Els dos hem estat guardes del Refugi Serra d'Ensija els últims anys (des de 2012) i ara actualment som els guardes del Xalet-Refugi de Rasos de Peguera.
Amants de la muntanya, hem viscut entre el Collsacabra i el Berguedà.
La Lídia és llicenciada en Dret i especialista en matèria d'igualtat i està compaginant feines en l'àmbit de l'ocupació i també amb polítiques d'igualtat i lgtbi.
En Xevi és llicenciat en Ciències de l'Activitat Física i l'esport especialitzat en gestió esportiva municipal, àmbit del qual va treballar a l'Ajuntament de Manlleu abans de ser guarda del Refugi Serra d'Ensija.
Viure i alhora treballar al Xalet-Refugi de Rasos de Peguera, igual que ho hem estat fent al Refugi Serra d'Ensija els últims 8 anys, ens fa conviure amb la natura d'una manera molt més propera que si simplement hi anèssim a gaudir-ne per lleure.
Et fa veure la muntanya des de tots els vessants i, per tant, pensar més en cuidar l'entorn privilegiat en el qual treballem i no centrar-ho exclusivament en obtenir beneficis.
Humilment contribuïm a donar un missatge de defensa del territori, de tenir en compte la gent que hi viu i que durant molts anys ha tingut cura dels Rasos de Peguera i Ensija.
Hem de tenir en compte que el despoblament sempre significa precarització per al jovent i per a les futures generacions, i donar vida a la zona volem pensar que pot ajudar a la llarga a que moltes persones vegin l'Alt Berguedà com un lloc on viure amb vides dignes.
No obstant això, som conscients que això hauria d'anar acompanyat de mesures públiques que puguin garantir a aquestes generacions accedir a habitatge o a serveis bàsics com el transport públic, l'educació o la sanitat amb facilitat.
Laboralment és evident que canviar una feina en un despatx per una feina com la de guarda de refugi ens ha marcat molt, tot i això encara hem de compaginar altres feines per fer viable aquests projectes.
Però més enllà de l'àmbit laboral sempre expliquem que la vida es construeix a partir d'experiències i la muntanya és especialment generosa en proporcionar-ne constantment.
Principalment fer del Xalet-Refugi de Rasos de Peguera un espai de trobada de la gent de la comarca del Berguedà que dia a dia puja a fer bici, escalada, córrer, esquiar o practicar senderisme i que la resta de visitants vegin en aquest petit espai al mig de Rasos de Peguera un lloc on ajudem a conviure amb l'entorn i cuidar-lo.
Ens agrada destacar la creixent sensibilització per la defensa dels recursos naturals, veure com entitats com la Plataforma Antiincineradora de Cercs o el resorgiment del Grup de Defensa de la Natura del Berguedà estan actives.
I això no només vol dir que hi ha l'existència de projectes que poden perjudicar greument el nostre entorn sinó també vol dir que cada vegada més la gent es preocupa i es mobilitza col·lectivament.
Ho identifiquem amb tot allò que ens envolta.
Nosaltres vivim a l'Esquirol, al Collsacabra, i en canvi ens passem molt temps al Berguedà, abans a Ensija i ara a Rasos de Peguera; per tant, és on s'ajunta tota la nostra vida i on passem per tots els indrets que uneixen aquests territoris passant per Manlleu, el Lluçanès i el Bages.
El Refugi Serra d'Ensija, al bell mig de tot l'Alt Berguedà, contemplant cada indret del Berguedà però també amb vistes a l'Alt Urgell, Osona, Bages, Solsonès...
És un lloc on hi hem passat molts anys i cada dia vèiem i sentíem coses diferents.
Voltar per totes aquelles muntanyes que encara no hem anat.
Quan tanquem el refugi sempre busquem nous llocs per anar on hi hagi cims i serralades per recórrer.
Llibres per aprendre constantment i emocionar-te, diaris per estar informats (sobretot els locals i comarcals que fan una feina imprescindible), i les xarxes socials són a dia d'avui un mitjà molt útil per explicar i difondre el nostre projecte, en aquest cas el Xalet-Refugi de Rasos de Peguera.
En això el Refugi Serra d'Ensija ens ha portat un aprenenatge: a la muntanya és més fàcil i accessible parlar amb calma i amb totes les persones.
És més fàcil somriure que enfadar-se i sobretot és imprescindible saludar i parar una estona amb aquella persona, coneguda o no, per parlar de tot el que ens envolta.
Que torni de l'exili l'Anna Gabriel i que totes les persones represaliades siguin lliures.