A Catalunya avui hi ha un ampli consens en l'evidència del paper rellevant dels centres d'educació superior en llur territori d'influència més immediat.
En aquest sentit, els esmentats centres esdevenen peces essencials del desenvolupament econòmic i social de l'entorn respectiu, especialment pel que fa a la formació del capital humà, la realització d'activitats de recerca bàsica i aplicada, el suport a la innovació i l'esperit emprenedor, la internacionalització mitjançant programes de mobilitat d'estudiants i investigadors, la creació d'empreses i, en general, el foment de la cultura i el coneixement.
L'impacte principal dels centres d'educació superior en el territori, però, a curt termini, és la despesa directa dels estudiants, del professorat i de la resta de personal, i també la despesa que l'Administració pública i els mateixos centres aboquen en el territori on estan situats.
En l'àmbit demogràfic, aquest factor té efectes positius sobre la dimensió, l'estructura, la mobilitat i la internacionalització de la població.
En l'àmbit econòmic, en millora la renda local i regional, l'estructura productiva, el mercat de treball i la mobilitat.
En l'àmbit tecnològic, contribueix a la difusió més àmplia de la tecnologia i de la ciència, i genera externalitats de coneixement que potencien la innovació empresarial, tot promovent la creació d'empreses de base tecnològica que revitalitzen els sectors existents i en fomenten de nous.
En l'àmbit urbanístic, té efecte sobre la revalorització dels espais urbans i rurals, i també sobre l'habitatge i l'activitat comercial.
En l'àmbit cultural, activa l'oferta i la demanda de productes i serveis culturals, i especialment el clima cultural de la regió.
En l'àmbit educatiu, té efectes positius sobre la qualitat i la taxa d'activitat, atès que la proximitat dels centres d'educació superior redueix el cost d'aquesta educació per als estudiants i, consegüentment, incrementa la demanda d'estudis superiors.
En l'àmbit social, la influència dels estudiants i del mateix centre repercuteixen en una millora de la qualitat de vida i la imatge de la zona geogràfica on estigui situat el centre, a més de contribuir a la identitat d'aquesta zona.
La universitat, a més, pot esdevenir una plataforma ideal per a divulgar el concepte de sostenibilitat.
Aquests elements que configuren la vinculació dels centres d'educació superior amb el territori més immediat constitueixen el que s'ha anomenat "la tercera missió de les universitats".
A Catalunya, la descentralització de les universitats després del traspàs de competències en matèria d'universitats a la Generalitat ofereix exemples dels efectes positius que tenen aquests centres en la respectiva zona geogràfica d'influència.
És inqüestionable l'impacte de la Universitat de Lleida, de la Universitat de Girona, de la Universitat Rovira i Virgili, de la Universitat de Vic i dels diferents campus de la Universitat Politècnica de Catalunya en les ciutats de llurs territoris, i també l'impacte de la Universitat Oberta de Catalunya en el conjunt del país.
També és destacable l'efecte que han tingut alguns centres d'educació superior en l'àmbit local, com els centres de Manresa, Mataró, Igualada, Tortosa i Vilanova i la Geltrú, entre altres, que han contribuït d'una manera activa al desenvolupament local.
També és molt rellevant la presència de centres de suport presencial per als estudis superiors no presencials, que permeten prestar serveis de suport docent als estudiants que empren recursos docents a distància.
El suport econòmic a l'activitat territorial -o tercera missió- dels centres d'educació superior ha estat divers: així, mentre unes universitats són finançades mitjançant un model de distribució de recursos que se'ls aplica de manera pràcticament idèntica, d'altres es financen mitjançant un contracte programa, i altres centres d'educació superior vinculats, adscrits o de suport a universitats no reben cap ajut econòmic del Govern.
En tot cas, cap dels mecanismes de suport econòmic establerts per la Llei 1/2003, del 19 de febrer, d'universitats de Catalunya, no té en compte aquesta tercera missió, que ha d'ésser abordada, necessàriament, mitjançant mecanismes de rang legislatiu diferenciats del model de distribució actual per tal de poder-ne singularitzar el tractament, fet des d'una perspectiva de discriminació positiva dels més desfavorits.
En reconeixement de la tasca tan important que acompleixen aquests centres d'educació superior i per tal d'incentivar-ne els efectes positius en el territori, es planteja la creació d'un fons d'acció territorial de l'educació superior com a instrument financer i de cohesió territorial de la Generalitat, destinat a incentivar el manteniment d'estudis i centres universitaris, i de centres de suport o centres associats, amb la finalitat de consolidar tots els efectes positius que origina l'existència d'un centre d'educació superior.
Es crea el Fons d'acció territorial de l'educació superior, de caràcter finalista, amb l'objecte de contribuir al finançament de les actuacions que duguin a terme les universitats i altres beneficiaris en el marc d'aquesta llei.
La finalitat del Fons és promoure, reordenar i consolidar l'activitat territorial dels seus beneficiaris en el desenvolupament del territori.
Poden ésser beneficiaris del Fons d'acció territorial de l'educació superior les universitats i els centres del sistema universitari de Catalunya següents:
b) Els centres adscrits a les universitats públiques.
c) Les universitats d'educació a distància amb finançament públic.
d) Les universitats privades promogudes per administracions públiques.
També poden ésser beneficiaris del Fons d'acció territorial de l'educació superior els ens locals que facilitin infraestructures de suport a la docència universitària a les universitats i als centres adscrits a què fa referència l'apartat 1.
L'aportació de la Generalitat al Fons d'acció territorial de l'educació superior s'ha d'establir anualment en els pressupostos generals per a cada exercici i no pot ésser inferior al 2% de l'import global anual de la dotació assignada al finançament de les universitats públiques de Catalunya.
El Fons d'acció territorial de l'educació superior s'adscriu al departament de la Generalitat responsable de la gestió i l'execució de les polítiques d'universitats i de recerca.
S'han d'establir per reglament els criteris de distribució de la dotació del Fons d'acció territorial de l'educació superior i la determinació dels seus beneficiaris, d'acord, entre altres, amb els factors següents:
a) El pressupost de la universitat o el centre.
b) El grau de desenvolupament social i econòmic de la zona geogràfica o el sector econòmic amb una especial rellevància territorial d'influència de la universitat o el centre.
c) L'impacte previst en la dinamització del territori o en la innovació empresarial d'un determinat sector econòmic amb una rellevància estratègica territorial especial.
El procediment de participació en el Fons d'acció territorial de l'educació superior, la determinació de les actuacions objecte de finançament i llur percentatge, els continguts dels projectes i la resta de requisits necessaris per a poder participar en el Fons s'han d'establir en la normativa que desplegui aquesta llei.
S'autoritza el conseller o consellera competent en matèria d'universitats i recerca a dictar, en el termini de sis mesos des de l'entrada en vigor d'aquesta llei, les normes necessàries per a desplegar-la i aplicar-la.
Aquesta llei entra en vigor l'endemà d'haver estat publicada en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya i té efectes econòmics a partir de l'1 de gener de 2007.
Palau de la Generalitat, 17 de març de 2006
Conseller d'Universitats, Recerca i Societat