Del 14 de març a l'11 de juny del 2017, el Palau Robert presenta l'exposició "La Política retratada", una mostra col·lectiva que repassa la crònica social i política dels darrers 40 anys a través de l'obra crítica, sovint satírica i sempre esmolada de 48 dibuixants humorístics.
La crònica social i política a través de dibuix humorístic", organitzada per la Generalitat, presenta, a través de 200 acudits publicats en 60 mitjans i publicacions diferents, una visió global i contextualitzada de la nostra història recent a través del dibuix humorístic.
La història d'un món en moviment, i també una societat en transició permanent, que han anat escrivint el ric panorama de dibuixants humorístics de Catalunya i Espanya.
Aquesta proposta també vol posar de manifest la funció social de l'humor gràfic i reviure moments molt importants de la història recent, coincidint amb els 40 anys de les primeres eleccions democràtiques a l'Estat espanyol després de la llarga i fosca etapa de la dictadura franquista.
El període que cobreix l'exposició, que té com a comissaris el dibuixant Jordi Duró i el politòleg Jordi Torrents, comença just abans de l'atemptat a la revista satírica "El Papus" i arriba fins a l'actualitat, quan fa poc vam viure els tràgics esdeveniments del setmanari satíric francès "Charlie Hebdo".
Del 14 de març a l'11 de juny del 2017, a la Sala 2
Opuscle de l'exposició en format PDF
L'exposició s'estructura en 8 àmbits amb acudits relacionats amb alguns dels fets més significatius de la nostra història recent.
L'organització temàtica té una intenció: aïllar els temes per poder revisitar-los en clau de progrés.
Cinc autors de diferents generacions, J.L. Martín i Òscar Nebreda, Flavita Banana, Manel Fontdevila i Jaume Capdevila 'Kap', opinen sobre la censura i els límits de l'humor, la funció de l'humor polític i de com veuen la situació actual en un audiovisual que es pot veure a l'exposició.
Imaginar-se el nombre de ninotaires que hi poden haver al nostre país i multiplicant-los per tants dies com té l'any i per tants anys com portem de democràcia, ens donaria una idea de la magnitud de l'obra produïda.
No és voluntat de l'exposició l'exhaustivitat, ni de temes ni d'autors, perquè seria senzillament impossible.
Sí que és però voluntat de "La Política retratada", la representativitat.
A continuació, segueix la relació d'autors amb obra a l'exposició i els mitjans on aquesta s'ha publicat.
Mitjans i publicacions on s'han publicat les obres:
La sàtira i l'humor gràfic com a expressió i arma política, compten amb una llarga tradició i la seva història segueix molt de prop les incidències de la lluita per la llibertat de premsa.
Cada dia, sense excepció, els dibuixants humorístics ens proveeixen d'un retrat crític i acurat de l'actualitat política i social jugant un paper important en la construcció crítica de l'opinió col·lectiva.
A punt de celebrar-se els 40 anys en democràcia, és un bon moment per parar i revisitar la nostra història recent de manera diferent: a través de l'obra dels dibuixants humorístics.
De les primeres eleccions democràtiques fins avui, "La política retratada" vol contraposar la memòria individual sobre els fets viscuts, amb la representació que n'han fet els ninotaires.
Els efectes en el visitant poden ser dos: que es consolidin les opinions formades o que es sacsegin tot posant-les en qüestió.
Per primera vegada, una mostra col·lectiva
Els dibuixants humorístics són opinadors destacats a la premsa i, avui també a les xarxes socials.
No obstant això, han passat inadvertits en l'àmbit expositiu amb l'excepció d'algunes mostres monogràfiques puntuals.
Una d'aquestes exposicions va ser la que el Palau Robert va dedicar, el 2007, a Cesc, un dels millors comunicadors gràfics del país, amb el nom "La forçà d'un traç", coincidint amb el primer aniversari de la seva mort.
El traç i la mirada personal crítica o humorística dels dibuixants humorístics són seguides massivament.
Si algú crea universos propis injectant vitalitat i capacitat crítica al món on vivim, aquests són els ninotaires.
Connectats amb la realitat, contribueixen amb les seves vinyetes a enriquir, amb humor i crítica, l'experiència i opinió de les persones.
A primera línia de foc de la llibertat d'expressió
Els ninotaires són la primera línia crítica dels esdeveniments quotidians i excepcionals.
Retraten la realitat amb una visió sovint humorística i sempre esmolada.
La síntesi d'imatge i paraula en un acudit té una història que es remunta als propis inicis de la premsa.
L'acudit ha recollit l'actualitat i n'ha opinat o reflexionat sovint utilitzant la disfressa del dibuix satíric, que permet dir coses que dites altrament serien massa dures o censurables.
És per això, per ser els més atrevits, que els ninotaires han estat des de sempre a l'objectiu de la censura i els atacs totalitaristes.
Històricament, el dibuix humorístic ha tingut entre els seus practicants les figures més representatives i innovadores del dibuix.
Tots els dibuixants de renom han explorat aquest llenguatge: d'Opisso a Junceda i d'Apa a Cesc.
Avui, amb les noves tecnologies, el píxel substitueix la tinta i s'obren noves possibilitats plàstiques: apareixen el collage, la tipografia i el disseny com a noves tècniques comunicatives afegides al traç propi de cada autor.
Tot i la riquesa del col·lectiu, podem afirmar sense reserves que dibuixants humorístics, ninotaires i altres manifestacions pròximes són els grans oblidats de les arts visuals.
Potser perquè treballen a cavall de la premsa, l'opinió i la política.
Potser perquè treballen des de l'anonimat.
Potser perquè es mouen en el terreny de l'humor.
Sigui pel motiu que sigui, per la qualitat artística de la seva obra i pel paper que juguen en la construcció crítica de l'opinió col•lectiva, toca obrir-los les portes de l'olimp de les arts visuals.
I en aquest sentit, aquesta exposició vol ser una modesta contribució.
El test del progrés: 40 anys en transició
"La Política retratada" és el resultat d'una important tasca de buidatge d'hemeroteca dels darrers 40 anys.
Una recerca que ha permès definir els vuit àmbits de l'exposició i alhora identificar els temes de cada àmbit que després s'han demanat en forma d'obra publicada als dibuixants.
Ja en la fase d'investigació s'ha identificat una constant: la repetició.
Una repetició tal que acudits antics són avui plenament vigents i viceversa.
Un joc interactiu amb el visitant a l'exposició permet prendre consciència d'aquesta constant de repetició.
I és que el ressorgiment de temes que semblaven superats es produeix una vegada i una altra alternant-se amb l'aparició de nous temes propis d'un món en moviment.
Estudia disseny gràfic a l'Escola Eina i és becat per la Parsons School of Design de Nova York, on obté el seu BFA.
Fundador i Director Creatiu a Duró, actualment també és professor de la Universitat Pompeu Fabra i d' Eina.
Manté una intensa activitat com a il·lustrador i, des de la fundació del diari Ara, té la seva pròpia secció d'opinió gràfica.
La seva feina ha estat reconeguda en diverses publicacions i premis nacionals i internacionals.
És col·leccionista de papers vells (que utilitza per les seves classes, publicacions i conferències) i acumula singles de R'n'R. És un DJ terrible.
Jordi Torrents és llicenciat en Ciències Polítiques i de l'Administració per la Universitat Autònoma de Barcelona.
Entre els anys 2002 i 2003 treballa com a freelance pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya desenvolupant estudis sobre institucions i polítiques culturals d'àmbit nacional i europeu.
Des de l'any 2002 és responsable del Departament de Projectes del FAD (Foment de les Arts i del Disseny).
Al llarg dels catorze anys que porta vinculat al FAD, ha treballat assistint les diferents juntes directives de l'entitat en la conceptualització de projectes i ha coordinat la producció de desenes d'activitats, projectes i serveis en les dimensions social, cultural i econòmica del disseny.