El sòl, a banda de les seves funcions de producció d'aliments, en
qualitat i quantitat, té un paper clau en el filtrat de les aigües.
L'aparició d'àrees amb aigües que contenen elevats
continguts de nitrats procedents d'una contaminació difusa lligada a
l'ús de fertilitzants, definits més endavant, planteja la
necessitat de perfeccionar-ne la gestió mitjançant
l'adopció d'un seguit de pràctiques agràries millorades.
autònomes elaboraran un Codi de bones pràctiques agràries
que els agricultors podran posar en pràctica de forma voluntària
amb la finalitat de reduir la contaminació produïda per nitrats
Aquest Codi serà d'obligat compliment en aquelles
superfícies territorials que hagin estat designades com a zones
vulnerables d'acord amb el Reial decret 261/1996.
El Codi de bones pràctiques agràries és un instrument clau
per al desenvolupament d'una agricultura sostenible, respectuosa amb el medi,
que permeti una adequada protecció dels recursos i complementa altra
legislació sectorial sobre el tema.
Per tot això i d'acord amb les atribucions que m'han estat conferides,
S'aprova el Codi de bones pràctiques agràries que es publica
annex a aquesta Ordre d'acord amb el que preveu la Directiva 9/676/CEE, de 12
de desembre de 1991, i el Reial decret 261/1996, de 16 de febrer, sobre
protecció de les aigües contra la contaminació produïda
pels nitrats procedents de fonts agràries.
El Codi de bones pràctiques agràries serà d'obligat
compliment a les àrees designades com a zones vulnerables en
aplicació de la Directiva 9/676/CEE, de 12 de desembre de 1991, i el
Barcelona, 22 d'octubre de 1998
Codi de bones pràctiques agràries de Catalunya en relació
Aquest Codi de bones pràctiques agràries es refereix al nitrogen
emprat en agricultura i es redacta per donar compliment al que estableix el
Reial decret 261/1996, de 16 de febrer, sobre la protecció de les
aigües contra la contaminació produïda per nitrats, que
és la transposició de la Directiva del Consell 91/676/CEE.
El nucli del Codi de bones pràctiques està constituït per un
seguit de recomanacions per a la gestió adient de la
Atesa la naturalesa d'aquesta gestió,
d'una extrema complexitat funcional, els diferents temes del Codi no es tracten
d'una forma extensa i exhaustiva sinó que únicament es donen els
És per això que el Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca
edita un Manual de bones pràctiques agràries en relació
amb el nitrogen, on aquests aspectes estan més extensament desenvolupats
i que ha de servir de guia i complement per a l'aplicació d'aquest
El Codi de bones pràctiques en relació amb el nitrogen neix
davant l'impacte que els fertilitzants nitrogenats tenen a les aigües.
Aquestes bones pràctiques s'han de fonamentar, en gran part, en ajustar
les disponibilitats de nitrogen al sòl amb les necessitats dels cultius.
Per això cal considerar les característiques climàtiques,
edàfiques i del sistema agrari de cada indret i, en molts casos, aplicar
eines de càlcul que facilitin una estimació acurada del nitrogen
Als efectes d'aquest Codi de bones pràctiques agràries i
91/676/CEE relativa a la protecció de les aigües contra la
contaminació produïda per nitrats emprats en l'agricultura,
Aigües dolces: l'aigua que sorgeix de forma natural, amb baixa
concentració de sals i que, amb freqüència, pot
considerar-se apta per ser captada i tractada a fi de produir aigua potable.
Aigües subterrànies: totes les aigües que estan sota la
superfície del sòl en la zona de saturació i en contacte
Aplicació sobre el terreny: incorporació de substàncies al
sòl, bé estenent-les sobre la superfície, injectant-les,
introduint-les sota la superfície o barrejant-les amb les capes
Bestiar: tots els animals criats amb finalitat d'aprofitament o lucratius.
Compost de residus sòlids urbans: material obtingut a partir del
compostatge de la fracció orgànica de residus sòlids
Compost nitrogenat: qualsevol substància que contingui nitrogen, excepte
Contaminació: la introducció d'un compost nitrogenat d'origen
agrari en el medi aquàtic, directament o indirectament, que tingui
conseqüències que puguin posar en perill la salut humana,
perjudicar els recursos vius i l'ecosistema aquàtic, causar danys als
llocs d'esbarjo o ocasionar molèsties per altres utilitzacions legitimes
Eutrofització: l'augment de la concentració de compostos de
nitrogen que provoca un creixement accelerat de les algues o de les plantes
aquàtiques superiors, i que causa trastorns negatius en l'equilibri de
les poblacions biològiques que hi ha al medi aquàtic i en la
Fang de depuradora: fangs procedents de depuradores d'aigües residuals.
Fang de depuradora tractat: són els fangs de depuradora tractats
mitjançant un procés biològic, químic,
tèrmic, de compostatge o mitjançant un emmagatzematge a llarg
termini o per qualsevol altre procediment apropiat, de manera que es redueixi
de forma significativa el seu poder de fermentació i els inconvenients
sanitaris de la seva utilització.
Fem: els excrements i residus excretats pel bestiar, sols o barrejats, encara
Fertilitzant: qualsevol substància que contingui un o diversos compostos
nitrogenats i s'apliqui sobre el terreny per augmentar el creixement de la
vegetació, inclosos el fem, el compost, els residus de les
piscifactories i els fangs de depuradora.
Fertilitzant químic: qualsevol fertilitzant fabricat mitjançant
Zona vulnerable: una superfície de terreny designada així en
aplicació del Reial decret 261/1996.
Els fertilitzants nitrogenats que contenen aquest element en forma
orgànica es mineralitzen més o menys ràpidament.
relació C/N, relació existent entre les quantitats de carboni i
nitrogen del fertilitzant, és un indicador de la velocitat de la
Els productes amb una relació C/N baixa, com per exemple les dejeccions
sense llit, evolucionen ràpidament (per exemple: nitrificació del
purí de porc en períodes de 3 a 5 setmanes) mentre que els que
tenen una relació C/N alta, com les dejeccions amb llit, es mineralitzen
menys ràpidament en funció de la forma dels materials carbonacis
que poden ser més o menys degradables i de la naturalesa de la
Per a aquest Codi de bones pràctiques agràries els fertilitzants
Fertilitzants de tipus I: contenen nitrogen orgànic i una relació
C/N alta (superior a 8), com per exemple les dejeccions amb llit.
Fertilitzants de tipus II: contenen nitrogen orgànic i una
relació C/N baixa (inferior a 8), com les dejeccions sense llit.
associacions de productes com les dejeccions associades a matèries
carbonàcies difícilment degradables malgrat tenir una
relació C/N alta s'han de relacionar amb els fertilitzants de tipus
Fertilitzants de tipus III: són els fertilitzants minerals de
Els fangs de depuradores, composts, etc. figuren dins dels dos primers grups
definits abans en funció de la seva relació C/N, corregida si
escau per la forma del nitrogen.
El coneixement d'aquesta informació
és bàsica per a la gestió del fertilitzant.
Els fertilitzants d'alliberació lenta per les seves
característiques no es poden classificar dins del tipus III i mereixen
un tractament apart; no estan inclosos en el que es digui d'ells d'aquí
Finalment els anomenats inhibidors de nitrificació, que és un cas
especial d'inhibició enzimàtica, modifiquen, ralentitzant-la, la
transformació de l'amoni a nitrat.
Aquests productes s'han aplicat a
fertilitzants minerals, però també orgànics.
ambdós casos els fertilitzants tractats amb inhibidors de la
nitrificació no es poden considerar que pertanyen a cap dels tipus
definits anteriorment i els períodes d'aplicació no són
--4 Períodes en què no és convenient
l'aplicació de fertilitzants a les terres
Quan no hi ha al sòl una planta que absorbeixi els nitrats es pot
Aquest risc s'accentua en els períodes en
què l'aigua de pluja o de reg percola més enllà de la zona
És per això que cal evitar l'aplicació de fertilitzants en
aquells períodes de l'any en què es donen aquestes situacions.
Per afinar més aquest principi cal considerar la forma en què es
troba el nitrogen en el fertilitzant i les transformacions que patirà al
sòl; en aquest sentit és útil considerar els tipus de
fertilitzants definits a l'apartat 3.
D'altra banda, també cal considerar grans situacions o tipus de cultiu.
Sòls no cultivats: són aquells que no es destinen a una
producció agrícola; s'inclouen les terres de guaret, siguin o no
lligades a disposicions de la UE.
Cereals i farratges d'hivern: inclou bàsicament blat, ordi, civada,
sègol, així com farratges que estan ja al camp a l'hivern.
període a considerar inclou la part de preparació del llit de
sembra i altres operacions culturals, raó per la qual s'estén
bastant més en el temps que el cicle estricte del cultiu.
Cultius de primavera (blat de moro, gira-sol, farratges): similar als d'hivern
però en aquest cas quan el cicle s'inicia a finals d'hivern-primavera.
cítrics): inclou un gran nombre de cultius regats o no i amb unes
necessitats de fertilització molt específiques, on sovint pesen
més consideracions productives de qualitat que de quantitat.
cicles i les necessitats específiques de certs moments fan impossible
Cultius hortícoles: en aquest grup s'inclouen tots els cultius
hortícoles, ja siguin per a consum en fresc o per a conserva.
varietat de formes de cultiu, el gran nombre d'espècies cultivades, les
rotacions que es duen a terme impedeixen una sistematització i obliguen
Períodes en els quals és menys recomanable l'aportació de
Tipus de fertilitzant I: tot l'any.
Tipus de fertilitzant II: tot l'any.
Tipus de fertilitzant III: tot l'any.
Tipus de fertilitzant II: 15 de novembre a 15 de gener.
Tipus de fertilitzant III: 15 de novembre a 15 de gener.
Cultius de primavera (blat de moro, gira-sol, farratges)
Tipus de fertilitzant II: 1 d'agost a 15 de gener.
Tipus de fertilitzant III: 15 d'agost a 15 de febrer.
Tipus de fertilitzant I: a precisar localment.
Tipus de fertilitzant II: a precisar localment.
Tipus de fertilitzant III: a precisar localment.
Donada la gran variabilitat de condicions edàfiques, climàtiques
i agronòmiques que hi ha a Catalunya és totalment impossible
establir una periodicitat absoluta i el llistat anterior només ofereix
Caldrà gairebé sempre una adaptació a les
Com a regla general cal aproximar, al màxim en el temps, les
disponibilitats del nitrogen aportat pel fertilitzant amb els moments de consum
per part del cultiu; el límit a aquesta aproximació vindrà
imposada per les tecnologies emprades i el tipus de cultiu.
norma general cal triar aquells moments d'aplicació en què el
nitrogen s'aprofita més i no es produeixen danys al cultiu.
Molts cultius tenen necessitats tan específiques que és
hortícoles, els cultius en hivernacles, les vinyes, etc.
Una altra situació especial es dóna quan s'apliquen retardants o
d'aplicació el llistat anterior.
--5 Aplicació de fertilitzants en terrenys amb fort
El pendent d'una parcel·la augmenta el risc d'escolament superficial dels
fertilitzants que s'hi apliquen i així la seva transferència
ràpida i directa a les aigües superficials i/o a les
El risc d'escolament superficial no tan sols depèn del pendent
sinó que influeixen altres factors com són:
La cobertora del sòl i el tipus de cobertora.
En cas de sòl nu la seva capacitat d'infiltració que depèn
bàsicament de la textura i característiques estructurals.
El tipus de fertilitzant emprat.
La maquinària d'aplicació del fertilitzant.
En el cas de cultius arboris el sentit en què estan implantats.
Alguns dels factors apuntats no són modificables per l'agricultor
Altres poden ser modificables per les pràctiques
agràries (cobertora del sòl i el tipus de cobertora, època
d'aplicació de fertilitzants, pendent local, maquinària, etc.).
L'adopció d'aquelles mesures que afavoreixin la infiltració de
l'aigua al sòl limitaran l'escolament superficial i per tant el risc de
En el moment de realitzar aportacions de fertilitzants en terrenys amb fort
És recomanable mantenir en les parts baixes dels vessants i en els
límits inferiors de les parcel·les una certa vegetació
--6 Aplicació de fertilitzants en terrenys inundables,
entollats, gelats o coberts de neu
Es tracta d'evitar que les aplicacions de fertilitzants fetes en aquestes
condicions puguin provocar problemes de contaminació via
infiltració, escolament superficial o contaminació directa del
També cal evitar la degradació de l'estructura
Llevat d'aquells casos en què les característiques del cultiu ho
facin inevitable (per exemple: arròs) es desaconsellen les aplicacions
de fertilitzants en sòls entollats.
èpoques de risc i incorporar els fertilitzants al sòl el
Pel que fa als sòls gelats cal distingir dues situacions, segons es
tracti de situacions de gels diaris o que el sòl estigui gelat llargs
En el primer cas no hi ha d'haver restriccions.
segon cas el grau de restricció s'haurà d'avaluar en
funció del tipus de fertilitzants i la situació local.
En el cas de sòls nevats, el risc és en la formació
De manera general cal desaconsellar la seva
aplicació per més que les excepcions s'han d'avaluar localment.
--7 Condicions d'aplicació de fertilitzants a sòls
En aquest cas el que es pretén evitar és que l'escolament
superficial que es pugui generar immediatament després o al cap de poc
temps d'una aplicació de fertilitzants pugui arribar a afectar
directament els cursos d'aigua.
En aquest cas no es consideren ni els riscos
associats a la infiltració, ni els lligats a les zones inundables que es
tracten en altres apartats del Codi.
Els factors a considerar són els geomorfològics (pendent,
distància a cursos d'aigua), edàfics (tipus de sòls i les
seves característiques que puguin afavorir l'escolament),
característiques de la riba (presència/absència de
vegetació, tipus de vegetació), naturalesa i forma del
fertilitzant (gotetes de fertilitzants líquids, grànuls de
fertilitzants químics de poca massa) i les condicions
meteorològiques (pluja i vent).
Un altre aspecte a considerar són els punts d'aigua d'alimentació
A més del que pugui preveure la legislació vigent es recomana que
es respectin unes distàncies mínimes que són:
Per als fems: 35 m a rius i grans masses d'aigua en general; 50 m si el pendent
Altres cursos d'aigua no canalitzats: 2-10
Per als fertilitzants inorgànics: 2-10 m en general.
Al fixar aquestes distàncies cal considerar el risc d'accident lligat a
l'aplicació i el seu possible impacte en el medi aquàtic.
aquest sentit és important tenir especial cura en la utilització
d'aquelles tècniques que poden afavorir l'escolament superficial en cas
de tractament (aplicadors de fertilitzants líquids, bota de purins) o
que afavoreixen la seva projecció (adobadores centrífugues,
També es recomana tenir en compte a l'hora de realitzar aplicacions
considerar les condicions atmosfèriques que augmenten el risc de deriva
o escolament com són el vent i les pluges respectivament.
Pel que fa als animals que pasturen a les vores dels cursos d'aigua no sembla
que tinguin massa efecte en els processos d'escolament o projecció
Pel que fa al fet d'abeurar el ramat directament en els
corrents d'aigua s'ha d'evitar en la mesura del possible.
--8 Capacitat i disseny dels dipòsits de fems i mesures per
evitar la contaminació de l'aigua per escolament i filtració en
aigües superficials o subterrànies de líquids que continguin
fem i residus procedents de productes vegetals emmagatzemats com els
8.1.1 La bona gestió de les dejeccions que es generen en les
explotacions ramaderes és la base perquè se'n pugui fer una
posterior aplicació agrícola correcta, en els períodes i
en les quantitats adequades a les necessitats de les plantes, així com
Per tant, és molt important que en la construcció dels sistemes
de recollida i d'emmagatzematge de dejeccions es previnguin les possibles
emissions contaminants, s'utilitzin materials que garanteixin
l'estanqueïtat i es dissenyin, amb una capacitat adequada, en
funció del nombre d'animals i les possibilitats d'utilització
8.1.2 Els dipòsits d'emmagatzematge poden ser soterrats o
elevats però, en tots dos casos, han de complir els requisits
a) Capacitat d'emmagatzematge suficient per un període de temps
adequat a les possibilitats d'utilització agrícola en
períodes en què realment ho necessitin els cultius.
evita haver de buidar el dipòsit en moments poc convenients.
b) Estanqueïtat: construcció amb materials i formes que
S'ha d'evitar l'emmagatzematge de volums elevats, ja que això obliga a
disposar de dipòsits amb una capacitat més elevada, a la vegada
que disminueix la qualitat i per tant el valor fertilitzant de les dejeccions
La capacitat dels dipòsits s'ha d'adequar a les característiques
de l'explotació, per tant s'ha de conèixer la composició
dels productes que han de ser emmagatzemats.
En el cas dels fems, purins, etc.,
aquesta depèn de molts factors, com són el tipus d'animals,
composició de les dietes, existència i tipus de jaç i
quantitat d'aigua que vagi a parar als dipòsits.
8.1.3 El disseny i la construcció dels dipòsits
assoleix la màxima importància ja que, si aquests estan mal
construïts, poden ocasionar molts problemes en la gestió i el
Per tant s'ha d'evitar el següent:
a) Que es produeixin infiltracions cap a les capes subterrànies amb
la consegüent contaminació del medi.
b) Que es produeixin infiltracions cap a l'interior del sistema
d'emmagatzematge, fet que fa que augmenti el volum de líquid, es
redueixi la concentració dels elements fertilitzants, es dificulti el
seu maneig i es produeixin vessaments del sistema.
S'ha de garantir l'adequada resistència a les pressions laterals del
líquid i a la pressió exterior del terra i de les aigües
8.2.1 Per al càlcul de la capacitat dels dipòsits:
a) Estimar el volum que s'ha d'emmagatzemar:
El volum depèn de les dejeccions produïdes i de la gestió de
l'aigua per la qual cosa s'ha de tenir en compte el següent:
a.1) Nombre d'animals màxim o nombre de places, en funció
del temps que estiguin els animals presents a l'explotació.
a.2) Espècie i tipus d'animals.
a.3) Quantitat d'aigua que pugui anar a parar als dipòsits,
procedent dels abeuradors, d'aigües de pluja, pel sistema de neteja
utilitzat, o per l'existència de patis.
b) Que la capacitat sigui suficient per emmagatzemar la producció
de fems, purins o altres un període de temps entre 4 i 6 mesos, com a
mínim, i sempre adequat a les possibilitats d'utilització
8.2.2 Per a la reducció de volum:
a) Controlar els abeuradors per evitar les fuites i el desaprofitament de
b) Realitzar la neteja de les instal·lacions de manera que la
quantitat d'aigua utilitzada i la freqüència permetin reduir la
quantitat d'aigües que vagi a parar a la fossa.
c) Reduir les superfícies de patis, zones de neteja i zones brutes
de les instal·lacions d'allotjament dels animals i els seus annexes amb la
finalitat de reduir el volum de líquids que vagin a parar a les
d) Preveure un sistema separat de recollida de les aigües de pluja.
Si el dipòsit està tancat, s'evitarà emmagatzemar aigua de
És preferible utilitzar el sistema
d'alimentació seca, ja que els animals consumeixen menys quantitat
8.2.3 Per a la durabilitat i l'estanqueïtat:
b) L'estructura ha de ser l'adequada per evitar esquerdes i les juntes i
els angles, si n'hi ha, han d'estar reforçats i, en el seu cas,
segellats amb material elàstic per evitar fissures en cas de
c) La superfície de les parets ha de ser llisa, sense destorbs al
desplaçament del producte contingut.
d) Utilitzar material de recobriment interior impermeable.
d'utilitzar materials porosos sense recobriment, ja que es poden produir
8.2.4 Per als sistemes d'emmagatzematge de productes
a) El terra ha de ser impermeable i resistent per suportar el pes dels
productes i, en el seu cas, el pas de vehicles.
b) Preveure que els vehicles puguin realitzar la càrrega i
descàrrega dels productes emmagatzemats.
garanteixin que el producte no surti dels límits establerts i que
s'impedeixi l'entrada de líquids, de materials, de persones o animals
d) Que disposin d'un sistema de recollida dels líquids que traspua
el propi material que hi ha emmagatzemat, de les aigües de pluja i
Aquest sistema de recollida de líquids ha
8.2.5 Per als sistemes d'emmagatzematge de productes
b) Resistència de les parets a les pressions laterals del
líquid; construccions de formes cilíndriques reparteixen
Si són quadrades s'han de reforçar en
c) Resistència de les parets a la pressió exterior del terra
dipòsits soterrats i quan estan buits.
plàstica, cautxú, etc., s'ha de vigilar el període de
garantia i durada del material i evitar les agressions mecàniques.
e) El terra dels dipòsits, a més, ha de tenir un pendent del
8.2.6 Qualsevol altre dipòsit que s'utilitzi per a
l'emmagatzematge d'altres productes a l'explotació ha de complir les
mateixes característiques de capacitat adequada i
característiques adequades a la naturalesa del producte a emmagatzemar,
que garanteixi la seguretat de les persones i l'absència d'emissions
contaminants i, en el cas de líquids com per exemple els procedents
--9 Procediments per a l'aplicació dels
L'objectiu fonamental d'aquest Codi de bones pràctiques agràries
és prevenir i corregir la contaminació per nitrats d'origen
agrari de les aigües superficials i subterrànies i a la vegada
compatibilitzar-ho amb un normal desenvolupament de l'activitat
econòmica agrària i amb el reciclatge dels nutrients de les
Una premissa bàsica per a una correcta gestió del nitrogen
és ajustar les quantitats de fertilitzants aplicades a les necessitats
de les plantes en la quantitat, en el temps i en l'espai.
que al realitzar la fertilització cal preveure quina quantitat de
nutrients dels aportats seran disponibles, en quin moment i també quan i
en quina quantitat els necessitaran les plantes.
elaborar plans de fertilització o de gestió de nutrients.
Una correcta gestió dels nutrients exigeix conèixer les entrades
i sortides de l'explotació o la parcel·la.
determinada parcel·la agrícola aquestes quantitats han de tendir a
equilibrar-se, a excepció de quan es desitgi, a curt o llarg termini,
enriquir-la en un determinat nutrient.
és diferent, amb l'excepció que els nitrats són molt
solubles i no s'acumulen en el sòl i el seu cicle està tan
fortament lligat al de la matèria orgànica del sòl ja que
Una acurada determinació de la dosi de fertilitzant a aplicar en una
parcel·la en funció de les necessitats del cultiu, contribueix a
evitar les situacions de sobrefertilització i per consegüent el
El nitrogen disponible ha de ser aproximadament igual a les necessitats del
cultiu, considerant que l'eficiència no és mai completa i evitant
les situacions que poden produir sobrefertilitzacions, com són:
La sobreestimació del rendiment és una de les principals causes
Cal ajustar els rendiments en funció de
l'historial de la parcel·la i els condicionants propis de cada campanya.
La subestimació de les quantitats de nitrogen aportades per mitjà
és important conèixer no solament la composició i la
quantitat aplicada, com també en el cas dels fertilitzants
químics, sinó la sèrie històrica d'aportacions a la
parcel·la, ja que si les aportacions són freqüents, l'efecte
residual de les aportacions anteriors permeten que amb una menor dosi anual el
cultiu disposi de la mateixa quantitat final d'elements nutritius.
Un altre factor de sobrefertilització és la
no-consideració de les aportacions d'altres fonts de nitrogen com
són les aigües de reg, la matèria orgànica del
sòl o bé el nitrogen fixat per les lleguminoses.
Es recomana ajustar les aportacions fertilitzants a l'equilibri entre les
necessitats previsibles del cultiu i les aportacions per part del sòl.
Aquestes últimes dependran del nitrogen residual del cultiu anterior i
de la mineralització de la matèria orgànica al llarg del
En aquelles situacions d'elevades aplicacions de fertilitzants minerals i/o
orgànics, de retorn al sòl de gran quantitat de residus de
collita, d'alt risc de rentat de nitrats i situacions similars, l'ús
d'algun mètode de càlcul més complex (per exemple:
balanç de nitrogen) o d'anàlisi de sòl o planta permet
ajustar millor la quantitat de fertilitzant a aplicar.
9.2 Periodicitat de les aplicacions.
Un fraccionament de l'adobat permet, en general, un ús més
eficient del fertilitzant aplicat.
El fraccionament de la dosi total en dosis més petites permet efectuar
les aportacions en moments en què les necessitats en elements nutritius
rentat de nitrats i, en conseqüència, l'impacte negatiu sobre les
aigües per una menor sortida de nutrients cap a elles.
Com a recomanació general cal doncs fraccionar les aportacions, ja que
això a més permet ajustar, a l'alta o a la baixa, les dosis a
aplicar d'acord amb l'evolució del cultiu i a possibles desviacions dels
En el cas d'una fertilització basada en materials orgànics aquest
principi també s'ha d'aplicar en el cas d'altes o molt altes produccions
(per l'entorn edafoclimàtic considerat) cal considerar una
estratègia mixta organicaquímica si les cobertores no es poden
Els adobs minerals són especialment
indicats per a intervencions puntuals i tardanes, que possibiliten elevades
En el cas de conreus hortícoles caracteritzats per la seva baixa
eficiència en l'ús del nitrogen cal especialment fraccionar les
aplicacions i considerar les aportacions dels residus de collita.
9.3 Uniformitat de l'aplicació.
L'aplicació ha d'assegurar una correcta distribució dels
fertilitzants, amb una uniformitat de distribució adequada: si no
és així hi ha àrees de la parcel·la on hi ha
excés de nitrats que es poden rentar, mentre que en altres parts hi ha
falta de N i la collita és molt inferior a la òptima.
distingir dos processos: la distribució i la incorporació al
sòl; alguna de les tècniques disponibles donen resposta a les
Bàsicament es poden considerar dos sistemes: fertirrigació i
Segons la forma d'aplicació del
fertilitzant al sòl varia la seva eficiència, fet que ha s'ha de
tenir en compte en calcular les dosis de fertilitzants.
La incorporació del fertilitzant al sòl augmenta, especialment en
el cas d'adobs orgànics, la seva eficiència i, en
conseqüència, la quantitat de nitrogen disponible per a la
Com a recomanació general cal vetllar per la uniformitat de les
aplicacions dels fertilitzants, utilitzar la maquinària adient per a
cada tipus de fertilitzant i fer un adequat manteniment i un correcte reglatge
En tots aquells casos que els tipus de fertilitzants, cultius i altres
pràctiques agronòmiques ho permetin es recomana la
incorporació dels fertilitzants al sòl ja sigui per
mètodes mecànics o per mitjà de l'aigua de reg.
S'ha de buscar que la maquinària d'aplicació sigui l'adequada per
distribució uniforme del fertilitzant.
S'ha de disposar, si s'escau, de maquinària que sigui capaç
d'aplicar amb uniformitat i precisió dosis baixes de fertilitzant quan
aquestes siguin les més adients.
Les rotacions que cobreixen el sòl la major part o tot l'any s'han
d'afavorir sempre que sigui possible atès que s'incrementa
l'aprofitament del nitrogen quan aquest està disponible per a la
Això és especialment important en aquelles situacions en
què es gestionen elevades quantitats de nitrogen procedent de
fertilitzants orgànics i la base territorial disponible és
Cal tenir present que, en molts casos, la possibilitat de portar a terme aquest
tipus de rotacions té com a factor limitant l'aigua.
--11 Establiment de plans de fertilització adaptats a la
situació particular de cada explotació i la consignació en
registre de l'ús de fertilitzants
És molt convenient establir plans de fertilització que ajudin a
una correcta gestió del nitrogen.
seran tant més necessaris quan les quantitats totals de nitrogen
manejades siguin molt elevades o també en el cas que ho siguin per
unitat de superfície fertilitzable.
Aquests plans tindran en compte els
nutrients disponibles, la seva forma i cost, les necessitats de nutrients dels
cultius, les característiques dels sòls i el clima, i les
especificitats del maneig (treball del sòl, reg, etc.).
En aquest sentit un primer pas i fonamental és un balanç del
nitrogen a nivell d'explotació i de parcel·la.
Una estratègia bàsica per a la planificació de la
fertilització a nivell d'explotació podria consistir en:
pròpies de l'explotació, principalment fems i purins.
dades més precises usar les del llistat d'equivalències en
nitrogen que s'especifica al final d'aquest Codi.
b) Calcular la superfície necessària per aplicar tot el
nitrogen disponible en l'explotació, especialment el procedent dels
c) Calcular la superfície disponible en l'explotació,
descomptant i delimitant aquelles àrees on no es poden aplicar
fertilitzants orgànics en cap època de l'any.
d) Delimitar les àrees on els fertilitzants han de ser aplicats amb
restriccions de temps, espai o quantitat.
e) Calcular si hi ha dèficit o excés de nitrogen en
quantitat i el tipus de fertilitzant que s'haurà d'adquirir per mantenir
un adequat subministrament de N al cultiu.
precisar que els fertilitzants orgànics constitueixen en la majoria dels
casos la millor solució econòmica i mediambiental.
superàvit s'haurà de decidir quin destí se li
f) Calcular la màxima quantitat de fertilitzants orgànics
La racionalització de la fertilització de forma globalitzada en
l'àmbit de l'explotació no és del tot satisfactòria
per la diversitat de situacions que es poden donar en el si de
l'explotació (tipus de sòl, cultius, etc.) entre les diferents
parcel·les que conformen l'explotació.
recomanable elaborar plans de fertilització per a les parcel·les i
portar quaderns de gestió de l'adobat a escala d'explotació.
Cal disposar de la superfície ocupada per cada cultiu, les dades
d'aportació dels adobs, el volum i la quantitat aplicades de nitrogen de
tots els orígens (fertilitzants orgànics i minerals) i els
rendiments obtinguts per tal de facilitar l'elaboració de plans de
fertilització i l'establiment de balanços de nitrogen.
--12 Fertilització en zones de regadiu
El reg és un element clau en una agricultura com la catalana, ara
bé aplicacions inadequades d'aigua comporten un risc de rentat de
Els riscos de percolació són induïts per
aportacions d'aigua superiors a la capacitat de retenció d'aigua en la
fondària del sòl explorada per les arrels i per aportacions
superiors a la demanda dels cultius.
Un correcte disseny i maneig del reg és fonamental per evitar el rentat
S'ha de disposar d'un adequat disseny que asseguri una bona
eficiència i uniformitat en l'aplicació de l'aigua, un programa
de manteniment de les instal·lacions de reg que asseguri un correcte
funcionament en el temps i emprar algun sistema de programació de regs
que subministri les aportacions d'aigua a les necessitats del cultiu i a les
Una adequada alimentació hídrica dels cultius en permet un millor
desenvolupament i una major productivitat, fets que asseguren un adequat
Cal també considerar el fet que la sostenibilitat
Per això cal aprofitar les aigües de pluja o aplicar
Cal considerar aquest fet al realitzar la
Assegurar una bona eficiència d'aplicació.
gravetat ajustar el disseny del reg als mòduls d'aigua disponible, a les
característiques dels sòls i dels cultius regats.
En reg per aspersió una bona uniformitat.
En reg localitzat una bona uniformitat.
Seguir algun mètode de programació de regs, prenent en compte les
recomanacions sobre necessitats d'aigua dels cultius.
Triar tipus de fertilitzants adequats.
Període d'injecció del fertilitzant menor que el temps de reg.
Equivalències de l'excreció nitrogenada de les diferents
produccions ramaderes en funció del tipus de bestiar, la quantitat
d'excrements i el contingut de N d'aquests, expressada en kg de N per
plaça o per gàbia de conilla i el seu equivalent fem (EF),
prenent com a referència una plaça de vaquí de llet (1 EF
= 73 kg N/plaça o per gàbia de conilla)
Quantitat de nitrogen produït: 73,00 kg N/plaça.
Nombre de places per equivalent fem: 1,00 plaça/EF.
Quantitat de nitrogen produït: 51,10 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 36,50 kg N/plaça.
Cria de boví (animals d'1 a 4 mesos en 3 cicles/any plaça).
Quantitat de nitrogen produït: 7,70 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 21,90 kg N/plaça.
Producció porquina (per plaça de reproductor, mascle o femella,
S'exclou la recria i l'engreix).
Quantitat de nitrogen produït: 17,50 kg N/plaça.
Porcí transició (5,5 cicles/any/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 2,87 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 8,40 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 0,50 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 0,08 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 0,22 kg N/plaça.
Engreix d'ànecs (3,5 cicles/any/plaça).
Quantitat de nitrogen produït: 0,24 kg N/plaça.
Producció de conill (inclou les mares, la reposició, els mascles
i l'engreix, amb una productivitat estimada de 40
Quantitat de nitrogen produït: 4,30 kg N/gàbia conilla
Nombre d'equivalent fem: 0,0589 EF/gàbia de conilla.
Quantitat de nitrogen produït: 63,80 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 9,00 kg N/plaça.
Oví d'engreix (2,0 cicles/any/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 3,00 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 4,50 kg N/plaça.
Cabrum reproducció (amb o sense producció lletera).
Quantitat de nitrogen produït: 7,20 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 3,60 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 2,40 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 0,03 kg N/plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 0,07 kg N/plaça.
Engreix de paó (3 cicles/any plaça.
Quantitat de nitrogen produït: 0,46 kg N/plaça.