb poca llum i que els ajudin a mantenir la temperatura corporal alta.
Les abelles i vespes no es queden pas a viure als nius, ni tampoc en aquest hotel.
Simplement hi ponen els ous i deixen aliments per a les cries.
L'hotel del Jardí Botànic aviat deixarà de ser l'únic de la ciutat.
La primavera vinent s'espera inaugurar-ne un altre al Jardí Botànic Històric, situat darrere el Museu Nacional d'Art de Catalunya.
Si amb aquestes dues estructures s'aconsegueix fer créixer el nombre d'abelles i vespes en aquestes zones, no es descarta construir més hotels en altres parcs de la ciutat.
Un món més calent, més fragant i amb un nou perfum, aquest és el futur que preveuen els científics que estudien la relació entre el canvi climàtic i les emissions de Compostos Orgànics Volàtils (COV) que produeixen les plantes.
Els COV són compostos aromàtics que emeten diverses parts de les plantes com ara fulles i flors, per tal de comunicar-se entre elles i amb altres éssers vius (depredadors, pol·linitzadors, etc).
Investigadors del CREAF, del CSIC i de l' Institute of Agricultural and Environmental Sciences d'Estònia comproven que a mesura que puja la temperatura del planeta, les flors cada cop són més fragants.
Aquest augment, a més, provoca canvis en les composicions dels aromes florals cosa que podria confondre els pol·linitzadors de les flors, especialment aquells especialistes que basen les seves visites en preferències olfactives innates.
Aquestes dades surten de l'estudi liderat pel CREAF i publicat recentment en la revista Global Change Biology i deixa palès que en un món més calorós les plantes emetrien més COV que varien segons l'espècie i el moment de l'any.
Un exemple: s'ha observat que les flors de les plantes de l'alzina, que ara fan poca olor –ja que no necessiten atraure pol·linitzadors- serien aquelles que augmentarien la fragància en major grau.
L'augment d'1o C de temperatura podria provocar que les flors emetessin, depenent de l'espècie, fins a 1,4 vegades més COV i, en un escenari extrem amb 5o C més de temperatura, les emissions podrien multiplicar-se per 9,1.
També pot canviar la composició relativa de les fragàncies: la botja d'escombres o la ginesta emetrien COV nous que canviarien la seva fragància i que el bruc d'hivern, el lletsó fi o la dodonea emetrien en més quantitat alguns compostos aromàtics específics com el limonè o l'eucaliptol.
Seran capaços els pol·linitzadors d'aprendre el nou llenguatge químic de les flors?
Hi ha pol·linitzadors que es refien en major grau de l'aprenentatge constant de les fragàncies de les flors del seu entorn, mentre que altres es basen en preferències innates.
Per tant, s'espera que alguns pol·linitzadors puguin adaptar-se i respondre de forma més dinàmica que altres als canvis en la composició química de les olors.
Al blog del CREAF podeu trobar l'enllaç a l'article sencer.
Redactat per: CREAF i Marga Torre.
Tendències de la biodiversitat a Catalunya
La Direcció General de Polítiques Ambientals, amb la col·laboració de la Universitat de Barcelona (UB) i la Institució Catalana d'Història Natural (ICHN), ha organitzat les IIIs Jornades de Prospecció Biològica de Catalunya, els dies 28, 29 i 30 d'abril de 2016 a l'Espai Natural Protegit dels Secans de Mas de Melons – Alfés.
L'objectiu concret de les Jornades era recopilar el màxim nombre de citacions biològiques en aquest àmbit territorial i alhora incrementar el coneixement global de la diversitat biològica del país.
Les jornades han comptat amb la participació d'unes 115 persones, entre experts en prospecció, entitats ambientals, professionals del sector i personal tècnic i directiu del Departament de Territori i Sostenibilitat.
Les dades provisionals de la prospecció són molt bones, comptant que per a molts grups taxonòmics no hi havia cites introduïdes al Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya, BDBC.
S'han inventariat 820 espècies i hi ha 277 cites documentades noves en l'àmbit.
Aquests són els resultats provisionals doncs encara s'ha de fer el recompte detallat d'alguns grups taxonòmics així com la determinació per part d'alguns especialistes.
A més a més, al llarg de les jornades s'han pogut constatar els valors naturals i la interessant biodiversitat d'aquest espai protegit malgrat l'aparent uniformitat del paisatge, i més enllà de la coneguda presència d'ocells estepàrics.
Ambients interessants són les diverses basses temporals, els marges de pedra seca i els reductes de vegetació arbustiva, entre d'altres.
Dissabte al matí es va realitzar una sortida naturalista amb la participació d'alguns especialistes de les Jornades de Prospecció.
Assistents a les IIIs Jornades Prospecció Biològica
Paisatges dels secans Mas de Melons-Alfés
Sortida Naturalista de dissabte
Per saber-ne més: Pilar Vendrell
Evolució de la biodiversitat a Catalunya
Coordinació de l'activitat: DGC (Direcció General de Carreteres)
L'estudi analitza i caracteritza la sinistralitat causada per accidents amb animals a Catalunya així com els costos unitaris i globals d'aquests accidents al llarg de la xarxa de carreteres de la Generalitat de Catalunya segons les bases de dades d'accidents.
Per prioritzar actuacions, aquesta anàlisi defineix i localitza els trams de concentració d'accidents amb ungulats (TCAU) de la xarxa de carreteres, és a dir, aquells trams on es produeixen un nombre estadísticament superior d'accidents amb ungulats.
Amb aquests resultats es defineix un catàleg de mesures per evitar els accidents.
També es presenta un pla de millora de la seguretat viària, mesures de seguiment i d'avaluació.
Es preveu que l'heterogeneïtat en les bases de dades de les que prové la informació requereixen un tractament especial i una anàlisi acurada.
Els accidents provocats per animals constitueixen una petita porció (1,2%) del total d'accidents amb víctimes que es produeixen a Catalunya.
No obstant això, el fort augment que estan experimentant en els darrers anys, la notable inversió de recursos que implica la gestió del conflicte i les peculiaritats que tenen aquest tipus d'accidents justifiquen la necessitat d'un estudi detallat que ha elaborat la Direcció Generalde Carreteres durant el període 2007-2011.
Aquesta Direcció també ha comptat amb la col·laboració del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, el Servei Català de Trànsit, Mossos d'Esquadra i Infraestructures.cat.
Així doncs, gran part dels accidents estan causats per ungulats (entre els quals, el senglar és el més freqüent) i per gossos.
El cost mitjà d'un accident amb animals implicats és d'uns 10.000 €/accident mentre que el cost total global d'aquesta sinistralitat a les carreteres de la Generalitat representa 11,7 M€.
La majoria dels accidents amb animals implicats són sense víctimes (92%), i només en un 0,4% són accidents mortals i/o greus.
Durant el quinquenni 2007-2011 s'han enregistrat 21 accidents amb víctimes mortals i/o greus.
D'acord amb l'estudi s'han identificat un total de 143 trams de concentració d'accidents amb ungulats (TCAU) i s'han fet una sèrie de propostes de mesures per reduir el nombre d'accidents.
Aquestes mesures s'integren en el Pla de millora de la seguretat viària als TCAU i preveuen tant l'aplicació de noves actuacions com el manteniment o reforç de les ja instal·lades.
El Catàleg de mesures per reduir la sinistralitat en trams de concentració d'accidents amb ungulats completa l'estudi, així com també les actuacions de seguiment de l'evolució de l'accidentalitat amb animals, la qual cosa permetrà l'avaluació de l'efectivitat de les mesures aplicades.