-1 L'Administració de la Generalitat resta obligada a dictar resolució expressa en tots els procediments i a notificar-la, qualsevol que en sigui la forma d'iniciació del procediment.
En els casos de prescripció, renúncia del dret, caducitat del procediment o desistiment de la sol·licitud, i en el cas de desaparició sobrevinguda de l'objecte del procediment, la resolució ha de consistir en la declaració de la circumstància que hi concorre, amb indicació dels fets produïts i les normes aplicables.
S'exceptuen de l'obligació de dictar la resolució expressa pertinent els casos de finiment del procediment per pacte o conveni, i també els procediments relatius a l'exercici de drets sotmesos únicament al deure de comunicació prèvia a l'Administració.
-2 En els procediments administratius iniciats a sol·licitud de les persones interessades i d'acord amb el que disposa la legislació sobre el procediment administratiu comú, aquestes poden entendre que les sol·licituds respectives han estat estimades en els supòsits en què, un cop transcorregut el termini màxim per a resoldre el procediment corresponent, no se'ls hagi notificat una resolució expressa, llevat dels supòsits en què una norma amb rang de llei o una norma comunitària europea en disposi la desestimació.
-3 Queden exceptuats de les disposicions d'aquest article, i, per tant, s'entén que n'ha quedat desestimada la sol·licitud, els supòsits següents:
a) Els procediments a què fa referència la Llei orgànica 4/2001, del 12 de novembre, reguladora del dret de petició, i la resta de normes que la desenvolupen.
b) Les sol·licituds l'estimació de les quals tingui com a conseqüència la transferència a la persona interessada o a terceres persones de facultats relatives al domini públic o al servei públic, i també les sol·licituds presentades en els procediments que puguin comportar la concessió d'ajuts i subvencions públics, i, en general, tota sol·licitud de pagament a càrrec de l'Administració de la Generalitat.
c) Els recursos d'alçada, excepte en els casos en què s'interposin contra la desestimació per silenci administratiu d'una sol·licitud no resolta expressament en el termini establert per la normativa aplicable.
d) Els recursos potestatius de reposició i els recursos extraordinaris de revisió.
e) Els procediments de responsabilitat patrimonial de l'Administració.
-4 L'estimació per silenci administratiu té, amb caràcter general, la consideració d'acte administratiu que posa fi al procediment.
La desestimació per silenci administratiu té com a únic efecte permetre a les persones interessades interposar el recurs administratiu que sigui procedent o iniciar el procediment contenciós administratiu.
-5 L'obligació de dictar resolució expressa a un procediment en el termini establert està subjecta, pel que fa al silenci administratiu, a les normes següents:
a) En els casos d'estimació, la resolució expressa posterior a la producció de l'acte administratiu només es pot dictar si és confirmatòria.
b) En els casos de desestimació, l'Administració adopta la resolució expressa posterior al venciment del termini sense cap vinculació al sentit del silenci administratiu.
-1 A més dels casos establerts per la Llei de Procediment Administratiu i per la legislació general i especial aplicable, el silenci administratiu té caràcter positiu si, al mateix temps:
a) Es tracta d'un acte administratiu de naturalesa reglada que habilita el sol·licitant per a l'exercici de drets o interessos legítims preexistents en el seu patrimoni, i
b) No es transfereixen al sol·licitant facultats relatives al domini públic o al servei públic.
-2 El Govern ha de determinar, per a una major seguretat jurídica, els supòsits d'aplicació del silenci positiu a què es refereix l'apartat 1.