I. Aspectes competencials i habilitació
D'acord amb l'article 9.8 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya (EAC) la Generalitat té competència exclusiva en matèria de règim local sense perjudici del que disposa l'article 149.1.18 de la Constitució que reconeix la competència exclusiva de l'Estat per establir les bases del règim jurídic de les administracions públiques.
En conseqüència li corresponen les potestats legislativa reglamentària i executiva (art. 25.2 EAC).
D'altra banda la Generalitat també té la competència de desenvolupament legislatiu i execució en el marc de la legislació bàsica de l'Estat i si escau en els termes que aquella legislació estableixi pel que fa a expropiació forçosa contractes i concessions administratives (art. 10.1.2 EAC).
Són aquests els paràmetres entre els quals es manifesta l'acció normativa de la Generalitat en matèria de règim local.
En aquest marc es va dictar la Llei 8/1987 de 15 d'abril municipal i de règim local de Catalunya (LMRLC) que com a "norma de desenvolupament bàsic" segons la qualifica la seva exposició de motius és la que habilita d'una manera específica el Govern de la Generalitat perquè dicti les disposicions necessàries per a desplegar per reglament la referida llei (disposició final 2a).
Habilitació que de manera genèrica i originària es troba implícitament atribuïda al Govern en l'article 37.1 EAC i d'una manera explícita en l'article 71.e) de la Llei 3/1982 de 25 de març del Parlament del President i del Consell Executiu de la Generalitat i article 61 de la Llei 13/1989 de 14 de desembre d'organització procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat.
La disposició final segona apartat dos de la LMRLC preveu que el seu desplegament reglamentari es faci en el termini d'un any de l'entrada en vigor de la Llei.
El fet que es doni compliment a aquest mandat –ja que la Llei diu "ha de fer-se"– fora del termini legalment previst obliga a considerar si se n'ha de desprendre cap conseqüència.
El fet que hagi caducat el termini previst en la llei planteja un tema inicialment delicat ja que podria considerar-se com un obstacle al desplegament reglamentari.
Això no obstant aquesta Comissió en d'altres dictàmens ha entès que l'exercici formalment extemporani del mandat comprès en la llei habilitadora no introdueix cap vici en el reglament que l'executa.
En definitiva això és així ja que aquest incompliment no desapodera el Govern per a l'exercici de la seva potestat reglamentària.
A més en el cas examinat ni de les característiques de l'habilitació ni del contingut del desplegament normatiu se'n dedueix cap obstacle a l'exercici d'aquella potestat.
En tot cas es pot remarcar que la llei va fer –sobre aquest punt– una previsió temporalment curta que d'antuvi feia molt difícil el seu compliment especialment si es té en compte l'extensió i complexitat de la norma habilitadora que té un caràcter omnicomprensiu del règim local i que lògicament havia d'exigir una pluralitat de reglaments.
Aspectes procedimentals: la tramitació de l'expedient
Pel que fa als aspectes procedimentals cal examinar si el projecte ha estat tramitat seguint els preceptes que regulen l'elaboració de les disposicions generals previstes en el títol IV de la Llei 13/1989 de 14 de desembre d'organització procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat.
La norma exigeix una memòria que ha de comprendre d'acord amb l'article 63 de la Llei 13/1989 els punts següents:
a) Expressió del marc normatiu en què la proposta s'insereix.
Aquesta exigència ha estat abastament acomplida.
b) La justificació de l'oportunitat i adequació de les mesures als fins que es pretenen es pot considerar que queda suficientment acreditada quan en la memòria s'exposa el contingut del reglament.
c) La memòria ha de recollir també la referència a les consultes que s'hagi considerat convenient formular.
En el present cas el projecte ha estat objecte d'una lenta elaboració que ha permès fer nombroses consultes a experts que han formulat els seus criteris en els dictàmens corresponents.
d) El projecte ha d'anar acompanyat d'un estudi econòmic en termes de cost-benefici.
En el present cas també hi figura un estudi prou complet tant de l'anàlisi del cost com del benefici i això tant des de la perspectiva de la Generalitat com dels ens locals i de la mateixa societat.
e) El projecte ha de precisar també la llista de les disposicions afectades.
En el present cas la memòria conté aquesta referència.
f) En relació amb el tràmit d'audiència al qual fa referència l'article 105.a) de la Constitució i que es regula a l'article 64 de la Llei 13/1989 d'organització procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat tràmit també establert en l'article 130.4 de la Llei de procediment administratiu i que no ha estat expressament derogat per la Llei 30/1992 de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú –segons la disposició derogatòria 2b)– s'ha acomplert ja que s'ha donat audiència a un seguit d'entitats (associacions de municipis diputacions col·legis oficials consells comarcals i d'altres) que han estat ressenyades en els fets.
Algunes d'aquestes entitats varen formular observacions.
g) També consta a l'expedient que la Comissió de Govern Local de Catalunya va informar favorablement sobre el projecte en sessió de 15 de desembre de 1993 en compliment del que estableix l'article 176.1.a) de la LMRLC.
L'esmentada Comissió va tenir de nou coneixement del text del projecte en sessió de 6 d'abril de 1994 al qual es varen incorporar algunes modificacions conseqüència de diversos suggeriments formulats per l'Associació Catalana i la Federació de Municipis de Catalunya.
h) El serveis jurídics del Departament de Governació han donat compliment a l'article 65.1 de la Llei 13/1989 en emetre el seu informe i valorar el contingut del projecte.
Finalment cal recordar a l'administració activa l'extrema conveniència de trametre els projectes de disposicions generals i molt especialment els reglaments amb les concordances de la totalitat dels seus articles quan aquelles existeixin i amb la justificació o motivació en altres supòsits.
Això permet facilitar l'estudi dels textos i evitar esforços innecessaris que topen amb el principi d'eficàcia que ha de presidir l'actuació de l'administració pública.
El Projecte de decret que se sotmet a consideració conté un article únic i una disposició final i el text del reglament pròpiament dit.
Aquest projecte de reglament s'estructura en unes disposicions preliminars set títols (obres locals activitat local d'ordenació i intervenció administrativa activitat de foment i promoció d'activitats socials i econòmiques exercici d'activitats econòmiques pels ens locals en règim de lliure concurrència serveis públics locals formes de gestió i convenis i consorcis) –que es divideixen en capítols i seccions– que comprenen un total de 324 articles una disposició addicional i dues disposicions transitòries.
El projecte respon a una sistemàtica correcta i a una estructura racional.
A més cal remarcar que s'ha seguit el bon criteri que cada article vagi precedit per la corresponent rúbrica indicativa del contingut del precepte.
Criteri que per altra banda ja ha estat posat de manifest per aquesta Comissió en algun dictamen com en el 81/92 en el qual es va dir que hi havia tres raons per titular els preceptes: "primera la conveniència de no trencar amb una pràctica reiterada d'una manera quasi unànime en tots els decrets que integren l'ordenament català; segona el fet que la titulació dels articles facilita notablement la lectura i comprensió del text; i tercera sobretot el fet que aquesta exigència obliga els redactors dels textos normatius a donar a cada precepte un únic contingut temàtic –que és el que s'ha de reflectir en la rúbrica única–."
A) El Projecte de reglament desplega el capítol II de la LMRLC que porta per rúbrica "Obres activitats i serveis" i que comprèn els articles 218 a 255.
El projecte desenvolupa aquestes tres grans parts d'una manera diferenciada.
Una primera consideració deriva del fet de l'aparent desproporció existent entre l'extensió del reglament (324 articles) i la brevetat del capítol de la llei que desplega que només conté 37 articles.
Aquesta circumstància i la lectura del text posa en relleu que es tracta d'una obra d'evident dificultat però de contingut bàsicament de recopilació sistematitzadora i no per això menys meritòria ja que ha estat presidida per l'encert –respectant el text de la llei que desplega– d'ordenar una matèria en la qual la principal dificultat venia donada per la concurrència d'una pluralitat de normes de molt diversa procedència.
El projecte aporta per tant inicialment una funció clarificadora i en definitiva de seguretat jurídica que s'ha exercit dins del marc de la LMRLC.
Malgrat aquests aspectes positius –i l'indubtable utilitat pràctica d'un text que pretén ser omnicomprensiu– cal fer unes altres consideracions de diferent signe.
En aquest sentit no es pot passar per alt un altre ordre de consideracions que tal vegada requeririen una reflexió addicional per part de l'administració activa: a) es tracta d'un text que sembla excessivament extens i complex amb algunes previsions que per ser d'aplicació a tots els municipis resultaran de difícil aplicació a aquells més petits que són la majoria; i b) és també molt intervencionista malgrat que efectivament respecta l'autonomia municipal.
B) Fetes les anteriors reflexions cal entrar a examinar el contingut detallat del text i fer si escau les oportunes observacions.
Per elementals raons de claredat seguirem la mateixa sistemàtica del projecte.
a) El text va precedit d'una primera part que es denomina "Disposicions preliminars" (art. 1 a 7) que comprèn els principis que han de presidir l'actuació administrativa dels ens locals la potestat d'ordenació el foment i els serveis locals.
Així pel que fa a l'actuació administrativa es destaquen els principis d'objectivitat i els criteris d'eficiència servei adequació i menor onerositat per als ciutadans.
Resulta especialment remarcable la citació en el projecte del criteri d'eficiència recollit de l'article 3.2 de la Llei 30/1992 de 26 de novembre reguladora del règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (LRJPAC).
Pel que fa a l'activitat (art. 3) s'hi introdueixen els principis de legalitat igualtat proporcionalitat i congruència.
Aquests principis provenen de la mateixa Constitució de la Llei 7/1985 de 2 d'abril de bases de règim local de la LMRLC i de l'esmentada LRJPAC.
Això no obstant creiem oportú fer els suggeriments següents:
A l'article 3.2 s'hi podria introduir entre els principis o criteris de l'activitat d'intervenció dels ens locals el de la "menor onerositat per als administrats".
Respecte a l'article 4.1 que es refereix a la potestat d'aprovar ordenances no estaria de més afegir-hi atès el caràcter reglamentari del projecte "d'acord amb les lleis".
A l'article 5 que es refereix als principis de l'activitat de foment es considera que fora convenient precisar-hi que si bé el foment s'exerceix d'acord amb els principis que el precepte esmenta es desenvolupa en els àmbits en els quals l'ens local té competència.
El caràcter poc precís del terme "foment" suggereix que es reconsideri la redacció de l'esmentat article.
b) El títol I es refereix a les "Obres locals" i comprèn els articles 8 a 54 que despleguen els articles 218 i 219 de la LMRLC.
Aquest títol és l'exemple més clar de les consideracions generals que hem fet sobre el caràcter més aviat recopilador i sistematitzador del projecte.
La Llei és en aquesta matèria especialment breu ja que com hem vist només hi dedica dos articles que únicament contenen quatre previsions: primera el concepte d'obres locals; segona el contingut mínim dels projectes; tercera el procediment d'aprovació dels projectes; i finalment quarta el principi que l'aprovació dels projectes d'obres porta implícita la declaració d'utilitat pública; però per contra la Llei no conté cap previsió respecte de la modificació i revisió dels projectes ni respecte de l'execució i direcció de les obres aspectes que es regulen amb particular detall en el projecte (pressupostos d'execució material i de contracte; costos directes i indirectes; prescripcions tècniques formes d'execució dels projectes etc.)
La parquedat de la regulació de la Llei que es desplega ha obligat ben segur a seguir el criteri abans indicat i fugir d'innovacions per les quals la Llei no sembla que doni suficient cobertura en aquesta matèria d'obres.
Amb la indecència del que s'acaba d'indicar no es pot deixar d'advertir la incidència que tindrà –en aquest títol– la promulgació de normativa en matèria contractual tant per part de l'Estat com de la Generalitat.
Aquest títol és susceptible de les observacions següents:
L'article 12.5 per definir les obres de conservació conté una referència a "si el dany es produeix en el temps".
No sembla aquesta una referència massa encertada ja que aquest és un paràmetre en el qual es produeix tot.
Les obres de conservació tenen un caràcter preventiu.
L'article 12.6 que es refereix a les obres de manteniment s'hauria de refondre amb el número anterior del mateix precepte ja que no té cap sentit dedicar un apartat numerat diferent per dir que "les obres de manteniment tenen el mateix caràcter que les obres de conservació".
L'article 22.2 estableix que "l'aprovació d'un avantprojecte no eximeix l'Administració del deure de redactar i aprovar el corresponent projecte si escau amb anterioritat a la contractació de les obres".
Sembla millor condicionar l'aprovació del projecte a "si es pretén contractar les obres".
A l'article 24.d) tal vegada fora convenient indicar l'escala dels plànols que cal acompanyar o almenys indicar que "siguin suficientment descriptius".
Als articles 42 i 43 es regula la modificació del projecte i el procediment que s'ha de seguir.
Atès el caràcter didàctic i pràctic que indubtablement té el projecte que informem seria bo introduir-hi dues precisions a les quals aquesta Comissió (dictàmens 42/88 5/90 31/90 33/90 69/93) ha tingut ocasió de referir-se sovint: l'una que s'emfasitzi el rigor amb el qual cal redactar els projectes per tal d'evitar després modificacions; l'altra que tant el director de l'obra com l'autor del projecte o del que redacti la memòria expliciti d'una manera clara i tècnicament justificada que es tracta de "necessitats noves" o de "causes tècniques imprevistes al temps d'elaborar el projecte".
Amb la qual cosa l'exigència del projecte sobre aquest punt en dir que la memòria "descrigui justifiqui i valori les modificacions" resultaria molt més clarificadora.
En l'apartat c) de l'article 43 és necessari introduir un altra apartat en el qual es prevegi el dictamen preceptiu d'aquesta Comissió Jurídica Assessora d'acord amb els articles 265.4 de la LMRLC i article 3.2.c) del Decret legislatiu 1/1991 de 25 de març que regula el text refós de les lleis reguladores de l'esmentada Comissió.
c) El títol 2 es denomina "activitat local d'ordenació i intervenció administrativa" i comprèn els articles 55 a 118.
Està estructurat en sis capítols que respectivament regulen els àmbits següents: disposicions generals; ordenances i bans; llicències i altres actes de control preventiu; ordres individuals de manament; ordenació sectorial i autoritzacions reglamentades; i finalment la potestat sancionadora.
Aquest títol pretén per tant regular les diverses formes d'intervenció administrativa en l'actuació dels administrats.
Desplega els articles 220 221 i 222 de la LMRLC.
a'.– Les ordenances regulades juntament amb els bans en el capítol 2 constitueixen la típica manifestació de la potestat normativa prevista en l'article 4 de la Llei de bases de règim local i referida en els articles 220.1.a) i 221 de la LMRLC com a mitjà d'intervenció en les activitats dels ciutadans.
L'esmentat capítol regula els diferents aspectes relacionats amb les ordenances com són les modalitats i el procediment d'elaboració i aprovació publicació edició i consulta.
Un tractament similar encara que molt més breu és el que es dedica als bans.
El projecte és clarament respectuós amb la normativa bàsica estatal i catalana que desplega i encara que en algun cas –com tot seguit es veurà– incorpora alguna novetat no prevista en la LMRLC tampoc no vulnera el mandat de la Llei.
En efecte aquesta situació la trobem en el cas de la regulació de la iniciativa veïnal per a la formació o modificació d'ordenances.
La LMRLC no preveu aquesta possibilitat però també és cert que ni hi posa cap inconvenient ni del seu contingut es desprèn cap interpretació que pugui fer pensar en una altra cosa.
Ans al contrari el caràcter eminentment democràtic i participatiu que inspira la norma permet afirmar la bondat jurídica de la proposta.
A més la màxima conseqüència d'aquesta iniciativa és que el Ple l'admeti a tràmit que és tant com incoar l'expedient corresponent.
Respecte de la publicació el text del projecte és totalment respectuós amb els articles 70.2 i 65.2 de la Llei de bases de règim local sense que l'obligatorietat addicional de la publicació en el butlletí informatiu local cas d'existir suposi cap excés de la LMRLC ja que aquesta norma en l'article 162.3 exigeix també la publicació i sens dubte constitueix un reforçament de la garantia dels administrats.
Finalment una última consideració en relació amb la previsió de l'edició de les ordenances prevista en l'article 66.2 del projecte.
Certament aquesta és una previsió que no es troba ni en la Llei de bases de règim local ni en la LMRLC però entenem que no hi ha obstacle clar a la seva regulació ja que es tracta d'una exigència que si bé s'imposa als ens locals aquesta obligació pot quedar molt matisada ja que es preveu l'ajut de l'Administració autonòmica per aquesta finalitat.
A més cal remarcar que aquesta previsió està instrumentada en benefici dels administrats i guarda estreta connexió amb els principis de transparència i publicitat previstos en la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i procediment administratiu comú.
Tal vegada resultaria més justificat reservar aquella obligació només pels ens locals la població dels quals sigui important.
Al referit capítol se suggereixen a més les observacions següents:
En l'article 58 que regula l'aplicació directa de les ordenances es diu que "en les matèries pròpies de la competència local les ordenances regeixen sobre la legislació de caràcter supletori".
Aquest aclariment es pot suprimir ja que no aporta res tal com està redactat.
Malgrat que és especialment remarcable l'èmfasi que fa el Projecte en l'article 63 respecte de la informació i audiència que cal donar als projectes d'ordenances està fora de lloc la previsió de la notificació individual de l'audiència als interessats quan aquests siguin identificables i pel seu nombre sigui materialment factible ja que això s'ha de reservar a les associacions d'aquests.
L'article 60 mereix dues observacions: l'una que convé canviar la rúbrica ("aprovació i modificació") per evitar repeticions amb la de l'article 63; l'altra que en l'apartat dos cal fer alguna referència a les ordenances fiscals igual que es fa a les ordenances d'edificació.
L'article 66.3 que preveu la possibilitat de ser consultades les ordenances en qualsevol moment per tots els ciutadans podria completar-se amb la referència al fet que la consulta podria efectuar-se "juntament amb els respectius acords d'aprovació" ja que sovint aquest és un element important i que si bé és cert que la possibilitat de la consulta de l'acord respectiu també és protegida per l'article 37 de la LRJPAC la seva previsió evitaria una petició addicional.
b'.– El capítol 3 regula el règim de les "llicències i altres actes de control preventiu".
El projecte en aquesta important matèria segueix un criteri de regulació tradicional extret bàsicament del Reglament de serveis de les corporacions locals de 1955 amb algunes incorporacions que provenen de la jurisprudència o de la normativa més recent com és la LRJPAC ja que la llei que desplega conté unes referències purament enunciatives.
En aquest sentit mereix ser citat l'article 76 del projecte que preveu un expedient únic en supòsits que hi hagi d'haver concurrència de llicències.
Es tracta d'una regulació nova que no planteja cap mena de dificultat jurídica ans al contrari s'ajusta al principi de simplificació i agilitació de l'actuació de l'Administració a favor de l'administrat que ha establert amb caràcter general en la LRJPAC.
En matèria de tramitació l'article 79.a) estableix que les sol·licituds "es presenten al registre de l'ens local".
Aquesta previsió podria fer pensar en una eventual contradicció amb l'article 38.4 de la LRJPAC que com se sap declara a les administracions estatal i autonòmiques com a receptores de sol·licituds; no obstant això aquesta Comissió entén que aquesta confrontació no es dóna ja que el text es limita a dir allà on es presenten la qual cosa no significa que en prohibeixi la presentació als altres registres previstos en la citada LRJPAC.
Les llicències presumptes es regulen en l'article 82.
En l'avantprojecte de l'esmentat article es va seguir el criteri tradicional recollit en l'article 9 del Reglament de serveis de les corporacions locals i en aquest sentit es feia la previsió de la denúncia de mora i la subrogació de la competència a favor de la Comissió Provincial d'Urbanisme.
L'esmentat precepte ha sofert però una important modificació ja que en la versió que se sotmet al nostre dictamen s'ha suprimit aquella regulació i s'ha substituït per l'aplicació directa dels efectes dels actes presumptes prevista en l'article 81 de la Llei 13/1989 d'organització procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat i article 43.2.a) de la LRJPAC.
L'article que comentem s'ajusta a l'ordenament ja que no veiem cap obstacle a la supressió de la intervenció de la Comissió Provincial d'Urbanisme atès que la seva intervenció malgrat hagi estat reconeguda per l'ordenament urbanístic (art. 178.3 text refós de la Llei del sòl de 9 d'abril de 1976 i 247.3 del Decret legislatiu 1/1990 de 12 de juliol) aquest l'ha fet per remissió a la normativa de règim local en la qual sobre aquest particular no hi ha altra regulació que no sigui d'àmbit reglamentari (art. 9 del Reglament de Serveis de les corporacions locals).
Pel que fa a la submissió de l'eficàcia de la llicència o autorització presumpta a l'obtenció de la corresponent certificació cal dir que se segueix l'article 44.2 LRJPAC i està d'acord amb el criteri –comunament admès– segons el qual dins dels vint dies per emetre la certificació es pot resoldre d'una manera expressa.
L'article 85 introdueix una novetat en la regulació tradicional de les llicències en referir-se a les variacions del projecte i distingir entre les modificacions substancials i de detall (art. 85.2) establint en el primer supòsit la necessitat de nova llicència (art. 85.3).
No obstant això no solament no hi ha cap inconvenient que s'hagi previst aquesta regulació (que d'altra banda té algun antecedent en l'article 254.3 del Decret legislatiu 1/1990 de 12 de juliol) sinó que sembla oportuna atès que introdueix un major rigor i claredat que redunda en benefici de la seguretat jurídica.
També mereix una consideració especial la regulació de la revocació de les llicències que preveu l'article 88.3 quan diu: "és procedent la revocació de les llicències per canvi o desaparició de les circumstàncies que en van determinar l'atorgament o per sobrevenir-ne d'altres de noves que en cas d'haver existit llavors haguessin justificat la denegació en els termes establerts per la normativa general aplicable.
També poden revocar-se les llicències quan la corporació adopti nous criteris d'apreciació recollits en la normativa aplicable corresponent."
La possible complexitat jurídica que podria plantejar la incorporació de la revocació de les llicències en un reglament pel seu caràcter restrictiu de drets juntament amb la problemàtica de si la revocació per raons d'oportunitat és jurídicament viable ha estat resolta de manera satisfactòria amb la remissió que fa a "la normativa general aplicable" en un cas o a "la normativa aplicable corresponent" en l'altre i amb la previsió indemnitzatòria de l'apartat 4 del mateix article.
La regulació detallada de la llicència de primera utilització que es fa en l'article 90 del projecte constitueix també una aportació rellevant.
La seva previsió normativa es troba en l'article 247 del Decret legislatiu 1/1990 de 12 de juliol regulador dels textos legals vigents a Catalunya en matèria urbanística i l'article 242.2 del text refós de 26 de juny de 1992 però la inexistència del seu desplegament justifica l'encert de la regulació que s'efectua.
En tot cas en matèria de llicències convé fer unes observacions puntuals:
L'article 74.2 conté una primera afirmació que resulta impròpia d'un reglament ja que diu que "mitjançant una disposició de caràcter general es poden modificar les condicions per a l'exercici de l'activitat autoritzada sempre que la modificació resulti proporcionada i congruent amb l'interès general que es tracti de protegir" per seguir establint que "en aquest supòsit el titular autoritzat ha d'adaptar l'activitat a les noves condicions...".
Sembla que seria millor la redacció següent: "En els supòsits en els quals com a conseqüència d'una disposició de caràcter general...."
El projecte regula en l'article 96 una comunicació prèvia com a fórmula substitutiva de l'obtenció de la llicència.
Es tracta d'una tècnica que també és encertada ja que s'estableix en benefici de l'administrat i sense dubte ha de possibilitar una major agilitat tant per l'administrat com per l'actuació administrativa amb la qual cosa es coadjuvarà a satisfer els principis establerts en la LRJPAC.
La redacció del precepte que s'examina ha estat objecte d'una redacció més restrictiva respecte de la redacció anterior.
En efecte mentre que en aquesta la fórmula proposada era per qualsevol cas –llevat que una "disposició legal establís el contrari"– en la redacció sobre la qual es dictamina s'ha restringit només pels supòsits que no sigui necessària la presentació d'un projecte o que es tracti d'activitats no classificades.
D'altra banda la previsió reglamentària compta amb el necessari suport de rang legal ja que l'article 220.1.b) de la LMRLC que reitera el contingut de l'article 84.1.b) de la Llei de bases de règim local preveu la intervenció en l'activitat dels ciutadans mitjançant actes de control preventiu.
El precepte esmentat es completa amb la previsió que si en el termini d'un mes l'Administració no manifesta de manera motivada la disconformitat l'actuació comunicada queda legitimada (art. 97).
c'.– El capítol 5 regula en els articles 103 a 109 mitjançant les autoritzacions reglamentades les activitats dels particulars d'interès general.
Es tracta d'una ordenació prou completa que no requereix cap objecció.
Tanmateix es pot fer un comentari en relació amb l'article 104 i amb la regulació dels actes presumptes.
En relació amb l'apartat c) de l'esmentat article se suggereix substituir l'expressió " "la situació estatutària o de relació especial de subjecció a l'administració" per la de "la seva situació jurídica en relació amb l'Administració" atès que aquella expressió es refereix a una categoria doctrinalment poc pacífica.
Pel que fa als actes presumptes l'article 106.2 estableix que la falta de resolució expressa de l'Administració en el termini de tres mesos produeix efectes desestimatoris.
Aquesta previsió que inicialment podria semblar discutible –ja que es tracta en definitiva d'activitats dels particulars i per tant privades malgrat el seu interès general– no ho és tant si es té en compte que es tracta d'una figura jurídica molt propera a la del servei públic i que ben sovint necessita l'ocupació de béns de domini públic per a la seva prestació.
En conseqüència la regulació està d'acord amb l'article 43.2.b) i c) de la LRJPAC.
d'.– Els articles 110 a 117 del projecte integren el capítol 6.
Aquest capítol regula la potestat sancionadora i analitza els seus diversos aspectes (objecte sancions execució subsidiària prescripció procediments coincidents concurrència de sancions procediment executivitat i caducitat).
Aquesta regulació s'ajusta a les normes previstes en la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
L'article 115.3 del projecte incorpora el principi non bis in idem recollit en uns termes pràcticament exactes als previstos en l'article 133 de la LRJPAC.
Aquest principi constitueix la recepció de la doctrina establerta pel Tribunal Suprem i pel Tribunal Constitucional i en definitiva és una conseqüència de l'article 25 de la Constitució per raó de l'equiparació de les sancions penals i administratives.
No obstant això també convé remarcar que en l'àmbit de les relacions de subjecció especial aquell principi pot quedar matisat ja que en matèria disciplinària la jurisprudència admet la concurrència de sancions (STC 2/81 77/83 159/85 i 112/90) sempre naturalment que el fonament jurídic d'una i altra sanció siguin diferents.
Tal vegada en aquesta matèria sancionadora fóra convenient reintroduir la previsió que es feia en l'article 105.2 de l'avantprojecte en el sentit que la càrrega de la prova del fet constitutiu de la infracció correspongués a l'Administració.
L'article 117 estableix que "la resolució del procediment sancionador és executiva quan posi fi a la via administrativa o sigui ferma sens perjudici de la suspensió que s'acordi si escau a la via judicial".
Per a una major coherència del precepte sembla convenient suprimir l'expressió " sigui ferma" ja que aquest concepte pot resultar incompatible amb la frase següent.
d) El títol 3 regula l'activitat de foment i promoció d'activitats socials i econòmiques i comprèn els articles 119 a 136.
En aquesta part el projecte regula dues menes d'activitats que són instruments típics de l'Administració per tal de promocionar determinades activitats.
Aquest títol no planteja cap qüestió de legalitat però per contra sí que ens suggereix les observacions següents:
L'article 124 en l'apartat 4 obliga que les concessions de les subvencions que superin el 50 % del cost de l'activitat a què s'apliquin "han d'estar suficientment justificades".
La justificació o motivació no és privativa d'una determinada quantia sinó que és predicable de tots els actes administratius dictats en exercici de potestats discrecionals (art. 54.1.
Entenem que la justificació s'ha de produir en tot cas.
e) El títol 4 (articles 137 a 142) regula l'exercici d'activitats econòmiques pels ens locals en règim de lliure concurrència.
Aquesta matèria és conseqüència de l'article 128.2 de la Constitució recollida després en la Llei de bases de règim local (article 86) i en la Llei municipal i de règim local de Catalunya (article 227).
El Reglament no delimita l'àmbit d'aquella actuació –cosa que tampoc no fa l'esmentada normativa– però emfasitza com és natural que l'activitat ha de respondre a l'interès públic local.
D'altra banda tampoc no planteja cap qüestió de legalitat la possibilitat de la prestació de serveis essencials en règim de lliure concurrència o de monopoli sempre que quan es tracti de l'aplicació de lliure concurrència es faci respecte d'activitats econòmiques i que al mateix temps no hagin estat excloses del sector privat és a dir "reservades" a favor de l'Administració.
A les anteriors consideracions es poden afegir les observacions següents:
L'article 138 es refereix a les diverses formes jurídiques per mitjà de les quals els ens locals poden exercir activitats econòmiques.
En definitiva s'està referint a la diversitat de fórmules jurídicament aptes per aconseguir aquella finalitat.
Per tant sembla que seria oportú substituir la rúbrica que conté l'expressió "entitat jurídica i règim aplicable" per la de "formes jurídiques i règim aplicable".
La rúbrica a l'article 139 podria abreujar-se d'aquesta manera: "Respecte al principi de lliure concurrència."
A l'article 140 en referir-se al principi d'especialitat d'empresa i a la congruent determinació de l'objecte en els estatuts de l'entitat tal vegada fora bo recordar que l'objecte ha de respondre a l'interès públic local i suprimir aquell principi per manca de determinació legal i doctrinal.
A l'article 141 i concordants es parla de la "institució" de noves societats.
Entenem que resulta més entenedor utilitzar les expressions tradicionals com "creació" o "constitució".
L'expressió "s'ha de procurar" que es troba en l'article 145.2 pel que fa al fet que els tècnics que integrin la comissió d'estudi siguin titulats superiors creiem que és una fórmula impròpia d'un text legal.
La comissió d'estudis prevista en l'article 152 per als supòsits d'exercici d'activitats econòmiques per diversos ens locals hauria de contenir una remissió a l'article 145 pel que fa al procediment de nomenament dels membres d'aquesta comissió.
f) El títol 5 regula els serveis públics locals i comprèn els articles 154 a 188 estructurats en cinc capítols: disposicions generals; establiment prestació i supressió dels serveis locals; serveis mínims obligatoris; delegació i conversió de serveis municipals en comarcals; i serveis públics essencials reservats.
a'.– El primer capítol regula les disposicions generals que presideixen l'establiment dels serveis públics.
En aquest ordre d'idees es refereix a la potestat en aquesta matèria i a la finalitat que pretén servir que està d'acord amb el contingut de la LMRLC.
Recull també com a principis el de l'establiment dels serveis mínims obligatoris i el de la seva continuïtat així com també el de la participació i informació dels usuaris en la prestació dels serveis.
Mereix un comentari a banda la previsió que fa l'article 157 sobre el fet de promocionar l'establiment d'un sistema d'arbitratge per resoldre conflictes per part dels organismes i societats que gestionin serveis públics.
L'article 156 recull entre els diversos principis el de l'ús obligatori del servei.
Aquest precepte estableix que els ens locals poden mitjançant un "reglament o un acord" declarar obligatoris la recepció i l'ús de serveis locals per part dels usuaris.
Malgrat que l'esmentat precepte troba la seva cobertura jurídica en l'article 231.2 de la LMRLC i que la referida expressió prové de l'article 34 del Reglament de Serveis de les corporacions locals de 1955 aquesta Comissió entén que l'establiment del caràcter obligatori d'un servei ha de quedar reservat a disposicions de caràcter general.
b'.– En el capítol segon es regulen amb detall i adequada sistemàtica les diverses qüestions que planteja l'establiment la prestació i la supressió dels serveis locals.
Així es refereix a l'expedient per a la implantació del servei al règim estatutari dels usuaris al procediment per a l'establiment dels serveis al règim de prestació a la implantació de serveis prestats per la comarca i als serveis mínims obligatoris.
Pel que fa a l'establiment la prestació i la supressió de serveis es regula en l'article 159.2 el dret dels veïns a exigir l'establiment dels serveis de caràcter obligatori així com també el dret a exigir la seva prestació incorporant així la regulació de l'article 18.1. g) de la Llei de bases de règim local.
Els preceptes següents regulen les previsions necessàries per tal de poder fer efectiu l'establiment de serveis com són el contingut de l'expedient i el procediment al qual s'ha d'ajustar la seva tramitació.
Es regula també el règim de prestació dels serveis públics i el règim estatutari dels usuaris.
Respecte de la supressió de serveis a què es refereix l'article 164 només hem d'observar que a l'apartat 2 que exigeix la publicitat de l'acord de supressió s'hauria de cercar una expressió més precisa per substituir l'expressió de "suficient publicitat" que figura en el precepte.
En el mateix capítol es regula la implantació de serveis prestats per la comarca.
Aquesta matèria ha estat elaborada tenint present la normativa que desplega i en concret la prevista en els articles 26 27 i 29 de la Llei 6/1987 de 4 d'abril sobre l'organització comarcal de Catalunya i també els articles 65 i 66 de la LMRLC.
c'.– Els serveis mínims obligatoris es regulen al capítol 3; especial menció cal fer en relació amb la dispensa d'aquests serveis que és regulada en els articles 171 a 175 amb la necessària distinció segons es tracti de supòsits de serveis d'impossible o molt difícil compliment o simple manca de necessitat.
El text és respectuós amb els articles 26 de la Llei 7/1985 i 65 i 66 de la LMRLC.
Això no obstant es poden fer dues observacions: l'una que l'article 173.2.b) preveu –per als supòsits de dispensa per impossible o difícil compliment– una participació municipal en l'organització i la gestió del servei assumit.
Es tracta d'una previsió que si bé és plena de sentit comú no la trobem en la llei; l'altra la conveniència de transformar l'apartat c) de l'article 175.2 en un punt i a part de l'apartat b) del mateix article i número.
d'.– El capítol 4 regula la delegació i conversió de serveis municipals en comarcals.
En aquest capítol es regula la possibilitat que la comarca pugui prestar serveis municipals en virtut de delegació conveni o conversió.
El projecte és respectuós amb el contingut de les normes que desplega (articles 26 30 31 de la LOCC 228 i 229 de la LMRLC).
g) En el títol 6 es regulen les diverses formes de gestió dels serveis públics.
Aquest títol comprèn els articles 189 a 302 estructurats en quatre capítols i alguns amb seccions.
a'.– El capítol 1 recull la tradicional classificació de les diverses formes de gestió.
En aquest sentit es reitera la divisió entre formes de gestió directa i indirecta i s'estableix entre les primeres la gestió per mitjà de la mateixa organització ordinària de l'ens local per mitjà d'organització especial desconcentrada per organisme autònom i per societat mercantil amb capital social íntegrament públic.
I entre les segones la concessió la gestió interessada el concert l'arrendament i la societat mercantil o cooperativa amb capital social mixt.
En principi no fa altra cosa que recollir la classificació dels articles 85 de la Llei 7/85 i 233 de la LMRLC.
Però més endavant en l'article 294 del projecte es regulen les societats anònimes laborals d'economia mixta.
La forma de gestió directa ordinària s'ha elaborat tenint en compte el contingut de la LMRLC (articles 51 236 245 etc.) i de diversos articles tant del text refós de les disposicions legals vigents en matèria de règim local (Reial decret legislatiu 781/86 de 18 d'abril) com del Reglament de serveis de les corporacions locals (D. de 17 de juny de 1955) sense que plantegi cap qüestió significativa des del punt de vista de la legalitat.
En tot cas tal vegada seria útil remarcar que l'article 191 del projecte delimita adequadament els supòsits de serveis que poden ser prestats directament a base d'introduir la referència limitativa de les potestats indeclinables i les de coacció que serveix per delimitar l'aparent caràcter de total discrecionalitat en escollir qualsevol sistema de gestió dels serveis públics (art. 189.4 del projecte).
La forma de gestió directa per mitjà d'organització especial i per tant sense personalitat jurídica no planteja cap problema.
Desplega l'article 236.3 de la LMRLC i per aquest desplegament s'ha tingut en compte l'esmentat text refós el citat Reglament de serveis així com la normativa en matèria de béns que conté la LMRLC i el Reglament del patrimoni dels ens locals (D. 336/88 de 17 d'octubre).
La gestió per mitjà d'organismes autònoms es regula en els articles 200 a 211; l'article 200 del projecte distingeix adequadament la personalitat jurídica dels organismes autònoms de la seva capacitat.
La resta de preceptes despleguen correctament els articles 237 206 i 208 de la LMRLC i respecten la normativa en matèria econòmica i d'hisendes locals.
En l'article 212 i seg. del projecte es regulen les societats mercantils amb capital íntegrament públic com a forma de gestió directa dels serveis locals de caràcter econòmic.
El precepte admet amb una interpretació correcta de l'article 238 de la LMRLC que la societat adopti la forma de responsabilitat limitada o de societat anònima amb subjecció a les normes de dret mercantil sens perjudici de les matèries exceptuades per l'acord de creació les referents a les funcions de control i de direcció les de contractació i d'altres de caràcter administratiu.
El precepte en definitiva s'ajusta al mandat de l'esmentat article 238 de la LMRLC i es completa amb les previsions que s'acaben d'indicar amb una remissió expressa als àmbits subjectes al dret administratiu com són: l'acte previ de constitució de la societat; els de coordinació d'aquesta amb l'ens local; el de supressió del servei públic corresponent; els actes d'aplicació de les normes reglamentàries del servei; els derivats de l'exercici de la potestat expropiatòria així com també aquelles altres potestats que exerceixi l'ens local i que afectin la societat (art. 218 i 226 del projecte).
La resta de normes que regulen aquesta matèria s'ajusten en principi a l'ordenament jurídic.
Això no obstant cal fer la següent consideració.
L'article 219.2 estableix que "són aplicables a l'activitat d'aquestes societats les normes generals de la responsabilitat patrimonial derivada del funcionament dels serveis públics".
Aquest precepte és jurídicament correcte ja que es refereix als supòsits de gestió directa de prestació de serveis i per tant és lògica aquella remissió.
A més cal també remarcar que aquesta regulació s'ajusta a la normativa de la LRJPAC i en particular a l'article 139 i 144 de l'esmentada Llei.
b'.– El capítol 3 regula (articles 229 a 302) les formes de gestió indirecta.
Aquest capítol comprèn unes disposicions generals i la regulació específica de les formes pròpiament dites és a dir: la concessió la gestió interessada el concert l'arrendament les societats mercantils i cooperatives amb capital mixt.
Formes que d'altra banda són les tradicionals i les recollides en l'article 233.3 de la LMRLC.
Les disposicions generals suggereixen les consideracions següents:
La regulació de les actuacions administratives es formula en l'article 231 en establir els documents que han d'integrar la contractació de la gestió dels serveis.
Doncs bé en aquest article sembla que es troba a faltar la determinació de la forma que s'ha escollit per prestar el servei.
Certament pot semblar que és obvi però fora bo precisar-ho.
En relació amb l'expedient de contractació el projecte ha regulat aquesta matèria tenint especialment en compte la normativa comunitària apareguda fins al moment de la redacció del projecte.
Caldrà per tant tenir en compte aquesta observació.
En aquest sentit cal remarcar que s'han respectat les regles de la publicitat del procediment de contractació que afecta fins i tot l'anunci indicatiu del volum total de contractes que es prevegi adjudicar durant els dotze mesos següents (art. 234.2.a); la no-discriminació entre empresaris per raó de nacionalitat (art. 234.2.b); la incorporació dels procediments de selecció de contractistes mitjançant el sistema obert (en el qual qualsevol empresari pot presentar ofertes) el restringit (en el qual només poden presentar ofertes els empresaris invitats) i el negociat (és a dir aquell que es tria després de negociar les condicions del contracte) –art. 234.2.c.
Pel que fa al plec de clàusules d'explotació aquestes es troben en l'article 233 respecte del qual no hi ha res a dir i es completen amb l'article 235 que ressenya una sèrie de supòsits de nul·litat de clàusules.
Prescindint dels fets que sembla que els dos preceptes haurien de ser correlatius el segon suggereix els comentaris següents.
L'apartat a) diu que són nul·les les clàusules que "confereixen al gestor un dret de preferència per prestar el servei després de l'extinció del contracte".
La bondat jurídica del precepte és indiscutible i a més s'atén a la normativa comunitària.
Finalment l'apartat d) del mateix article regula la nul·litat de la clàusula de no-reversió dels béns amortitzats durant la vigència del contracte i afegeix "quan estiguin afectats al servei i que siguin necessaris per al funcionament".
Aquest precepte desplega l'article 242.4 de la LMRLC que efectivament regula la reversió però sense introduir-hi aquelles precisions sobre l'afectació o sobre la necessitat per al funcionament del servei.
Prescindint del major o menor encert en la redacció el projecte de reglament ha fet una interpretació correcta que permet distingir entre els béns que podríem dir afectats pel bon funcionament del servei d'aquells altres que també poden haver estat incorporats pel concessionari per a una major comoditat de la gestió.
En relació amb les obligacions del contractista aquestes estan descrites en l'article 236 del projecte.
Recull els supòsits tradicionals.
Tanmateix és susceptible de dues consideracions: 1) el precepte a banda de referir-se a les obligacions específiques del contractista previstes en el contracte creiem que fora interessant que fes una referència a aquelles altres obligacions que poden derivar de l'exercici de les potestats de l'Administració; 2) la responsabilitat és establerta en el sentit que l'adjudicatari de la forma de gestió indirecta ha de "respondre dels danys que es derivin del funcionament del servei llevat que s'hagin produït per actes realitzats en compliment d'una clàusula imposada per la corporació amb caràcter ineludible".
Aquest plantejament no és contradictori amb la norma general avui vigent – LRJPAC i el seu reglament en matèria de responsabilitat – que preveu que la responsabilitat es faci efectiva d'una manera directa per l'Administració sense perjudici si escau del dret de repetició.
Les potestats de l'Administració es troben regulades en l'article 239 amb caràcter general i pel que a fa la concessió a l'article 249.
Recullen també els principis coneguts en la matèria i per tant no mereixen cap observació.
Respecte de l'extinció del contracte cal constatar que està ben articulat i alhora remarcar l'encert en la forma com s'han redactat els supòsit de suspensió dels pagaments com a causa d'extinció només quan impossibiliti la prestació del servei Reservant en altre cas a l'ens local la decisió de continuar el contracte si el contractista presta les garanties suficients segons el parer de l'Administració.
Una última consideració en relació amb la subcontractació i a les possibilitats de cessió.
En el projecte que se sotmet a consideració ha desaparegut la figura de la cessió del contracte i això mereix algun comentari.
És cert que no conté una prohibició expressa de la cessió ans al contrari s'ha admès d'una manera excepcional en el cas de la concessió sempre que el cessionari ofereixi les mateixes condicions que l'adjudicatari.
Això no obstant cal reconèixer que aquesta és una fórmula que fa trontollar els principis sobre els quals s'instal·la la bondat jurídica de la selecció de l'adjudicatari del servei públic és a dir la publicitat la concurrència i fins i tot la lliure competència per tant sembla encertat que la figura jurídica s'hagi suprimit de la secció que regula les "disposicions generals".
El projecte desplega (arts. 244 a 266) els preceptes 241 i 242 que la LMRLC dedica a la concessió.
En conjunt es tracta d'una regulació –segueix els criteris de la normativa tradicional difícilment podia ser d'altra manera– que s'ha fet d'una manera molt acurada sense que plantegi qüestions ni adjectives ni substantives rellevants.
Així la secció comença amb dos articles (244 i 245) que de manera didàctica defineixen l'objecte de la concessió i els principis d'ordenació jurídica que presideixen aquesta forma de gestió indirecta.
La correcció en la forma en què han estat redactats els articles relatius a les garanties (art. 248) potestats (art. 249) deures de l'ens concedint (art. 250) drets i deures del concessionari (art. 251) retribució del concessionari i via de constrenyiment (art. 252 i 253) règim sancionador (art. 254) intervenció del servei (arts. 255 a 261) i la reversió ens lleven de fer més comentaris.
Les causes d'extinció han estat degudament regulades en l'article 261 i en aquest sentit s'ha de fer notar que com a novetat s'ha introduït el supòsit de demora superior als sis mesos per part de l'Administració en l'entrega a l'empresari de la subvenció o dels mitjans auxiliars a què es va obligar segons el contracte.
Regulació que prové possiblement de la previsió que en el mateix sentit es fa en el projecte de contractes de les administracions públiques.
També en aquesta mateixa línia es podia haver incorporat la previsió feta en el mateix text en el sentit d'establir la manca de pagament per part de l'Administració en el termini d'un any com a causa d'extinció de la concessió.
Tampoc no hi ha res a dir respecte de la figura del rescat ja que es configura adequadament partint sempre de la base de la característica que li és pròpia és a dir la de la recuperació del servei per part de l'Administració per tal de prestar-lo directament.
Els articles 267 a 270 del projecte regulen la gestió interessada com a fórmula de gestió indirecta que constitueix el desplegament de l'article 243 de la LMRLC.
És de remarcar la previsió que es fa de l'aplicació de les regles generals sobre selecció de contractistes pel que fa a la publicitat i lliure concurrència i adjudicació del contracte (art. 267.4).
En la regulació del concert el projecte (art. 271 a 273) també ha estat respectuós amb l'article 244 de la LMRLC que desplega i només requereix unes meres observacions.
En la redacció de l'apartat 3 de l'article 272 es preveu que "el termini del concert es pot prorrogar per períodes que no excedeixin de la mateixa duració (cinc anys) sense que en cap cas el termini i les successives pròrrogues puguin sobrepassar el màxim de cinquanta anys".
Atès que la durada del concert no pot excedir els cinc anys llevat de les pròrrogues el precepte hauria de dir "sense que en cap cas el termini per les successives pròrrogues puguin sobrepassar..." ja que en cap cas el termini inicial podrà ser superior als cinc anys (art. 272.2).
D'altra banda l'article 274 regula les normes d'aplicació i les d'extinció com sigui que es refereixen a dues qüestions jurídicament diferents seria millor que es regulessin separadament en dos articles.
Finalment pel que fa a la regulació de l'arrendament (art. 275 a 281) i les societats mercantils i cooperatives amb capital mixt (art. 282 a 296) també despleguen respectuosament les previsions que fan els articles 245 a 249 de la LMRLC sense que s'hi apreciï cap qüestió de legalitat.
c'.– El capítol 4 ha seguit el criteri encertat de regular d'una manera general i independent les tarifes dels serveis locals en els articles 297 a 302.
El capítol en conjunt desplega adequadament la LMRLC (art. 251) amb les modificacions posteriors introduïdes per la Llei 39/1988 de 28 de desembre reguladora de les hisendes locals.
En l'esmentat capítol es recullen els principis clàssics en la matèria com ara el de la suficiència del servei i els més recents derivats del dret europeu com és el de la prohibició de preus o tarifes no equitatives (art. 298).
Això no obstant cal fer les observacions següents:
Pel que fa a la quantificació dels preus públics i taxes (art. 298.3 i 298.4) seria convenient que els preceptes continguessin una remissió als corresponents articles de l'esmentada Llei reguladores de les hisendes locals que estableixen els criteris per a la determinació del cost del servei.
En l'article 298.5 del projecte es preveu la possibilitat d'acord amb la Llei 39/1988 –encara que no ho digui– de ponderar les tarifes "en funció de la capacitat econòmica de l'usuari raons socials benèfiques culturals o d'interès públic que així ho aconsellin".
h) Els convenis i els consorcis estan regulats en el títol 7 i últim que comprèn els articles 303 a 324.
En la redacció dels preceptes relatius al conveni l'Administració redactora ha estat respectuosa amb l'article 57 de la Llei de bases de règim local i amb els articles 135 i 137 de la LMRLC per tant no hi ha res a dir excepció feta de la mera observació relativa a la conveniència de coordinar adequadament l'article 303.1 que en referir-se a l'objecte del conveni diu que per aquest "s'estableix una relació consensuada entre els ens locals o entre aquests i altres administracions públiques" amb l'article 306.2 que en referir-se als subjectes que els poden constituir exclou les societats i els ens dependents dels ens locals "llevat que comptin amb una autorització expressa d'aquests".
Un judici igualment favorable s'ha de fer en relació amb la regulació del consorci en la qual s'han desplegat els articles 252 253 i 254 de la LMRLC respectant l'autonomia local igual que s'ha fet també amb la regulació del conveni.
C) El projecte acaba amb una disposició addicional i dues de transitòries.
En la primera transitòria es preveu que fins que no entri en vigor la normativa específica del municipi de Barcelona s'aplicarà el reglament en les matèries en què l'actual règim especial s'oposi contradigui o resulti incompatible amb la LMRC o amb la Llei 7/1985 reguladora de les bases de règim local.
Aquesta disposició ha incorporat una redacció extreta de la disposició addicional sisena de l'esmentada Llei de bases.
No hi ha cap comentari a fer llevat que tal vegada el reglament podia haver determinat quins són aquests supòsits.
Pel que fa a la disposició transitòria segona que preveu l'aplicació del nou reglament als "expedients en curs" només cal fer l'observació de la conveniència de substituir l'expressió "expedients" per "procediments" amb la qual cosa a més de ser més correcta des d'un punt de vista doctrinal també ho és des del punt de vista legal segons la LRJPAC.
V. La laboriosa i lenta elaboració del text examinat –que s'ha fet al llarg de diversos anys– sembla incompatible amb l'entrada en vigor immediata l'endemà de la publicació al Diari Oficial de la Generalitat que s'ha previst en la disposició final del Decret.
Per tant aquesta Comissió entén que llevat dels supòsits d'urgència cal aplicar la previsió general de l'article 2 del Codi civil.
S'informa favorablement sobre el Projecte de reglament d'obres activitats i serveis dels ens locals amb les observacions fetes en el fonament jurídic IV.