Personal inspector de l'Agència Catalana del Consum
Activitat d'inspecció de consum i control de mercat
Control programat de les activitats d'inspecció i control
Les proves sobre els béns i els serveis
Dipòsit de la mostra reglamentària i conservació de les mostres
Pagament de les mostres i de les despeses derivades de les actuacions inspectores
Restriccions a la comercialització de béns i serveis
Procediment administratiu no sancionador d'adopció de mesures de restricció a la comercialització
Despeses derivades de l'adopció de mesures de restricció de comercialització
Òrgans competents per iniciar i resoldre el procediment no sancionador d'adopció de mesures de restricció a la comercialització
Coordinació i col·laboració entre administracions
Coordinació i col·laboració de l'activitat inspectora
Comissió coordinadora sobre les inspeccions de béns i serveis de consum
L'article 123 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya atribueix a la Generalitat la competència exclusiva en matèria de consum.
Aquesta competència inclou la defensa dels drets de les persones consumidores que recull l'article 28 de l'Estatut.
En l'exercici d'aquesta competència es va aprovar la Llei 22/2010, de 20 de juliol, del Codi de consum de Catalunya (DOGC núm. 5677, de 23.7.2010), que va unificar en un sol text legal les disposicions normatives en matèria de consum que s'havien anat publicant des dels anys 90 i va adaptar la normativa de protecció de les persones consumidores a la realitat jurídica, econòmica i social actual de Catalunya.
També en aquest sentit la disposició final segona del Codi de consum de Catalunya preveu que correspon al Govern l'aprovació del desenvolupament reglamentari per regular el procediment per a la pràctica de la presa de mostres reglamentària i l'autoritat competent per acordar les immobilitzacions cautelars, i també les altres actuacions inspectores que escaiguin.
La regulació de la inspecció i la disciplina de mercat en matèria de consum a Catalunya es va fer mitjançant el Decret 206/1990, de 30 de juliol, sobre la inspecció de disciplina del mercat i consum (DOGC núm. 1338, de 3.9.1990).
Aquesta regulació, que es va dictar d'acord amb les previsions que inclou la Llei 1/1990, de 8 de gener, sobre la disciplina del mercat i de defensa dels consumidors i usuaris, i quan encara no s'havia creat l'Agència Catalana del Consum, s'ha d'actualitzar tenint en compte, d'una banda, els canvis estructurals, orgànics i funcionals que s'han anat produint durant els darrers anys i, d'altra, amb la finalitat d'adequar les seves previsions als preceptes del Codi de consum de Catalunya, tot això pel que fa a l'àmbit de consum.
Pel que fa a l'àmbit de comerç, l'esmentat Decret 206/1990, de 30 de juliol, continua vigent, atès que la Llei 1/1990, de 8 de gener, de caràcter bifront, inclou regulacions que són vigents i aplicables en matèria de comerç, d'acord amb el que preveuen la disposició final segona del Text refós dels preceptes de la Llei 1/1983, de 18 de febrer, i la Llei 23/1991, de 29 de novembre, aprovat pel Decret legislatiu 1/1993, de 9 de març, sobre comerç interior; el Decret llei 1/2009, de 22 de desembre, d'ordenació dels equipaments comercials, i la disposició final tercera de la Llei 3/2014, de 19 de febrer, d'horaris comercials i de mesures per a determinades activitats de promoció.
El títol II del llibre III del Codi de consum de Catalunya regula la inspecció i el control de mercat.
Concretament regula les competències del personal inspector de consum, el seu estatut personal, les formes de col·laboració amb la inspecció de consum per al desenvolupament de la seva tasca, les funcions de la inspecció, les facultats del personal inspector, els deures de les persones inspeccionades, les actes i els informes d'inspecció i el seu valor probatori, la presa de mostres reglamentària, la pràctica de les proves i les comprovacions, les mesures cautelars i definitives, les multes coercitives que es poden imposar per garantir l'execució de les mesures esmentades, les competències municipals, i la comunicació dels riscos i les irregularitats greus.
Aquest Decret desenvolupa determinats aspectes dels esmentats al paràgraf anterior, especialment el contingut de les actes i dels informes d'inspecció, el procediment per dur a terme la presa de mostres reglamentària i la pràctica de les proves corresponents, i l'adopció de les mesures cautelars i definitives.
A banda d'això, també regula altres aspectes directament relacionats amb la tasca inspectora de consum, com ara les diligències inspectores, la col·laboració i la coordinació entre administracions i les relacions de les empreses i els establiments a través dels mitjans electrònics amb la inspecció de consum.
També es compleix el que disposa la Llei 16/2015, del 21 de juliol, de simplificació administrativa de l'Administració de la Generalitat i dels governs locals de Catalunya i d'impuls de l'activitat econòmica (DOGC núm. 6920, de 24.7.2015), un dels objectius principals de la qual és coordinar i millorar les relacions interadministratives en aquells àmbits que permetin facilitar l'activitat econòmica.
Aquesta Llei disposa que les administracions públiques de Catalunya han d'aprovar plans d'inspecció en la línia del control programat de les activitats d'inspecció que proposa aquest Decret.
De la mateixa manera, la Llei 16/2015, del 21 de juliol, disposa que les administracions públiques catalanes han d'establir entre elles mecanismes de col·laboració, especialment en els àmbits de la inspecció i la sanció.
És doncs en aquesta línia que aquest Decret incorpora un capítol (el 5) per regular la coordinació i la col·laboració de la funció inspectora entre la Generalitat i les administracions locals de Catalunya, i que també regula la Comissió Coordinadora sobre les inspeccions de béns i serveis de consum, formada per membres d'ambdós nivells de l'Administració.
De manera especial l'article 6.1 estableix que les administracions públiques de Catalunya han d'aprovar anualment plans d'inspecció i control de les activitats econòmiques per atendre les tasques de control ex post a les quals obliga la Llei esmentada; i també l'article 11, segons el qual les administracions públiques a les quals s'aplica aquesta Llei han d'establir entre elles mecanismes de col·laboració per a l'exercici de les facultats d'intervenció, especialment en els àmbits de la inspecció i la sanció.
Pel que fa a l'estructura de la norma, el capítol 1 fa referència a les disposicions generals, el capítol 2 recull quines són les actuacions inspectores i el seu contingut, el capítol 3 regula com s'han de dur a terme les proves sobre els béns i els serveis, el capítol 4 recull les mesures que es poden adoptar per a la restricció a la comercialització de béns i serveis, el capítol 5 preveu la coordinació i la col·laboració entre administracions, i el capítol 6 regula els mitjans electrònics.
Aquest Decret és d'aplicació a totes les administracions públiques de Catalunya que duen a terme tasques en matèria d'inspecció i control de mercat d'acord amb les previsions incloses al títol II del llibre III del Codi de consum.
Per altra banda, i atès que com a conseqüència de l'aprovació d'aquest Decret, el Decret sobre la inspecció de disciplina de mercat i consum deixarà de ser aplicable a l'àmbit de consum però mantindrà la seva vigència en l'àmbit de comerç, es modifica el seu redactat en els paràmetres que determina la disposició final primera.
Per tot això exposat, d'acord amb el que disposen el títol IV de la Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya (DOGC núm. 5686, de 5.8.2010), i els articles 39.1 i 40 de la Llei 13/2008, de 5 de novembre, de la Presidència de la Generalitat i del Govern (DOGC núm. 5256, de 12.11.2008);
Vist el dictamen del Consell de Treball Econòmic i Social de Catalunya;
A proposta del conseller d'Empresa i Coneixement, d'acord amb el dictamen de la Comissió Jurídica Assessora, i d'acord amb el Govern,
1.1 L'objecte d'aquest Decret és regular la inspecció de consum i el control de mercat, el procediment per practicar la presa de mostres i l'autoritat competent per acordar les mesures cautelars, l'ús dels mitjans electrònics en la realització de les activitats inspectores de consum, i també la regulació d'altres actuacions inspectores que duen a terme les administracions públiques de Catalunya, en desenvolupament de la previsió que estableix la disposició final segona del Codi de consum de Catalunya.
1.2 Aquest Decret és d'aplicació a totes les administracions públiques de Catalunya que duen a terme tasques en matèria d'inspecció de consum i control de mercat d'acord amb les previsions incloses al títol II del llibre III del Codi de consum de Catalunya.
3.1 L'activitat d'inspecció de consum i control de mercat té per objecte vetllar perquè les empreses i els establiments que produeixen, distribueixen o comercialitzen béns i serveis a les persones consumidores, fins i tot els serveis de la societat de la informació, compleixin amb els deures, les obligacions, les prohibicions i les limitacions que recull la normativa vigent dels diversos sectors de l'activitat econòmica, l'incompliment de la qual pot lesionar els drets i els interessos generals de les persones consumidores.
3.2 Les diligències inspectores s'inicien sempre d'ofici com a conseqüència d'algun dels supòsits següents:
a) Ordre superior jeràrquica degudament motivada.
b) Denúncia presentada per les persones consumidores, les empreses o les organitzacions que les representen, o bé comunicació raonada d'altres administracions públiques o òrgans mitjançant les quals es posen en coneixement de l'Administració fets, esdeveniments o circumstàncies que poden ser constitutius d'infracció administrativa en matèria de consum.
c) Control programat en sectors d'activitat econòmica prèviament determinats per l'Administració.
d) Notificació, provinent de les administracions públiques o de les empreses, de la possible presència en el mercat de béns o serveis que puguin comportar un risc no acceptable per a les persones consumidores.
e) Iniciativa pròpia del personal inspector en cas d'incompliment flagrant o quan ho consideri necessari per a la protecció de l'interès general.
3.3 Les diligències inspectores finalitzen per algun dels supòsits següents:
a) Resolució motivada d'arxivament quan no es constaten indicis d'infracció administrativa en matèria de defensa dels drets de les persones consumidores.
b) Proposta d'incoació d'expedient administratiu sancionador quan existeixen indicis constatats, suficients i raonables d'infracció administrativa de la normativa reguladora dels drets de les persones consumidores.
c) Trasllat a altres administracions públiques o òrgans administratius que siguin competents.
d) Requeriment d'adequació a la normativa vigent reguladora de les relacions de consum, en el cas d'infraccions lleus.
e) Proposta d'incoació del procediment administratiu no sancionador d'adopció de mesures de restricció a la comercialització.
4.1 El personal inspector ha d'estendre les actes i els informes que siguin necessaris per a l'exercici de les seves funcions inspectores d'investigació i control, i sempre que constati irregularitats administratives.
4.2 Les actes d'inspecció són els documents públics on es recullen els fets i els resultats comprovats directament en les actuacions inspectores fetes pel personal inspector.
4.3 Les actes han d'incloure el següent:
a) El nom o la raó social, el número d'identificació fiscal o el codi d'identificació fiscal i l'adreça o la seu social del subjecte presumptament responsable.
b) El nom, els cognoms i el document oficial d'identitat de la persona compareixent i també el tipus de representació en virtut de la qual actua, llevat que s'investiguin activitats o serveis de la societat de la informació, que no sigui possible la visita al subjecte presumptament responsable o que la seva presència pugui frustrar l'activitat inspectora.
Si es dóna el cas d'alguna d'aquestes darreres circumstàncies, cal fer-ho constar a l'acta d'inspecció.
c) Els fets rellevants per a la investigació o el control.
d) Si s'escau, les altres circumstàncies i les dades objectives que permetin determinar millor les irregularitats observades, el seu abast i els presumptes responsables.
e) Si s'escau, les manifestacions de la persona compareixent.
f) Si s'escau, les altres diligències practicades en l'actuació inspectora.
g) Si escau, les mesures que cal adoptar per esmenar les deficiències, les irregularitats o els incompliments que s'hagin constatat, i les conseqüències jurídiques eventuals que pot implicar si no es corregeixen.
4.4 L'acta d'inspecció pot recollir mitjançant un annex tota aquella documentació que el personal inspector consideri que sigui necessària per esclarir i poder valorar, convenientment, els fets que s'han investigat.
La documentació que s'incorpori a l'annex pot ser en suport paper o en qualsevol altre suport durador, i ha de ser diligenciada pel personal inspector actuant.
4.5 Els fets constatats pel personal inspector i recollits a les actes d'inspecció tenen valor probatori i presumpció de certesa, llevat de prova en contra.
4.6 Les actes es poden estendre de forma manuscrita o bé mitjançant els sistemes electrònics i telemàtics corresponents, d'acord amb els requisits i les condicions que estableixi la seva normativa aplicable.
4.7 Els informes d'inspecció són els documents públics que estén la inspecció de consum i control de mercat en els quals es fan constar aclariments i valoracions dels fets recollits a les actes o d'altres fets, esdeveniments o circumstàncies que hagi constatat el personal inspector, i quan sigui impossible o clarament innecessari estendre acta d'inspecció.
a) El motiu de la seva emissió.
b) El personal inspector que l'emet.
d) Si s'escau, la valoració que se'n fa dels fets o els esdeveniments constatats, així com la signatura de la persona que els emet.
4.9 Els fets que es constatin als informes tenen el mateix valor probatori que els fets constatats, inclosos o recollits a les actes d'inspecció.
5.1 Periòdicament s'han de programar activitats d'inspecció i control de mercat en les quals s'analitzin, es verifiquin i es comprovin les pràctiques dels agents econòmics i la seva afectació envers els interessos generals de les persones consumidores.
5.2 A l'hora de realitzar les programacions cal tenir en compte els criteris següents: el nombre de reclamacions o denúncies del sector, el caràcter bàsic dels serveis i dels béns, els serveis o els productes que han estat objecte d'alerta administrativa per presentar riscos per a la salut i la seguretat, l'afectació als col·lectius especialment protegits, els interessos econòmics i socials i el dret a la informació, l'entrada en vigor de nova normativa reguladora dels drets de les persones consumidores, i qualsevol altre factor considerat d'interès general i que requereixi actuacions preventives.
Com a mínim, la programació de les activitats d'inspecció s'ha de dur a terme anualment.
5.3 La programació ha d'incloure els objectius, els mitjans personals i materials, els terminis d'execució i el nombre i la descripció de les actuacions d'investigació i comprovació que calgui realitzar.
5.4 La programació d'aquest tipus d'activitats d'inspecció i control de mercat s'ha d'incloure al Portal de transparència i al web o seu electrònica de l'Agència Catalana del Consum.
Les activitats d'inspecció i control programades que facin els ens locals s'ha d'incloure als seus portals de transparència o seus electròniques locals respectius.
6.1 El personal inspector pot realitzar, durant les activitats d'inspecció, la presa de mostres sobre els béns destinats a la comercialització entre les persones consumidores i sotmetre'ls a assajos, anàlisis i proves per comprovar la seva adequació a la normativa aplicable relativa a la composició, l'etiquetatge, la presentació, la publicitat i els nivells de seguretat exigibles.
6.2 La mostra reglamentària la constitueixen tres exemplars homogenis per a la pràctica de les proves inicial i, si escau, la contradictòria i la diriment.
6.3 La presa de mostres reglamentària la pot constituir un sol exemplar en qualsevol dels supòsits següents:
a) Béns sotmesos a certificació o homologació.
b) Béns les proves sobre els quals requereixin llargs períodes de temps.
c) Quan les proves són per determinar el nivell de seguretat o l'aptitud funcional dels béns.
d) En cas que no sigui possible l'obtenció de tres exemplars homogenis.
6.4 Per a la realització d'estudis i prospeccions de mercat sobre determinats sectors o categories de béns, i amb la finalitat d'establir estratègies d'actuació inspectora, el personal inspector pot prendre mostres indicatives de béns i fer comprovacions i proves sobre instal·lacions i serveis que s'han posat a disposició de les persones consumidores.
6.5 Les infraccions administratives presumptes que es detectin com a resultat d'aquestes proves s'han de notificar immediatament als responsables dels béns perquè adoptin les mesures adequades per corregir-les i facin les al·legacions per la defensa dels seus drets i interessos, sens perjudici de les actuacions administratives que se'n puguin derivar.
6.6 La presa de mostres s'ha de formalitzar mitjançant una acta d'inspecció amb els requisits formals que estableix l'article 322.4 del Codi de consum de Catalunya.
6.7 A l'acta s'han de fer constar totes les dades i les circumstàncies necessàries per identificar i descriure la mostra.
En tot cas, han de constar, com a mínim, la descripció del producte, de l'envàs i de l'embalatge, si n'hi ha, del seu etiquetatge i presentació, del número de precinte, del nombre d'unitats o la quantitat de cada exemplar i, si són necessàries, les condicions de conservació del bé.
6.8 Cada exemplar de la mostra ha de tenir la quantitat o el nombre d'unitats suficients en funció de les proves que cal realitzar.
Com a mínim, la mida de l'exemplar s'ha d'ajustar a la normativa vigent o altres normes tècniques i, en cas que no n'hi hagi, a les instruccions dictades pels òrgans administratius competents.
6.9 Els exemplars de la mostra reglamentària s'han de condicionar, precintar, etiquetar i numerar de tal manera que, amb aquestes formalitats i amb la signatura del personal inspector que actua sobre cadascun dels exemplars, es garanteixi la identitat de les mostres amb el seu contingut durant tot el seu temps de conservació.
Els exemplars de la mostra s'han de dipositar i conservar, fins a la realització de les proves, de la manera següent:
a) Si l'empresa o el titular de l'establiment on es prenen les mostres és l'empresa o raó social responsable que consta a l'etiquetatge o a la identificació del bé mostrejat, un dels exemplars ha de romandre sota el seu dipòsit juntament amb un justificant de l'actuació, amb l'obligació de conservar-lo en perfecte estat per a la seva utilització posterior en la prova contradictòria si fos necessari.
La manipulació, el trasllat, la desaparició, l'ocultació o la comercialització es considera una infracció administrativa d'acord amb el que estableix del llibre III del Codi de consum de Catalunya.
Els altres dos exemplars han de romandre en poder del personal inspector i un d'ells se n'ha de trametre al centre, al laboratori o a l'entitat que hagi de fer la prova inicial.
b) Si l'empresa o el titular de l'establiment on s'estén l'acta actua com a distribuïdor del bé o el bé mostrejat no duu les dades necessàries per identificar la persona responsable, els tres exemplars de la mostra han de ser retirats pel personal inspector que han de lliurar un justificant documental de l'actuació a la persona compareixent.
Un dels exemplars de la mostra s'ha de posar a disposició del responsable del bé, o de la persona degudament autoritzada que el representi, per tal que el retiri de les dependències de l'Administració si desitja practicar la prova contradictòria; un altre exemplar s'ha de trametre al centre, al laboratori o a l'entitat que hagi de realitzar-ne la prova inicial.
c) Si la mostra reglamentària és d'un únic exemplar, aquest l'ha de retirar, en tots els casos, el personal inspector.
El personal inspector pot acordar de manera motivada que les mostres romanguin, degudament condicionades, a les dependències pròpies de la persona inspeccionada fins que, si escau, siguin recollides per la persona física o jurídica designada per l'Administració.
En qualsevol cas, s'han de fer constar documentalment aquesta circumstància, com també les instruccions per a la seva conservació i trasllat posterior.
Un cop recollida, el personal inspector ha de designar el centre, el laboratori o l'entitat que n'ha de fer les proves.
8.1 Els assaigs, les anàlisis i les proves pericials s'han de realitzar als centres, laboratoris o entitats oficials, als acreditats per l'autoritat corresponent o als designats per l'autoritat competent en matèria de consum.
Aquests centres, laboratoris o entitats han de disposar dels mitjans materials idonis, dels recursos humans amb les competències professionals adequades, i dels procediments de treball que permetin assegurar la qualitat dels seus treballs; així mateix, s'han de sotmetre als supòsits d'incompatibilitat que garanteixin la independència, la imparcialitat i la integritat de les seves actuacions.
8.2 L'Administració pot designar personal especialitzat propi, o pèrits a proposta del col·legi oficial corresponent, perquè realitzi proves pericials i elabori informes sobre béns objecte d'actuació inspectora.
8.3 En la realització de les proves s'han de seguir els mètodes oficialment aprovats i, en el cas que no n'hi hagi, els recomanats per la Unió Europea, per entitats internacionals, o per centres, laboratoris o entitats de reconegut prestigi, públics o privats.
8.4 El centre, el laboratori o l'entitat que hagi rebut el primer exemplar de la mostra reglamentària ha de realitzar la prova i ha d'emetre els resultats corresponents amb la màxima celeritat i, en el cas que se sol·liciti, un informe tècnic on s'ha de pronunciar de manera clara i precisa sobre el grau d'adequació del bé a la normativa vigent i, en defecte d'aquesta, una valoració de la naturalesa, les característiques i els riscos del bé en relació amb les condicions en les quals s'ha posat en el mercat.
8.5 Quan del resultat de la prova inicial se'n derivin presumptes incompliments, s'ha de notificar la persona interessada.
Si aquesta no accepta els resultats pot sol·licitar la realització de la prova contradictòria, d'acord amb alguna de les opcions següents:
a) Designar, en el termini de deu dies hàbils comptats a partir de la notificació del resultat de l'anàlisi inicial, un tècnic/a de part perquè realitzi la prova contradictòria al centre, al laboratori o a l'entitat que va practicar la prova inicial.
La prova contradictòria s'ha de dur a terme seguint les mateixes tècniques emprades en la pràctica de la prova inicial i en presència del tècnic/a que la va certificar o, de la persona que designi, i de la persona interessada, si ho desitja.
A aquests efectes, el centre, el laboratori o l'entitat i la persona interessada s'han de posar d'acord amb el dia i l'hora de la realització.
b) Justificar documentalment davant l'òrgan que va realitzar la presa de mostres, en el termini de deu dies hàbils comptats a partir de la notificació, el resultat de la prova inicial, que l'exemplar de mostra corresponent s'ha presentat a un centre, laboratori o entitat oficial o acreditat perquè el tècnic/a que designi centre, laboratori o entitat esmentat realitzi la prova contradictòria, fent servir les mateixes tècniques que les utilitzades a la prova inicial.
En les dues opcions els resultats de la prova i l'informe tècnic complementari, si escau, s'han de trametre a l'Administració en el termini màxim de 10 dies, comptats des de la data de realització de la prova contradictòria, sense que en cap cas el termini transcorregut des de la notificació de l'anàlisi inicial pugui excedir d'un mes.
8.6 La renúncia expressa o tàcita a efectuar la prova contradictòria implica l'acceptació dels resultats obtinguts en la pràctica de la prova inicial.
8.7 En cas de desacord entre la prova inicial i la contradictòria, l'òrgan competent per iniciar les diligències prèvies ha de designar un altre centre, laboratori o entitat que, vistes les proves anteriors i fent servir el tercer exemplar, ha de realitzar una tercera prova diriment i definitiva.
8.8 En el cas de tractar-se d'una mostra amb un exemplar únic o que sigui necessària una actuació urgent atesa la naturalesa, les característiques i el valor del producte, per la situació de risc greu per a la salut o la seguretat de les persones consumidores o per raons tècniques, les proves inicial i, si s'escau, la contradictòria i la diriment, es poden practicar en un sol acte sobre l'únic exemplar o exemplars de la mostra aportats per l'Administració i la persona inspeccionada al centre, laboratori o entitat designat per l'Administració.
En aquests casos, el personal inspector ha de notificar prèviament a la part interessada la realització de les proves amb indicació del dia, l'hora i el lloc perquè hi pugui comparèixer, en solitari o acompanyada degudament d'un tècnic/a de part, i realitzar les al·legacions que consideri escaients.
També s'ha de convocar el personal tècnic de l'Administració perquè es puguin realitzar les tres proves en un sol acte sense solució de continuïtat.
Si la part interessada no es presenta a l'acte, s'entén que accepta el resultat de la prova practicada, de la qual cosa s'ha d'informar a l'escrit de notificació d'aquest acte.
En qualsevol cas, la pràctica de les proves ha de garantir el respecte al principi de contradicció i defensa.
El personal inspector ha de requerir la factura o el justificant de procedència dels béns objecte de la presa de mostres.
10.1 L'Administració pot designar personal inspector propi o pèrits, a proposta del col·legi oficial corresponent, perquè realitzin les proves pericials i elaborin els informes sobre el grau d'adequació del servei a la normativa reguladora i, si no hi ha norma, emeti una valoració de la naturalesa, les característiques i els riscos del servei en relació amb les condicions en els quals s'ha posat en el mercat.
10.2 Les presumptes infraccions administratives que es detectin com a resultat d'aquestes proves s'han de notificar immediatament a les persones responsables dels serveis inspeccionats perquè adoptin les mesures adequades per corregir-les i facin les al·legacions per a la defensa dels seus drets i interessos, sens perjudici de les actuacions administratives que se'n puguin derivar.
11.1 El personal inspector ha d'abonar a la persona inspeccionada el preu de venda dels exemplars que romanguin en poder de la Inspecció.
En cas que sigui un fabricant, un importador o un majorista es procedirà a l'abonament quan així ho demani la persona inspeccionada.
El pagament i les circumstàncies concurrents s'han de fer constar a l'acta, a la qual s'hi ha d'adjuntar, si s'escau, el justificant acreditatiu del pagament.
11.2 No obstant això, si com a conseqüència de la presa de mostres dels béns i de les proves pericials es constata l'existència d'una infracció administrativa, l'Administració pot exigir del responsable el reembossament de les despeses ocasionades per la presa de mostres, per les proves corresponents, així com pel transport i, si escau, per la destrucció del bé fraudulent o que impliqui un risc no acceptable per les persones consumidores, un cop sigui ferma la resolució del procediment administratiu corresponent.
L'Administració ha de disposar de la documentació escaient que acrediti aquestes despeses.
11.3 Si el responsable es nega a fer efectiu el reembossament de les despeses ocasionades, aquesta obligació esdevé exigible en via de constrenyiment.
11.4 L'Administració pot disposar, de la manera més adequada i d'acord amb la normativa reguladora d'aquesta matèria, de les mostres que hagi abonat.
12.1 Es poden adoptar de forma motivada, fins i tot de manera immediata, mesures cautelars si existeixen indicis racionals de risc no acceptable per a la salut i la seguretat, per als interessos econòmics i socials o per al dret a la informació de les persones consumidores.
12.2 Aquestes mesures no tenen caràcter sancionador i han de garantir la protecció dels interessos generals i l'eficàcia de la resolució administrativa que, si escau, es pugui dictar.
12.3 Les mesures cautelars adoptades han de ser, en qualsevol cas, motivades, proporcionals i congruents amb els fets que les van originar, i com a menys restrictives millor.
12.4 Les mesures cautelars poden elevar-se a mesures definitives quan quedin acreditats els indicis que van motivar la seva adopció.
12.5 Les mesures cautelars es poden adoptar en qualsevol moment pel personal inspector mentre durin les actuacions d'inspecció i control.
També es poden adoptar en l'acord d'inici del procediment administratiu no sancionador d'adopció de mesures de restricció a la comercialització.
12.6 Les mesures cautelars adoptades de forma immediata pel personal inspector en l'exercici de les seves funcions d'inspecció i control han de ser confirmades expressament en l'acord d'inici del procediment administratiu corresponent.
12.7 Aquestes mesures han de tenir la vigència imprescindible per garantir la seva finalitat i s'han de mantenir només durant el temps necessari perquè l'Administració faci les comprovacions escaients.
12.8 Les mesures cautelars es poden modificar en virtut de circumstàncies sobrevingudes acreditades degudament.
La modificació de les mesures s'ha de notificar a les parts interessades de manera motivada.
13.1 El procediment comença mitjançant l'acord d'inici motivat que s'ha de notificar a les parts interessades, i en contra del qual poden presentar les al·legacions i les proves pertinents en defensa dels seus drets i interessos en el termini de 10 dies.
13.2 L'acord d'inici ha d'incloure, en tot cas, el nomenament de la persona instructora del procediment, la qual pot ser recusada d'acord amb els motius i el procediment legalment establerts.
13.3 En el cas que la Inspecció hagi adoptat mesures cautelars amb caràcter previ a l'acord d'inici i escaigui la seva confirmació, l'acord d'inici s'ha de dictar en el termini màxim de 15 dies comptats a partir de l'adopció d'aquestes mesures.
En el cas que l'acord d'inici esmentat no confirmi expressament les mesures o no inclogui un pronunciament exprés, les mesures cautelars quedaran sense efecte.
13.4 La tramitació d'aquest procediment administratiu és compatible amb la instrucció i la resolució eventual d'un procediment administratiu de naturalesa sancionadora.
13.5 El termini màxim per notificar la resolució d'aquest procediment és de 6 mesos comptats a partir de la data de l'acord d'inici.
La realització de les anàlisis i la pràctica de proves tècniques suspèn el termini màxim per dictar i notificar la resolució del procediment.
Un cop transcorregut aquest termini sense que s'hagi notificat la resolució a les persones interessades es produeix la caducitat del procediment.
13.6 Per raons d'interès general l'Administració pot acordar, de forma motivada, l'aplicació al procediment de la tramitació d'urgència per la qual es redueixen a la meitat tots els terminis que estableix aquest Decret.
Contra l'acord que declari la tramitació d'urgència del procediment no es pot interposar cap recurs.
13.7 D'acord amb la normativa de procediment administratiu comú, quan sigui procedent, s'ha d'atorgar el tràmit d'audiència a les persones interessades, durant un termini de 10 dies, als efectes que puguin comparèixer i presentar les al·legacions corresponents.
13.8 Un cop efectuat, si escau, el tràmit d'audiència, la persona instructora ha de redactar la proposta de resolució que s'ha de notificar a les parts interessades.
Contra la proposta de resolució les parts interessades poden presentar al·legacions per a la defensa dels seus drets i interessos en un termini de 10 dies.
13.9 En els casos on quedin acreditats els indicis que van motivar la iniciació del procediment, la resolució que el finalitzi ha d'incloure la decisió de l'Administració i esmentar, si escau, les mesures definitives adoptades.
13.10 Si no queda acreditada l'existència de responsabilitat administrativa, la resolució ha d'acordar l'aixecament de les mesures adoptades i l'arxivament de les actuacions dutes a terme.
14.1 Les despeses derivades de l'adopció de mesures de restricció de la comercialització, entre d'altres l'emmagatzematge, el trasllat, la modificació o la destrucció en condicions apropiades, han d'anar a càrrec del responsable dels fets que les van motivar.
14.2 Així mateix, les despeses ocasionades per les proves i els assajos sol·licitats van a càrrec de qui les hagi promogut.
No obstant això, un cop la resolució sigui ferma en via administrativa, l'Administració pot exigir als responsables el reemborsament de les despeses ocasionades.
Aquesta obligació és exigible en via de constrenyiment.
15.1 El/La cap del Servei d'Inspecció i Control de Mercat és el competent per iniciar el procediment no sancionador d'adopció de mesures de restricció a la comercialització i pot adoptar les mesures que preveu l'article 323.1 del Codi de consum de Catalunya.
15.2 L'òrgan competent per resoldre aquest procediment és el director o directora de l'òrgan o organisme administratiu competent en matèria de consum.
15.3 Contra la resolució recaiguda en aquest procediment administratiu les parts interessades poden interposar els recursos en via administrativa que corresponguin.
16.1 Els ens locals poden adoptar les mesures cautelars que estableix aquest Decret d'acord amb les competències en matèria de protecció de les persones consumidores, i han de resoldre els procediments administratius que se'n derivin.
16.2 En tot cas, han de comunicar aquestes mesures a l'Agència Catalana del Consum als efectes del seu seguiment en l'àmbit de Catalunya i de la col·laboració i coordinació amb els altres departaments de la Generalitat i de la resta d'administracions públiques.
L'Agència Catalana del Consum, d'acord amb el que preveu el Directori de Serveis Públics de Consum, ha d'informar els ens locals que exerceixen activitats d'inspecció de les mesures cautelars adoptades en els seus àmbits territorials.
16.3 En l'àmbit de les corporacions locals correspon als alcaldes o alcaldesses, d'acord amb les competències atribuïdes pel Codi de consum de Catalunya i per la normativa de règim local, l'exercici de les competències d'inici i arxivament de les diligències prèvies, d'incoació, de nomenament de la persona instructora, de resolució dels procediments administratius no sancionadors d'adopció de mesures de restricció a la comercialització i d'adopció de mesures cautelars.
Pel que fa al nomenament de la persona instructora, l'alcalde o alcaldessa l'ha de designar d'acord amb la regulació del procediment administratiu aplicable a la corporació local.
16.4 El procediment administratiu no sancionador d'adopció de mesures de restricció a la comercialització és d'aplicació supletòria per als ens locals en defecte total o parcial de procediments específics previstos en les seves ordenances per a aquelles matèries.
17.1 L'òrgan que exerceix funcions d'inspecció i control en matèria de consum a l'àmbit de Catalunya ha de coordinar els serveis d'inspecció corresponents de les administracions locals i els ha de donar assistència.
17.2 A més, ha de col·laborar amb els serveis d'inspecció dels departaments de la Generalitat i de la resta d'administracions públiques per a la inspecció i el control dels requisits de comercialització de béns o prestació de serveis destinats a les persones consumidores.
17.3 La tramesa de documentació o d'actuacions entre les diferents administracions de Catalunya i l'Agència Catalana del Consum s'ha de dur a terme, preferentment, de manera telemàtica mitjançant l'extranet de les administracions públiques catalanes (EACAT).
18.1 Es crea la Comissió coordinadora sobre les inspeccions de béns i serveis de consum com a òrgan de coordinació i de col·laboració en matèria d'inspecció, control i vigilància del mercat de totes les administracions competents en matèria d'inspecció de béns i serveis.
18.2 La Comissió, adscrita a l'Agència Catalana del Consum, té les funcions següents:
a) Proposar la programació i l'execució dels programes d'inspecció i control dels béns i els serveis.
b) Establir criteris comuns d'actuació en matèria d'inspecció i control.
c) Coordinar els programes d'inspecció i control sobre béns i serveis amb altres administracions.
d) Analitzar, proposar i coordinar mesures de vigilància del mercat en relació amb situacions i esdeveniments concrets que afecten els drets i els interessos de les persones consumidores, així com l'àmbit competencial i territorial adient per actuar.
e) Coordinar les actuacions per evitar la comercialització de productes insegurs susceptibles de provocar riscos no acceptables a la seguretat de les persones mitjançant les xarxes d'alerta integrades al sistema europeu RAPEX.
f) Intercanviar informació sobre activitats inspectores d'interès comú.
g) Proposar programes comuns de formació per al personal inspector.
18.3 La Comissió Coordinadora sobre les inspeccions de béns i serveis de consum té la composició següent:
a) La presidència l'exerceix la persona titular de la Subdirecció General competent en matèria de control i disciplina de mercat.
b) La vicepresidència l'exerceix el/la cap del Servei competent en matèria de control i disciplina de mercat.
Una persona designada pel Departament competent en matèria de producció agroalimentària.
Una persona designada pel Departament competent en matèria de salut pública.
Una persona designada pel Departament competent en matèria de seguretat ciutadana.
Una persona designada pel Departament competent en matèria d'habitatge.
Una persona designada pel Departament competent en matèria de turisme.
Una persona designada pel Departament competent en matèria d'energia.
Una persona designada pel Departament competent en matèria de seguretat industrial.
Una persona designada pel Departament competent en matèria de comerç.
Dues persones en representació dels ajuntaments, que es designaran amb funcions en matèria de consum per les entitats municipalistes.
Una persona designada per l'Ajuntament de Barcelona que tingui funcions en matèria d'inspecció, control i vigilància del mercat.
d) Actua com a secretari/ària de la Comissió una persona funcionària, designada per la presidència, entre les que ja exerceixen funcions a l'Agència Catalana del Consum.
18.4 La Comissió es reuneix a proposta de la presidència i, com a mínim, un cop l'any.
18.5 La presidència pot convocar, si escau, reunions de grups de treball per assumptes específics o matèries de rellevància especial amb la finalitat de tractar de coordinar actuacions en sectors concrets.
A la reunió anual de la Comissió s'ha de retre comptes dels resultats de les reunions dels grups de treball.
18.6 Les persones membres de la Comissió Coordinadora sobre les inspeccions de béns i serveis de consum no poden percebre dietes ni indemnitzacions per l'assistència a les reunions.
18.7 El funcionament de la Comissió, en tot allò no previst en aquest Decret, s'ha d'ajustar a l'ordenament d'aplicació als òrgans col·legiats de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
19.1 Les empreses i establiments subjectes a l'activitat d'inspecció i control prevista en aquest Decret i al Codi de consum de Catalunya han d'utilitzar els mitjans electrònics en les seves relacions amb la inspecció de consum, llevat d'aquelles que tenen la consideració de microempreses.
A aquests efectes tenen la consideració de microempreses les entitats amb menys de 10 persones treballadores i amb un volum de negoci anual o balanç general anual inferior als 2 milions d'euros.
19.2 Tant el contingut de les actes com el dels informes d'inspecció i els requeriments corresponents, així com els tràmits relatius a la presa de mostres, s'han de notificar electrònicament a les empreses i els establiments que no tenen la consideració de microempreses.
En cas que la Inspecció no pugui determinar a través dels mitjans de què disposi si l'empresa o l'establiment és una microempresa, la persona inspeccionada ha d'acreditar aquesta condició mitjançant una declaració responsable.
19.4 Les empreses i els establiments que tinguin la consideració de microempreses poden optar, de manera voluntària, per relacionar-se amb la inspecció de consum per mitjans electrònics, d'acord amb les previsions que es recullen als apartats anteriors, sempre que deixin constància de la seva voluntat en qualsevol moment de la tramitació de les diligències inspectores.
Aquest Decret és d'aplicació a les actuacions que es tramitin a partir de la seva entrada en vigor.
Les administracions públiques competents en matèria d'inspecció i control de mercat, mentre no disposin dels mitjans tècnics idonis per a la tramitació de les comunicacions electròniques així com dels sistemes de notificació electrònica que garanteixen el caràcter fefaent de l'enviament i la recepció creats d'acord amb les aplicacions corporatives de la Generalitat de Catalunya, poden continuar utilitzant els mitjans electrònics i no-electrònics substitutius admesos per la normativa vigent.
-1 Modificació del Decret 206/1990, de 30 de juliol, sobre la inspecció de disciplina de mercat i consum.
Al títol i als articles 1, 2, i 6 del Decret 206/1990, de 30 de juliol, on figura la referència "la inspecció de disciplina de mercat i consum", queda substituïda per la referència "la Inspecció de comerç".
Aquest Decret entrarà en vigor en el termini d'un mes comptat des de la data de la seva publicació al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
Barcelona, 23 de febrer de 2016