Aquesta informació està en revisió permanent, en funció de l'evolució i la nova informació de la malaltia d'acord amb el criteri de l'autoritat sanitària.
Els coronavirus són virus molt estesos que, generalment, causen malalties benignes als éssers humans.
El SARS-CoV-2 és un nou tipus de coronavirus que pot afectar les persones amb un quadre clínic que s'ha anomenat COVID-19 i que provoca una infecció respiratòria febril.
Es va detectar per primera vegada el desembre del 2019 a la ciutat de Wuhan, província de Hubei, a la Xina.
Els símptomes més comuns de la malaltia COVID-19 són malestar general, febre i tos seca, però si es compliquen poden causar dificultat per respirar i, en els casos més greus, la infecció pot provocar pneumònia, insuficiència renal i altres complicacions.
Els símptomes poden aparèixer fins a 14 dies després de la infecció.
Segons la informació disponible, el SARS-CoV-2 es pot transmetre entre humans per via respiratòria després d'haver estat en contacte estret amb una persona infectada, a una distància de fins a dos metres (tos, esternuts, aerosols generats).
També es pot transmetre en tocar-se la cara amb les mans, després que hagin estat en contacte amb superfícies contaminades (el virus pot sobreviure entre unes hores i alguns dies en funció de la superfície i de les condicions).
L'Organització Mundial de la Salut va elevar el nivell de la situació d'emergència de salut pública ocasionada pel nou coronavirus a pandèmia internacional l'11 de març passat.
La rapidesa pel que fa a la seva evolució, a qualsevol escala (internacional i de país), ha fet adoptar mesures extraordinàries i temporals amb l'objectiu d'afrontar aquesta conjuntura, com ara la declaració de l'estat d'alarma, que restringeix la mobilitat i estableix el confinament domiciliari, sempre que sigui possible, per la capacitat potencial de reduir la probabilitat d'exposició i contagi per COVID-19.
Portal Jurídic amb la normativa sobre la situació de pandèmia pel SARS-CoV-2
En funció del tipus d'activitat, es poden establir dos escenaris amb diferents nivells de risc d'exposició:
La persona que hagi proporcionat cures a un cas amb símptomes és considerada un contacte estret: treballadors sanitaris que no han utilitzat les mesures de protecció adequades o altres persones amb un contacte físic similar o que hagin estat al mateix lloc que un cas amb símptomes a una distància inferior a dos metres durant 15 minuts, com a mínim.
Es considera que hi ha una baixa probabilitat d'exposició en el cas dels treballadors i treballadores que no proporcionen atenció directa al públic o que, si la tenen, es produeix a més de dos metres de distància o bé disposen de mesures de protecció col·lectiva per evitar el contacte.
Les mesures proposades se centren en les actuacions ambientals, organitzatives i individuals sobre els treballadors i les treballadores, amb l'objectiu de minimitzar-ne el risc.
Els serveis de prevenció han de tenir un paper d'assessorament rellevant i específic en el disseny i l'execució de les mesures que s'especifiquen a continuació.
És essencial reforçar les mesures d'higiene habituals, rentar-se sovint les mans amb sabó o desinfectar-les amb solucions hidroalcohòliques.
La separació que hi ha d'haver entre treballadors i treballadores, com també respecte a les persones usuàries amb les quals interactuïn, ha de ser d'un metre i mig com a mínim.
En aquest sentit, l'autoritat sanitària recomana mantenir una distància social mínima de seguretat de dos metres.
Cal intensificar els procediments de neteja habituals en les superfícies que poden estar més en contacte amb les mans (estacions de treball, taules, poms de les portes, etc.) i dur a terme desinfeccions periòdiques.
A més, s'ha de garantir una ventilació adequada dels espais i llocs de treball, si és possible, de manera natural (obrint les finestres), d'acord amb la normativa establerta.
Sempre que sigui possible cal optar pel teletreball i altres mecanismes de treball a distància, a més de seguir les indicacions i restriccions de les autoritats pel que fa a la mobilitat i les activitats essencials.
L'ús de mascareta, de tipus quirúrgic, només es recomana a les persones malaltes que tenen símptomes d'infecció respiratòria (com ara febre, tos o dificultat per respirar), mentre que les mascaretes autofiltrants, de tipus FFP3 o FFP2 o equips equivalents, estan indicades per al personal treballador de sectors sanitaris o assimilats, d'acord amb l'avaluació de riscos dels seus llocs de treball i segons les recomanacions de l'autoritat sanitària.
En cas que el personal hagi d'utilitzar qualsevol tipus d'equip de protecció individual, cal informar-lo i formar-lo perquè en faci un bon ús i un bon manteniment.
Consell de Relacions Laborals de Catalunya.
Atès que el coneixement sobre el mecanisme de transmissió, el nombre de persones infectades, la gravetat i altres característiques del SARS-CoV-2 estan en progrés continu, cal estar ben informats.
En conseqüència, és necessari estar pendents regularment de les instruccions que les autoritats sanitàries puguin emetre per diferents canals d'informació.
El web del Departament de Salut s'actualitza regularment amb la informació disponible i les recomanacions per a la prevenció i la gestió de la pandèmia pel coronavirus.
És recomanable consultar sovint la informació difosa a través d'aquest mitjà.
Organització Mundial de la Salut