Durant el 2018 la inflació va seguir la tendència dels darrers anys i es va mantenir moderada, amb un creixement interanual de l'1,8 %, quatre dècimes per sota de l'any anterior.
L'evolució dels preus de consum al llarg del 2018 reflecteix l'efecte de la cotització del petroli.
El preu del cru va restar en nivells moderats durant el 2017durant el 2018 la cotització va pujar durant el segon i el tercer trimestre, amb uns creixements força elevats en comparació amb un any abans, i això va empènyer a l'alça la inflació durant aquells mesos.
D'altra banda, la depreciació de l'euro respecte del dòlar observada durant el 2018 va accentuar l'efecte inflacionista del petroli.
Addicionalment, cal també tenir en compte que els preus del petroli incideixen més en la inflació catalana que en la mitjana europea, a causa de la ponderació més alta dels productes energètics dins l'IPC català.
Per la seva banda, la inflació subjacent es va mantenir molt continguda, per sota del 2 %, un fet que és habitual des de l'any 2013.
El 2018, la major part dels grups de despesa de l'IPC general van presentar augments moderats de preus, però es poden destacar dos grups amb augments més elevats:
L'Eurostat xifra la paritat de poder de compra (PPC) de l'economia espanyola en un 91,5 % de la PPC mitjana de la UE-28; és a dir, el 2018 el nivell de preus d'Espanya era gairebé un 8,5 % inferior al de la UE-28.
L'Eurostat només calcula la PPC a escala estatal, però a la monografia "' Estimació de les paritats de poder adquisitiu per a les comunitats autònomes espanyoles ", el Departament de la Vicepresidència i d'Economia i Hisenda, va estimar que l'any 2012 els preus de Catalunya superaven un 8,5 % els preus mitjans de l'Estat espanyol.
Durant el període d'expansió econòmica dels anys 2000-2008 l'economia catalana va registrar una inflació elevada: l'IPC va augmentar a una taxa mitjana acumulativa del 3,6 % anual, 1,3 punts percentuals més que a la zona euro.
Posteriorment, amb la crisi econòmica, es moderen molt els preus, que creixen a ritmes molt similars als de la zona euro.
Tot i això, els anys 2011 i 2012 la inflació va tornar a ser elevada per dos raons transitòries, l'encariment de l'energia i la pujada d'alguns impostos.
A partir de l'any 2013 la inflació inicia la trajectòria més moderada de la història recent, sobretot a causa de l'abaratiment del petroli, però també per factors com el procés de devaluació interna.
Aquesta tendència a la baixa s'intensifica fins a registrar una inflació negativa el 2015 i la primera meitat del 2016.
Durant el període 2014-2016 la inflació catalana és inferior a la zona euro.
En els darrers mesos de 2016 i l'any 2017 la inflació catalana torna a ser superior a la de la zona euro, mentre que la major part de l'any 2018 la inflació catalana s'ha mogut en registres inferiors als de la UE.
Aquestes oscil·lacions més accentuades a Catalunya s'expliquen, en part, per la ponderació més important que té el petroli en l'índex de preus català, de manera que les oscil·lacions derivades de les variacions en el preu del petroli són més accentuades a Catalunya que a la zona euro.
Pel que fa a altres indicadors de preus, destaca la forta moderació del deflactor del PIB, que creix un 0,5 % en el període 2008-2018, menys que a la UEM-19 (1,1 %).
Aquest comportament contrasta amb el que passava abans de la crisi, quan el deflactor creixia a Catalunya a un ritme molt superior a la zona euro.
Aquest fet ve donat, principalment, per la moderació del deflactor del sector de la construcció que, després de les fortes caigudes durant la crisi, fa pocs anys que ha recuperat un creixement positiu.
El deflactor del sector de serveis mostra des del 2012 una evolució continguda, i el de la indústria, que es va enlairar durant la crisi, també s'ha moderat.
En conjunt, la moderació del deflactor del PIB ha estat especialment pronunciada des del 2008, i més acusada que en el cas de l'IPC.
La moderació del deflactor de la formació bruta de capital, sobretot el component de la construcció, i la moderació del deflactor de les exportacions, en un context de disminució del cost laboral unitari relatiu amb la zona euro, han contribuït a un creixement molt contingut dels preus del conjunt de l'economia.