Del 10 de novembre al 23 d'abril de 2018, a la Sala 3
El Palau Robert proposa una immersió sonora i documental en l'univers musical femení dels Països Catalans a l'exposició "D'ONES: (R)evolució de les dones en la música", protagonitzada per més de 1.000 artistes femenines al llarg del darrer segle a través de composicions, cançons i videoclips.
La mostra, que es pot visitar del 10 de novembre al 23 d'abril a la Sala 3 del Palau Robert de Barcelona, l'organitza la Generalitat de Catalunya, amb el comissariat del grup Enderrock i el suport de l'Institut Català de les Dones.
"D'ONES: (R)evolució de les dones en la música" és una exposició gràfica i sonora protagonitzada per més de 1.000 artistes femenines d'arreu dels Països Catalans al llarg del darrer segle que visibilitza i alhora fa un reconeixement a les seves aportacions en aquest àmbit cultural.
Per primera vegada al nostre país es planteja un recorregut pels diferents gèneres musicals amb veu de dona a través de cantants, compositores i instrumentistes.
L'itinerari sonor i visual va des de les cançons de bressol i les folkloristes a la música clàssica, l'òpera i la contemporània, passant per les músiques populars i d'arrel, la poesia, la cançó d'autora, el jazz i el blues, el rock i el punk, el pop i les músiques urbanes.
En total, s'hi podran escoltar i visionar un miler de cançons als selectors de cadascun dels àmbits estilístics de l'exposició; deu espais on les persones que els visitin podran descobrir un paisatge sonor original i inèdit amb les dates més significatives de la història de la música catalana en clau femenina.
La mostra palesa una evolució pel creixement tant quantitatiu com qualitatiu de veus de dones a través de la propagació d'estils musicals en els darrers 100 anys.
En aquest període han sorgit nous posicionaments per a les creadores i les intèrprets després de molt temps en què tantes veus femenines han estat silenciades.
La mostra és un reconeixement a l'empoderament de les dones en tots els espais socials, polítics i culturals.
I posa de relleu les seves aportacions com a l'espiral vertiginosa que vibra i esclata en melodies i cançons.
El repte de l'exposició és oferir un trajecte compromès, sonor i gràfic, per deu estils on ressonen les principals veus de Catalunya, el País Valencià i les Illes Balears en un viatge vital que neix de les cançons de bressol, s'educa en la clàssica i beu de la música d'arrel, s'endinsa per la cançó i el jazz, esclata amb el pop, el rock i el punk i desemboca ple d'energia en les músiques urbanes dels nostres carrers.
Tal com versa el poema referencial de Maria-Mercè Marçal, el títol "D'ONES: (R)evolució de les dones a la música" remet a la revolta sonora del panorama femení, que no s'ha gestat en un sol dia, sinó fruit d'una evolució de segles.
Aquest és el discurs que es vertebra en l'exposició, tal com defensa la comissària i periodista musical a Enderrock, Helena Morén Alegret, i que els darrers anys s'ha accelerat i amplificat amb nous formats i horitzons.
"Hi va haver una època en què les dones quedaven relegades a un paper secundari, com a mares que transmetien les cançons per via oral o que estudiaven la música sota l'ombra d'una societat fosca, autoritària i patriarcal.
Va arribar el moment que les cançons de dones es van fer escoltar amb la projecció que es mereixien, coincidint amb les reivindicacions feministes.
Va ser el moment d'establir cànons i referents.
Van venir cops de rock que van trencar rutines, mites i símbols, però també un ressorgiment a l'escena de la música popular actual que no va tenir encara el total reconeixement de l'obra de les dones.
El prestigi de les dones en la música s'ha guanyat i s'ha merescut a base de feina, més enllà de les modes i els estils.
L'evolució del gènere femení té a veure amb sortir de l'ou domèstic en què ha estat encasellat i veure que la gallina ponedora ja hi va ser abans i hi serà després.
Unes bategaran amb "L'àguila negra" adaptada per Maria del Mar Bonet, altres ho faran amb el vol d'"El rossinyol" de Lídia Pujol o Joan Baez, i n'hi haurà que agitaran les ales amb els "Bird Eyes" de Núria Graham.
Són les dones que alcen el vol al segle XXI."
L'exposició disposa de punts d'escolta per a cada àmbit que permeten navegar per un miler de cançons i videoclips dels diversos gèneres musicals, a més de visionar les biografies i dades referencials de les principals artistes dels Països Catalans.
La producció discogràfica en català liderada per dones s'ha multiplicat per 10 en els darrers 50 anys.
Si en tota la dècada dels seixanta es van publicar uns 200 LP i senzills cantats, només l'any 2016 s'han presentat més de 150 discos que protagonitzen veus femenines en català.
Als anys seixanta a la música catalana hi havia en actiu poc més de mig centenar de solistes i duets femenins i només una desena de grups amb presència femenina.
Actualment, a la segona dècada del segle XXI, la xifra representa mig miler de projectes liderats per dones.
Distribuït per gèneres, trobem que el paper de les dones catalanes en el jazz es limitava als anys seixanta a mitja dotzena de duets i conjunts de jazz.
Al cap de 50 anys, la xifra de jazzistes catalanes amb projectes en actiu supera el centenar de vocalistes i instrumentistes.
L'explosió de les dones a l'escena del pop-rock català es va produir a partir del 2014, quan la xifra de grups amb presència femenina destacada ha augmentat considerablement.
La mitjana de grups emergents liderats per dones representa actualment un 22% en els darrers cinc anys (9% de solistes i 13% de grups).
La presència de dones en les formacions catalanes de música d'arrel és superior a la mitjana i ja representa entre els grups emergents una mitjana del 30% en els darrers cinc anys.
La xifra més elevada s'ha registrat el 2017, amb un 30% de veus solistes i un 25% de grups amb dones.
La xifra de veus femenines als principals festivals catalans va representar el 2016 una mitjana del 26%, sumant un 11% de solistes i un 15% de grups mixtos, segons dades de l' Anuari de la Música.
La mitjana del mercat anglosaxó és d'un 17% de grups liderats per dones.
Els certàmens catalans de major equitat, a les seves dues darreres edicions, són Strenes, Guitar Festival i Cap Roig, mentre que els de major discriminació són Acampada Jove, Canet Rock i Vida.
Per complementar l'exposició s'ha editat un número especial de la revista musical Enderrock en format de catàleg, que amplia els continguts amb un recull de testimonis i entrevistes a través de reportatges i converses.
A més, amb el suport de l'Institut Català de les Dones, s'ha publicat el cinquè àlbum de la col·lecció Dones i cançons: Serem cinc-centes, serem mil (EDR Discos, 2017), un tast de la banda sonora de veus femenines emergents i actuals, que es distribueix amb la publicació mensual del mes de novembre, Enderrock 267.
La recopilació del CD va del folk de Joana Gomila i Maria Arnal al rap de Pupil·les i Tesa, la fusió d'El Diluvi, el reggae de Candela Roots, el pop d'autor de Lakaste, la cançó poètica de Mireia Vives, el pop-folk de Renaldo & Clara, Màia i La Folie, el trap de Bad Gyal i Mueveloreina, la cançó de Gemma Humet i Intana, el rock de Núria Graham i Edurne Vega, el punk-pop de Mourn, la rumba makinera de Ladilla Rusa, l'electrònica d'autora de Museless, Pavvla i Júlia o el jazz d'Andrea Motis.
En definitiva, un botó de l'explosió de novetats diverses i de qualitat en clau femenina de l'any 2017.
Les primeres cançons es gesten en la transmissió de mares a fills, a través de tonades populars i tradicionals.
La formació musical a l'escola combinada amb les cançons que perviuen en la tradició oral i les que formen part dels rituals festius i religiosos.
Més enllà de les dives de l'òpera, descobrim grans compositores, instrumentistes, directores d'orquestra i de formacions corals.
La banda sonora de l'imaginari popular arrela i s'embranca com s'enfilaven les músiques pels celoberts de les cases.
Les musicacions i les adaptacions de poemes són un espai de llibertat que uneix i promou la música i la literatura.
Les cantautores prenen l'espai públic per ser visibles als recitals de teatres i festivals i fer sentir la seva veu.
L'aculturització pròpia i forana arriba del mercat anglosaxó amb les veus de la música negra i la cultura d'improvisació.
L'autoestima i l'energia que generen les guitarres elèctriques empodera les rockeres de l'escena musical moderna.
Calidoscopi de cançons, melodies i visuals per oferir noves maneres de pujar a l'escenari i oferir un espectacle total.
Músiques urbanes L'escena actual ha situat les perifèries al centre, i els ritmes i les rimes femenines formen part de la transformació cultural de la societat.
Al llarg de l'exposició " D'ONES.
[R]evolució de les dones en la música " s'hi troben els noms d'un miler de dones entre cantants, artistes i professionals del món de la música.