Els infants poden rebre una dosi de radiació més gran de la necessària si es fan servir els mateixos procediments que per a adults.
És necessari que els serveis de diagnòstic per la imatge disposin de protocols optimitzats per a pediatria, per grups d'edat i a partir dels protocols pediàtrics que cada fabricant inclou en els equipaments radiològics.
En els darrers anys, l'ús de les exploracions radiològiques diagnòstiques ha experimentat un increment, fet que ha contribuït a un augment de la dosi de radiació rebuda pel pacient.
Això té una rellevància especial en el cas dels pacients pediàtrics ja que són més sensibles a la radiació i tenen una expectativa de vida més llarga i, per tant, per manifestar possibles danys derivats de l'exposició a la radiació.
El Departament de Salut, a l'any 2012 va crear el Grup de Treball de Prevenció de Radiacions Ionitzants Innecessàries en Edat Pediàtrica, amb l'objectiu d'impulsar la cultura de la Seguretat dels Pacients entre prescriptors i professionals sanitaris que treballen amb equips radiològics.
Aquest Grup de Treball està format per professionals experts en el camp del diagnòstic per la imatge (radiòlegs, radiofísics i tècnics en radiologia), de la pediatria i de la seguretat dels pacients, així com per representants de l'Associació Catalana de Radiologia Mèdica i de la Societat Catalana de Radiologia i Diagnòstic per la Imatge.
El Grup de Treball ha publicat recentment el document Criteris de remissió de pacients en edat pediàtrica als serveis de diagnòstic per la imatge: patologies del cap i del sistema nerviós central amb l'objectiu de millorar la indicació i la justificació de les proves de diagnòstic per la imatge d'aquestes patologies en la població pediàtrica i disminuir les radiacions ionitzants innecessàries.
Les proves diagnòstiques per la imatge són útils quan el resultat (positiu o negatiu) contribueix a modificar la conducta diagnosticoterapèutica del metge o a confirmar el diagnòstic mèdic.
Moltes proves radiològiques no compleixen aquest propòsit i poden exposar innecessàriament els pacients a la radiació.
Algunes de les principals causes del mal ús poden ser:
Els criteris de remissió van adreçats a tots els professionals sanitaris amb capacitat de prescriure proves de diagnòstic per la imatge a nens i també a radiòlegs i tècnics en radiologia.
S'han elaborat amb la finalitat que serveixin de guia en la remissió dels pacients i per elegir la prova que millor respongui a la consulta que es planteja, valorant sempre el risc de la radiació ionitzant.
El ventall de proves disponibles de diagnòstic per la imatge és molt gran i cal que els diferents professionals sanitaris que les sol·licitin les determinin en col·laboració amb els especialistes de radiologia.
Per a dur a terme el document, s'ha realitzat una revisió bibliogràfica de l'evidència científica disponible en relació amb la indicació de les proves de diagnòstic per la imatge de patologies del cap i del sistema nerviós central en edat pediàtrica.
A partir dels documents seleccionats, s'han elaborat taules per a cada patologia amb les variables següents:
Els autors conclouen que és necessari que cada servei de diagnòstic per la imatge disposi de protocols optimitzats (mAs, kV, Pitch) per a pediatria, per grups d'edat i a partir dels protocols pediàtrics que cada fabricant inclou en els equipaments radiològics, especialment en la tomografia computada.
És difícil establir uns protocols que serveixin per a tots els equips; per tant, és necessari que l'operador conegui les característiques de l'equip que utilitza.
Sempre s'ha d'utilitzar la menor dosi possible mantenint una adequada qualitat diagnòstica.
A la guia Criteris de remissió dels pacients en edat pediàtrica als serveis de diagnòstic per la imatge es poden trobar taules adreçades específicament a les patologies del cap i del sistema nerviós central.