El REACH (Reglament CE núm. 1907/2006) regula el registre, l'avaluació, l'autorització i la restricció de les substàncies i els preparats químics, i també les substàncies i els preparats continguts en articles, amb l'objectiu de garantir un elevat nivell de protecció de la salut humana i del medi ambient, així com la lliure circulació de substàncies en el mercat interior europeu.
Va entrar en vigor l'1 de juny de 2007 i s'anirà aplicant en diferents terminis, fins a l'1 de juny de 2018, segons la perillositat i el volum de comercialització d'aquests productes.
Imposa obligacions, en major o menor mesura, a totes les empreses que manipulen substàncies químiques, preparats i articles.
Distingeix quatre categories d'empreses afectades: fabricants, importadors, usuaris intermedis i distribuïdors.
- L'empresa és fabricant si produeix substàncies químiques a la UE.
- És importador quan l'empresa compri substàncies químiques fora de la UE.
- Es considera usuari intermedi a tota empresa de la UE, diferent del fabricant i de l'importador, que utilitza una substància tal com l'adquireix o en forma de preparat.
- Distribuïdor és tota empresa estableta a la UE que només emmagatzema i comercialitza substàncies tal com són adquirides o en forma de preparats, destinades als consumidors finals.
Un dels requisits principals del REACH és el registre de substàncies amb l'objectiu de millorar la informació existent sobre la seva perillositat per al medi ambient i la salut de la població, associant-la amb els diferents usos als quals es destinin.
Així, el REACH obliga a fabricants i importadors de substàncies a avaluar la naturalesa i l'abast d'aquests riscos.
A més, determinades substàncies molt perilloses resten subjectes a autorització prèvia al seu ús (annex XIV del Reglament) i sobre d'altres s'estableixen restriccions a la fabricació, la comercialització i l'ús (annex XVII).
De conformitat amb el Reglament REACH, les empreses usuàries intermèdies no han de comercialitzar ni utilitzar cap substància que no estigui registrada d'acord amb aquest reglament.
Les obligacions principals de les empreses usuàries intermèdies en l'àmbit del REACH són les següents:
- Seguir les instruccions incloses en les fitxes de dades de seguretat (FDS) de les substàncies que manipulen.
- Subministrar informació als seus clients sobre perills, condicions segures d'ús i assessorament adequat en matèria de gestió de riscos relatiu a l'ús de les substàncies/ preparats que subministra.
L'eina principal de transferència d'informació és la fitxa de dades de seguretat (FDS).
L'usuari intermedi té l'obligació, i el dret, de disposar de tota la informació facilitada pel seu proveïdor en relació amb la perillositat i els riscos sobre les substàncies i els productes químics que utilitza.
També ha de facilitar als seus clients aquesta informació.
El REACH substitueix la normativa anterior relativa al full de dades de seguretat, que va quedar derogada des de l'1 de juny de 2007.
El REACH també inclou, en alguns casos i condicions, els articles finals.
Segons aquest, un article és un objecte que durant la seva fabricació adquireix una forma, superfície o disseny especials, que en determinen la funció més que la seva composició química.
En ocasions, una substància continguda dins d'un article pot ser alliberada a l'entorn durant el seu ús normal; per exemple: la tinta d'un bolígraf o el tòner de les impressores.
En aquests casos, i segons determinades condicions, els articles estaran afectats pel Reglament REACH.
Les obligacions per a productors, importadors i altres proveïdors d'articles són les següents:
- Registrar o notificar les substàncies químiques contingudes als articles a l'Agència de Substàncies i Preparats Químics (ECHA).
- Comunicar als clients informació específica relacionada amb el contingut d'algunes substàncies determinades.
- Complir qualsevol restricció que afecti a substàncies determinades.