Resolució 59/2018, de 5 d'abril
Administración: Agència de l'Habitatge de Catalunya
Expedient de revisió d'una cèdula d'habitabilitat.
Cal insistir en aquest punt, ja que el precepte citat, davant de sol·licituds imprecises com la que ara ens ocupa, formula un veritable deure de l'Administració sol·licitada de demanar major concreció i de prestar la seva assistència i assessorament a aquests efectes; en tot cas l'incompliment per l'Agència de l'Habitatge del deure establert per l'article 28 LTAIPBG no podria servir-li ara d'excusa per no facilitar informació demanada, que per altra banda ha estat clarament indicada per la Reclamació.
Número d'expedient de la Reclamació: 22/2018.
A dia d'avui la cèdula continua vigent amb les dades incorrectes.
No hem rebut cap notificació al respecte.
La irregularitat en l'obtenció de la cèdula no ha estat sancionada i la propietària del local i les finques que s'encarreguen de llogar el local continuen amb la seva activitat irregular, sense cap actuació per part de l'Administració".
Dins de l'apartat relatiu al motiu de la sol·licitud indica: "Relació de les actuacions fetes per aquest Departament, inici de l'expedient sancionador a l'arquitecte que, falsejant dades, aconsegueix l'emissió de la cèdula, i resta d'actuacions fins a la definitiva resolució del present expedient, segons el previst per la Llei de procediment administratiu, en el termini establert".
Els termes en què està redactada la sol·licitud d'informació (antecedent 2) són molt ambigus, i no queda clar quina és exactament la informació demanada per la persona reclamant, si accedir a l'expedient complet o a una relació de les actuacions que s'hi contenen.
En text de la Reclamació, en canvi (antecedent 3), indica amb major precisió la informació a la que es vol tenir accés: l'expedient de revisió de la cèdula d'habitabilitat.
Cal insistir en aquest punt, ja que el precepte citat, davant de sol·licituds imprecises com la que ara ens ocupa, formula un veritable deure de l'Administració sol·licitada de demanar major concreció i de prestar la seva assistència i assessorament a aquests efectes.
L'Agència de l'Habitatge no ho fa, ja que ni tan sols dóna resposta a la sol·licitud dins del termini establert legalment, incomplint d'aquesta manera els deures establerts pels articles 28 i 33 LTAIPBG.
Quan la GAIP demana a l'Agència de l'Habitatge la documentació indicada a l'antecedent 4, aquesta entitat sembla interpretar que el que vol la persona reclamant és una relació de les actuacions fetes i una explicació sobre la situació de l'expedient (petició perfectament deduïble del text de la sol·licitud, com també se'n podrien deduir altres) i això és el que elabora pel seu compte.
De fet, quan l'Agència elabora aquesta resposta ja té a les seves mans la Reclamació que li ha tramès la GAIP, on s'expressa clarament, en un grau molt superior de concreció que el de la sol·licitud, que la informació demanada per la reclamant és l'expedient.
El cas és que l'objecte reiterat de la Reclamació és accedir a l'expedient de revisió de la cèdula d'habitabilitat i, tot i que aquesta Comissió de garantia ha sostingut reiteradament que no es pot reclamar una informació que prèviament no hagi estat objecte de sol·licitud davant l'Administració que la té en el seu poder, el cert és que la imprecisió de la sol·licitud de la que deriva aquesta Reclamació és prou ampla com per permetre interpretar que inclou l'accés a l'expedient i en tot cas l'incompliment per l'Agència de l'Habitatge del deure establert per l'article 28 LTAIPBG no podria servir-li ara d'excusa per no facilitar aquesta informació, que per altra banda ha estat clarament indicada per la Reclamació.
En conseqüència, aquesta resolució s'ha de pronunciar sobre el dret de la persona reclamant a accedir a l'expedient de revisió de la cèdula d'habitabilitat del local número 4 de la finca de la persona reclamant.
El demanat és sens dubte informació pública, en cap moment l'Administració ha al·legat que hi concorrin límits, i no sembla previsible que n'hi concorrin i la persona reclamant acredita un interès evident pel seu veïnatge per poder obtenir-la.
Tenint tot això en compte, cal resoldre estimant la Reclamació i requerint a l'Agència de l'Habitatge a facilitar a la persona reclamant l'accés a l'expedient que n'és el seu objecte.
L'article 43 LTAIPBG estableix que si l'Administració incompleix el termini establert pels acords de mediació o per les resolucions de la GAIP per lliurar la informació reclamada, les persones interessades ho poden comunicar a la Comissió perquè aquesta en requereixi el compliment; la desatenció d'aquest requeriment, vista la remissió expressa feta a aquest precepte per l'article 77.2.b LTAIPBG, ha de ser qualificada d'infracció molt greu en relació al dret d'accés a la informació pública (que pot ser sancionada de conformitat amb els articles 81 i 82 LTAIPBG).
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 5 d'abril de 2018, resol per unanimitat: