Resolució 88/2017, de 16 de març
Identitat de les persones que han intervingut en la proposta i nomenament de funcionaris públics.
L'aplicació de l'article 36.2. b LTAIPBG requereix que l'Administració identifiqui clarament la font d'accés públic on es troba la informació demanada, no essent suficient a aquests efectes manifestar genèricament que la informació sol·licitada ja hauria estat lliurada anteriorment si no hi ha indicis clars que la persona reclamant podrà identificar-la completament.
No satisfà el dret d'accés a la informació pública el fet que en el passat la informació demanada hagi estat difosa en un taulell públic d'anuncis o en un diari oficial, sinó la possibilitat d'accedir-hi en el moment de donar satisfacció a la sol·licitud, i no sembla versemblant que en el present es pugui accedir a anuncis publicats al taulell edictal més d'un any enrere.
El legislador català té potestat per separar-se del bàsic als efectes de preveure un règim de causes d'inadmissibilitat més favorable al dret d'accés, encara que això comporti una major exposició de les administracions catalanes.
El fet que la persona reclamant hagi presentat diverses sol·licituds entorn d'un mateix procediment, no vol dir que la que és objecte d'aquesta Reclamació sigui repetitiva; de fet, pel que sembla és la primera vegada que demana la identitat de les persones que han participat proposant o nomenant els aspirants seleccionats, o sigui que la sol·licitud no es pot titllar de repetitiva.
Tot i que l'article 18.1. e LTAIPBG no és aplicable a les administracions catalanes, la GAIP considera que el principi general de proscripció de l'abús de dret ho podria ser, d'aplicable, sempre que s'acrediti per l'Administració afectada que la sol·licitud d'informació pública no té relació o no guarda la menor proporció amb les finalitats del dret que s'està exercint (el d'accés).
Número d'expedient de la reclamació: 12/2017.
L'informe municipal justifica la desestimació de la sol·licitud d'informació que origina aquesta Reclamació en el fet que la informació sol·licitada o bé ja hauria estat facilitada a la persona reclamant com a conseqüència de l'estimació de sol·licituds prèvies sobre el mateix objecte (la funcionarització de personal laboral seguida a l'Ajuntament de Sant Boi), o bé li seria accessible per haver estat objecte de publicació als diaris oficials o al tauler d'anuncis de l'Ajuntament.
Fonamenta aquesta justificació en el relat de les nombroses sol·licituds d'informació fetes per la persona reclamant sobre el tema de la funionarització i de les respostes donades per l'Ajuntament (que inclourien la referència a la publicació oficial de les convocatòries i altres anuncis) i en l'argumentació de la necessitat de publicació, o bé en diari oficial, o bé en el taulell d'anuncis municipal, del tribunal de selecció dels aspirants i dels resultats del procés selectiu, signats per l'autoritat municipal competent.
De la relació de sol·licituds formulades per la persona reclamant i contestades per l'Ajuntament no se'n dedueix que se li hagi facilitat, ni directament ni indirecta (mitjançant les referències als diaris oficials que publiquen els anuncis demanats), la informació sol·licitada, que concretament és la relativa a la "identitat de les autoritats o funcionaris públics que han intervingut en la proposta, nomenament o presa de possessió dels aspirants".
L'article 36.2. b LTAIPBG preveu que un dels supòsits que permeten subministrar la informació demanada en un format diferent del sol·licitat és el següent: "si la informació ja ha estat difosa o publicada provisionalment en un altre format i s'hi pot accedir fàcilment.
En aquest cas, s'ha d'indicar al sol·licitant la font d'informació".
En el cas que ens ocupa, la font d'informació podria ser, certament, l'anunci en un diari oficial que conté les identitats demanades, però l'Ajuntament hauria d'identificar-lo clarament per complir amb el requeriment legal d'indicar la font d'informació.
Les nombroses sol·licituds formulades per la persona reclamant a l'Ajuntament i citades a l'informe municipal posen de manifest que no és una persona experta i que no té perquè saber quines de les persones identificades en els anuncis publicats en els diaris oficials que li han estat facilitats han intervingut en la proposta o nomenament dels escollits en el procés de funcionarització, i menys encara si són identificades en aquests anuncis totes les autoritats i funcionaris municipals que hi ha pres part.
Per tant, fent una remissió genèrica a la informació sobre anuncis oficials facilitada a les anteriors sol·licituds d'informació no es satisfà la que és objecte d'aquesta Reclamació.
Sobre la referència al fet que la informació demanada, no està clar si en tot o en part, hauria estat publicada al taulell d'anuncis de l'Ajuntament, aquest fet només és rellevant als efectes del dret d'accés a la informació si encara s'hi troba, de publicada en el taulell edictal, de manera que al resoldre la sol·licitud d'informació l'Ajuntament s'hi pugui remetre, amb el benentès que si la persona sol·licitant acudeix tot seguit al taulell hi trobarà amb seguretat la informació demanada.
No sembla que sigui aquest el cas, ja que el procés de funcionarització va finalitzar fa més d'un any, i no és probable que el taulell edictal conservi anuncis tan antics.
A diferència del que argumenta l'informe municipal, no satisfà el dret d'accés a la informació pública el fet que en el passat la informació demanada hagués estat difosa en un taulell públic d'anuncis o en un diari oficial, sinó la possibilitat d'accedir-hi en el moment de donar satisfacció a la sol·licitud, i no sembla versemblant que en el present es pugui accedir a anuncis publicats al taulell edictal més d'un any enrere.
Cal concloure per tant que no és cert que la informació sol·licitada hagi estat facilitada a la persona reclamant.
L'antecedent 3 posa que manifest que l'Ajuntament hauria inadmès la sol·licitud d'informació objecte d'aquesta Reclamació amb el fonament de l'article 18.1. e de la Llei estatal de transparència, segons el qual s'han d'inadmetre a tràmit les sol·licituds d'informació que siguin manifestament repetitives o tinguin un caràcter abusiu no justificat en la finalitat de transparència d'aquesta legislació.
Justifica l'aplicació d'aquesta causa d'inadmissió amb l'enumeració de les 16 sol·licituds presentades per la persona reclamant sobre el mateix procés de funcionarització.
Aquesta causa d'inadmissió no és aplicable a aquesta Reclamació pels dos motius següents.
En primer lloc, perquè no és aplicable a les administracions catalanes.
Al regular les causes d'inadmissió de les sol·licituds d'informació pública, l'article 29 LTAIPBG omet deliberadament la prevista per l'apartat e de l'article 18 LTAIPBGE; la GAIP ve entenent que el legislador català té potestat per separar-se del bàsic als efectes de preveure un règim de causes d'inadmissibilitat més favorable al dret d'accés, encara que això comporti una major exposició de les administracions catalanes.
En segon lloc, perquè no queda acreditat a la resolució ni a l'informe municipals que la sol·licitud d'informació de la que deriva aquesta Resolució sigui manifestament repetitiva o tingui un caràcter abusiu no justificat en la finalitat de transparència.
El fet que la persona reclamant hagi presentat diverses sol·licituds (d'informació o amb altres objectes, pel que sembla) entorn d'un procés de funcionarització, no vol dir que la que és objecte d'aquesta Reclamació sigui repetitiva; de fet, pel que sembla és la primera vegada que demana la identitat de les persones que han participat proposant o nomenant els aspirants seleccionats, o sigui que la sol·licitud no es pot titllar de repetitiva.
L'informe municipal argumenta que la resposta a les 31 sol·licituds formulades per la persona reclamant entre juny del 2015 i octubre del 2016 sobre el procés de funcionarització suposaria més d'un mes de treball (226 hores), amb el corresponent sacrifici i desatenció d'altres assumptes de la competència municipal, el que constituiria un indici de sol·licitud abusiva a tenor del criteri interpretatiu emès pel Consejo de Transparencia y Buen Gobierno el 14 de juliol de 2016, segons el qual una sol·licitud es podria entendre abusiva quan, per ser atesa, requereix un tractament que pugui obligar a paralitzar la resta de la gestió dels subjectes obligats a subministrar la informació, impedient la gestió justa i equitativa del seu treball i del servei públic que tenen encomanat.
Tot i que, com s'ha dit, l'article 18.1. e LTAIPBG no és aplicable a les administracions catalanes, la GAIP considera que el principi general de proscripció de l'abús de dret ho podria ser, d'aplicable, sempre que s'acrediti per l'Administració afectada que la sol·licitud d'informació pública no té relació o no guarda la menor proporció amb les finalitats del dret que s'està exercint (el d'accés).
No està clar que aquestes característiques concorrin en aquest cas, malgrat les nombroses sol·licituds presentades i la feina esmerçada per atendre-les.
Com s'ha dit, la informació demanada en la sol·licitud objecte d'aquesta Reclamació és pertinent per a les finalitats del dret d'accés.
I si bé és cert que la suma de sol·licituds en torn del procés de funcionarització causa un impacte preocupant en l'activitat dels serveis municipals, atendre la que ara ens ocupa segurament requeriria molt menys temps que el consumit només per justificar la denegació.
Ateses les anteriors consideracions, cal concloure que no procedeix aplicar la causa d'inadmissibilitat de l'article 18.1. e LTAIPBGE.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 16 de març de 2017, resol per unanimitat: