projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'OMS deixarà de considerar la transexualitat un trastorn, però l'anomenarà "incongruència de gènere"
La plataforma Trans*Forma reclama un nou model d'atenció per al col·lectiu trans
Dos anys de la Llei LGTBI a Catalunya
La transsexualitat no és una patologia
Catalunya, pionera a garantir els drets LGTB
Avenços, retrocessos i memòria LGTBI
Els departaments de Salut i Treball, Afers Socials i Famílies signen un protocol que facilita el canvi de nom a les targetes sanitàries de les persones transsexuals
Salut presenta un nou model d'atenció que deixa de considerar la transsexualitat una malaltia
El Consell Interuniversitari de Catalunya aprova un protocol pioner a l'Estat per a la no discriminació de persones transgènere, intersexuals i transsexuals
La Direcció General d'Igualtat també tramita el certificat 'Faig constar' que els DNI/NIE/Passaport/Llibre de família, correspon a la meva targeta sanitària.
Aquest document serveix per demostrar el nom sentit quan alguna persona l'ha de comprovar amb el DNI (cas de la t-16 i altres targetes que estan en tramitació).
La Direcció General d'Igualtat, a través de la Comissió Interdepartamental LGBTI, està establint protocols i instruccions amb altres Departaments per facilitar el nom sentit de les persones trans* a documents i identificacions, mentre la persona no pugui tramitar el canvi del nom del DNI.
La targeta sanitària amb el nom sentit de persones trans* majors i menors d'edat es tramita a qualsevol servei de la Xarxa de serveis d'atenció integral LGBTI.
Els SAIS també tramiten el certificat "faig constar" que certifica que els DNI/NIE/Passaport/Llibre de família, correspon a la targeta sanitària de la persona trans*.
Aquest document serveix per demostrar la veracitat del nom sentit quan la persona l'ha de comprovar amb el DNI (cas de la t-16 i altres targetes que estan en tramitació).
Fins als anys vuitanta, quan la Llei de perillositat i rehabilitació social va ser derogada, l'homosexualitat apareixia als mitjans de comunicació vinculada a persones delinqüents, malaltes i autores de pecats "contra natura".
Aleshores va arribar la pandèmia de la sida, que va afegir un estigma més: l'homosexualitat en els homes "contagiava" i els homosexuals esdevenien uns "empestats".
El desconeixement amb què els mitjans de comunicació van tractar el tema de la sida va motivar la creació a Barcelona d'una comissió ciutadana per elaborar informacions rigoroses que els mitjans de comunicació poguessin consultar abans d'emetre una notícia.
Actualment, gais, lesbianes i transsexuals apareixen en algunes sèries de televisió, i tant a la televisió com a la ràdio es comença a parlar d'homosexualitat d'una manera rigorosa.
Tanmateix, els mitjans de comunicació no sempre recullen molts dels actes públics que fan les entitats de Catalunya, i quan tenen ressò, sovint queden reduïdes a l'anècdota i al folklore.
Cal, per tant, garantir el rigor de les informacions amb la intenció de fer pedagogia social i evitar estereotips.
D'altra banda, en la publicitat sovint també s'han utilitzat tòpics heterosexistes que han contribuït a promocionar la funció que l'heterosexisme atribueix a homes i dones.
A més a més, en el món publicitari, l'homosexualitat i la transsexualitat no hi surten representades si no és com a quelcom anecdòtic i, generalment, estereotipat i assimilat al model heterosexual.
El Pla interdepartamental per a la no discriminació de les persones homosexuals i transsexuals proposa:
Campanya per promoure la igualtat de drets de les persones LGTB (per què no?)
El Departament ha impulsat des de novembre de 2009 fins desembre de 2011 aquesta campanya per promoure la igualtat de drets de les persones.
L'hegemonia de l'heterosexisme ha estat el fil conductor en la transmissió de valors del sistema educatiu.
En el model social i educatiu que hem heretat no s'han proporcionat registres positius sobre l'homosexualitat, la transsexualitat o la bisexualitat, i generació rere generació, infants, adolescents i joves han mantingut estigmes i prejudicis al voltant d'aquestes orientacions sexuals.
El treball que cal fer en l'àmbit educatiu requereix la implicació de la tota la comunitat educativa; haurà de ser per a tothom i no es pot entendre com una tasca paternalista que només actua sobre alguns i algunes alumnes, només per empatia o per solidaritat.
Cal eliminar el risc d'aïllament que pot sentir l'alumnat i donar suport al professorat.
D'altra banda, els llibres de text (des primària fins a la universitat) han d'incloure la diversitat afectivo-sexual i familiar, i no limitar-se a reproducció i sexualitat.
Així mateix, sovint moltes figures històriques gais i lesbianes destacades en diverses disciplines són ignorades.
En l'àmbit educatiu, el Pla interdepartamental per a la no discriminació de les persones homosexuals i transsexuals proposa:
Proposta a) Desenvolupar i enfortir les capacitats afectives dels alumnes en tots els àmbits de la personalitat i en la manera de relacionar-se amb els altres.
Proposta b) Treballar en l'alumnat el rebuig a la violència, als prejudicis de qualsevol mena i als estereotips sexistes.
Proposta c) Treballar per la no discriminació de cap persona del centre educatiu per raó de la seva condició.
Proposta d) Mantenir un fons amb recursos didàctics sobre homosexualitat i transsexualitat, així com de la pluralitat de models familiars.
Mesures per detectar l'assetjament en l'àmbit escolar
Pla de convivència a les escoles
Tot i que el concepte de salut s'ha revisat en diverses ocasions en els darrers cinquanta anys, encara queden molts aspectes que cal examinar.
Actualment, es creu que l'absència de malaltia no només vol dir que la salut sigui l'òptima, sinó que també s'hagi assolit un benestar físic, psíquic i social.
En aquest sentit, hi ha factors que poden fer viure una malaltia amb més intensitat, com l'homofòbia o l'hostilitat en el tracte.
Aquesta situació es fa més palesa durant l'etapa de la infància i l'adolescència, en què la manca de recursos, d'habilitats socials o de referents positius poden conduir la persona a l'aïllament.
D'altra banda, els gais i les lesbianes moltes vegades tenen dificultats per parlar obertament d'intimitats del seu cos amb els professionals de la salut per por del rebuig.
Aquesta situació s'agreuja quan parlem de l'atenció sanitària als homes i les dones transsexuals, que tenen unes necessitats força específiques.
En l'àmbit de la salut, el Pla interdepartamental per a la no discriminació de les persones homosexuals i transsexuals preveu:
Impuls de campanyes contra la sida
La Generalitat ha endegat diverses campanyes per combatre l'estigma i la discriminació de les persones amb sida.
D'altra banda, el Programa per a la prevenció i l'assistència de la sida del Departament de Salut col·labora cada any en la celebració del Dia Mundial de la sida.
Primera unitat de Transsexualitat
L'Hospital Clínic de Barcelona disposa des del 2005 d'una unitat especialitzada en la transsexualitat.
Pla d'acció enfront del VIH-SIDA 2010-2013
L'heterosexisme, l'homofòbia i la transfòbia encara són presents en el nostre model de relacions laborals.
Tot i que s'han incorporat millores a alguns convenis col·lectius, a meses sectorials de la funció pública i a altres regulacions, cal arbitrar mesures per posar fi a discriminacions laborals encobertes que sovint afecten lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals.
Tot i que en aquests últims anys els agents socials i econòmics han fet una gran tasca en defensa dels drets laborals, la divisió sexual del treball i la interpretació discriminatòria dels gèneres segueixen sent la pauta que regula moltes de les relacions laborals.
La discriminació més cruel la pateixen homes i dones transsexuals que, en una situació de vulnerabilitat, poden arribar a situacions d'exclusió social.
En l'àmbit laboral, el Pla interdepartamental per a la no discriminació de les persones homosexuals i transsexuals inclou:
Promoure un marc de relacions laborals laboral que contempli la no discriminació per raó d'orientació sexual, identitat sexual, identitat de gènere i/o diversitat familiar.
Establir i garantir mecanismes de coneixement de la normativa no discriminatòria.
Incidir de manera especial al conjunt de sectors empresarials, organitzacions sindicals i treballadors/es.
Promoure i incentivar la igualtat de contractació per a les persones transsexuals.
Fomentar el diàleg amb les entitats empresarials en el sector LGTB per tal d'analitzar la possibilitat de creació dels entorns favorables al desenvolupament empresarial i al desenvolupament turístic de Catalunya en l'àmbit LGBT.
Recull de dades sobre la discriminació per raó d'orientació sexual a la feina
La Primera Enquesta sobre condicions de treball de Catalunya, realitzada el 2007, va recollir dades sobre la discriminació per raó d'orientació sexual a la feina.
Sentència per un acomiadament improcedent
El març del 2007, el Departament es va mostrar satisfet per la sentència que considerava improcedent l'acomiadament de la transsexual Gina Serra a causa de la seva identitat sexual.
Compromís del Parlament de vetllar per la igualtat laboral
Amb la Resolució 446/VII, sobre la igualtat laboral i professional de les minories sexuals a Catalunya, el Parlament va assumir el juliol de 2006 l'objectiu d'aconseguir entorns de treball lliures de qualsevol tipus de discriminació i assetjament per raó de l'orientació sexual, en tots els sectors d'activitat laboral.
Protocol d'actuació per tractar la discriminació LGBTI en l'àmbit de l'execució de les accions formatives subvencionades pel Consorci per a la Formació Contínua de Catalunya
La Generalitat de Catalunya ha elaborat un protocol que dona compliment a la Llei 11/2014, del 10 d'octubre, per a garantir els drets de lesbianes, gais, bisexuals, transgèneres i intersexuals i per a erradicar l'homofòbia, la bifòbia i la transfòbia.
La Direcció General d'Atenció a la Infància i l'Adolescència (DGAIA) és l'òrgan encarregat de les polítiques d'infància i adolescència de Catalunya.
Entre les funcions de la DGAIA estan les de promoure i coordinar polítiques proactives i de foment de la convivència, de la tolerància i de la integració sociolaboral, així com del respecte als drets de la infància, per tal que els infants i adolescents assoleixin el millor grau de benestar i desenvolupament possibles en el seu procés de consolidació de l'autonomia personal.
Així mateix, les principals línies d'actuació són:
Més informació sobre la Direcció General d'Atenció a la Infància i l'Adolescència.
Per dur a terme aquestes funcions, la DGAIA disposa de diverses unitats o àrees:
Els serveis bàsics d'atenció social primària constitueixen el punt d'accés immediat al primer nivell del sistema català de serveis socials, el més proper als usuaris i usuàries i als àmbits familiar i social.
Aquests serveis es presten mitjançant equips multiprofessionals.
N'hi ha a les seus del districte, municipi o comarca on estiguin empadronats, i atenen en primera instància les persones i els col·lectius més desafavorits o amb risc d'exclusió social.
Inclouen diverses actuacions i recursos per prevenir la marginació i promoure la integració d'aquelles persones o famílies que, per raó de dificultats econòmiques, de manca d'autonomia personal, de disminucions o de marginació social, necessiten l'ajut i la protecció social.
En el Pla d'acció per a la inclusió i la cohesió social a Catalunya 2010-2013, aprovat per l'Acord del Govern GOV-152-2010, es definia que, any a any, s'aniria concretant un pla anual d'accions que tingués en compte la conjuntura economicosocial del moment i les necessitats socials més urgents fruit de la crisi actual.
Aquest pla anual d'accions es concreta, doncs, en el Document de propostes per a la lluita contra la pobresa i per a la inclusió social a Catalunya.
El Pla d'acció per a la inclusió i la cohesió social a Catalunya 2010-2013 tenia l'objectiu de desenvolupar les noves directrius europees i els objectius estratègics de la política d'inclusió estatal del Plan nacional de acción para la inclusión social.
El Pla per a la inclusió i la cohesió social a Catalunya 2006-2009, es va estructurar en vuit línies estratègiques d'actuació corresponents als diferents àmbits en què poden emergir factors d'exclusió social de naturalesa diversa:
En el marc d'aquest Pla 2006-2009, en l'àmbit territorial, cal esmentar l'inici del desenvolupament dels plans locals d'inclusió social.
Les accions que van donar lloc a l'elaboració dels primers plans de lluita contra la pobresa arrenquen els anys noranta, quan s'inicia el Programa interdepartamental de la renda mínima d'inserció (PIRMI), que intenta, a través d'un itinerari personal que engloba tota la família, la inserció laboral i l'autonomia de les persones.
El 1992 el Parlament de Catalunya decreta l'elaboració del Pla integral de lluita contra la pobresa i l'exclusió social, que es va aprovar el 1995.
L'any 2003 es va crear la Comissió Rectora del Pla d'acció per a la inclusió social a Catalunya (Decret 61/2003, de 20 de febrer), que té l'encàrrec de reconvertir el Pla de 1995.
En el marc europeu, la Comissió Europea considera que una persona o família està en situació de pobresa quan es troba en una situació de clar desavantatge econòmic i social respecte a la resta de persones del seu entorn.
Aquesta concepció posa en relleu la dimensió relativa de la pobresa, i els ingressos del conjunt de la població i la seva distribució són els que estableixen el llindar per sota del qual una persona o una llar és considerada en risc de pobresa.
Per tant, quan es parla del llindar de risc de pobresa, es parteix de la base que la població en risc és tota aquella la renda de la qual cau per sota del que pot ser considerat un nivell de vida mitjà en la societat on resideix.
La taxa de risc de pobresa representa el percentatge de la població que queda per sota d'aquest llindar 1.
Tal com hem vist, la taxa de risc de pobresa fa referència a la pobresa només en termes monetaris.
Per oferir una visió multidimensional de la pobresa, s'utilitza la taxa de risc de pobresa o exclusió social ( At-risk-of poverty or exclusion, AROPE ).
Aquest indicador intenta anar més enllà de la visió estrictament monetària que ofereix la taxa de risc de pobresa, i recull tres factors distints:
La suma ponderada d'aquests tres factors dóna lloc a aquest indicador de pobresa compost.
La taxa AROPE és un indicador relativament nou, emprat per al compliment de la cohesió social inclòs dins els objectius de l' Europa 2020.
La Generalitat de Catalunya, juntament amb les entitats principals que gestionen la distribució solidària d'aliments i altres agents del sector alimentari, està duent a terme un projecte de distribució gratuïta d'aliments per atendre els col·lectius més desafavorits.
El present projecte pretén pal·liar situacions d'urgència social en matèria d'alimentació i, alhora, prevenir situacions de discriminació i exclusió socials de persones amb problemes econòmics i/o socials.
En l'àmbit d'aquest projecte, s'ha constituït la Taula de Distribució Solidària d'Aliments que ha de permetre un treball de coordinació i col·laboració entre tots els agents implicats.
El treball en xarxa d'Administració –autonòmica i local–, entitats i agents socials, permetrà més eficiència i cobertura de les necessitats.
Amb l'objectiu de combatre els efectes de la crisi en el benestar de les persones i lluitar contra l'augment de la pobresa, el Govern de la Generalitat de Catalunya impulsa aquest Pla d'acció de lluita contra la pobresa i per a la inclusió social a Catalunya 2015-2016.
Els processos profunds de canvi social i la crisi econòmica dels darrers anys han modificat definitivament els perfils i els límits de la vulnerabilitat i l'exclusió social, alhora que han posat de manifest les situacions d'exclusió i de desigualtat que viuen moltes persones.
Davant el risc d'una societat més polaritzada i dual, el govern de la Generalitat respon a les necessitats que es manifesten a la nostra societat sent conscient de la complexitat del fenomen de la pobresa, entès com un problema que cal abordar amb mesures que cerquin l'equilibri entre les estratègies de caràcter pal·liatiu i les estructurals, amb intervencions transversals, i, sobretot, amb actuacions coordinades amb la resta d'agents implicats, especialment el món local i les entitats del tercer sector social.
Les causes de la pobresa son múltiples i complexes, i per tal d'abordar-les adequadament cal reorientar les polítiques públiques, tradicionalment segmentades des d'un punt de vista temàtic i sectorial, cap a un enfocament molt més transversal que pot afectar a diferents àmbits d'actuació com els serveis socials, l'ocupació, l'ensenyament, l'habitatge, la salut o la justícia i que posa la persona en el centre d'atenció.
En aquest context, i en el marc de la planificació estratègica de l'acció de govern, el disseny i desenvolupament d'un instrument com el Pla d'acció per a la lluita contra la pobresa i per a la inclusió social a Catalunya 2015-2016 esdevé necessari per integrar, articular, implementar i avaluar el conjunt de polítiques públiques orientades a combatre la pobresa i l'exclusió social a Catalunya.
D'altra banda, l'Estratègia Europa 2020, aprovada l'any 2010, es configura com l'estratègia de creixement dela Unió Europeala finalitat de la qual és crear les condicions propícies per a un tipus de creixement més intel·ligent, sostenible i integrador, orientat a reforçar l'ocupació, la cohesió social i territorial.
En aquest sentit, ha fixat cinc objectius clau quela UEha d'assolir al final de la dècada en àmbits com l'ocupació, l'educació i la integració social i la reducció de la pobresa.
En coherència amb l'estratègia de l'Europa 2020 i amb la voluntat de respondre a la dimensió multifactorial de la pobresa i l'exclusió social així com a les singularitats que aquest fenomen presenta a Catalunya, el pla s'articula al voltant dels següents eixos que estructuren la rellevància estratègica del pla:
Eix prioritari: Pobresa i inclusió social en la infància i l'adolescència.
Eix general 1: Cobertura de les necessitats bàsiques.
Eix general 4: Àmbit relacional i comunitari.
El fons s'emmarca dins dels Fons de política de cohesió de la UE i té com a objectiu millorar la cohesió social a la Unió i contribuir a combatre la pobresa i l'exclusió social en línia amb l'Estratègia Europa 2020.
La proposta estableix que s'ha de garantir la complementarietat amb el Fons social europeu (FSE), atès que aquest és l'instrument principal per a l'ocupabilitat, la lluita contra la pobresa i el foment de la inclusió social a la UE.
El fons es destinarà a finançar els programes dels estats membres (EM) per subministrar aliments a les persones més necessitades, així com roba i béns essencials a les persones sense llar i als infants que pateixen privacions materials.
Igualment, podrà finançar mesures d'acompanyament que complementin el subministrament d'aliments i béns.
La Comissió ha establert una gran flexibilitat perquè els EM planifiquin i subministrin l'assistència d'acord amb els programes operatius.
En aquest sentit, els estats han d'especificar els criteris per determinar les persones destinatàries finals i quin tipus de privació material abordaran, opció que els permetrà orientar millor les seves intervencions a les seves necessitats.
Finalment, doncs, el pressupost per al període 2014-2020 és de 2.500 milions d'euros (360 milions d'euros anuals).
La Delegació davant la UE dóna suport al Departament de Treball, Afers Socials i Famílies en el seguiment de l'evolució de la proposta legislativa del fons i en les possibles qüestions o dubtes o bé en les possibilitats d'intercedir en relació amb el seu contingut.
La Comissió Europea va elaborar, l'octubre de 2012, una proposta de reglament que crea un fons nou per ajudar les persones més necessitades de la Unió Europea (UE) per al període 2014-2020, d'acord amb el proper Marc financer plurianual (MFP).
Aquest fons substitueix el programa de distribució d'aliments per a les persones més necessitades (ús dels excedents agrícoles) que va finalitzar el desembre de 2013.
Grup de treball que té el principal objectiu de conèixer els punts actuals de distribució d'aliments, els circuits i els agents que hi intervenen.
La finalitat del grup és elaborar un model de servei de distribució directa d'aliments de la Xarxa pública de serveis socials de Catalunya, coordinar projectes i accions de distribució gratuïta d'aliments i promoure la creació de xarxes (centres de distribució).
També cal garantir la seguretat dels aliments, des que es recapten per a la seva donació fins que els consumeix l'usuari de les entitats socials.
La Generalitat està portant a terme reunions amb els membres de la Taula per elaborar un model de servei que proporcioni aliments, gratuïtament i de forma temporal, a persones i famílies en situació de pobresa o en risc d'exclusió social.
És requisit indispensable que aquestes persones siguin derivades pels serveis socials bàsics o per aquelles entitats socials en què l'ens local pugui delegar aquesta tasca.
Actualment, aquests serveis de distribució gratuïta d'aliments es presten des d'entitats socials públiques o privades sense afany de lucre i col·laboradores (receptores) dels bancs dels aliments i de la Creu Roja.
Per poder prestar qualsevol servei social a Catalunya, d'acord amb la legislació vigent, és imprescindible i obligatori estar inscrit en el Registre d'Entitats, Serveis i Establiments Socials (RESES) i complir les condicions de qualitat i garantia i els altres requisits que estableix la normativa reguladora dels serveis socials a Catalunya.
Un requisit previ a la sol·licitud d'inscripció al RESES és el fet d'acreditar el treball col·laboratiu amb els serveis socials bàsics del seu municipi o comarca, mitjançant un protocol de coordinació i derivació de casos.
En el marc de les actuacions de coordinació i col·laboració tècnica entre el Departament de Benestar Social i Família i la Diputació de Barcelona, aquesta darrera ha dut a terme un estudi sobre els serveis d'alimentació i d'allotjament d'urgència, competència dels ens locals.
En compliment del que estableix la Moció 61/IX del Parlament de Catalunya, so­bre les accions per lluitar contra la pobresa, el juliol del 2013 es crea la Taula de Distribució Solidària d'Aliments.
La Taula està liderada per la Generalitat i està formada per les entitats següents:
A partir de la Taula de Distribució Solidària d'Aliments s'han creat tres grups de treball: Distribució d'aliments, Captació d'aliments i Fons de la Unió Europea.
La Renda garantida de ciutadania (RGC) neix per garantir que tots els ciutadans de Catalunya puguin fer-se càrrec de les despeses essencials per al manteniment propi o de les persones que integren la unitat familiar o de convivència.
Per garantir aquest dret a les persones beneficiàries de pensions, prestacions i ajuts estatals, s'ha creat una nova prestació complementària que permetrà equiparar els imports als de l'RGC, amb l'objectiu d'assegurar els ingressos mínims.
Aquesta nova prestació complementària permet que tots els ciutadans de Catalunya puguin fer-se càrrec de les despeses essencials per viure.
Tenen dret a la prestació complementària els beneficiaris de pensions, prestacions i ajuts estatals d'imports inferiors als que fixa el llindar d'ingressos per accedir a l'RGC si són:
Consulta l' Asistent virtual de la Renda garantida de ciutadania o truca al 900 400 012
T'informaran dels requisits per accedir a la prestació i et donaran cita prèvia.
El dia de la cita cal que et presentis a l'oficina corresponent amb la documentació acreditativa de la teva situació.
En cas de complir tots els requisits i presentar la documentació acreditativa, s'iniciaran els tràmits d'atorgament de l'RGC.
Caldrà facilitar també la informació següent: