El nivell formatiu del capital humà ha experimentat una millora molt significativa a Catalunya durant els darrers anys.
No obstant això, l'estructura formativa està força polaritzada en comparació amb la mitjana europea, si bé les distàncies s'han escurçat.
També cal tenir en compte que, a les dades d'Espanya i Catalunya, la categoria d'estudis superiors (que prové de l'EPA) inclou tant la formació universitària com els cicles formatius de grau superior a partir de l'any X. Així, aquesta categoria pot incloure diferents etapes educatives segons els estats membres a partir d'una classificació bàsica de l'Eurostat.
Si prenem com a referència les dades de l'any 2018:
Des d'una perspectiva de gènere, cal destacar que el percentatge de dones entre 25 i 64 anys amb estudis superiors és més alt que el dels homes.
El 2018, el 43,3 % de les dones d'aquesta franja d'edat tenia estudis superiors, mentre que aquest percentatge entre els homes era del 38,3 %.
No obstant, tant en el cas dels homes com en el de les dones, el percentatge de persones amb estudis superiors és superior al de la zona euro.
Un dels aspectes que repercuteixen directament en els resultats educatius de la població és l' abandó escolar prematur (que mesura el percentatge de la població de 18-24 anys que deixa els estudis i, com a màxim, disposa d'educació secundària obligatòria).
A Catalunya aquesta taxa encara és molt elevada, tot i que ha passat d'un 32,9 % l'any 2008 a un 17,0 % l'any 2018 (un 11,0 % a la zona euro).
El model de creixement anterior a la crisi, caracteritzat per la creació d'ocupació poc qualificada, va afavorir l'augment de l'abandó escolar, que ara, a poc a poc, va disminuint.
Tot i que l'abandó escolar prematur ha disminuït, la taxa en els homes segueix sent força elevada i considerablement superior a la de les dones.
L'any 2005, abans de la crisi, l'abandó escolar masculí va arribar a ser 16,5 punts percentuals superior al femení.
En els darrers anys la diferència s'ha reduït, tot i que l'últim any ha experimentat un repunt important, perquè si bé l'any 2017 l'abandó masculí era 5,2 punts superior al femení, el 2018 aquesta diferència ha crescut fins als 9 punts percentuals.
Aquest diferencial ha crescut a conseqüència tant d'un augment de la taxa masculina (21,5nbsp;%), com d'un descens de la femenina (12,5 %).
La taxa femenina d'abandonament escolar prematur assoleix, el 2018, la taxa més reduïda de la sèrie, que comença l'any 2000.
A causa de l'atur i l'abandó escolar prematur, la proporció de joves catalans de 15-24 anys que ni treballa ni estudia és del 13,1 %, 2,5 punts percentuals per sobre de la zona euro (10,6 %).
No obstant això, aquest diferencial s'ha reduït de forma important (el 2009, amb una taxa a Catalunya del 20,8 %, el diferencial era de 8,4 punts).
D'altra banda, cal tenir en compte que Catalunya va experimentar des del 2000 fins al 2011 un augment de població superior al 20 %, derivat principalment de l'increment dels fluxos migratoris.
Això va provocar, també, un increment molt notable d'alumnes en el sistema educatiu català.
Aquesta dinàmica s'ha moderat els anys posteriors, com també ho ha fet l'entrada d'immigració.
Per gènere, els indicadors d'educació de les dones són, en general, més positius que els dels homes, però tampoc assoleixen els nivells de la mitjana europea, excepte en el cas de les dones de 30 a 34 anys amb estudis superiors, que representen, a Catalunya, un percentatge superior.
L'any 2017, la despesa pública en ensenyament representa a Catalunya un 3,58 % del PIB, per sota de la mitjana europea (5,02 % l'any 2015) i de l'espanyola (4,27 % l'any 2017).
Les proves PISA de l'any 2018 revelen un descens general dels resultats a l'OCDE i també a Catalunya.
Els resultats per Catalunya han estat millors que la mitjana espanyola, però similars als de la mitjana de l'OCDE.
En competència matemàtica el descens a Catalunya ha estat de deu punts, i en competència científica ha estat de 15 punts.
Cal recordar que per Espanya no s'han fet públics els resultats de la prova PISA en comprensió lectora.
A Catalunya hi ha 12 universitats (8 de públiques, una de les quals és no presencial, i 4 de privades).
Les universitats públiques són la Universitat de Barcelona, la Universitat Autònoma de Barcelona, la Universitat Politècnica de Catalunya, la Universitat Pompeu Fabra, la Universitat de Lleida, la Universitat de Girona, la Universitat Rovira i Virgili i la Universitat Oberta de Catalunya.
Les universitats privades són la Universitat Ramon Llull, la Universitat de Vic, la Universitat Internacional de Catalunya i la Universitat Abat Oliba.
El sistema universitari català inclou universitats i escoles de negoci de prestigi internacional reconegut.
Així es constata en els rànquings mundials:
La UB i la UAB figuren entre les 200 millors universitats del món: la UB ocupa la posició 165, i la UAB, la 188.