En l'àmbit del treball, Suècia ocupa el primer lloc del rànquing igualitari europeu des que la Unió disposa d'estadístiques.
Tradicional campiona de les polítiques d'igualtat de dones i homes, forma part d'un 'club exclusiu' nòrdic, que, per a l'imaginari occidental, representa des de mitjans del segle XX el mirall on totes les societats voldrien reconèixer-se.
I la lluent utopia dels països menys desenvolupats.
La taxa d'ocupació sueca és del 78% de dones i del 83% d'homes; trenta punt per sobre de la catalana.
Amb una ocupació total del 81%, ja ha assolit l'objectiu de l'Estratègia Europa 2020.
L'OCDE atribueix aquest lloc preeminent a una consciència política i social compromesa secularment amb els drets de les dones.
I que no ha deixat de donar fruits.
Tot i que encara hi ha assignatures pendents.
En efecte, els països nòrdics han demostrat que les reformes en pro de la igualtat importants i els estats de benestar són possibles dins del capitalisme.
Això afirma el professor Geoffrey M. Hodgson, investigador en la Escola de Negocis de la Universitat de Hertfordshire.
I en efecte, Estats com el suec han assolit nivells molt alts de benestar i prosperitat, juntament amb nivells de producció econòmica perfectament homologables amb altres països altament desenvolupats.
Aquests resultats, afirma Hogson en el seu article "El que el món pot aprendre sobre la igualtat del model nòrdic", tenen el seu origen en "nivells relativament alts de solidaritat i fiscalitat social, juntament amb un sistema polític i econòmic que preserva l'autonomia empresarial i l'aspiració econòmica".
Són, a més a més, més petits i més ètnicament i culturalment homogenis que la majoria dels països desenvolupats.
"Aquestes condicions especials", assegura, "han facilitat nivells alts de confiança i cooperació a nivell nacional i, per tant, la ciutadania està més disposada a suportar un nivell impositiu superior a la mitjana".
Unes condicions econòmiques que no són alienes a l'èxit de les polítiques d'igualtat, però no es basten per si soles per explicar-les íntegrament.
De fet, sembla evident que les polítiques i institucions nòrdiques no són fàcilment exportables a altres països.
Segons l'investigador suec Nima Sanandaji, president del think tank del Centre Europeu per a l'Emprenedoria i la Reforma Política, "les societats nòrdiques semblen tenir-ho tot: una tradició històrica de l'emprenedoria de les dones, els estats de benestar moderns que donen suport als pares i mares obrers, destacats nivells de participació de les dones en el mercat laboral i poblacions que recolzen fortament la idea d'igualtat de gènere".
Efectivament, els avenços han estat indiscutibles, però no obstant això, encara resten alguns trams per recórrer.
La segregació de sexes en el mercat de treball és encara una realitat.
Gairebé el 43% de les dones, en comparació amb el 12% dels homes, treballen en activitats d'educació, salut humana i treball social i cinc vegades més homes (36%) que dones (7%) estan ocupats en les àrees de ciències, tecnologia, enginyeria i matemàtiques (STEM).
La darrera milla és la més llarga
"La cara positiva de la moneda és que més del 80% de les mares a Suècia treballen, i el país lidera al món industrialitzat pel que fa a igualtat de gènere en el sector públic, segons dades de l'OCDE.
Però investigacions de la Fundació Allbright demostren que al sector privat li està costant mantenir el pas", sentència un informe de la BBC britànica, citant dades oficials.
En 2016, per exemple, més del 80% dels gerents de les companyies sueques que cotitzen en borsa eren homes.
I ni un sol dels nous negocis que van entrar a la borsa aquest any tenia com a cap a una dona, cosa que demostra que, malgrat dècades de conscienciació social, en les altes esferes de poder encara persisteixen els tradicionals estereotips de gènere, sobretot en indústries tradicionalment "masculines", com les tecnològiques.
Cosa que demostra un cop més que la consciència social té uns temps de maduració diferents als efectes de les mesures econòmiques i socials.
En suec la igualtat de gènere es coneix amb la paraula 'jämställdhet', un concepte que implica reconèixer els mateixos drets, obligacions i oportunitats per a l'home i la dona, així com evitar que el sexe sigui motiu de discriminació o destorb al desenvolupament personal.
Suècia ha estat considerat durant anys un país avançant en qüestions d'igualtat.
Des de 1954 existeix un Ministeri 'ad hoc', que desenvolupa aquestes polítiques.
El 1991 es va aprovar la 'Jämställdhetlagen' o Llei d'Igualtat, que va ser substituïda l'1 de gener de 2009 per la Diskrimineringslag o Llei de Discriminació, que engloba les discriminacions per motiu de sexe, religió, discapacitat, raça, etc.