projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El llagostí és un dels crustacis més apreciats de casa nostra.
Viu en aigües molt poc profundes, especialment a les desembocadures dels rius.
És d'hàbits nocturns i passa la major part del dia enterrat a la sorra.
Es captura amb tremalls i nanses.
També capturen força llagostí els arrossegadors que feinegen en aigües somes, especialment al delta de l'Ebre.
La talla mínima ve donada per la longitud total, és a dir, des de la punta del rostre fins a l'extrem posterior del tèlson.
Només crien en els fons on hi ha surgències d'aigua dolça.
Per aquest motiu el delta de l'Ebre és el principal punt de producció.
Talla mínima legal cefalotòrax: 9 cm.
La llagosta comuna i la mauritana són pròpies de la Mediterrània, i la llagosta verda, que també es troba al mercat, procedeix de l'Atlàntic.
La llagosta comuna viu entre 30 i 300 metres de fondària, i la rosada o mauritana habita en aigües més profundes.
Es capturen amb art d' arrossegament de fons, amb nanses i amb tremalls.
La talla mínima de la llagosta ve definida per la longitud total, que es mesura des de la punta del rostre fins al final del tèlson.
No s'ha de confondre amb el gènere Panulirus.
Es poden trobar llagostes als espigons artificials dels ports i a les barres de roca de poca fondària.
Es captura amb tremalls o amb nanses.
Gairebé tot el llamàntol que es pot trobar al mercat procedeix d'altres països com el Canadà, el Regne Unit...
Només cal que compleixi un dels dos requisits mínims: longitud del cefalotòrax o longitud total.
És un dels decàpodes més grossos que poden capturar-se a les nostres aigües.
Són animals territorials que estableixen lluites amb altres congèneres.
Al mercat, les pinces es mantenen tancades amb l'ajut de gomes per evitar el greu perill que representen durant la manipulació.
Viu en fons fangosos, entre 20 i 800 metres de fondària, a l'interior de galeries que ell mateix excava de fins a un metre de longitud.
El capturen arrossegadors, tremallers i nansaires.
Gairebé tot l'escamarlà que es troba als nostres mercats és de procedència forana, principalment del mar d'Irlanda.
El desembarcat per la flota pesquera catalana és molt valorat a llotja i a mercat.
Només cal que compleixi un dels dos requisits mínims: longitud del cefalotòrax o longitud total.
Denominació d'origen inscrita al Registre Comunitari REGLAMENT (CE) 112/2008 de la Comissió de 6 de febrer de 2008 (DOUE L 33 del 07/02/2008)
per la qual s'aprova el Reglament de la Denominació d'Origen Protegida Oli del Baix Ebre-Montsià.
Els municipis que composen la zona de demarcació geogràfica de la DOP Oli del Baix Ebre - Montsià són dins de la comarca del Baix Ebre: l'Aldea, Alcover, Alfara de Carles, l'Ametlla de Mar, Ampolla, Benifallet, Camarles, Deltebre, Paüls, el Perelló, Roquetes, Tivenys, Tortosa i Xerta; i a la comarca del Montsià: Alcanar, Amposta, Freginals, La Galera, Godall, Mas de Barberans, Masdenverge, Sant Carles de la Ràpita, Sant Jaume d'Enveja, Santa Bàrbara, La Sénia i Ulldecona.
Les varietats admeses són: Morruda o Morrut, Sevillenca (ambdues originàries de la zona) i Farga.
La varietat predominant és la Morruda o Morrut, que ocupa aproximadament el 50% de la superfície de l'olivera de les dues comarques.
La varietat Sevillenca representa entre un 30-35% de la superfície i la varietat Farga entre un 10 i un 20%.
Aquestes varietats d'olives donen lloc a uns olis d'oliva verge extra, límpids, transparents, sense vels ni turbidesa, d'un color que varia segons l'època de recol·lecció i de la situació geogràfica dins de la zona de producció des del groc-verdós al groc-daurat.
Són olis molt agradables al paladar, molt gustosos i aromàtics, de sabor afruitat al principi de la campanya i lleugerament dolços quan avança aquesta.
Presenta una acidesa màxima de 0,8o i un índex de peròxids màxim de 18.
Els envasos han de ser no metàl·lics, de capacitat no superior a 5 l i han de dur una etiqueta numerada expedida pel Consell Regulador.
A l'etiqueta figurarà, a més de les mencions que són obligatòries en la legislació vigent, el nom Denominació d'Origen Protegida del Baix Ebre - Montsià, el logotip de la DOP i el símbol comunitari.
El Consell Regulador garanteix que els productes emparats per la DOP compleixen els requisits establerts en el reglament.
L'entitat de certificació Eurofins Anàlisi Alimentario SLU en realitza el control i la certificació.
Tots els productors i elaboradors d'oli emparat per la DOP Oli del Baix Ebre-Montsià han d'estar inscrits al Consell Regulador de la DOP (CR).
Segons les últimes dades aportades pel CR, els productors són 3.300 i les empreses elaboradores/comercialitzadores són 13, la relació de les quals consta a continuació:
Denominació d'origen inscrit al Registre Comunitari REGLAMENT (UE) 1376/2011 de la Comissió de 20 de desembre de 2011 (DOUE L 343 de 23/12/2011)
Tots els municipis de les comarques del Vallès Occidental i el Vallès Oriental, així com els municipis de Malgrat de Mar, Palafolls, Tordera, San Cebrià de Vallalta, Sant Iscle de Vallalta, Arenys de Munt, Dosrius, Argentona i Òrrius de la comarca del Maresme i els municipis de Blanes, Fogars de Tordera, Maçanet de la Selva i Hostalric de la comarca de La Selva.
La mongeta del ganxet presenta un gra blanc lleugerament brillant, aplanat i fortament arronyonat, amb un grau de ganxo d'entre 2 i 3 en una escala de curvatura de 0 a 3, i amb un pes mig d'entre 40-50 g per cada 100 llavors.
Un cop cuita la mongeta presenta una pell lleugerament rugosa i molt poc perceptible, amb una persistent cremositat i un sabor extremadament suau.
Les mongetes han de ser de les categories comercials extra.
Les mongetes del Ganxet han estat un conreu tradicional en la zona des de temps remots.
El Consell Regulador garanteix que els productes emparats per la DOP compleixen els requisits establerts en el reglament.
L'entitat de certificació OCA Instituo de Certificación SLU en realitza el control i la certificació.
Tots els productors i elaboradors de mongeta emparada per la DOP Mongeta del Ganxet han d'estar inscrits al Consell Regulador de la DOP (CR).
Segons les últimes dades aportades pel CR, els productors inscrits són 63 i les empreses elaboradores són 8, la relació de les quals consta a continuació:
Segons l'època de recol·lecció es poden distingir dos tipus d'oli d'oliva amb la denominació d'origen "Les Garrigues":
El Consell Regulador garanteix que els productes emparats per la DOP compleixen els requisits establerts en el reglament.
El propi Consell Regulador de la DOP en realitza el control i la certificació.
Tots els productors i elaboradors d'oli emparat per la DOP Les Garrigues han d'estar inscrits al Consell Regulador de la DOP (CR).
Segons les últimes dades aportades pel CR, els productors inscrits són 2593 i les empreses elaboradores són 25, la relació de les quals consta a continuació:
Denominació d'origen inscrita al Registre Comunitari REGLAMENT (CE) 2446/2000 de la Comissió, de 6 de novembre de 2000 (DOCE L 281, de 7.11.2000)
La zona de producció de la llet, així com la d'elaboració del formatge, està constituïda per les comarques de l'Alt Urgell i la Cerdanya.
En aquestes comarques es va introduir la producció lletera a principis de segle arran de l'entrada de la fil·loxera que va afectar tota la vinya, conreu que fins aquell moment era l'activitat agrícola principal de la zona.
El formatge emparat per aquesta denominació d'origen protegida és un formatge elaborat exclusivament amb llet de vaca pasteuritzada, madurat, de pasta premsada no cuita.
La pasta és de color crema o "marfil" de textura tendra i cremosa, d'aroma dolç i penetrant, gust franc, suau, agradable i molt característic.
En l'elaboració dels formatges es poden utilitzar les matèries primeres següents:
El formatge es comercialitza per peces senceres, que poden ser tallades en els establiments de venda i es presenten amb l'etiqueta adherida sobre la cara superior.
A l'etiqueta figura, a més de les mencions que exigeix la legislació vigent, el nom del producte "Formatge de l'Alt Urgell-Cerdanya.
Denominació d'Origen Protegida" i el logotip.
L'entitat de certificació OCA Instituto de Certificación SLU en realitza el control i la certificació.
Tots els ramaders i elaboradors de formatge emparat per la DOP Formatge de l'Alt Urgell i la Cerdanya han d'estar inscrits al Consell Regulador de la DOP (CR).
Segons les últimes dades aportades pel CR, el nombre de ramaders inscrits és de 90 i hi ha 1 empresa elaboradora.
Les varietats tradicionals de fesols conreades en la terra volcànica de la garrotxa ens donen els fesols de Santa Pau, una menja apreciada per ser poc farinosa, tenir una pell poc perceptible, i un sabor suau, avalada per una DOP.
Denominació d'Origen Protegida inscrita al Registre europeu pel Reglament d'execució (UE) núm. 1312/2015 (DOUE núm. 203 - 31/07/2015).
pel qual s'inscriu una denominació en el Registre de Denominacions d'Origen Protegides i d'Indicacions Geogràfiques Protegides [Fesols de Santa Pau (DOP)].
per la qual es reconeix amb caràcter definitiu el consell regulador provisional i el Reglament de la Denominació d'Origen Protegida Fesols de Santa Pau.
per la qual s'aprova el reconeixement transitori i el reglament de la Denominació d'Origen Protegida Fesols de Santa Pau, i es reconeix el seu consell regulador provisional.
La zona de producció dels fesols emparats per la DOP Fesols de Santa Pau correspon als terres de naturalesa volcànica que es troben en els municipis de Santa Pau, Les Preses, Olot, Sant Aniol de Finestres, Sant Feliu de Pallerols i Sant Joan les Fonts, tots ells municipis de la Garrotxa.
Aquesta DOP protegeix les llavors de fesol ( Phaseolus vulgaris L.) de les varietats tradicionals Tavella Brisa, Setsetmanera i Gra Petit.
Els fesols de la DOP Fesols de Santa Pau són blancs, lleugerament brillants, arrodonits i petits, d'un pes mig d'entre 18 i 30 g per cada 100 llavors.
Cuits tenen una pell poc perceptible, són de baixa o mitja farinositat i presenten un sabor suau.
Són de la categoria comercial extra.
Tots els productors i elaboradors de fesols emparats per la DOP Fesols de Santa Pau han d'estar inscrits al Consell Regulador de la DOP (CR).
Segons les últimes dades aportades pel CR, els productors inscrits són 13 i els envasadors són 8.
Les seves adreces i dades de contacte es poden trobar al web de la DOP Fesols de Santa Pau.
La Denominació d'Origen Protegida (DOP) és el nom que identifica un producte originari d'un lloc determinat, una regió o excepcionalment un país, la qualitat del qual o les seves característiques es deuen fonamentalment o exclusivament a un medi geogràfic particular, amb els factors naturals i humans inherents a ell i del qual les fases de producció, transformació i elaboració es facin totalment en la zona geogràfica definida.
Cal que es compleixin els requisits establerts al Reglament (UE) no 1151/2012 sobre els règims de qualitat dels productes agrícoles i alimentaris (DOUE L343 de 14/12/2012).
Butlletí monogràfic sobre l'emergència aimentària i el Covid-19 - Gràcies per la vostra feina!
Distribució d'aliments mitjançant la xarxa d'entitats d'iniciativa social
Distribució d'aliments als col·lectius amb risc d'exclusió social
Grantir l'accés d'aliments i àpats a les persones més vulnerables
Elaboració d'àpats en temps de COVID-19
Xarxa d'interacció entre les empreses donants i les entitats socials
El DARP destinarà 4 M € a la compra de productes frescos
Document normatiu publicat per la FAO sobre els sistemes alimentaris i la COVID-19
Què és el malbaratament alimentari?
Ajust per frenar les pèrdues de la COVID-19
Eines per a la reducció del malbaratament alimentari
Presentació tècnica de la Guia de Bones Pràctiques per a un espigolament segur
La jornada es celebrarà el pròxim 7 d'octubre en línia
Un estudi en el que han participat investigadors de la Càtedra UNESCO ESCI-UPF analitza els impactes ambientals i nutricionals dels canvis en la dieta que s'han sofert durant el confinament per causa de la COVID-19
Vídeo de l'estratègia De la Granja a la Taula
L'any 2014 ha estat aprovat el Pla de Gestió de la Sonsera.
Els principis jurídics del pla es recullen a l 'Ordre AAM/87/2014, de 20 de març, per la qual s'aprova el Pla de gestió de la sonsera al litoral català (2014-2019).
Les mesures de gestió contemplades en la disposició publicada i les justificacions científiques recollides en la documentació tècnica lliurada a la Comissió Europea, han permès la publicació del Reglament d'Execució (UE) Núm.
464/2014 de la Comissió de 6 de maig de 2014, per la qual s'estableix una excepció al Reglament (CE) núm. 1967/2006 del Consell pel que respecta a la distància a la costa i la profunditat marina mínima per a la pesca de sonso y gòbids amb xarxa de tir des d'embarcació, en determinades aigües territorials d'Espanya (Catalunya).
La tasca de seguiment i control del Pla es du a terme mitjançant un mecanisme de cogestió encarregat al Comitè de Cogestió del Pla de Gestió de la Sonsera (CCPGS) format per:
La Comissió Permanent (CP) del CCPGS es reuneix mensualment per valorar l'evolució de la pesquera i adaptar-la en temps real a la variació dels diferents paràmetres de seguiment, fonamentalment científics i socioeconòmics.
L' objectiu últim és el de mantenir la pesquera dins del Rendiment Màxim Sostenible.
L'any 2014 va ser doncs el primer any d'aplicació del pla que continuarà en les condicions inicials fins el 2017, moment en el que els resultats del seguiment científic i el criteri expert del CCPGS perfilaran les possibles modificacions al Pla.
Brussel·les, 7 de febrer de 2014
Institut de Barcelona (ICM) del Consell Superior d'Investigacions Científiques espanyol (CSIC)
El Pla de gestió del rastell de mà, a peu, al Delta de l'Ebre és un pla de gestió emmarcat dins l'àmbit de la competència exclusiva en marisqueig de la Generalitat de Catalunya i, tot i que les mesures tècniques que aplica estan en concordança amb les previstes al Pla de Gestió de Dragues Mecanitzades, a diferència d'aquest últim, no està inclòs dins dels previstos en l'article 19 del Reglament (CE) 1967/2006, de pesca al Mediterrani.
Després de dos anys de vigència del pla pilot de gestió del marisqueig de tellerina ( Donax sp. ) amb rastell de mà, a peu, sense embarcació al Delta de l'Ebre i d'aplicar determinades correccions a les mesures tècniques conseqüència de la valoració de l'efectivitat del pla pilot de gestió efectuada durant 2015, ha estat publicada l' Ordre ARP/256/2016, de 19 de setembre, per la qual s'aprova el Pla de gestió del rastell de mà, a peu, al delta de l'Ebre.
Aquest Pla de gestió malgrat la seva durada prevista de dos anys, neix com s'ha dit de l'experiència del Pla pilot ara finalitzat i té com a pretensió donar continuïtat i estabilitat a l'explotació de la tellerina amb rastell de mà al banc natural del delta de l'Ebre.
Els principals trets del Pla de gestió que cal destacar són les següents:
La franja litoral més propera a la línia de costa pateix una elevada pressió antròpica que va molt més enllà de les activitats pesqueres i marisqueres que gestiona la Direcció General de Pesca i Afers Marítims.
Aquesta situació fa encara més necessària la intervenció de l'Administració per estructurar i distribuir de manera coherent i sostenible les diverses activitats d'àmbit pesquer professional i recreatiu que s'hi desenvolupen.
El marisqueig de garotes en qualsevol de les tres espècies d'interès comercial, Paracentrotus lividus, S phaerechinus granularis i Arbacia lixula, és una activitat extractiva tradicionalment implantada en les comarques de Girona que en els darrers anys ha estat molt revaloritzada en l'àmbit comercial fins el punt que, tant la seva captura i comercialització com el seu consum, s'ha estès a la resta del litoral català.
Prioritàriament es tracta d'una activitat professional per l'interès comercial de l'espècie tot i que amb caràcter complementari les garotes són objecte de captura per al consum propi per part dels pescadors de pesca recreativa sotmesos a les disposicions del Decret 109/1995, de 24 de març, de regulació de la pesca recreativa.
Fins ara l'activitat d'explotació de les garotes ha estat regulada per l'Ordre AAR/436/2008, de 8 d'octubre, per la qual es regula la recollida de garotes al litoral català.
Aquest Pla estableix unes limitacions a l'extracció de garotes calculades en base a una explotació marisquera dirigida exclusivament al litoral de les comarques de Girona.
En els darrers anys s'ha produït un important increment de la demanda de mercat de la garota al temps que la captura i el consum d'aquesta espècie de gran interès gastronòmic s'ha estès per la resta del litoral català.
La limitació de llicències establerta per l'Ordre AAR/436/2008, relacionada amb l'explotació del àmbits territorials de les confraries de pescadors de Girona s'ha vist sobrepassada per les sol·licituds de pescadors del litoral central i sud de Catalunya on les abundants poblacions de garota no havien estat explotades.
Les possibilitats d'extracció de garotes basades en avaluacions de poblacions efectuades amb posterioritat a l'any 2008 fan necessari procedir a l'increment de disponibilitat de permisos que per a un millor aprofitament marisquer cal adaptar al Rendiment Màxim Sostenible.
D'altra banda, avaluacions encarregades per la Direcció General de Pesca i Afers Marítims a la Universitat de Barcelona en relació a la proliferació de les garotes en determinades zones on no han estat explotades professionalment, han posant de manifest la necessitat d'establir mecanismes de control de les poblacions per evitar depredacions excessives sobre les espècies vegetals que constitueixen la dieta de les garotes i evitar d'aquest manera l'aparició de zones de "blancalls" en les superfícies rocoses, de difícil recuperació.
Modificació de l'Odre i Pla de gestió del marisqueig de garotes (PGMG) [PDF]
per la qual s'aprova el Pla de gestió per al marisqueig professional de garotes al litoral català i per la qual s'estableix una veda per a les captures de garotes en la pesca recreativa.
La franja costanera és des de fa anys objecte de mesures de protecció per part de les diferents administracions públiques implicades, ja que es tracta d'una zona especialment sensible a l'acció humana, tant des del punt de vista de la pesca i el marisqueig, com de les activitats turístiques que s'hi concentren durant l'estiu.
En desenvolupament de la política pesquera comuna, el Reglament (CE) núm. 1967/2006, de 21 de desembre de 2006 del Consell, relatiu a les mesures de gestió per a l'explotació sostenible dels recursos pesquers en el mar Mediterrani, i pel qual es va modificar el Reglament (CEE) núm. 2847/93 i derogar el Reglament (CE) núm. 1626/94, concretament l'article 19, estableix l' obligació per als estats membres de la Unió Europea d' aprovar plans de gestió per a la realització a les seves aigües territorials de pesqueries amb utilització de les diverses arts de pesca, incloses les dragues per a embarcació.
La definició de la draga per a embarcació que regula aquesta Ordre es correspon amb la definició de l'article 2.1.b) del Reglament (CE) núm. 1967/2006 del Consell.
El present Pla de gestió per a dragues per a embarcació (PGDE) aplica mesures de control de l'esforç pesquer, mesures tècniques i mesures de seguiment de l'activitat marisquera tendents a garantir el rendiment sostenible de l'activitat.
L'article 26.1 de la Llei 2/2010, de 18 de febrer, de pesca i acció marítimes, estableix que el departament competent en matèria de pesca i acció marítimes, d'acord amb la política pesquera comuna i en el marc del Reglament (CE) núm. 2371/2002 i del Reglament (CE) núm. 1967/2006, pot aprovar plans de gestió dels recursos pesquers i marisquers per a determinades zones, amb l'objectiu de garantir una explotació dels recursos aquàtics vius que faciliti unes condicions econòmiques, mediambientals i socials sostenibles.
En aquest marc normatiu, la Generalitat de Catalunya, a través del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, va trametre a la Comissió Europea en data 4 de desembre de 2015, el projecte de Pla de gestió de dragues per a embarcació, que ha estat aprovat per la Comissió Europea d'acord amb la comunicació de 2 de maig de 2016.
per la qual s'aprova el Pla de gestió per a les embarcacions de marisqueig amb dragues per a embarcació.
Esquema de funcionament d'una draga
relatiu a les mesures de gestió per a l'explotació sostenible dels recursos pesquers en el mar Mediterrani i pel qual es modifica el Reglament (CEE) núm. 2847/93 i es deroga el Reglament (CE) núm. 1626/94.
El Pla de Gestió va ser aprovat per la Comissió Europea el mes de setembre de 2015.
L'Adopció del PGDM a Catalunya s'ha fet mitjançant l' Ordre ARP/362/2015, de 15 de desembre, per la qual s'estableix el Pla de gestió de l'activitat de marisqueig de bivalves mitjançant dragues mecanitzades (gàbies).
Durant l'any 2016 cal establir els mecanismes per a la realització de les avaluacions i seguiments tècnics d'aquesta activitat marisquera compromesos en el PGDM.
La participació novament del sector en la gestió de l'activitat marisquera destinada principalment a la captura de tellerina, destaca en aquesta ocasió per ser el primer pla de gestió que basa el control de l' esforç pesquer en la limitació de les jornades de pesca.
La distribució d'aquestes jornades de pesca es farà entre el total màxim de permisos especial de marisqueig atorgables a Catalunya.
Programa socioeconòmic del Pla de gestió de l'activitat de marisqueig de bivalves mitjançant dragues mecanitzades (gàbies) [PDF]
per la qual s'estableix el Pla de gestió de l'activitat de marisqueig de bivalves mitjançant dragues mecanitzades (gàbies).
Esquema de funcionament de les dragues mecanitzades
L'any 2007 la Unió Europea va aprovar el Reglament (CE) Núm.
1100/2007 del Consell de 18 de setembre de 2007 pel qual s'estableixen mesures per a la recuperació de la població d'anguila europea (Anguilla anguilla).
Aquest reglament obligava a establir plans de gestió per a cada conca hidrogràfica que han de garantir entre d'altres els uns percentatges d'escapament i repoblació d'anguila.
La Generalitat de Catalunya va elaborar el Pla de Gestió de l'Anguila (PGA) de les conques internes catalanes i el Pla de Gestió de l'Anguila a la part catalana de la conca del Ebre.
Aquests PGA estableixen actuacions de millora de la connectivitats de les conques, millora de la qualitat de les aigües, actuacions de lluita contra espècies exòtiques, actuacions de repoblació de les conques, però no incrementen les mesures de gestió pesquera de l'angula perquè s'ha considerat que ja són prou exigents.
Els PGA van ser aprovats per Decisió de la Comissió Europea de l'1 d'octubre de 2010.
Les diferents entitats de la Generalitat de Catalunya encarregades de la execució dels PGA són:
es reuneixen a través de la Comissió Tècnica per analitzar els compromisos adquirits en aquest àmbit i coordinar les accions que els plans de gestió van establir per a l'execució del PGA.
La DGPAM elabora anualment els protocols de seguiment tècnic-científic i de repoblació, d'acord als requeriments del PGA, per a cadascuna de les confraries autoritzades a la pesca de l'angula (Roses, L'Estartit, Sant Pere de Tortosa i Sant Carles de la Ràpita, Deltebre i l'Associació de Sant Jaume d'Enveja).
Aquests protocols estableixen que cada pescador autoritzat cedirà a l'administració pesquera un percentatge de les captures d'angula, que seran estabulades o adquirides procedents de l'aqüicultura de talla superior a la de captura per tal de maximitzar l'eficiència de la repoblació.
Donat que els punts de captura de Deltebre i Sant Jaume d'Enveja es troben en una zona susceptible d'estar afectada pel musclo zebra, l'aportació al programa de repoblació s'ha establert en els últims anys de forma dinerària.
Índex: Notes metodològiques, La disminució de l'ocupació agrària, L'evolució recent de l'ocupació comarcal, La població agrària i l'especialització econòmica comarcal, L'estat civil.
El paper de la dona i la solteria masculina, Els grups professionals del camp, L'estructura d'edats, El nivell d'estudis de la població agrària, Estadístiques comarcals sobre la població agrària, Característiques socio-econòmiques de la població agrària a nivell municipal