La custòdia i la conservació de les peces de convicció que els jutges instructors han d'intervenir i retenir en conèixer de fets de caràcter delictiu plantegen problemes de summa gravetat, derivats del gran nombre d'aquestes peces que actualment hi ha ocupades en els diferents òrgans jurisdiccionals, cosa que obliga, per evitar-ne la destrucció, a disposar de locals adequats no sempre a disposició de l'organisme judicial competent.
Això fa aconsellar, en principi, la creació de dipòsits judicials únics a Madrid i Barcelona, sens perjudici de l'establiment ulterior en altres capitals.
L'aplicació de les normes vigents en la matèria, constituïdes pels articles 334 al 338, 620, 622, 626, 629, 631, 634, 635, 654, 688, 822 i 884 de la Llei d'enjudiciament criminal, Ordre de 10 de desembre de 1933 i Reglament d'armes i explosius de 27 de desembre de 1944, entre d'altres, n'ha posat de manifest la insuficiència davant la quantitat enorme d'objectes intervinguts de procedència desconeguda, o que, tot i conèixer-ne la procedència, no van ser reclamats en cap moment pels seus propietaris legítims.
Això fa necessari, sense derogar aquestes normes, dictar una disposició legal complementària encaminada a donar una solució oportuna als problemes esmentats i aconseguir, d'una banda, l'aprofitament de moltes d'aquestes peces i, de l'altra, evitar-ne el deteriorament o la desaparició total innegablement presumibles amb el transcurs del temps.
En virtut d'això, a proposta del Ministeri de Justícia i prèvia deliberació del Consell de Ministres en la reunió del dia 15 d'octubre de 1976,
En els deganats dels jutjats de primera instància i els d'instrucció de Madrid i Barcelona, s'ha d'organitzar un dipòsit judicial amb la finalitat de conservar, de manera unificada, els objectes intervinguts en causes criminals i els efectes del delicte de tots els jutjats de la capital, el qual s'ha de dotar del personal auxiliar suficient.
Els diferents jutjats d'instrucció de les capitals esmentades han de remetre tots els objectes indicats a aquest dipòsit judicial, de l'oficina del qual han de rebre el resguard corresponent per unir-lo a les actuacions.
Es faculta el Ministeri de Justícia, quan les circumstàncies ho facin necessari o convenient, per crear dipòsits judicials en altres capitals de província.
La conservació i la destinació dels objectes que, en compliment del que disposen els articles 334 i 338 de la Llei d'enjudiciament criminal, hagin estat intervinguts pels jutges d'instrucció en les causes sotmeses al seu coneixement, així com els efectes dels delictes que hagin estat posats a la seva disposició, s'han de regir per les normes que s'expressen a continuació:
Els efectes del delicte es poden dipositar, amb caràcter provisional, en poder del seu propietari, si és conegut, amb observança per part d'aquest de les obligacions que estableixen el Codi civil i la Llei d'enjudiciament civil per al segrest judicial.
Els que no han estat dipositats i els intervinguts s'han de custodiar als dipòsits judicials que organitza aquest Reial decret.
Una vegada conclòs el procediment a què estiguin afectes els objectes a què es refereix el número anterior, se'ls ha de donar la destinació que s'hagi determinat en la sentència o el que assenyali la llei.
Els objectes i els efectes ocupats al delinqüent, que siguin de la seva propietat, diferents d'aquells que expressen els apartats a i b de la regla següent, poden ser objecte d'embargament durant el procediment per cobrir amb el seu import les responsabilitats pecuniàries derivades de la causa.
Quan no hi hagi una norma legal que imposi una destinació determinada, ni la sentència tampoc no n'hagi disposat res, s'han d'observar les regles següents:
a ) Les peces de convicció consistents en armes blanques, objectes contundents, rossinyols, claus falses i altres objectes semblants, han de passar al Museu Criminal si tenen interès criminològic; altrament, s'han d'inutilitzar.
b ) Les armes de foc i els objectes de comerç il·lícit que hagin estat intervinguts, siguin propietat del delinqüent o d'un tercer, han de rebre la destinació que determinin els reglaments respectius, segons la seva naturalesa.
c ) Els altres objectes, sens perjudici del que estableix la regla 3a, s'han de tornar al propietari.
Si aquest no és conegut, se n'ignora el parador o no compareix per fer-se'n càrrec després de ser citat a aquest efecte, s'ha de procedir en la forma que prescriu l'article 4.
A les peces de convicció i els efectes del delicte que, per disposició legal, s'hagin de conservar en un dipòsit tot i el sobreseïment de la causa o la declaració de rebel·lia, se'ls ha de donar la destinació que correspongui de conformitat amb el que estableixen les normes 2a i 4a de l'article 2 d'aquest Reial decret, una vegada transcorregut el termini previngut per a l'expurgació de les causes criminals.
Els objectes de comerç lícit que no tinguin un propietari conegut i els que, tot i tenir-ne un, no hagin estat retirats pels seus propietaris prèviament citats amb aquesta finalitat, han de ser venuts en subhasta pública una vegada transcorreguts dos i tres anys, respectivament, a comptar de la data de l'ocupació o de la crida a l'interessat.
L'import de la venda s'ha d'ingressar en el Tresor, amb la deducció prèvia de les costes judicials, si escau, llevat que manquin de valor; en aquest cas, una vegada se n'hagi acreditat la inutilitat i oït el Ministeri Fiscal, s'han de destruir.
Quan els objectes o els articles ocupats o intervinguts siguin peribles o dels que pateixin una depreciació notable pel transcurs del temps, el jutge o el tribunal que conegui de la causa, una vegada oït el Ministeri Fiscal, pot ordenar-ne la venda en subhasta pública i ingressarne el preu a la Caixa General de Dipòsits com a resultat del que en definitiva s'acordi en la sentència.
El Ministeri de Justícia ha de dictar les normes que calguin per al desenvolupament i el compliment de tot el que aquest Reial decret disposa, i el d'Hisenda ha d'habilitar els crèdits necessaris per a la posada en funcionament dels dipòsits judicials de peces de convicció que es creen.
Les normes d'aquest Reial decret s'han d'aplicar als efectes i els objectes actualment dipositats o intervinguts en els diferents jutjats, i se'ls ha donar la destinació que correspongui si han transcorregut els terminis assenyalats en els diferents supòsits.