Aquest Dictamen té per objecte el Projecte de decret pel qual es crea la Seu electrònica.
El Projecte consta d'un preàmbul, vint-i-un articles, estructurats en quatre capítols, deu disposicions addicionals, dues disposicions derogatòries i tres disposicions finals.
En el preàmbul s'assenyala el marc competencial i legal en què s'insereix la norma projectada i les seves finalitats: crear una seu electrònica amb l'objectiu de posar a disposició de la ciutadania un espai electrònic únic de relació amb l'Administració de la Generalitat, que permeti accedir a la informació, als serveis i als tràmits més enllà de les limitacions espacials i temporals pròpies de les oficines presencials, i millorar l'eficiència de la gestió de l'Administració de la Generalitat.
Aquestes finalitats es despleguen en els quatre capítols en què s'estructura la norma.
El capítol I (art. 1 a 3) conté les disposicions generals.
El capítol II (art. 4 a 11) regula la Seu electrònica.
El capítol III (art. 12 a 18) regula el Tauler electrònic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
I el capítol IV (art. 19 a 21) regula el Registre general electrònic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
Les deu disposicions addicionals preveuen, respectivament, el sistema d'informació corporatiu del Registre general electrònic, la interconnexió amb el Registre i el Tauler electrònics, l'accés a les subseus, la integritat de l'Oficina Virtual de Tràmits, el canal empresa, el portal de transparència, la passarel·la de pagament corporativa, el codi segur de verificació i la data de publicació de les notificacions.
La disposició derogatòria primera es refereix a la disposició addicional segona del Decret 360/1994, de 15 de desembre, del registre d'entrada i sortida de documents de l'Administració de la Generalitat; i la segona, al capítol 4 i la secció 4 del capítol 5, als apartats 2, 3, 4 i 5 de l'article 10 i a l'article 31 del Decret 56/2009, de 7 d'abril, per a l'impuls i el desenvolupament dels mitjans electrònics a l'Administració de la Generalitat.
Finalment, quant a les disposicions finals, la primera preveu la integritat de la Seu electrònica i l'aprovació de nous procediments electrònics; la segona recull modificacions de definicions, i la tercera estableix l'entrada en vigor de la norma per a l'endemà de publicar-se en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
La Comissió Jurídica Assessora és competent per a emetre dictamen preceptiu respecte dels projectes de reglament que es dictin per a desplegar lleis, segons disposa l'article 8.2.b) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, de la Comissió Jurídica Assessora, com ara és el cas, en què el Projecte en qüestió es dicta en desplegament de la Llei 29/2010, de 3 d'agost, de l'ús dels mitjans electrònics al sector públic de Catalunya.
El Projecte de decret s'empara en diversos títols competencials de la Generalitat de règim diferenciat.
Els aspectes organitzatius que estructuren l'ordenació del sistema d'actuació administrativa a través de mitjans electrònics i les normes de procediment administratiu que deriven de les especialitats de l'organització de la Generalitat depenen de les competències exclusives previstes, respectivament, en els articles 150 (organització de l'Administració de la Generalitat) i 159.1.c) (normes de procediment administratiu que deriven de les especialitats de l'organització de la Generalitat) de l'Estatut d'autonomia de Catalunya (EAC); mentre que la resta de qüestions substantives que s'hi estableixen, referides al règim jurídic de les administracions públiques i al procediment administratiu comú, es regulen en virtut de la competència compartida prevista en l'article 159.2 de l'EAC.
La Generalitat, per tant, té competència per a dictar el present Projecte de decret.
L'article 68.1 de l'EAC atribueix al Govern la potestat reglamentària, d'acord amb l'Estatut i les lleis.
I l'article 39.1 de la Llei 13/2008, de 5 de novembre, de la presidència de la Generalitat i del Govern, estableix que 'Correspon al Govern la titularitat de la potestat re¬glamentària en l'exercici de les competències de la Generalitat'.
El Govern, per tant, té habilitació suficient per a dictar aquest Projecte de decret.
La memòria general que exigeix l'article 64.1 de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, i que annexa el Projecte de decret, conté la justificació de la necessitat de la disposició i l'adequació als fins que es persegueixen; el marc normatiu en què s'insereix la norma; la relació de les disposicions afectades pel Projecte i la taula de vigències i de derogacions resultants; la competència de la Generalitat sobre la matèria; la relació de les persones a les quals s'ha de donar audiència 'atès el contingut organitzatiu de la norma no s'obre aquest tràmit', i la procedència de sotmetre l'expedient a informació pública, com així es fa.
La memòria d'avaluació d'impacte de les mesures proposades que s'ha d'annexar a la memòria general (article 64.1 de la Llei 26/2010) conté un informe d'impacte pressupostari, el qual indica que la norma projectada no tindrà incidència econòmica en el pressupost del Departament en reutilitzar aplicacions ja existents (s'adjunta, per a corroborar-ho, un informe del Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació).
També conté un informe d'impacte econòmic i social, un informe d'impacte normatiu 'd'acord amb el qual la regulació redueix càrregues administratives i simplifica els tràmits' i un informe d'impacte de gènere.
La Direcció General de Pressupostos, a la vista de la manca de repercussió econòmica, ha informat favorablement sobre el Projecte de decret.
L'Autoritat Catalana de Protecció de Dades ha informat en dues ocasions sobre el Projecte de decret i s'hi han incorporat totes les observacions.
En el tràmit de consulta interdepartamental han participat els organismes que es detallen en els antecedents.
El Projecte s'ha sotmès a informació pública i en aquest tràmit s'han rebut les al·legacions de l'Oficina Antifrau de Catalunya, les observacions de la qual s'han incorporat al Projecte.
L'expedient conté, com és preceptiu (art. 64.5 de la Llei 26/2010), la relació de les observacions i les al·legacions formulades en els tràmits anteriors i les raons que han dut a estimar-les o desestimar-les.
D'acord amb el que estableix l'article 65 de la Llei 26/2010, el responsable jurídic en matèria d'informes, amb el vistiplau de l'advocada en cap del Departament de la Presidència, va emetre un informe jurídic definitiu, en aquest cas favorable, sobre la tramitació i el contingut del Projecte normatiu.
Clou l'expedient el certificat del secretari del Consell Tècnic segons el qual en la sessió del dia 9 d'abril de 2013 va quedar vista la iniciativa del Projecte de decret pel qual es crea la Seu electrònica.
Per tant, el procediment ha seguit correctament tots els tràmits legals.
El dret dels ciutadans a relacionar-se amb les administracions públiques per mitjans electrònics es preveu, en l'àmbit estatal, en l'article 6 de la Llei 11/2007, de 22 de juny, d'accés electrònic dels ciutadans als serveis públics, normativa de caràcter bàsic en virtut de l'article 149.1.18 de la Constitució.
El títol II d'aquesta Llei regula la seu electrònica, que, d'acord amb l'article 10, és aquella adreça electrònica disponible per als ciutadans mitjançant les xarxes de telecomunicacions, la titularitat, la gestió i l'administració de les quals correspon a una administració pública, òrgan o entitat administrativa en l'exercici de les seves competències.
L'apartat 3 d'aquest precepte estableix que cada administració ha de determinar les condicions i els instruments de creació de les seus electròniques.
D'altra banda, d'acord amb l'article 12 d'aquesta norma, la publicació dels actes i de les comunicacions que, per disposició legal o reglamentària, s'hagin de publicar en el tauler d'anuncis o edictes pot ser substituïda o complementada per la publicació en la seu electrònica de l'organisme corresponent.
Per la seva part, l'article 24 estableix que les administracions públiques han de crear registres electrònics per a la recepció i remissió de sol licituds, escrits i comunicacions, i els articles 25 i 26 contenen les formes de creació i el règim de còmput de terminis.
En l'àmbit de Catalunya, la Llei 29/2010, de 3 d'agost, de l'ús dels mitjans electrònics al sector públic de Catalunya, ha desplegat la llei bàsica anterior.
Malgrat això, i abans que entrés en vigor aquesta llei autonòmica, cal destacar també la presència de dues normes reglamentàries en aquest marc normatiu.
Una, el Decret 56/2009, de 7 d'abril, per a l'impuls i desenvolupament dels mitjans electrònics de la Generalitat 'que va donar lloc al Dictamen 22/09 d'aquesta Comissió, en el qual es va requerir que era necessària l'existència d'una llei catalana prèvia per a donar cobertura a algun dels preceptes reglamentaris', va establir el règim jurídic de la utilització dels mitjans electrònics, les mesures d'ordenació, impuls i desenvolupament dels serveis electrònics, i la regulació de la seu electrònica, la qual es troba prevista en els articles 23 i 24.
D'altra banda, l'article 28 conté les previsions respecte del Tauler d'anuncis electrònic i l'article 36 regula el Registre electrònic.
L'altra norma reglamentària és el Decret 360/1994, de 15 de desembre, del registre d'entrada i sortida de documents de l'Administració de la Generalitat de Catalunya 'que va donar lloc al Dictamen 268/94 d'aquesta Comissió', l'article 4 del qual fa referència a la necessitat de garantir l'autenticitat, la integritat i la conservació de la informació, i també la recepció efectiva dels documents via electrònica.
Aquests dos decrets 'el 56/2009 i el 360/1994' són derogats parcialment per la norma sobre la qual ara es dictamina, com ja s'ha indicat.
Pel que fa al marc legal de Catalunya, promulgat després de les anteriors normes reglamentàries, destaca, d'una banda, la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, la qual incorpora el dret a l'ús dels mitjans electrònics (article 24), i, en tractar els principis de l'actuació administrativa i el procediment, estableix els principis d'actuació amb mitjans electrònics (article 32) i la tramitació electrònica del procediment administratiu (article 43).
D'altra banda, cal fer referència a la Llei 29/2010, de 3 d'agost, de l'ús dels mitjans electrònics al sector públic de Catalunya, ja esmentada, que és la que pròpiament executa el Projecte de decret.
Aquesta Llei regula la definició dels instruments i l'ús dels mitjans electrònics en les relacions entre les entitats i els organismes que conformen el sector públic i els ciutadans, i determina el model català d'administració electrònica, basat, entre altres aspectes, en la incorporació de mitjans electrònics en llur activitat ordinària, amb la finalitat de millorar la prestació dels serveis a la ciutadania (article 5).
L'article 10 enumera la informació que les entitats que integren el sector públic han de difondre per mitjans electrònics; i l'article 11 determina que la informació sobre l'organització, la informació sobre els procediments que són d'interès per als ciutadans i la informació sobre la seva activitat es presta mitjançant la seu electrònica.
D'altra banda, l'article 16 estableix que els serveis electrònics que presta el sector públic adreçats a les empreses han de ser accessibles a la seu electrònica corresponent.
I la seu electrònica també ha d'informar dels drets i les obligacions que s'estableixen en aquesta Llei 29/2010 i la Llei estatal 11/2007, d'acord amb la disposició addicional quarta.
En el marc normatiu del Projecte, cal fer esment, finalment, a l'Acord de Govern de 24 de gener de 2012, relatiu a l'aprovació de mesures i projectes corporatius a desenvolupar l'any 2012, per a desplegar l'administració electrònica a l'Administració de la Generalitat, que preveu el desenvolupament de la seu electrònica, el tauler i el registre electrònic.
A la vista d'aquest marc normatiu es formulen les observacions següents respecte del contingut del Projecte:
a) El títol: Atès l'àmbit d'aplicació de la norma, s'aconsella canviar el títol per 'Projecte de decret pel qual es crea la Seu electrònica de l'Administració de la Generalitat de Catalunya'.
Contingut), ha de dir 'deu disposicions addicionals, dues disposicions derogatòries i tres disposicions finals'.
c) L'article 2.1. a) inclou en el seu àmbit d'aplicació les entitats gestores de la Seguretat Social, que són el Servei Català de la Salut, l'Institut Català de la Salut i l'Institut Català d'Assistència i Serveis Socials.
Tanmateix, la terminologia utilitzada 'entitats gestores de la Seguretat Social' és més pròpia de la terminologia pressupostària que de l'organitzativa.
S'aconsella, per tant, que es ponderi si les entitats esmentades no es troben ja incloses en l'article 2.1. a).
Algunes de les definicions d'aquest precepte es refereixen a conceptes definits en la Llei bàsica 11/2007.
Tal és el cas de l'autenticació (apartat b)), del certificat digital (apartat d)), del document electrònic (apartat g)), de la interoperabilitat, de la signatura electrònica (apartat j)) i de la signatura electrònica avançada (apartat k)).
Les definicions del Projecte no resulten coincidents amb les de la llei bàsica i incorporen modificacions que poden induir a confusió.
En el cas de l'autenticació, el Projecte fa referència a la manca de personalitat jurídica; en el cas del certificat digital, a banda de canviar-li el nom (en la llei bàsica és el 'certificat electrònic'), el Projecte incorpora la referència a la validesa legal; i, en la definició d'interoperabilitat, el Projecte afegeix el concepte de 'reutilització de la informació'.
La resta de supòsits són coincidents.
Aquesta Comissió entén que, en els dos primers casos 'apartats b) i d)', la modificació operada pel Projecte pot no ser només explicativa de la norma bàsica i pot comportar, per tant, la seva modificació.
Es proposa, així, almenys en aquests dos casos, que es consideri la correcció de la redacció utilitzada.
L'àmbit de la seu electrònica descrit en l'apartat 3 no coincideix amb el descrit en l'article 2.1.a) del Projecte (per exemple, no fa esment de les entitats gestores de la Seguretat Social).
És important adequar aquests dos preceptes, ja que altres articles, com ara els articles 7, 8.4, 8.5, 8.13, 9, 10.2 i 10.4, es refereixen als ens a què fa referència l'article 2.1.a).
Més pròpiament, en comptes de dir '[...] la data i l'hora oficials de Catalunya', caldria dir '[...] la data i l'hora oficials a Catalunya'.
El precepte no incorpora entre els continguts de la seu electrònica, d'acord amb la disposició addicional quarta de la Llei 29/2010, els drets i les obligacions que estableixen aquesta mateixa Llei i la Llei bàsica 11/2007.
Tampoc no sembla incorporar el previst en l'article 25.2 de la Llei bàsica 11/2007, sobre la informació que ha de constar a la seu electrònica d'accés al registre relativa a la relació actualitzada de documents que es poden presentar al registre esmentat.
Es proposa que es valori l'ampliació de les possibilitats d'actuació dels ciutadans en cas d'interrupció del funcionament de la Seu electrònica, i introduir eventualment el readreçament, en tals casos, també a altres seus o subseus electròniques, si tècnicament fos possible.
Manca enumerar els dos apartats.
Un cop considerades les observacions formulades en aquest Dictamen, es pot elevar al Govern el Projecte de decret pel qual es crea la Seu electrònica.