Recurs de cassació en interès de la llei 1/2015
Part recurrent: AGÈNCIA CATALANA DEL CONSUM
Francesc Xavier Fabregat Vera, Lletrat de l'Adm. de justícia de la Secció de Cassació de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya,
DÓNA FE: Que aquest Tribunal ha dictat, en el Recurs de cassació en interès de la llei núm. 1/2015, la Sentència que transcrita literalment diu:
RECURS DE CASSACIÓ EN INTERÈS DE LA LLEI NÚM.
La Secció de Cassació en interès de lle de la Sala Contenciosa Adminsitrativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, constituïda per a l'examen d'aquest recurs de cassació en interès de llei, interposat per l'ADVOCAT DE LA GENERALITAT en representació de l'AGÈNCIA CATALANA DEL CONSUM, contra la sentència núm. 206 de 3 d'octubre de 2014, que va dictar el Jutjat contenciós administratiu núm. 3 de Barcelona en el recurs núm. 416/2013; havent comparegut el Procurador ANGEL JOANIQUET TAMBURINI, en representació de AIR EUROPA LINEAS AEREAS, S.A.U.; ha pronunciat en nom de SM el Rei la Sentència següent:
PRIMER.- L'Advocat de la Generalitat ha interposat aquest recurs de cassació en interès de la llei contra la Sentència núm. 206, de 3 d'octubre de 2014, que va dictar el Jutjat Contenciós Administratiu núm. 3 de Barcelona en el recurs núm. 416/2013.
SEGON.- Prèvia l'admissió a tràmit del recurs, rebudes les actuacions originals del Jutjat; es va citar a termini tots els qui eren part.
La part actora en el recurs contenciós administratiu hi va comparèixer i se li va conferir trasllat de l'escrit d'interposició d'aquest recurs per a allegacions, que va evacuar en els termes que figuren en les actuacions i, prèvia audiència del Ministeri Fiscal, va demanar la desestimació d'aquest recurs, es va assenyalar dia per a la votació i decisió, que han tingut lloc el dia 9 de juny de 2016.
TERCER.- En la tramitació d'aquest recurs s'han observat les prescripcions legals.
VIST, hi ha estat ponent l'Ilm.
PRIMER.- L'advocat de la Generalitat de Catalunya, en representació i defensa d'aquesta, i a l'empara de l'article 101, en la seva redacció encara vigent, de la Llei reguladora d'aquesta jurisdicció, interposa recurs de cassació en interès de llei autonòmica contra la Sentència número 206/2014, de 3 d'octubre, dictada pel Jutjat Contenciós Administratiu número 3 de Barcelona, en el procediment ordinari 416/2013, en què va conèixer del recurs interposat per AIR EUROPOA LINEAS AEREAS SAU, per entendre-la greument danyosa per als interessos generals, atès que estima el recurs esmentat i anulla les resolucions sancionadores impugnades.
SEGON.- L'Administració recurrent en cassació considera que la Sentència dictada pel Jutjat Contenciós Administratiu núm. 3 de Barcelona s'estima greument danyosa per a l'interès general, atès que hi ha un risc evident en la reiteració de pronunciaments jurisdiccionals en el mateix sentit, derivada de la mateixa naturalesa de les infraccions en matèria de protecció dels consumidors, on l'activitat de l'Agència Catalana de Consum s'inicia habitualment a instàncies de les denúncies de persones consumidores i que comporta de forma freqüent la incoació de diligències prèvies que segueixen els mateixos patrons temporals que el procediment sancionador del qual porta causa la Sentència objecte de recurs.
En conseqüència, no som davant d'un cas aïllat o anecdòtic, sinó davant la possibilitat de repetició de fonaments jurídics en el mateix sentit amb afectació greu de l'interès general.
Considera, així mateix, que la Sentència és errònia atès que interpreta erròniament la normativa autonòmica, ja que aprecia la caducitat de l'acció per perseguir les infraccions pel transcurs de sis mesos, d'acord amb l'article 18 del RD 1845/1983, de 22 de juny, quan es tracta d'un procediment sancionador incoat per conductes tipificades en la Llei 22/2010, de 20 de juliol, del Codi de consum de Catalunya, que no preveu un termini de caducitat de l'acció per perseguir infraccions.
Per aquesta raó sollicita que aquesta Sala fixi com a doctrina legal la següent:
El Ministeri Fiscal, comparegut en aquest recurs de cassació, sollicita a la Sala la seva desestimació, per entendre que no hi concorren els requisits d'error jurídic i greu dany per als interessos generals, previstos en l'article 101 de LJCA.
TERCER.- L'article 101.1 LJCA disposa que les sentències dictades en única instància pels jutges contenciosos administratius contra les quals no es pot interposar recurs de cassació en interès de Llei estatal, poden ser impugnades per l'Administració pública territorial que tingui interès legítim en l'afer i per les entitats o corporacions que exerceixin la representació i la defensa d'interessos de caràcter general o corporatiu i que tinguin interès legítim en l'afer, pel Ministeri Fiscal i per l'Administració de la comunitat autònoma, en interès de la llei, mitjançant un recurs de cassació, quan estimin greument danyosa per a l'interès general i errònia la resolució dictada.
El Tribunal Suprem (STS de 12-4-2002), considera que per "doctrina errònia" s'ha d'entendre:
QUART.- En la seva Sentència, el magistrat d'instància va considerar que, atès que no existeix en la Llei 22/2010 de 20 de juny, del Codi de consum de Catalunya, cap termini per dur a terme les diligències prèvies, havia de ser d'aplicació de forma supletòria el RD 1945/ 83, de 22 de juny.
No té en compte tal doctrina que la Llei 17/2007, de 21 de desembre, va introduir a l'article 28 de la Llei 1/1990, de 8 de gener, sobre disciplina de mercat i de defensa dels consumidors i usuaris, una modificació fonamental per a resoldre la qüestió plantejada davant el jutjat contenciós.
A la redacció originària, la Llei 1/1990, de 8 de gener, disposava al seu article 28.2 que "l'acció per a perseguir les infraccions caduca si, coneguda per l'Administració competent l'existència d'una infracció i finalitzades les diligències adreçades a l'aclariment dels fets, transcorren sis mesos sense que l'autoritat competent ordeni incoar el procediment oportú.
A aquest efecte, si hi ha presa de mostres, les actuacions de la inspecció finalitzen després de practicada l'anàlisi inicial".
Amb aquesta redacció, la interpretació i aplicació de l'ordenament jurídic que fa la Sentència objecte de recurs tindria sentit, però en canvi, amb la modificació del precepte, i la nova redacció d'aquest, no existeix cap base normativa per apreciar la caducitat del procediment sancionador.
"Transcorreguts dotze mesos des de l'acord d'incoació del procediment sancionador sense que s'hagi notificat la resolució, aquest procediment caduca, excepte en els procediments sancionadors abreujats, en què el termini de caducitat és de sis mesos."
Dos són els elements a destacar de la nova redacció.
D'una banda, que no ofereix dubte que el dies a quo del còmput del termini de caducitat és "l'acord d'incoació del procediment sancionador", i de l'altra, que s'ha suprimit del precepte qualsevol referència a les actuacions prèvies a la incoació per l'Administració sancionadora.
I aquesta voluntat del legislador autonòmic s'ha reafirmat amb l'aprovació de la Llei 22/2010, de 22 de juliol, del Codi de Consum de Catalunya, en la qual no s'inclou cap previsió expressa o per remissió a d'altre normes jurídiques sobre la caducitat de l'acció.
Ha de ser entesa, doncs, com a errònia la doctrina de la Sentència d'instància.
I, a més, greument perjudicial per a l'interès general, tant per la naturalesa i importància dels béns jurídics protegits pel Codi de consum de Catalunya, com per una raonable previsibilitat d'una freqüència d'infraccions, unida al fet que la quantia de les sancions pecuniàries les exclouria en gran part dels supòsits d'una segona instància processal.
Per tot això, és procedent l'estimació d'aquest recurs i fixar com a doctrina legal la sollicitada per l'Administració recurrent.
Tot això sense fer cap pronunciament de condemna a costes d'aquest recurs.
1r.- Estimar aquest recurs de cassació en interès de la llei autonòmica interposat pel LLETRAT DE LA GENERALITAT en representació de l'AGÈNCIA CATALANA DEL CONSUM, contra la sentència núm. 206/2014 de 3 d'octubre de 2014, que va dictar el Jutjat Contenciós Administratiu núm. 3 de Barcelona en el recurs núm. 416/2013; i fixar com a doctrina legal la següent:
2n.- No formular pronunciament de condemna en les costes d'aquest recurs de cassació.
Publiqueu la part dispositiva d'aquesta resolució al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, als efectes previstos en l'article 101.4 de la Llei reguladora d'aquesta jurisdicció.
Aquesta es la nostra sentència, que pronunciem, manem i signem.
Barcelona, 12 de juliol de 2016
El lletrat de l'Administració de justícia, signatura il·legible