I. El punt de partida del procés d'elaboració del text sobre el qual es dictamina és la Llei 3/1992 de 28 de desembre de pressupostos de la Generalitat de Catalunya per a 1993 que autoritzà el Govern perquè previ dictamen d'aquesta Comissió Jurídica Assessora refongués en un text únic la Llei 10/1982 de 12 de juliol de finances públiques de Catalunya i les disposicions legals vigents de caràcter permanent en matèria de gestió pressupostària contingudes en les lleis de pressupostos posteriors a l'entrada en vigor de l'esmentada llei de finances públiques.
Però la previsió del legislador fou insuficient ja que per raons de coherència els treballs de refosa s'havien d'estendre més enllà de les modificacions introduïdes per via de lleis pressupostàries a les derivades de preceptes continguts en les lleis 2/1985 de 14 de gener de l'Institut Català de Finances; 4/1985 de 29 de març de l'estatut de l'empresa pública catalana i 33/1991 de 24 de desembre de taxes i preus públics de la Generalitat de Catalunya.
És a dir aquestes lleis contenien preceptes que o bé modificaven directament articles de la Llei de finances públiques o bé n'afectaven d'altres que era evident que no es comprenien en la delegació del Parlament car no s'integraven en lleis pressupostàries.
De fet però el problema no estava en els articles modificats directament que per definició ja formaven part del text de la Llei de finances públiques de Catalunya sinó en els articles afectats de manera indirecta i això succeïa només en relació amb la Llei de l'estatut de l'empresa pública catalana car les altres dues lleis darrerament al·ludides es limitaven a canviar la redacció d'articles de manera directa.
En qualsevol cas com que el projecte inicial que no figura a l'expedient havia de recollir reformes originades a aquestes lleis de 1985 i de 1991 es produí un informe desfavorable de l'Assessoria Jurídica del Departament d'Economia i Finances de data 31 d'agost de 1993 punt de partida probablement d'una nova delegació legislativa ara compresa en la Llei 16/1993 de 28 de desembre de pressupostos de la Generalitat de Catalunya per a 1994 concretament a la seva disposició final 4a ampliatòria de la delegació de l'any anterior amb referència expressa a aquelles tres lleis de 1985 i de 1991.
És precisament segons aquestes dues delegacions que es redacta el text que ara és objecte de dictamen.
Ara bé abans d'entrar en el seu examen aquesta Comissió ha de manifestar en primer lloc les seves reserves en relació amb la utilització d'una llei pressupostària com vehicle en aquest cas indirecte de reforma legislativa però a més la seva preocupació pel fet que malgrat que la darrera delegació legislativa és de 28 de desembre de 1993 la sol·licitud del dictamen no ha tingut entrada fins al dia 9 d'aquest mes de juny.
El fet és rellevant car la data límit de la delegació com s'indica en els antecedents és el proper dia 30.
La manca de diligència sembla evident en relació amb una i altra observació.
Els inconvenients derivats de l'ús excessiu de la Llei pressupostària s'obviava fàcilment amb l'elaboració d'una llei ordinària.
Quant a aquesta peremptorietat no cal dir que situacions com aquestes poden produir una precipitació en la fase final del procés de la qual pot resultar una manca de qualitat en la norma amb les corresponents conseqüències negatives per al bon govern de la cosa pública.
D'altra banda l'expedient tramès a aquesta Comissió conté una breu memòria que no il·lustra suficientment el procés d'elaboració seguit i es limita a una referència sumària a aquells fonaments legislatius i a l'informe abans citat de l'Assessoria Jurídica del Departament d'Economia i Finances de forma que a criteri d'aquesta Comissió no pot dir-se que reuneixi els requisits exigits per l'article 63.2 de la Llei 13/1989 de 14 de desembre d'organització procediment i règim jurídic de la Generalitat de Catalunya.
No existeix en l'esmentada memòria cap referència a l'origen específic de les modificacions introduïdes en el text inicial de la llei ni cap informació sobre la procedència concreta de les actuacions dutes a terme en el text i d'altra banda es redacta com a document jurídic últim de l'expedient i no com a document inicial com correspondria.
El contrast amb l'alta qualitat dels dos informes de l'Assessoria Jurídica del Departament és evident.
Entrant ja concretament en l'examen de l'articulat aquest resulta menys extens que l'inicial de forma que el nombre d'articles per les circumstàncies que s'indicaran més endavant es redueix d'un total de 90 que tenia en el text de 1982 al de 86 que té el text sobre el qual es dictamina.
En canvi es conserva la distribució inicial en vuit capítols subdividit el capítol V en quatre seccions com succeïa en el text inicial per bé que modificant-se com veurem l'epígraf de la secció IV.
D'altra banda com s'indicarà també les cinc disposicions transitòries i les dues disposicions finals del text de 1982 es redueixen respectivament a dues i a una.
Entrant ja concretament a l'examen de l'articulat objecte de refosa cal fer les consideracions que s'indiquen a continuació.
a) L'article 4 que inicialment al seu punt 2 només considerava com a empreses de la Generalitat les societats mercantils participades majoritàriament per aquesta o per les seves entitats autònomes s'adequa al criteri de l'article 1 de la Llei de l'estatut de l'empresa pública catalana que estén el concepte a les societats civils i a les societats amb participació majoritària de societats participades majoritàriament per la Generalitat o per les seves entitats autònomes.
D'altra banda el text proposat defineix les societats vinculades cosa que no feia el text inicial recollint la definició que d'aquelles fa l'article 1 lletra d de la Llei de l'estatut de l'empresa pública catalana.
b) L'article 5 de la Llei en el seu text inicial exigia llei del Parlament per a la creació de les societats de referència a l'apartat 2 de l'article 4 de la mateixa llei (que feia referència abans només a les societats mercantils però que ara com s'acaba de dir fa referència també a les societats civils) i per als actes d'adquisició o pèrdua de la posició majoritària per part de la Generalitat o les seves entitats autònomes.
En canvi la Llei de l'estatut de l'empresa pública catalana exigeix norma amb rang de llei només per a la dissolució de societats amb participació majoritària sense exigir-la per a la seva creació o l'adquisició de posició majoritària car l'article anterior el 35 apartats 1 i 4 atribueix la decisió al respecte a la competència del Govern.
D'altra banda el mateix article 35 apartat 5 de la Llei de l'estatut de l'empresa pública catalana requereix llei del Parlament per a la pèrdua de la posició majoritària en societats mentre que l'adquisició segons l'apartat 4 del mateix article és competència del Govern.
El text que es proposa ara conté una nova redacció per a la lletra d) del citat article 5 que estableix la necessària congruència entre les dues lleis i concretament suprimeix el requisit de llei formal en aquells casos en els quals l'estatut de l'empresa pública dóna la competència al Govern.
D'altra banda omet la referència a les empreses participants per les entitats autònomes atès que aquestes d'acord amb aquella Llei de l'estatut de l'empresa pública article 3.1 preveu que la creació d'aquestes entitats amb caràcter principalment comercial industrial o financer es constituiran per llei del Parlament que regularà entre d'altres aspectes el seu règim jurídic raó que explica aquesta omissió.
Finalment el nou redactat en la seva referència a les adquisicions a títol onerós que especifica en l'incís final d'aquesta lletra d) recull la reforma introduïda per la Llei de pressupostos per a 1991 9/1990 disposició addicional 30a.
c) L'article 7 relaciona els recursos de la Hisenda de la Generalitat i ara amb el nou text en addicionar un apartat 13 als dotze anteriors que indica que l'esmentada Hisenda es compon també dels rendiments dels preus públics recull la redacció establerta per a l'article en la disposició addicional 1a de la Llei de taxes i preus públics de la Generalitat.
d) Els articles 14 22 35 38 recullen els textos establerts per a ells en diferents lleis pressupostàries respectivament les lleis 8/1986 de 2 de juny; 3/1992 de 26 de desembre novament 8/1986 i 1/1987 de 5 de gener.
e) Els antics articles 52 53 54 i 56 són suprimits en el text que es proposa car el seu contingut ve recollit ara pels articles 13 14 28 i 29 de la Llei de l'estatut de l'empresa pública catalana que resulta una ubicació més idònia atès el seu contingut.
Per tant els nous articles 52 i 53 es corresponen amb els articles 53 i 57 anteriors amb substitució de la referència al "Consell Executiu" per la del "Govern" en el primer.
En qualsevol cas atès la desaparició dels articles abans indicats que amb els dos subsistents constituïen la secció 4 del capítol V de la llei aquesta secció canvia la seva denominació anterior de "normes concernents a entitats autònomes i empreses públiques de tipus comercial industrial o financer" per la de "normes complementàries referides a les entitats regulades per l'Estatut de l'empresa pública catalana".
f) Els articles 60 i 61 es corresponen amb els anteriors articles 64 i 65 i ultra també la substitució de la referència al "Consell Executiu" per la del "Govern" recullen la redacció establerta per a ells en la disposició 1a de la Llei de l'Institut Català de Finances.
g) L'article 62 es correspon amb l'anterior article 66 i en fer referència a les entitats eventualment avalades per empreses autònomes administratives recull els percentatges de participació exigits per la Generalitat o les seves entitats autònomes percentatges que abans venien indicats en la disposició transitòria 3a de la mateixa Llei de finances públiques de Catalunya a la qual es remetia aquell article 66.
Recull també l'extensió del concepte d'empreses de la Generalitat a les societats civils vista en comentar l'article 4 de forma que el text que parlava abans concretament de societats mercantils ara parla genèricament de societats.
D'altra banda atès que les empreses públiques tenen la regulació en la llei especial corresponent que regula els seus avals a l'article 9 se'n suprimeix la referència en l'article que ara es comenta.
h) L'article 71 recull en l'apartat 1 el text de l'apartat 3 de l'anterior article 7 i en l'apartat 2 el de l'apartat 1 d'aquest últim article anterior donant a més a aquest apartat 2 la redacció establerta per la Llei de pressupostos 3/1992 de 28 de desembre.
D'altra banda el nou apartat 3 que afirma la submissió de les entitats autònomes i de les empreses públiques de la Generalitat al control de la Intervenció General en els termes de la Llei de l'empresa pública catalana suposa una connexió amb la normativa continguda en aquesta última llei per bé que potser innecessària per sobreentesa.
i) La lletra b) de l'article 75 substitueix una referència evidentment equivocada a la promoció de la "potestat parlamentària" per part de la Intervenció General per una altra a la de la "potestat reglamentària".
j) Els articles 80 81 i 82 recullen redaccions de la Llei de pressupostos 8/1986 de 2 de juny.
k) Atesos els seus continguts ja inoperants se suprimeixen les disposicions transitòries 3a 4a i 5a del text anterior així com les dues disposicions finals.
Resten doncs les disposicions transitòries 1a i 2a i apareix una nova disposició final única que preveu la seva aplicació a les empreses regulades per la diferents vegades esmentada Llei de l'estatut l'empresa pública catalana 4/1985.
l) Finalment el text dictaminat conté altres alteracions menors com ara correccions gramaticals o actualització de denominacions per exemple aquella relativa al "Govern" o la substitució de l'expressió "Tribunals Econòmico-Administratius" de l'article 3.3 per la de "Jurats de Tributs".
Són modificacions que no mereixen un comentari especial però que en darrer terme si fes falta estan justificades pel fet que la delegació legislativa s'estén ultra a l'harmonització a la regularització i a l'aclariment de les disposicions.
En canvi en allò que fa referència a l'article 13.2 en al·ludir a l'execució de deutes tributaris el precepte deutes s'hauria de completar amb la referència també als preus públics.
S'informa favorablement sobre el Projecte de decret legislatiu pel qual s'aprova el Text refós de la Llei de finances públiques de Catalunya.