El desenvolupament comunitari té avui una àmplia dimensió en les polítiques socials implementades en el sí de la UE i Catalunya les practica des de fa més d'una dècada.
El desenvolupament comunitari genera estratègies socials en el marc d'un territori concret amb la finalitat que les persones, el teixit associatiu, les administracions i la resta d'agents socials i econòmics elaborin i posin en marxa consensuadament un projecte global de millora per la cohesió social.
En el marc del desenvolupament comunitari es posen en marxa un conjunt de projectes i actuacions que afecten als àmbits següents: educació/formació, salut, inserció social, entorn i espais públics, associacionisme/participació ciutadana, cultura, TIC, economia social, lleure/esports o civisme i valors.
Aquests projectes o actuacions s'han de dirigir a determinats col·lectius: dones, nouvinguts, infància, joves, aturats, gent gran, minories ètniques, etc, és a dir, als sectors de població més desfavorida i que pot abocar-se a l'exclusió i a la pobresa, si no s'endeguen polítiques preventives.
El desenvolupament comunitari conjuga de forma clara la millora personal i la millora de la comunitat.
En general, les actuacions han d'oferir respostes globals als processos de millora de la convivència, la cohesió i integració social així com la formació a la ciutadania, el desenvolupament dels valors del civisme, la coresponsabilitat i la solidaritat des d'un plantejament transversal.
Actualment però l'accent cal posar-lo en tot aquell conjunt d'actuacions que permetin preveure i combatre la pobresa des d'una òptica realista, desenvolupat polítiques públiques que combinin els eixos següents:
L'eina essencial i bàsica per a assolir aquesta transformació és la participació del màxim d'actors possibles del territori amb la finalitat d'afavorir el sentiment de pertinença a una comunitat i possibilitar l'articulació i la coordinació de les actuacions que s'hi facin.
Aquesta articulació només serà eficaç si les accions es generen mitjançant les entitats del territori.
En aquest sentit caldrà que una entitat o un conjunt d'elles siguin les impulsores del programa amb el suport de les dues administracions ja que és essencial fer palès que la clau per a la consolidació d'aquest programa és treballar amb les entitats arrelades al territori; en aquest sentit, el programa es configura de manera que els tres actors (Generalitat, ens local i entitats) hi intervenen per al seu eficaç desenvolupament.
El desenvolupament comunitari promou la igualtat d'oportunitats, el partenariat públic/privat, la cogestió, la sostenibilitat i la discriminació positiva.
Per assolir aquests objectius el programa necessita una temporalització a mig-llarg termini.
No s'entenen les accions i actuacions socials puntuals a curt termini, ja que aquestes comporten obligatòriament un procés de reflexió, posada en comú, realització i avaluació.
Crear una estratègia d'intervenció social i territorial mitjançant un procés participatiu del conjunt dels agents que intervenen en el territori i liderat pel teixit associatiu, els col·lectius veïnals, els agents socials i econòmics, els serveis i les administracions públiques, tot creant polítiques de prevenció que afavoreixin la cohesió social.
Teixit associatiu i entitats del tercer sector.