projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Mort l'hereu sense haver acceptat ni repudiat l'herència deferida, el dret a succeir-hi mitjançant la seva acceptació i el de repudiar-la seran transmesos sempre als seus hereus.
Els hereus de l'hereu que hagués mort sense acceptar ni repudiar l'herència podran acceptar ambdues herències, però no acceptar la primera i repudiar la segona.
En cas d'ésser diversos els hereus que acceptin la segona herència, cadascun d'aquests podrà acceptar o repudiar la primera, independentment dels altres, i amb dret preferent d'acréixer entre ells.
El legitimari, legatari o fideïcomissari que després d'ésser-li deferit el dret de llegítima, llegat o fideïcomís, morís sense haver-lo renunciat ni acceptat, el transmetrà sempre als seus hereus.
El dret de l'hereu a acceptar o repudiar l'herència prescriu al cap de trenta anys a comptar des que li fou deferida.
Les persones interessades en la successió, àdhuc els creditors de l'herència o de l'hereu, podran obtenir del Jutge, tan bon punt transcorreguts nou dies a comptar des de la mort del causant, que assenyali un termini a l'hereu perquè manifesti si accepta o repudia l'herència.
Aquest termini no excedirà els trenta dies naturals, llevat que el Jutge, amb justa causa, concedeixi un major termini, que no podrà ésser superior a seixanta dies.
Transcorregut el termini assenyalat sense haver l'hereu acceptat l'herència en escriptura p blica o davant el Jutge, ni sol·licitat d'aquest termini per a deliberar, hom considerarà que la repudia.
L'hereu que repudiï l'herència testamentària podrà acceptar la intestada, però amb subjecció als llegats, fideïcomisos i altres càrregues que el testador hagi imposat.
Si l'hereu repudia l'herència intestada amb coneixement que és instituït hereu en testament, hom entendrà que ha repudiat també l'herència testada; però si ho ignora, la repudiació no el perjudicarà.
L'acceptació i la repudiació d'herència vàlidament fetes són irrevocables.
En les successions testades o intestades dels cònjuges entre ells, i també respecte a la quarta vidual i al dret d'usdefruit que estableix l'article 250, seran causes d'indignitat, ultra les indicades en l'article anterior, el fet d'haver el cònjuge supervivent maltractat d'obra o injuriat greument el seu consort difunt.
Als efectes de la quarta vidual, serà també causa d'indignitat el fet d'haver sostret dolosament béns de l'herència relicta pel premort.
La successió intestada del causant impúber, en defecte de substitució pupil·lar, es regirà per les normes següents:
En els béns procedents del seu pare o de la seva mare no adoptius o dels altres parents paterns o materns fins al quart grau, qualsevol que sigui el títol d'adquisició dels dits béns, seran respectivament cridats a successió, per llur ordre, els parents més pròxims de l'impúber, dins el quart grau en la línia de la qual els béns procedeixin.
Si hi ha ascendents d'altra línia, conservaran llur dret a la llegítima sobre els dits béns.
En els altres béns de l'impúber, la seva successió intestada es regirà per les regles generals, sense distinció de línies.
Als efectes d'aquest article són considerats de procedència paterna el dot estimat i l'esponsalici o escreix, i de la materna, el dot inestimat, el preu de l'estimat i la soldada.
Els béns que, en virtut de reserva per segones núpcies, hagi adquirit l'impúber, quedaran compresos entre els de la línia del cònjuge premort, si doncs no els hagués adquirit per elecció o distribució del reservista.
No tindran la consideració de troncals els fruits dels béns d'igual caràcter.
El vidu o la vídua a qui el difunt consort no hagués atorgat cap disposició per causa de mort en codicil o en capítols matrimonials, adquirirà, per ministeri de la llei, lliure de fiança en la successió abintestat d'aquest, l'usdefruit de la meitat de l'herència si els hereus abintestat són descendents o ascendents del difunt.
L'esponsalici o escreix i la soldada no tindran a aquests efectes el caràcter de disposició per causa de mort.
Mancant acord entre els interessats o resolució judicial determinativa dels béns concrets hereditaris que hagin d'ésser objecte de l'usdefruit, el cònjuge tindrà l'administració de tota l'herència, però lliurarà als hereus els fruits i les rendes corresponents a la part lliure de l'usdefruit.
L'esmentat usdefruit no s'estendrà a les llegítimes ni a les donacions per causa de mort o als llegats fets en codicil a favor d'altres persones i serà incompatible amb la quarta vidual que pogués correspondre al consort, el qual podrà optar entre un dret i l'altre, amb aplicació del que estableix l'article 257.
No tindrà dret a aquest usdefruit el vidu o la vídua que estigués separat del cònjuge difunt per una causa que li fos imputable, encara que no sigui per sentència, ni el que fos declarat indigne de succeir-li; i el perdrà si contreu nou matrimoni o si passava a viure maritalment de fet amb una altra persona.
En la successió intestada del pare o de la mare adoptants en forma plena, i en la dels seus ascendents, els fills adoptius i llurs descendents per estirps s'equiparen als altres fills per naturalesa i llurs descendents, àdhuc en el cas de concórrer amb aquests en la successió.
Els fills adoptats en forma plena no tindran dret a la successió intestada dels parents de la família originària.
Els pares adoptants en forma plena i llurs ascendents ocupen en la successió intestada dels fills adoptius i llurs descendents la posició dels pares i ascendents per naturalesa, els quals resten exclosos.
Els dits ascendents dels pares adoptius únicament succeiran abintestat els adoptats si han donat a aquests contínuament el tracte familiar que correspon als descendents.
Els parents col·laterals de la família d'origen no heretaran tampoc en la successió intestada de l'adoptat en forma plena ni en la dels seus descendents.
El que estableixen els dos paràgrafs anteriors no és aplicable al supòsit que un consort adoptés en forma plena el fill per naturalesa de l'altre consort, quant a aquest i la seva família, sens perjudici dels drets successoris abintestat que puguin correspondre a l'adoptant.
També en aquest supòsit el fill adoptat en forma plena per un sol consort i els descendents d'aquell heretaran com a tals els dits pare o mare i els seus ascendents per naturalesa.
Les donacions per causa de mort restaran sense efecte si el donant les revoca expressament en escriptura pública, testament o codicil; si aliena o llega els béns donats; si el donant atorga amb posterioritat heretament no prelatiu, des del moment en què aquell produeix efecte; si el donatari premor al donant i si aquest no pereix amb ocasió de l'especial perill determinant de la donació.
Podrà atorgar donacions per causa de mort qui tingui capacitat per a testar; però en cas de no ésser atorgades en escriptura pública, només seran vàlides si el donant és major d'edat.
Podrà acceptar-les el donatari amb capacitat per a contractar o els seus representants legals.
En morir el donant, el donatari farà seus els béns donats, independentment que l'hereu accepti l'herència i de la validesa o subsistència del testament del donant o de les seves disposicions.
El donatari es podrà possessionar dels dits béns sense necessitat de lliurament per l'hereu o pel marmessor.
La transmissió de la propietat de la cosa donada estarà supeditada al fet de quedar definitivament ferma la donació, fora que la voluntat de les parts sigui de transmissió immediata sota la condició resolutòria de revocació o premoriència del donatari.
Les donacions per causa de mort no podran ésser universals i es regiran per les normes dels llegats tocant a: les causes d'incapacitat per a succeir i d'indignitat successòria declarada del donatari; el dret preferent dels creditors hereditaris per al cobrament de llurs crèdits; el dret d'acréixer entre els donataris; la possibilitat de substitució vulgar del donatari; les condicions, les càrregues, els f ideïcomisos i els modes imposats al donatari, i la pèrdua posterior dels béns donats.
En tota altra cosa, es regiran per les normes de les donacions entre vius, en tant que ho permeti llur naturalesa especial.
Les donacions atorgades sota la condició suspensiva de sobreviure el donatari al donant tindran el caràcter de donacions per causa de mort, i estaran subjectes al règim d'aquestes, sens perjudici d'allò disposat en matèria d'heretament.
Les institucions i els llegats de confiança caducaran si els hereus o legataris nomenats moren sense haver-la revelada o complerta; si la revelen o la compleixen a llur favor i, en general, quan la confiança no es pot complir pel fet de resultar desconeguda, il·legal, contradictòria o indesxifrable.
Caducarà igualment en la part en què la confiança resultés afectada per alguna d'aquestes circumsntàncies.
En caducar la institució d'hereu de confiança, l'herència o la part afectada de caducitat serà deferida a favor dels qui en aquell moment resultin ésser hereus abintestat del causant de l'herència o llegat.
En el cas de caducitat parcial, aquestes persones tindran la condició de legataris de part alíquota en la porció caducada.
La caducitat del llegat de confiança produirà la seva absorció total o parcial per l'herència.
Els codicils implicaran revocació de la part del testament anterior que aparegui modificada o resulti incompatible.
L'atorgament de testament revocarà els codicils i memòries testamentàries anteriors, tret que el testador disposi altrament.
El codicil posterior solament revocarà l'anterior en allò que hagi estat modificat o resulti incompatible amb aquell.
En cas de coexistir diversos codicils d'un mateix testador, els més recents prevaldran sobre els més antics en tot el que resulti modificat o incompatible.
La revocació expressa d'un codicil es podrà fer en un altre codicil.
La mateixa norma regirà en les memòries testamentàries.
Els testaments o codicils que no corresponguin a algun dels tipus previstos en aquesta Compilació seran nuls.
També seran nuls els testaments que no continguin institució d'hereu tal com exigeix l'article 109 i sens perjudici del que disposen el paràgraf segon del mateix article i els articles 106 i 236.
Els testaments sacramentals restaran ineficaços per caducitat si no són elevats a escriptura pública en la forma prevista en aquesta Compilació, dins els cinc anys comptats des de la mort del testador.
La nul·litat del testament implicarà la de tots els codicils i memòries testamentàries atorgats pel testador, llevat que siguin compatibles amb un testament anterior que hagi de subsistir per nul·litat del posterior.
Vacant la marmessoria qualsevol dels interessats en la
successió podrà sol·licitar al Jutge que, si ho creu
procedent, designi un o més marmessors datius amb les
mateixes funcions i facultats que els marmessors
Sens perjudici d'això abans disposat i acabada la
marmessoria abans d'haver estat complert l'encàrrec o la
missió encomanats, n'incumbirà el compliment a l'hereu.
Els marmessors compliran llur encàrrec dins els termes i llurs pròrrogues que fixin el testament, el codicil o l'heretament, que podran ésser ampliats per tots els hereus de comú acord.
A manca d'assenyalament de termini, si els marmessors no han complert llur encàrrec dintre un any a comptar des de la mort del causant, qualsevol dels interessats podrà obtenir del Jutge que siguin requerits perquè el compleixin dins el terme que hom els assenyali, amb sanció de caducitat del càrrec i sens perjudici de les responsabilitats dimanants de la demorança.
Els marmessors particulars que siguin comptadors partidors hauran d'efectuar la partició dins el termini d'un any comptat des que hagin acabat els litigis promoguts sobre la validesa o la nul·litat del testament o el codicil.
Les funcions específiques de comptador partidor no podran ésser atribuïdes a cap cohereu o a cap legatari de part alíquota, llevat que aquest darrer sigui un ascendent de tots els hereus.
Llevat que el causant assenyali una altra retribució, el marmessor universal tindrà dret a percebre el deu per cent del valor de l'actiu hereditari líquid, i el particular que sigui comptador partidor, el dos per cent.
Si són diversos els marmessors universals o els comptadors partidors, la dita retribució correspondrà per parts iguals als qui hagin exercit el càrrec.
Els llegats o altres disposicions a favor dels marmessors no seran imputats a llur retribució, llevat que el causant disposi el contrari.
Els marmessors particulars no comptadors partidors podran exigir la remuneració que correspongui per llurs treballs professionals o d'administració de béns.
Tot marmessor tindrà dret al reembossament de les despeses causades en l'exercici del seu càrrec.
El marmessor universal està facultat per a possessionar-se de l'herència i administrar-la igual que tot hereu, disposar dels seus béns amb l'extensió expressada en els paràgrafs següents i realitzar els actes necessaris per al compliment de la seva comesa i les disposicions del testament.
També està legitimat processalment per a tots els litigis o qüestions que se suscitin sobre els béns hereditaris, els fins de la marmessoria i la validesa del testament, el codicil, la memòria testamentària o l'heretament i per a interpretar-los.
La marmessoria universal de realització d'herència facultarà el marmessor per a vendre béns, encara que existeixin legitimaris; cobrar crèdits i cancel·lar-ne les garanties; retirar dipòsits de tota classe, satisfer deutes i càrregues hereditàries i els impostos causats per la successió, complir els llegats i d'altres disposicions testamentàries, demanar el compliment de modes, pagar les llegítimes i, en general, efectuar tots els actes que calgui per a la realització dinerària dels béns de l'herència, donant al diner obtingut la inversió o la destinació ordenades pel testador.
La marmessoria universal de lliurament directe del romanent de béns hereditaris facultarà el marmessor per a satisfer els deutes i les càrregues hereditaris i els impostos causats per la successió; complir els llegats i les altres disposicions testamentàries; demanar el compliment de modes; pagar les llegítimes i efectuar els actes de realització expressats en el paràgraf anterior en la mesura necessària per a fer els referits pagaments i abonaments de despeses corresponents i, si no hi ha comptador partidor, realitzar la partició de l'herència.
El testador podrà reduir i limitar les facultats abans expressades i ampliar-les amb altres que no siguin contràries a les lleis.
Seran marmessors universals les persones que rebin del testador l'encàrrec de lliurar l'herència en la seva universalitat a persones per ell designades o de destinar-la a les finalitats expressades en el testament o en la confiança revelada.
El nomenament de marmessor universal substituirà la manca d'institució d'hereu en el testament, qualsevol que fos la destinació de l'herència.
La marmessoria universal podrà ésser de realització dinerària de tota l'herència o de part d'ella, o de lliurament directe del romanent de béns hereditaris segons que ho ordeni el testador o s'infereixi del testament.
En cas de dubte, hom entendrà que és de lliurament directe del romanent.
Serà marmessor particular, encara que el testador el qualifiqui d'universal, aquell que, existint hereu, hagi de complir un o més encàrrecs relatius a l'herència o executar disposicions testamentàries o de l'heretament.
Si el causant no els hagués conferit cap encàrrec, els marmessors particulars tindran cura de l'enterrament, dels funerals i sufragis piadosos d'aquell i de demanar el compliment dels modes que hagués ordenat.
El testador o l'heretant podran nomenar en testament, codicil o heretament un o més marmessors universals o particulars i facultar-los per a designar substituts.
Si el marmessor, requerit notarialment per algun hereu o persona afavorida per l'herència, no renuncia al càrrec davant Notari dins els deu dies naturals següents a la notificació, entendrem que l'accepta.
La renúncia del càrrec de marmessor no implicarà la pèrdua del que hi ha disposat a favor seu, llevat que el testador ho imposi.
Els marmessors no podran delegar llurs funcions si no hi han estat facultats.
Si per raó d'algun llegat d'usdefruit disposat pel testador a favor de qui no fos el seu cònjuge no quedés a l'hereu o al cohereu, en propietat lliure de l'usdefruit, la quarta part de tot el que adquireixin de l'actiu hereditari líquid, podran obtenir l'extinció de l'expressat usdefruit en la mesura necessària per a deixar alliberada aquella quarta part abonant en diners al legatari de l'usdefruit el valor que la part a extingir tingui en efectuar-se l'alliberament.
Als efectes de minorar aquesta extinció, hom imputarà a l'hereu o al cohereu llur llegítima i el prellegat que els atribueixi béns en propietat plena.
L'exercici d'aquest dret requerirà inventari en els temps i en la forma exigits per a l'exercici de la falcídia.
L'hereu gravat excessivament amb llegats, que sigui al seu torn legitimari del causant, tindrà dret a falcídia a més de la seva llegítima.
L'hereu fiduciari gravat amb llegats no tindrà dret sinó a una quarta per trebel·liànica i falcídia, per la part proporcional de cada una d'elles.
El dret a la falcídia s'extingeix per la seva renúncia expressa o tàcita, que hom estima renunciada quan l'hereu gravat lliura o compleix íntegrament, sabent-ho, el llegat excessiu, sense reclamar la falcídia.
El legatari que per la reducció resulti en condomini amb l'hereu gravat sobre una cosa indivisible o que es menysvalori amb la seva divisió, podrà optar per fer-la seva íntegrament, abonant a l'hereu en diners l'import de la reducció.
Si el testador fa algun llegat a favor del mateix hereu gravat amb la prevenció que haurà de complir íntegrament els restants llegats si ho permeten el passiu hereditari i les llegítimes, podrà optar, en acceptar l'herència, entre el llegat o la falcídia.
Serà imputat a la falcídia de l'hereu o del cohereu respectiu tot el que, estimat pel seu valor al temps de morir el testador i després de deduït l'import de tots els llegats o part d'ells a llur càrrec, encara que fossin prellegats o donacions de les anteriorment indicades, correspondria sense la falcídia fer pròpiament seu en la successió a l'hereu o al cohereu, incloent-hi el que s'obtingui en l'herència per via de substitució vulgar o dret d'acréixer, si són procedents, i també per l'absorció de llegats ineficaços, així com els fruits o interessos dels subjectes a condició o termini suspensius, mentre no arribi llur compliment o venciment.
No seran imputats a la falcídia els prellegats i donacions per causa de mort atorgats pel testador al mateix hereu o al cohereu, sens perjudici de la reducció que per llur falcídia puguin sofrir com els altres llegats.
Seran reduïbles els llegats a càrrec de l'hereu o del cohereu que pretengui la falcídia, sia perquè els hi imposi determinadament el testador o perquè resultin al seu càrrec totalment o parcialment, inclosos els prellegats.
Seran exceptuats de la reducció: els llegats de deute propi del testador, encara que sigui per restitució de dot; els que siguin a favor de legitimaris en concepte o pagament de llur llegítima en la part que la cobreixin; els d'aliments, i els que el testador expressament disposi que es compleixin sense cap reducció.
A aquests efectes, les donacions revocables eficaces indicades a l'article 229 s'equipararan als llegats, i ambdós s'estimaran pel valor que en morir el testador tinguin els béns i els drets corresponents.
Formaran l'actiu hereditari líquid el conjunt de béns i drets que componguin l'herència en morir el testador, després de rebaixar els deutes hereditaris i tots altres conceptes deduïbles segons les normes següents:
Hom considerarà que integren l'herència els béns i els drets del testador disposats en llegats o en donacions per causa de mort o entre consorts, els crèdits del testador contra l'hereu i els extingits per virtut de llegats d'alliberament o perdó del deute corresponent.
Seran rebaixats de l'actiu hereditari: els deutes del testador, encara que siguin per raó de dot, o aquells en què el creditor sigui el mateix hereu; les despeses de la darrera malaltia, d'enterrament i funerals del testador i les d'inventari i defensa de béns hereditaris; les llegítimes, àdhuc la de l'hereu que sigui legitimari; els llegats per a fins piadosos, benèfics o docents i els d'aliments.
La valoració dels béns i els drets de l'actiu hereditari, i dels deutes i tots els conceptes indicats, es referirà al temps de morir el testador, descomptats els gravàmens que sense ésser penyora o hipoteca, afectin els béns.
Dels crèdits i els deutes hereditaris a termini serà descomptat el que llur ajornament importi, i hom prescindirà dels crèdits i els deutes condicionals, eventuals o dubtosos, àdhuc dels deutes que es puguin derivar de fiançaments fets pel testador; però si resultaven cobrables i una vegada fets efectius, hom rectificarà la falcídia, amb el consegüent abonament a l'hereu o als legataris, segons els casos.
L'hereu al qual per raó dels llegats no quedi lliure la quarta part de l'actiu hereditari líquid, tindrà dret a retenir en propietat la dita part, anomenada falcídia, a fi de la qual cosa els llegats podran ésser reduïts en la mesura necessària.
El testador podrà prohibir la retenció de la quarta falcídia i ordenar les regles que hagin de regir-la; però no podrà imposar una determinada valoració als elements que hagin de servir de base per a calcular-la.
Solament podrà detreure la falcídia l'hereu que adquireixi l'herència en primer lloc, baldament ho sigui per virtut de substitució vulgar, pupil·lar o exemplar.
Per a exercitar aquest dret, l'hereu haurà de practicar inventari de l'herència en el temps i en la forma preceptuats per a la trebel·liànica.
Els llegats el valor dels quals excedeixi el que obtingui per causa de mort la persona gravada per voluntat del testador, seran reduïbles per ineficaços, llevat que el gravat els compleixi íntegrament sabent que són excessius.
Quan sigui procedent la quarta falcídia s'aplicarà el que disposen els articles següents.
La reducció no afectarà els llegats imputables a la llegítima en la part que cobreixin la del legatari que sigui legitimari, ni els que no siguin reduïbles per falcídia.
L'hereu podrà fer valer aquesta reducció encara que no hagi acceptat l'herència a benefici d'inventari o no tingui dret a falcídia.
El llegat de part alíquota atribueix al legatari el dret que li siguin adjudicats béns de l'actiu hereditari líquid, determinat d'acord amb les normes de la quarta falcídia, salvant la deducció de despeses funeràries, pel valor de la seva quota i segons les regles de formació de lots en la partició; però l'hereu podrà optar per pagar-li en diners encara que no n'hi hagi a l'herència, i serà d'aplicació el que ordena el segon paràgraf de l'article 203.
L'aparició de deutes ignorats després de satisfet el llegat, o la coneixença de nous béns o nous drets, o el cobrament de crèdits dubtosos, obligarà el legatari a reintegrar-ne l'excés a l'hereu o el facultarà per al cobrament del que manqui.
El legatari de part alíquota no podrà promoure el judici de testamentaria, però podrà, en canvi, demanar l'anotació preventiva del seu dret.
El llegat d'usdefruit universal, salvant voluntat contrària del testador, s'estendrà a tots els béns relictes, llevat dels que hagin estat objecte de donació per causa de mort, sens perjudici del que hi ha disposat sobre les llegítimes.
El testador podrà rellevar l'usufructuari de l'obligació de prestar fiança i concedir-li facultats dispositives sobre els béns usufructuats, a les quals seran d'aplicació les normes que per al fideïcomís de residu fixen els articles 211 i 212.
Adquirit l'usdefruit llegat a diverses persones, el corresponent a cada legatari que vagi faltant per mort o per una altra causa incrementarà el dels altres, àdhuc el de qui l'hagués renunciat o cedit amb anterioritat, llevat de quan el testador hagués assenyalat parts.