projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La Universitat Pompeu Fabra ha signat un acord d'exclusivitat amb Virbac, una empresa multinacional francesa líder en el sector de salut animal, per a la comercialització d'una vacuna veterinària desenvolupada al Departament de Ciències Experimentals i de la Salut (CEXS) per a la prevenció de la febre aftosa, la malaltia animal econòmicament més devastadora a escala mundial.
L'acord amb Virbac preveu la producció, l'avaluació i l'eventual comercialització de la vacuna a la República Popular de la Xina, on el mercat d'aquestes vacunes, tan sols per al sector porcí, supera els 200 milions de dòlars anuals.
Aquesta vacuna s'ha desenvolupat entre la UPF, el Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), l'Institut Nacional de Tecnologia Agrària i Alimentària (INIA) i Genoma España (actualment Fundació Espanyola per a la Ciència i la Tecnologia, FECYT, per la sigla castellana).
La participació de la UPF en el desenvolupament de la vacuna l'ha liderat David Andreu, cap del Grup de Recerca en Proteòmica i Química de Proteïnes.
El consorci ha patentat els resultats d'aquest projecte col•laboratiu i, en el darrer any, la Unitat d'Innovació - UPF Business Shutlle ha dirigit el procés de transferència de la tecnologia.
La vacuna actual es produeix per una síntesi química que li confereix diversos avantatges sobre les vacunes convencionals.
La vacunació és la millor manera de prevenir la febre aftosa, però les vacunes convencionals basades en virus atenuats o inactius tenen molts inconvenients.
En canvi, la vacuna, dissenyada i produïda a escala pilot al laboratori de química de proteïnes de la UPF, és una aproximació innovadora que combina en una única plataforma molecular diverses còpies dels components estructurals (anomenats epítops ) del virus que generen la resposta protectora.
Rizoma és una empresa adherida al Parc de Recerca de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) pionera en la transferència de coneixement en ciències de l'educació i que ofereix serveis educatius fets a mida per a institucions, escoles i empreses que vulguin apostar per millorar el seu saber fer.
Aquesta empresa derivada ( spin-off ) és una resposta a les limitacions del model tradicional, en què els agents públics assumien tot el pes a l'hora de formar el públic en temes de consum responsable i sostenibilitat, explica Salvador Viciana, cofundador de Rizoma i membre del grup de recerca Còmplex de la UAB.
Així, aquesta empresa ofereix serveis educatius que permetin millorar la formació en temes de sostenibilitat i medi ambient no solament als seus treballadors, sinó també als consumidors potencials.
Un dels primers encàrrecs que ha tingut aquesta empresa de serveis educatius ha estat dissenyar cursos d'emprenedoria social orientats a estudiants de magisteri, per tal d'ajudar a detectar competències professionals de molts joves que probablement no trobaran feina un cop tinguin el títol de mestre.
Entre els seus primers clients hi ha l'Agència Catalana del Consum, amb una campanya adreçada a instituts i escoles de secundària, la Fundació Catalana de l'Esplai i el Col·legi d'Ambientòlegs.
Un equip d'investigadors i enginyers del sincrotró ALBA ha treballat amb l'empresa Alibava Systems i membres de l'Institut de Microelectrònica de Barcelona (IMB-CNM CSIC) per desenvolupar un detector de radiació que permet mesurar de manera precisa la intensitat del feix de llum de sincrotró quan s'està realitzant un experiment.
Aquesta eina permet saber si l'experiment es desenvolupa correctament i assegura la qualitat de les dades obtingudes, alhora que redueix la durada de l'experiment.
La majoria dels experiments que es realitzen amb llum de sincrotró exigeixen un mesurament precís de la intensitat dels raigs X amb els quals s'analitzen les mostres, per garantir l'obtenció de dades i aprofitar al màxim el temps d'experimentació.
Actualment no hi ha cap detector versàtil i de baix cost que ho permeti, ja que els aparells que s'utilitzen, pel fet que són massa gruixuts, fan que els raigs X perdin intensitat quan els travessen.
Això obliga a fer el diagnòstic abans de començar l'experiment.
El dispositiu que han desenvolupat els investigadors i els enginyers del sincrotró ALBA, en col·laboració amb l'Institut de Microelectrònica de Barcelona, es basa en fotodíodes transmissius molt prims (de 10 micres, en comparació amb les 300 micres que tenen habitualment aquests dispositius), que permeten detectar i caracteritzar els raigs X absorbint només una part petita d'intensitat.
Aquest dispositiu permet diagnosticar la intensitat del feix durant l'experiment per certificar la validesa de les dades obtingudes.
Així és com es pot monitorar de manera contínua el feix i detectar qualsevol anomalia d'intensitat de forma instantània.
El dispositiu s'ha provat a les instal·lacions del sincrotró ALBA i en altres sincrotrons, com el Laboratori Europeu de Radiació Sincrotró (ESRF per la sigla anglesa), i d'aquí a pocs mesos esperen vendre els primers detectors a diferents universitats i sincrotrons.
Calculen que es vendran uns 50 dispositius a l'any.
Aquest projecte s'emmarca dins el programa Equips d'Innovació (EDI) de la Generalitat de Catalunya, que pretén valoritzar els resultats científics del sistema català de recerca i innovació amb la finalitat de millorar-ne la transferència cap al teixit empresarial.
L'empresa Sekg, amb poc més d'un any de vida, ha desenvolupat un programari capaç de convertir en algorismes informàtics les nostres emocions i reaccions.
L'objectiu és millorar l'experiència de l'usuari final, i, segons Sekg, el que cal és entendre què vol sense preguntar-li-ho.
Aquest tipus de programari no és nou, ja s'utilitza en aplicacions de neuromàrqueting i estudis de psiquiatria.
Ara bé, Sekg també transforma les emocions, els sentiments i les reaccions en dades de les quals treu informació.
Els enginyers d'aquesta empresa van estudiar els tipus de sensors que existien i van demanar assessorament a experts per saber quines dades en podien obtenir.
L'equip també col·labora amb experts dels camps de la neurologia, la psicologia i el món financer, i treballa amb departaments de recerca de diverses universitats, com la d'Hèlsinki, amb la qual recull directament dades dels seus estudiants per millorar l'oferta educativa de la universitat.
L'empresa ha desenvolupat una aplicació per a mòbils que, connectada a algun d'aquests sensors, recull les emocions de qui els porta.
Amb els sensors volen convertir el que fins ara eren percepcions en dades objectives.
De fet, l'aplicació ja funciona i mostra en temps real el nivell d'atenció i d'estrès.
No obstant això, el principal inconvenient amb què es troben són els sensors, ja que no n'hi ha cap de prou còmode perquè una persona el pugui portar posat tot el dia.
També fan servir pulsòmetres i sensors d'activitat elèctrica a la pell per obtenir més informació, però els que detecten l'activitat cerebral encara són poc ergonòmics.
A més, com més informació tinguin abans de llançar el producte al mercat, millors seran els resultats, perquè la base de dades creix.
Fins ara han fet servir aquesta aplicació i els sensors en serveis de consultoria, per fer espots publicitaris i al cinema; concretament, han analitzat una pel·lícula de por per veure si la reacció en l'espectador era l'esperada.
La següent aplicació és per a psicòlegs i pedagogs.
Treballen amb experts per adaptar el seu programari a les necessitats d'aquests professionals per al tractament de trastorns lleus com el trastorn per dèficit d'atenció amb hiperactivitat (TDAH) i la dislèxia.
En aquest cas, poden fer servir la informació que obtenen a través dels sensors per preparar activitats i saber realment si funcionen.
Els enginyers de Sekg reconeixen que, tot i les seves bones intencions, són conscients de les aplicacions que pot tenir el seu producte i admeten haver perdut diners per qüestions d'ètica.
Han rebutjat ofertes, com ara fer detectors de mentides per a sectors com el militar i el de les presons.
L'empresa d'enginyeria i construcció SENER i el sincrotró ALBA han signat un acord per comercialitzar un sistema per corbar miralls de raigs X que ofereix més precisió a un preu competitiu.
Aquest sistema, desenvolupat al sincrotró, pot reduir els errors de deformació dels miralls de manera estable i controlada, i mantenir el marge d'error unes deu vegades per sota dels valors que ofereixen les tecnologies actualment existents.
El sistema s'ha provat a les línies de llum del sincrotró ALBA amb bons resultats.
Quan els raigs X generats a l'accelerador arriben a les línies de llum, els miralls són els encarregats d'enfocar el feix de raigs X fins a la mostra a analitzar.
Perquè això passi, és necessari que aquests miralls estiguin polits amb forma el·líptica.
Com més ben polida estigui la superfície d'aquests miralls (és a dir, com més s'apropi la superfície del mirall a la forma d'un el·lipsoide exacte), millors seran els resultats de l'experiment.
El corbador de miralls de raigs X desenvolupat pel sincrotró ALBA també incorpora uns correctors que compensen els errors de poliment dels miralls.
En les fonts de llum del sincrotró i els làsers d'electrons lliures, aquest sistema permet millorar l'òptica de les línies de llum, cosa que implica una millor qualitat dels resultats científics que se n'obtenen.
SENER, empresa destacada en el sector aeroespacial amb experiència en optomecànica, amb aplicacions tant per a espai com per a astronomia terrestre, està investigant futures necessitats de miralls, tant del mateix sincrotró ALBA com d'altres instal·lacions similars.
Catalunya ha captat 190 milions d'euros durant el primer any i mig d'existència del programa Horitzó 2020, la iniciativa més important de la història de la Unió Europea en R+D+I. D'aquesta xifra, 46 milions d'euros han anat destinats a projectes de recerca i innovació de 142 empreses, un 82 % de les quals són pimes.
Cinquena edició de la Jornada Connect-EU organitzada per ACCIÓ i l'AGAUR
La xifra es va donar a conèixer durant la cinquena edició de la Jornada Connect-EU, organitzada per ACCIÓ i l'Agència de Gestió d'Ajuts Universitaris i de Recerca (AGAUR), i en què van participar 1.000 empreses i entitats d'R+D+I catalanes.
Una de les novetats de l'Horitzó 2020, en comparació amb iniciatives similars anteriors, és l'Instrument PIME, un programa de finançament dissenyat específicament per a petites i mitjanes empreses per promoure projectes d'innovació que les ajudin a créixer i a expandir les seves activitats a altres països.
La primera fase, de sis mesos de durada, se centra en el desenvolupament del pla de negoci, pel qual es concedeix un ajut de 50.000 euros a les empreses seleccionades i se'ls assigna un mentor, per tal de poder dur a terme un estudi de viabilitat, tant tecnològica com econòmica, del projecte.
La segona fase té per objectiu el desenvolupament del projecte d'R+D pròpiament al llarg de dos anys, durant els quals es fan proves i prototipus, i disposa d'un pressupost d'entre 1 i 3 milions d'euros per a cada projecte.
La tercera fase és la comercialització de les iniciatives que hagin superat amb èxit les fases anteriors, i se sol centrar en el contacte amb àngels inversors o fons de capital de risc per trobar finançament.
Durant l'any i mig que fa que està en marxa aquest instrument, se n'han beneficiat més de 50 pimes catalanes, el 5 % de les quals han rebut ajuts de la Unió Europea.
ACCIÓ, com a membre de la xarxa Enterprise Europe Network de la Comissió Europea, assessora, informa i acompanya les empreses en les convocatòries de l'Horitzó 2020, que adjudica els ajuts per concurrència competitiva.
Durant la Jornada Connect-EU es van donar a conèixer els casos d'èxit de Watly, Iberital, Promaut o M2M Cloud Factory.
El mes de desembre passat, Barcelona va provar la primera plataforma tecnològica oberta per unificar i gestionar les dades i els serveis d'una ciutat intel·ligent.
Aquesta plataforma permet visualitzar i administrar, des d'un control central, els diferents sistemes electrònics municipals que coexisteixen a l'espai públic i la informació que generen els sensors repartits per la ciutat.
Aquesta prova reforça la ciutat com a referent mundial en ciutats innovadores.
Càmeres de trànsit, Bicing i punts Wi-Fi a la Dreta de l'Eixample de Barcelona / Plànol de l'Ajuntament de Barcelona
La implementació d'aquest sistema de gestió podria representar un estalvi de costos significatiu i una reducció important d'obstacles en carrers i places i, a més, faria possible un ús més eficient dels diferents sistemes que ja existeixen.
Actualment, als carrers i places de Barcelona hi ha una infinitat de solucions tecnològiques que formen part del nostre dia a dia.
En el mateix entorn coexisteixen semàfors, il·luminació, el Bicing, llocs de recàrrega per a vehicles elèctrics, càmeres de vídeo, pantalles informatives, parquímetres, estacions d'autobusos que subministren informació a temps real, sensors de trànsit, de soroll o que informen de l'estat dels contenidors, etc. Aquests sistemes s'han anat incorporant als carrers progressivament, amb solucions tecnològiques a mida i implementades per diferents empreses que han optat a la seva adjudicació.
El resultat és que, en molts casos, aquests dispositius funcionen de manera completament independent, amb poca o cap comunicació entre ells, i les dades que generen també estan aïllades.
L'ímpetu amb el qual està irrompent en els últims anys la Internet de les coses (és a dir, la xarxa formada per un conjunt d'objectes connectats a Internet que es poden comunicar entre si i també amb humans) i la maduració de les tecnologies de dades massives ( big data ) fan necessari i possible fer confluir tots aquests serveis i dades en una sola plataforma, que en permeti la gestió des d'un control central.
La plataforma generada per Cisco, l'Ajuntament de Barcelona, el Barcelona Supercomputing Center-Centre Nacional de Supercomputació i diversos socis tecnològics i acadèmics, permet gestionar tots aquests sistemes de manera remota des d'un navegador.
Per construir-la, s'ha utilitzat el fog computing, un nou paradigma tecnològic consistent en una xarxa de nodes amb capacitat de processament de dades, d'anàlisi i de seguretat que s'instal·la prop dels sensors i d'altres dispositius situats als carrers i que transmet la informació al núvol.
A la demostració sobre el funcionament d'aquesta nova plataforma, que es va fer en viu en un esdeveniment celebrat a l'auditori de Barcelona Activa, es van gestionar en remot i de manera senzilla diferents serveis, com la informació sobre el trànsit, el control energètic de les cabines tecnològiques d'exterior, la vigilància mitjançant vídeo, la connectivitat sota demanda, la telemetria de sensors i l'analítica sobre la xarxa Wi-Fi.
FutureSiSens ha desenvolupat un sensor termoelèctric basat en nanotecnologia de silici, que s'autoabasteix energèticament i és capaç de detectar problemes respiratoris com l'apnea del son, pneumònies o fugues de gasos.
Sensor termoelèctric basat en nanotecnologia de silici que s'autoabasteix d'energia
El sensor és extremadament sensible per a la detecció i la mesura de variacions molt petites en el flux de gasos, per mitjà de la diferència de temperatura, cosa que permet el monitoratge a temps real de variables físiques en àmbits molt diversos, entre d'altres, el de la salut.
El microsensor no consumeix energia externa, sinó que aprofita la calor ambiental per al seu autoabastiment.
Aquesta autonomia el fa fàcilment integrable en xarxes sense fils i significativament menys costós que altres dispositius del mercat.
Ara mateix el microsensor fa 5 mm 2, però es preveu reduir-lo a 2 mm 2.
S'està provant un prototip per comparar aquest sensor diminut amb els equips que actualment es fan servir als centres hospitalaris per detectar aquestes alteracions i veure els avantatges i els beneficis que aporta.
Actualment, per aconseguir un bon diagnòstic d'apnea, per exemple, cal que el pacient passi una nit sencera a l'hospital, vigilat per personal qualificat i amb molts sensors al cos que en monitorin les constants vitals.
La gran sensibilitat, la mida reduïda i l'autonomia d'aquest sensor li confereixen un gran potencial en aquest sector.
Anàlogament, es preveu que es pugui aplicar a altres sectors, ja que s'integra fàcilment en equips de protecció individual, com ara la roba de professionals que treballen en activitats perilloses o en situacions de risc —bombers o miners—, per detectar instantàniament una aturada respiratòria i enviar un senyal d'alarma a una centraleta perquè s'hi pugui actuar immediatament.
Una altra aplicació possible és en la seguretat de plantes industrials o edificis intel·ligents, per detectar fugues de gasos perillosos i altres anomalies.
El dispositiu ha estat desenvolupat pels investigadors Javier Rodríguez Viejo i Aitor Lopeandía, del Departament de Física de la UAB, Llibertat Abad i Francesc Xavier Muñoz Pascual, de l'IMB-CNM i Antonio López, de la UPC, els quals han creat l'empresa de base tecnològica FutureSiSens per tal de poder comercialitzar-lo a mitjan 2017, després de validar-ne els prototips.
El grup de recerca GENOCOV de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i Aigües de Manresa han inaugurat a les instal·lacions de l'estació depuradora d'aigües residuals de Manresa-Sant Joan una planta pilot de tractament d'aigües que genera productes de valor afegit, simultàniament al procés de depuració.
La tecnologia desenvolupada pot transformar les estacions depuradores d'aigües residuals (EDAR) en petites biorefineries, cosa que impulsaria el sector vers un escenari d'economia circular.
Depuradora desenvolupada pel grup de recerca GENOCOV
Aquesta tecnologia pionera s'anomena Main-stream SCEPPHAR (Short-Cut Enhanced Phosphorus and PHA Recovery) i permet tractar de manera més eficient les aigües residuals urbanes, concentrar i extreure'n fins al 50% del fòsfor present i, al mateix temps, recuperar la matèria orgànica en forma de matèria primera per a la fabricació de bioplàstics (els precursors dels polihidroxialcanoats, PHA).
La planta pilot està dissenyada per depurar uns 10 m 3 al dia d'aigües residuals, seguint els límits normatius més restrictius.
La recuperació del fòsfor és clau, ja que és un nutrient cada cop més escàs i necessari per mantenir una producció agrícola sostenible.
Els microorganismes concentren el fòsfor present a l'aigua i aquest es converteix, mitjançant una reacció de precipitació controlada, en estruvita, un fertilitzant d'alliberació lenta, amb aplicacions agrícoles.
A més, aquest procés no requereix cap font externa de carboni ni de clorur fèrric, dos elements necessaris per eliminar el fòsfor en els tractaments convencionals.
El sistema SCEPPHAR redueix els costos d'operació en més d'un 25 % perquè el 90 % del nitrogen s'elimini via nitrit, un procés que disminueix els requeriments d'aeració del procés.
D'altra banda, els llots produïts durant el procés poden contenir fins un 30 % de precursors PHA, a partir dels quals es poden produir altres bioplàstics per a aplicacions industrials, com ara en la construcció d'edificis (cobertes i seccions buides d'interiors i exteriors) i en el sector de l'automoció.
La planta està construïda en el marc del projecte europeu SMART-Plant, amb una durada de quatre anys i una inversió de 9,7 milions d'euros dins del programa Horitzó 2020.
Investigadors del Centre de Visió per Computador (CVC) i del Departament d'Art i de Musicologia de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) estan col·laborant per preservar, catalogar i difondre els documents de música històrica i per evolucionar cap al tractament digital de la informació musical.
Junts han desenvolupat l'eina OMR (Optical Music Recognition), que permet que l'ordinador reconegui una partitura escanejada i la converteixi a un format digital.
Aquest és un procés similar al que es fa servir en OCR (de l'anglès optical character recognition, o reconeixement òptic de caràcters) per a la digitalització de textos impresos, que és capaç de reconèixer els caràcters prèviament escanejats.
A partir de l'anàlisi dels píxels de la imatge d'una partitura, l'ordinador és capaç de detectar de quina nota o símbol musical es tracta i interpretar si aquella figura que està reconeixent és una clau de fa en lloc d'una clau de sol o un fa sostingut en lloc d'un si bemoll.
La dificultat apareix quan es tracta de partitures manuscrites antigues, ja que les dissemblances en les cal·ligrafies, les ratlladures i la degradació de la partitura provocada pel pas dels anys en dificulten el reconeixement.
La complexitat s'incrementa quan es tracta d'identificar agrupacions de notes, com per exemple, grups de semicorxeres amb fuses.
Per solucionar-ho, el grup d'investigadors del CVC està desenvolupant un mètode que permet desgranar aquests grups per poder llegir cada un dels seus components (notes) per separat i, d'aquesta manera, reconèixer la partitura sencera.
D'altra banda, els investigadors també estan mirant de desenvolupar un mètode per detectar totes les variacions que presenten les diferents partitures d'una mateixa obra.
Sovint, ens trobem que hi ha versions diferents d'una mateixa peça musical provinents de les modificacions que els directors d'orquestra han anat fent amb el pas dels anys.
Aquestes es poden detectar de forma manual, mirant i comparant les partitures.
Tanmateix, quan es tracta d'obres de llarga durada, com és el cas de les òperes, aquesta tasca resulta interminable i copiosa.
Amb aquest sistema, l'ordinador podria detectar automàticament els fragments modificats, la qual cosa estalviaria temps als musicòlegs i aportaria més precisió.
Una tercera línia de recerca pel que fa a la música és la possibilitat de descobrir l'autor de les composicions anònimes en els arxius musicals històrics.
Avui en dia, encara existeix un gran patrimoni musical que roman guardat i anònim, i gairebé oblidat, a molts arxius de parròquies i catedrals de Catalunya, ja que ningú ha invertit prou temps a recopilar-lo, escanejar-lo, editar-lo i distribuir-lo.
Així doncs, els investigadors del CVC proposen un mètode amb el qual l'ordinador pot identificar l'autor de la partitura analitzant i comparant l'estil de la seva escriptura musical.