El proppassat 15 de febrer la Societat Catalana d'Estudis Jurídics, filial de l'Institut d'Estudis Catalans, va celebrar amb èxit la I Jornada d'Estudis Víctor Ferro Pomà sobre el dret públic català.
L'organització va comptar amb el suport de la Diputació de Barcelona, la Reial Acadèmia de Bones Lletres i el Col·lectiu Maspons i Anglasell, i de juristes interessats per la tradició de dret públic del nostre país.
Cal agrair particularment al professor Josep Serrano Daura, de la Universitat Internacional de Catalunya, la cura en la selecció dels ponents i comunicants i en l'elaboració del programa, molt coherent.
Després de la inauguració, on van participar Albert Lamarca, president de la Comissió Jurídica Assessora, i Jordi Pujol Moix, de la Societat Catalana d'Estudis Jurídics, les ponències del matí van tractar sobre el passat del dret públic català.
Tomàs de Montagut, de la Universitat Pompeu Fabra, va fer una síntesi de com es governaven la Corona d'Aragó i Catalunya durant l'edat mitjana.
Sobretot va incidir en el canvi que havia suposat passar d'una unió personal de regnes a una unió dinàstica i finalment una unió real, gràcies a les normes decretades i jurades per reis successius que impedien la separació dels territoris.
Sixto Sánchez-Lauro, de la Universitat d'Extremadura, va explicar com s'havien configurat les estructures polítiques de la monarquia hispànica a partir de la unió matrimonial d'Isabel de Castella i Ferran d'Aragó a la segona meitat del segle XV.
Finalment, Josep Capdeferro, de la Universitat Pompeu Fabra, va glossar la història del Tribunal de Contrafaccions de Catalunya, del qual no se sabia pràcticament res quan Víctor Ferro traspassà, l'any 2007.
Va explicar que a Ferro, apassionat com era per la cura dels catalans envers el seu dret i la seva observança, li hauria encantat conèixer cada detall d'aquell "Tribunal de garanties constitucionals" avant la lettre, de composició mixta i paritària entre el rei i una comunitat política de base estamental.
A primera hora de la tarda, Xavier Forcadell, professor de la Universitat Rovira i Virgili i coordinador general de la Diputació de Barcelona, va apuntar connexions i enllaços entre l'autogovern històric de què havien gaudit els comuns o municipis a la Catalunya medieval i moderna i el que pertoca als ens locals i supralocals en temps contemporanis i convé en un futur.
Ferran Armengol, de la Universitat de Barcelona, va analitzar el període entre el Decret de Nova Planta de Catalunya (1716) i l'inici de la Guerra Civil espanyola (1936), complexíssim i nefast per al dret públic històric català, tot i l'habilitat de juristes i altres prohoms per mantenir-ne viva i finalment ressuscitar-ne la flama amb la Mancomunitat, l'Estatut de Núria i la Generalitat republicana.
Per acabar, Àlex Bas, membre del Consell Consultiu de Catalunya i professor de la Universitat Autònoma de Barcelona, va efectuar un demolidor retrat de la situació actual del dret públic català, sotmès des de fa lustres a la pressió recentralitzadora més discreta o ostentosa de l'aparell central de l'Estat.
Més enllà del destí de l'Estatut d'autonomia de Catalunya del 2006, desnaturalitzat per la STC 31/2010, va parlar de lleis de bases que han laminat el marge de desenvolupament normatiu de les comunitats autònomes, tot tipus de reglaments que han intervingut amb un detall inèdit en competències alienes, etc.
Finalment, Isidre Llucià va lloar la vigència de l'obra de Víctor Ferro i en va reivindicar el capital inspirador present i futur.
El president de la Societat Catalana d'Estudis Jurídics, Josep Cruanyes, va cloure la jornada amb una crida a la dignitat del poble català en la preservació del seu dret públic.