projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Un residu orgànic amb valor agronòmic pot valoritzar-se a l'agricultura mitjançant:
La gestió d'aquests residus s'ha de fer a través de gestors autoritzats, sols en el cas d'aplicació agrícola directa es pot efectuar una gestió en origen del propi productor.
La valoració de la gestió agrícola de residus orgànics implica l'avaluació de la idoneïtat d'aquests residus per a ser utilitzats en agricultura, essent necessari acreditar la seva aptitud prèvia a la gestió, presentant a la Agència de Residus de Catalunya la documentació que descriu el Decret 93/1999, de 6 d'abril, sobre el procediment de gestió de residus.
El tràmits que s'ha d'efectura son la Fitxa d'acceptació o la Fitxa de destinació en el cas de l'aplicació directe per part del productor.
Arran de la publicació del Decret 153/2019, de 3 de juliol, de gestió de la fertilització del sòl i de les dejeccions ramaderes i d'aprovació del programa d'actuació a les zones vulnerables en relació amb la contaminació per nitrats que procedeixen de fonts agràries, els vehicles encarregats del transport i aplicació de fangs i altres residus orgànics agroindustrials que es destinin a valorització agrària (via de gestió R10) tenen l'obligatorietat de realitzar la traçabilitat en GPS a partir del 5/1/2020 en els supòsits que s'estableixen a l'article 14.4 del citat Decret.
L'Agència de Residus de Catalunya ha desenvolupat i integrat en la seva Plataforma SDR (Sistema Documental de Residus) un servei web per comunicar informació GPS dels transports de fangs de depuradora fins a les parcel·les receptores, de manera molt similar a com es fa amb la plataforma del Departament d'Agricultura Ramaderia i Pesca (DARP) que des de fa un temps està rebent dades dels transports de dejeccions ramaderes.
L'Agència ha desenvolupat un servei web a la plataforma SDR per a comunicar informació GPS dels transports de fangs de depuradora i altres residus orgànics.
Aquest servei web està adreçat a empreses de programari/software, empreses de serveis, gestors i productors de residus que vulguin desenvolupar sistemes d'informació per enviar les dades directament des de la parcel·la agrícola a l'Agència de Residus de Catalunya.
Per a consultes tècniques/tecnològiques o per obtenir les credencials d'accés a l'entorn de proves de l'SDR podeu enviar un correu electrònic a l'oficina tècnica de l'SDR.
En aquest apartat es relacionen les empreses de programari/software que han comunicat a l'Agència de Residus de Catalunya que disposen d'aplicacions informàtiques per realitzar traçabilitat GPS i que poden aportar les dades en temps real, complint amb les especificacions tècniques establertes.
Traçabilitat GPS en el transport i aplicació de les dejeccions ramaderes.
Fitxa tècnica de l'Oficina de fertilització i tractament de dejeccions ramaderes.
La gestió agrícola del digestat resultant d'un procés de codigestió de dejeccions ramaderes amb altres residus orgànics s'ha de realitzar d'acord amb les prescripcions tècniques establertes a la "Norma de la tècnica per a la gestió agrícola del digestat " aprovada pel Departament D'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació i l'Agència de Residus de Catalunya, el 10 de juny de 2011.
Són residus derivats de l'activitat agrícola i que per les seves característiques (contingut en matèria orgànica i nutrients com nitrogen, fòsfor i potassi) poden ser utilitzats com a adobs orgànics en profit de l'agricultura mitjançant l'aplicació en sòls agrícoles.
La gestió agrícola d'aquests residus està regulada pel Decret 198/2015, de 8 de setembre, de gestió agrícola dels efluents produïts en cellers i almàsseres.
El Decret 198/2015, de 8 de setembre, de gestió agrícola dels efluents produïts en cellers i almàsseres, estableix entre d'altres aspectes, les prescripcions que cal tenir en compte al realitzar l'aplicació agrícola com per exemple, les dosis màximes d'aplicació d'aquests residus, les distàncies d'aplicació i àrees de restricció.
L'aplicació de les brises i mares, oliasses i sansa estan sotmesos als règims següents:
Aquests tràmits es realitzaran mitjançant el Sistema Documental de Residus (SDR ).
Els cellers i les almàsseres tenen l'obligació de presentar al Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació una comunicació prèvia i anotar en un registre d'aplicació les aplicacions realitzades a les parcel·les.
Per a la valorització d'un residu orgànic al sòl, cal que aquest disposi de valor agronòmic i estigui exempt de qualsevol contaminant, per això, serà necessari analitzar la seva procedència i realitzar-ne una caracterització analítica.
Un cop es coneix la idoneïtat del residu orgànic, cal caracteritzar i determinar els nivells de fertilitat de cadascuna de les parcel·les agrícoles potencialment receptores i comprovar si aquestes compleixen els criteris legals i mediambientals per a ser fertilitzada amb residus orgànics.
Posteriorment, s'ha de fer el pla d'aplicació al sòl del residu orgànic, que haurà de tenir en compte l'anàlisi del residu, el tipus de sòl i el cultiu a implantar o implantat.
Els fans de depuradora que compleixen les característiques per a ser valorats agronòmicament, poden també valoritzar-se en la restauració d'activitats extractives i terrenys degradats actuant com a esmena orgànica per a la recuperació d'aquests sòls i afavorint la integració d'aquest espai en el seu entorn natural.Els criteris tècnics i el procediment administratiu l'autoritza la Direcció General de Qualitat Ambiental (DGQA) i els trobareu descrits a RESTOFANGS.
Rehabilitació de substrats edàfics amb fangs de depuradora i al Manual d'aplicació en activitats extractives i terrenys marginals.
Els residus orgànics que es consideren amb valor agronòmic són principalment els residus orgànics generats en processos biogènics (és a dir, en processos en què les matèries primeres de la indústria tenen un origen vegetal o animal) amb valor humigen (precursors d'humus), capaços de millorar les propietats físiques, químiques i biològiques del sòl.
Aquests residus són generats bàsicament per les estacions depuradores d'aigües residuals i les indústries agroalimentàries.
Característiques i propietats dels residus orgànics a l'hora de considerar-ne la valorització agrícola.
Dins la valorització agrària podem trobar les següents vies de gestió:
El Decret Legislatiu 1/2009 defineix el residu comercial com aquell residu generat per l'activitat pròpia del comerç al detall i al'engròs, l'hosteleria, els bars, els mercats, les oficines i els serveis.
Són equiparables a aquesta categoria, als efectes de la gestió, els residus originats a la indústria que tenen la consideració d'assimilables als municipals.
Concretament, a la definició que fa la normativa sobre els residus comercials s'inclouen, a l'efecte de la gestió, els residus originats a la indústria que no siguin residus especials.
Això significa que per a aquests residus no cal formalitzar en cap cas una Fitxa d'Acceptació, d'acord amb l'article 23.1 del Decret 93/1999, de 6 d'abril, sobre procediments de gestió de residus.
No obstant això, en els termes previstos a la normativa, es continuarà exigint la documentació de seguiment quan correspongui.
Així mateix, s'exigirà la documentació derivada de les obligacions a què els productors d'aquests residus estiguin sotmesos per normatives específiques que els siguin d'aplicació.
Per tal d'orientar els productors, els transportistes i els gestors de residus sobre quins són els residus procedents de la indústria afectats per aquesta nova perspectiva, s'ha elaborat una llista orientativa de residus originats a la indústria assimilables a residus municipals comercials extreta del Catàleg europeu de residus (CER).
Cal dir que aquesta llista només té caràcter indicatiu, i que en cap cas pot substituir, ampliar ni limitar la definició legal en la qual es fonamenta.
A més de tot allò que s'ha expressat anteriorment, també cal recordar que la cosa més important és que la gestió del residu sigui correcta i respecti les prioritats pel que fa a les formes de gestió ambientalment més favorables, d'acord amb els principis establerts i amb la jerarquia de les vies de gestió que es desprenen de les diferents legislacions i de la planificació establerta en aquest sentit a Catalunya.
Els establiments han de separar en origen totes les fraccions (orgànica, paper-cartró, vidre, envasos lleugers i resta) i lliurar-les separadament per a la seva valorització.
És possible realitzar la gestió de valorització/ tractament mitjançant el servei públic de recollida de residus comercials en cas que l'Ens Local l'ofereixi, o bé, amb un sistema privat a través d'un gestor autoritzat inscrit en el registre de persones gestores de residus de Catalunya.
En el cas de gestionar la fracció orgànica amb un sistema privat, caldrà disposar d'un circuit comercial mitjançant l'SDR per tal de documentar l'origen i destinació d'aquesta fracció, garantint la seva valorització.
El cànon sobre la deposició controlada dels residus industrials és un impost ecològic que incentiva un comportament més respectuós amb el medi ambient i impulsa mesures de minimització i de valorització material dels residus.
Aquest cànon és un instrument econòmic que contribueix al finançament del cost que comporta la implantació de la gestió sostenible dels residus industrials
Els tipus de gravamen del cànon sobre la deposició controlada dels residus industrials és de:
Ampliació del termini de presentació i pagament de les autoliquidacions dels cànons de residus fins un mes a comptar des de l'acabament de l'estat d ́alarma.
Reducció del 50% dels cànons sobre la deposició controlada dels residus industrials i del cànon sobre la deposició controlada dels residus de la construcció durant els mesos d'abril i maig de 2020.
Els plans han de servir perquè els envasadors es marqui un objectiu de reducció de la quantitat de residus d'envasos que es generen en posar al mercat el producte comercialitzat
Declaració anual de residus industrials DARI - Declaració anual de residus industriales per a gestors DARIG
Estudi que tendeixi a la reducció dels residus especials en quantitat o en perillositat
Els envasadors informen la quantitat total d'envasos i productes envasats posats al mercat nacional durant l'any anterior
Qui ha d'estar inscrit i explicació del tràmit.
Obligacions dels productors o posseïdors de residus industrials.
Enllaços per fer consultes relacionades amb aquestes.
Un dipòsit controlat de residus és una instal·lació de disposició controlada del rebuig en superfície de qualsevol tipus de residus.
El Decret 1/1997, de 7 de gener, sobre la disposició del rebuig dels residus en dipòsits controlats diferencia, en funció dels residus que es gestionen, tres tipus de dipòsits controlats en superfície:
Dipòsits controlats de classe III per a residus especials
Els dipòsits controlats de residus municipals són dipòsits de classe II, equipats específicament per a admetre totes aquelles fracciones dels residus municipals que no es poden valoritzar.
Dipòsits controlats de classe I per a residus inerts
Decret 65/1994, de 7 de març, pel qual s'estableixen mesures de prevenció d'incendis forestals.
Avui en dia únicament està autoritzat el dipòsit controlat de can Palà, al municipi de Castellolí (Anoia).
L'empresa que gestiona el dipòsit controlat de can Palà (Castellolí) és ATLAS GESTIÓN MEDIOAMBIENTAL, S.A..
Els residus perillosos incinerables són aquells residus que, degut a la seva composició, no es poden tractar mitjançant cap sistema de valorització i pels quals la gestió òptima és la incineració.
Es tracta majoritàriament de residus amb un component orgànic elevat.
El Catàleg de residus de Catalunya indica quins són els residus incinerables i els assigna el codi de tractament T22.
A Catalunya hi ha l'única incineradora de l'estat espanyol autoritzada per incinerar residus perillosos de tercers.
Es tracta de la Incineradora de residus perillosos de Constantí que la gestiona l'empresa SARPI CONSTANTÍ, SLU
A partir del càlcul d'emissions de gasos amb efecte hivernacle (emissions de CO 2 equivalent) es demostra que els productes fabricats amb material reciclat estalvien emissions de CO 2 comparats amb productes equivalents fabricats amb material verge.
Seguint la metodologia del British Standards Institution (BSI) PAS 2050:2011, que estableix les pautes per al càlcul i avaluació de la petjada de carboni en tot el cicle de vida d'un producte des del seu disseny, producció i distribució, fins a la seva arribada al consumidor final, s'està elaborant una col·lecció de fitxes sobre la petjada de carboni dels productes guardonats en les successives edicions del Premi Disseny per al Reciclatge (2009, 2011 i 2013)
La Llei 22/2011, de residus i sòls contaminats (transposició de la Directiva 2008/98/CE ), en els seu article 8 estableix la jerarquia de gestió de residus, segons la qual "les administracions competents, en el desenvolupament de les polítiques i de la legislació en matèria de prevenció i gestió de residus, aplicaran per aconseguir el millor resultat ambiental global, la jerarquia de residus pel següent ordre de prioritat: a) Prevenció; b) Preparació per a la reutilització; c) Reciclatge; d) Altre tipus de valorització, inclosa la valorització energètica; i e) Eliminació.
I en el seu article 3 estableix les següents definicions:
a) La quantitat de residus, inclús mitjançant la reutilització dels productes o l'allargament de la vida útil dels productes.
b) Els impactes adversos sobre el medi ambient i la salut humana de la generació de residus.
c) O el contingut de substàncies nocives en materials o productes."
Per la seva banda, el document " Directrius sobre la interpretació de les disposicions clau de la Directiva 2008/98/CE sobre residus, publicada per la Comissió Europea el juny de 2012, esmenta entre d'altres, que ni la localització de l'emmagatzematge d'un material, ni l'intercanvi econòmic influeixen en si un objecte és residu o no, si no la intenció o obligació del posseïdor de desfer-se'n.
Es presenten, tot seguit, el resum executiu de la Diagnosi de la Reutilització i Preparació per la Reutilització a Catalunya i la Guia pel desenvolupament d'activitats de Reutilització i Preparació per la Reutilització a deixalleries i altres instal·lacions de titularitat pública de Catalunya.
Dos documents que neixen amb la intenció d'aclarir, d'una banda, quina és la situació actual i les possibilitats de millora d'aquestes activitats a Catalunya, i de l'altra fomentar i resoldre els dubtes sobre els requisits i recomanacions tècniques, administratives i de gestió pel desenvolupament dels diversos models d'activitats.
Des del punt de vista ambiental el millor residu és aquell que no es genera.
Tanmateix, en els darrers anys, tant a Catalunya com en els nostres contexts immediats, els residus municipals no han parat de créixer.
Per aquest motiu, la normativa, en tots els nivells, va situant progressivament la prevenció de residus com la primera prioritat de la gestió dels residus.
Es considera prevenció de residus tota aquella acció que tingui per objectiu evitar la generació quantitativa de residus o bé disminuir-ne la seva perillositat:
És una acció comuna a tot Europa per conscienciar sobre la quantitat de residus que llencem de forma incontrolada a la natura i promoure accions de sensibilització a través de la recollida d'aquests residus abocats il·legalment als boscos, platges, marges de rius, etc.
Com a mesura preventiva davant de la situació excepcional del COVID-19, la campanya d'enguany, que estava previst realitzar del 8 al 10 de maig de 2020, va quedar ajornada a l'espera d'una nova data a nivell europeu.
Aquestes noves dates són el 18, 19 i 20 de setembre de 2020.
Les inscripcions d'activitats per a l'edició 2020 tornen a estar obertes fins el 30 de juny.
Totes aquelles entitats que ja havien inscrit accions poden entrar per modificar les dates o bé cancel·lar la seva inscripció.
El passat dia 25 de febrer es va celebrar el seminari de preparació del Let's Clean Up Europe, a l'apartat de destacats podeu trobar l'enllaç a la web de la Diputació de Barcelona, on podeu trobar tota la documentació, vídeos i imatges del seminari.
Cercador d'activitats per participar-hi com a voluntari
Ens trobem el Dia Mundial del Medi Ambient de l'any que ve, 5 de juny del 2021 - Pàgina web UCM
Documentació, vídeos i imatges del seminari (web de la Diputació de Barcelona)
La llei 5/2017, de 28 de març, de mesures fiscals, administratives, financeres i del sector públic i de creació i regulació dels impostos sobre grans establiments comercials, sobre estades en establiments turístics, sobre elements radiotòxics, sobre begudes ensucrades envasades i sobre emissions de diòxid de carboni, ho estableix en el seu article 195.3
La prohibició de la distribució gratuïta de bosses afecta a totes les bosses de plàstic (inclòs el plàstic en general, el plàstic oxodegradable i el plàstic biodegradable), amb exclusió de les bosses compostables que compleixin els requisits de la norma UNE-EN 13432 o equivalent.
Per tant, les bosses compostables sí es poder lliurar gratuïtament si és voluntat del comerciant.
A qualsevol punt de venda de mercaderies o productes, és a dir, a tots els establiments comercials de Catalunya, inclós el comerç electrònic, siguin del tipus que siguin, que en el moment de lliurar el producte ho facin en una bossa de plàstic.
D'acord amb la Llei 5/2017, de 28 de març, la mesura entra en vigor el dia 31
La normativa no estableix cap preu mínim ni màxim per les bosses, únicament prohibeix la seva distribució gratuïta (que es regalin).
El comerciant ha de vendre les bosses com un producte més i diferenciat al tiquet, al preu que consideri més adient.
Les bosses de plàstic s'han d'entendre com un producte més que la botiga tindrà a la venda.
Tampoc es permet el reemborsament del preu de la bossa de plàstic en concepte de publicitat.
El compliment d'aquesta disposició es comprovarà en el marc de les visites d'inspecció que reben els comerços per part de la Generalitat de Catalunya i dels ens locals.
En cas d'incompliment s'aplicarà el règim sancionador corresponent, d'acord amb la normativa de residus, que pot comportar la imposició de sancions tipificades com a infracció lleu, amb un import entre 400 i 4000 €.
Les bosses de secció, és a dir, aquelles que hi ha a les seccions de fruita i verdura, peix, embotit...entre altres, en els comerços no estan incloses dins d'aquesta prohibició.
No obstant la Generalitat de Catalunya, a través de l'ARC, esta avançant amb el sector de cara a la seva reducció.
La llei 5/2017, de 28 de març, de mesures fiscals, administratives, financeres i del sector públic i de creació i regulació dels impostos sobre grans establiments comercials, sobre estades en establiments turístics, sobre elements radiotòxics, sobre begudes ensucrades envasades i sobre emissions de diòxid de carboni, estableix en el seu article 195.3 que:
Els ciutadans i ciutadanes poden utilitzar per substituir les bosses de plàstic el cabàs, carretó de la compra, bosses reutilitzables o fer servir bosses de malla per la compra de fruita i la verdura.
SUBTRACT posa el focus en els centres de reutilització i en la seva condició de PIMES i busca identificar les condicions necessàries per tal de ser econòmicament, socialment i ambientalment sostenibles.
Normalment, els centres de reutilització estan gestionats per PIMES, sovint per empreses socials, les quals reben i preparen béns per a la seva reutilització, allargant així, la vida útil dels productes, la qual cosa implica una enorme quantitat de beneficis socials i mediambientals, promovent l'economia circular.
Els centres de reutilització són un poderós vehicle per afavorir un creixement qualitatiu, ajudant el desenvolupament del capital humà i enfortint la cohesió social.
Per tal d'acomplir aquests objectius, els centres de reutilització necessiten comptar amb un model de negoci econòmicament sostenible.
El projecte SUBTRACT es concentra en les fases de posada en marxa i desenvolupament dels centres de reutilització per tal d'aconseguir que siguin efectius i duradors.
Això es tradueix en la necessitat de comptar amb un flux constant d'entrada i sortida de productes perfectament preparats per a la seva reutilització, a través d'una estructura de gestió professional, una estratègia financera adequada i una imatge atractiva per als usuaris.
Objectius del projecte SUBTRACT
A través de la recerca de coneixement i l'intercanvi d'experiències, el projecte elaborarà:
Agència de Residus de Catalunya (ES)
Agència de Residus i de l'Aigua de la Regió d'Úmbria (IT)
Govern Provincial d'Estíria, Departament 14 - Gestió de l'Aigua, Recursos i Sostenibilitat (AT)
Federació Europea d'Entitats Socials de Reutilització i Reciclatge (RREUSE) (BE)
Centre de Reutilització de l'Àrea Metropolitana SRL (FI)
Autoritat de l'Aigua i dels Residus al nord (VAIKIN) (SUE)
Agència Regional de Desenvolupament de Primorska del Nord.
La minimització de residus significa menys contaminació i més beneficis.
Cada actuació de minimització implica una reducció en el consum de matèries primeres i recursos (aigua i energia), i es reflecteix directament en el balanç econòmic d'una empresa.
Així doncs, el medi ambient constitueix també una oportunitat/element de competitivitat per a els empreses.
10 raons per minimitzar els residus:
L'estudi de minimització l'han de presentar les empreses que generin més de 10 tones residus perillosos/any independentment de la seva activitat.
Únicament queden exempts d'aquesta obligació els residus especials originats en l'àmbit domèstic i els petits productors de residus perillosos tal com els defineix la normativa.
L'estudi de minimització ha de ser presentat per escrit davant l'Agència de Residus de Catalunya en els terminis que la normativa estableix, i particularment:
En el cas que un estudi sigui presentat fora de termini el seu període de vigència podria veure's reduït proporcionalment, sense perjudici d'altres actuacions.
Per a l'elaboració correcta de l'estudi, és aconsellable valorar els següents aspectes:
Per realitzar l'estudi de minimització de residus perillosos, l'Agència de Residus de Catalunya posa a disposició el Sistema Documental de Residus, on es pot complimentar el tràmit en els termes prevists a la normativa.
La identificació i selecció de mesures de minimització és el punt clau en l'elaboració dels estudis de minimització.
A l'apartat Què vol dir minimitzar residus?
Aspectes tècnics i exemples hi trobareu alguns exemples i fonts d'informació que us poden ajudar en aquest sentit."
La disposició addicional segona del Reial decret 952/1997, de 20 de juny, especifica que tots els productors de residus perillosos han d'elaborar i trametre a la Comunitat autònoma corresponent un estudi de minimització de residus perillosos, que ha de ser tramès a l'administració abans del 6 de juliol de 2001, i posteriorment cada quatre anys.
Segons la llei 22/2011, s'exclouen d'aquesta obligació els petits productors de residus perillosos que no superin la quantitat establerta per reglament (10 t/any).
Per a la correcta elaboració de l'estudi, les empreses han d'identificar i quantificar tots els residus perillosos que generen i els processos productius, administratius o de manteniment on aquests es generen.
Els processos sempre es quantificaran amb magnituds representatives als efectes de la generació de residus, normalment la producció d'algun bé o servei.
Així mateix, les empreses han de proposar les mesures més adients per tal reduir la quantitat i/o la perillositat dels residus descrits a l'estudi, estimant el grau de minimització previst en un període de quatre anys per a cada residu perillós en funció de les mesures definides.
Cal tenir en compte que aquestes mesures també poden tenir efectes sobre les emissions atmosfèriques, el consum d'energia, d'aigua i de matèries primeres, etc.