En dones (premenopàusiques no embarassades) diagnosticades amb cistitis aguda no complicada que després de rebre el respectiu tractament antibiòtic, es troben asimptomàtiques, no requereixen urocultiu de seguiment.
Les infeccions del tracte urinari (ITU) poden classificar-se en complicades i no complicades.
Les ITU no complicades inclouen les cistitis agudes i les pielonefritis en dones sanes, no embarassades, sense anomalies funcionals ni estructurals en les vies urinàries, ni nefropaties ni comorbiditat que tinguin risc de fallida del tractament o requerir tractament addicional.
Les ITU són unes de les infeccions bacterianes més freqüents a l'atenció primària.
La cistitis aguda no complicada és la forma més freqüent d'infecció urinària en dones sanes no embarassades.
En dones sexualment actives la incidència de cistitis no complicada és de 0,5-0,7 persones/any.
El diagnòstic de cistitis aguda no complicada en dones premenopàusiques no embarassades es basa en la sospita clínica i pot establir-se amb una probabilitat elevada si hi ha presència de disúria, pol·laciúria, urgència miccional, dolor suprapúbic i/o hematúria, en absència de secreció o irritació vaginal en dones que no presenten altres factors de risc d'ITU complicada.
En cistitis no complicades es recomana fer tractament antibiòtic empíric amb pautes curtes.
D'una banda, no hi ha evidència a favor de la realització d'urocultiu de control de forma sistemàtica en cistitis agudes no complicades en dones premenopàusiques no embarassades que estan asimptomàtiques en acabar el tractament antibiòtic.
Així mateix, no cal anàlisi d'orina, ni cap altra prova complementària en aquestes dones asimptomàtiques després de rebre tractament antibiòtic.
En aquest sentit, les guies clíniques sobre les infeccions urològiques de l'European Association of Urology 2018 i del NICE 2018 i, en el nostre àmbit, les guies i documents de consens de les Asociaciones de Urología, Microbiología Clínica y Enfermedades Infecciosas del 2017 avalen que no està indicada la realització sistemàtica de cultius posteriors al tractament en dones (premenopàusiques no embarassades) asimptomàtiques- posteriorment a la resolució d'una cistitis aguda no complicada.
L'urocultiu de control només estarà indicat en cistitis agudes no complicades que tenen persistència de símptomes després de 48-72 hores de tractament antibiòtic adequat o recurrència de símptomes a les dues setmanes d'acabar el tractament.
En aquestes situacions, cal suposar que el microorganisme infecciós no ha estat sensible al fàrmac prescrit i cal completar-se un nou tractament amb un altre antibiòtic.
Per tant, en general, en cistitis aguda no complicada, no es requereix seguiment si els símptomes es resolen amb l'antibiòtic i, per tant, no està indicada la realització d'urocultius de control.
Aquestes determinacions en molts casos no estan justificades i afegeixen un risc que no aporta valor en l'atenció clínica.
Hi ha risc d'afegir tractaments que no són necessaris, generar visites i controls innecessaris i estudis addicionals no adequats.
Els urocultius de control es consideren estudis innecessaris i malbaratament de recursos públics en pràctiques no recomanades.
Societat Catalana de Malalties Infeccioses i Microbiologia Clínica