Resolució 140/2019, de 7 de març
Administració: Departament d'Educació
Una nota de premsa i un acord en castellà.
El dret d'accés a la informació pública proclamant per l'article 18 LTAIPBG té per objecte la informació que està en poder de l'Administració (article 2. b LTAIPBG), criteri possessiu que remet necessàriament a la que existeix realment en seu administrativa, lògicament en la llengua en la que s'hagin redactat els documents en qüestió; és cert tal com invoca la persona reclamant, que la legislació lingüística de Catalunya, així com la de procediment administratiu, reconeixen determinats drets lingüístics a la ciutadania, que en determinades circumstàncies poden comportar la necessitat de traduir documents.
Número d'expedient de la Reclamació: 66/2019
D'acord amb aquests preceptes, la GAIP és competent per tramitar i resoldre aquesta Reclamació, ja que ha estat presentada en relació amb la desestimació i inadmissió d'una sol·licitud d'informació pública.
La resolució del Departament d'Educació objecte d'aquestes Reclamació s'ha dictat de conformitat amb el dret d'accés a la informació pública, en atenció a les consideracions següents:
En primer lloc, perquè el dret d'accés a la informació pública proclamat per l'article 18 LTAIPBG té per objecte la informació que està en poder de l'Administració (article 2.b LTAIPBG), criteri possessiu que tramet necessàriament a la que existeix realment en seu administrativa, lògicament en la llengua en all que s'hagin redactat als documents en qüestió.
És cert, tal com invoca la persona reclamant, que la legislació lingüística de Catalunya, així com la de procediment administratiu, reconeixent determinats drets lingüístics a la ciutadania, que en determinades circumstàncies poden comportar la necessitat de traduir documents per part de l'Administració.
Per tant, i sempre des del punt de vista del dret d'accés a la informació pública, la resolució impugnada no sembla lesionar-lo i sembla així mateix correctament fonamentada la desestimació d'aquesta part de la sol·licitud.
Naturalment, això no treu que si la persona reclamant considera vulnerats el seus drets lingüístics o altres drets que puguin correspondre-li en tant que interessat en un procediment administratiu pugui defensar-los mitjançant els procediments d'impugnació competents per això.
En segon lloc, perquè la resolució impugnada, i amb més detall l'informe referit per l'antecedent 6, argumenten de forma convincent que la documentació existent en relació amb l'acord sol·licitat no és la còpia sol·licitada, ja que la sol·licitud indica textualment que "entén que és formal i... segurament firmat".
Encara que puguin existir versions provisionals o en procés d'elaboració de l'acord sol·licitat, aquestes versions és possible que s'hagin de considerar excloses del dret d'accés a la informació pública per l'article 29.1 LTAIPBG, com la feta a l'apartat c del mateix precepte, ja que és previsible que un acord d'aquestes característiques ha de ser objecte de publicitat activa.
Per últim, s'observa que el text de la Reclamació no fa cap menció dels dos últims apartats de la sol·licitud d'informació, que haurien estat desestimats per la resolució impugnada per entendre que el dret d'accés no empara l'obtenció de valoracions jurídiques.
A no referir-se a aquestes la Reclamació, cal suposar que la persona reclamant s'avé als motius d'aquesta desestimació, per una altra part suficientment consistent, doncs la informació sol·licitada per aquests dos últims apartats requereix sens dubte una valoració jurídics que s'ha d'entendre exclosa del dret d'accés a la informació pública per l'article 29.2 LTAIPBG.
Per tot el què s'ha exposat, és procedent desestimar la present Reclamació, ja que la resolució impugnada no vulnera el dret d'accés a la informació pública.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 7 de març de 2019, resol per unanimitat: