Caràcter imperatiu de les normes
Contingut econòmic del contracte
Informació i actuacions prèvies a la formalització del contracte de crèdit
Informació bàsica que ha de figurar en la publicitat
Assistència al consumidor prèvia al contracte
Informació prèvia a determinats contractes de crèdit
Excepcions als requisits d'informació precontractual
Obligació d'avaluar la solvència del consumidor
Informació i drets en relació amb els contractes de crèdit
Forma i contingut dels contractes
Informació que s'ha d'esmentar en els contractes de crèdit en forma de possibilitat de descobert
Informació sobre el tipus deutor
Obligació d'informació vinculada als contractes de crèdit en forma de possibilitat de descobert
Penalització per falta de forma i per omissió de clàusules obligatòries
Modificació del cost total del crèdit
Liquidacions a realitzar per la ineficàcia o resolució del contracte d'adquisició
Eficàcia dels contractes de consum vinculats a l'obtenció d'un crèdit
Càlcul de la taxa anual equivalent
Obligacions dels intermediaris de crèdit respecte dels consumidors
Modificació de la Llei 28/1998, de 13 de juliol, de venda a terminis de béns mobles
Modificació dels supòsits per al càlcul de la taxa anual equivalent
Informació normalitzada europea sobre el crèdit al consum
Informació europea de crèdits al consum
Durant les tres últimes dècades, el mercat del crèdit al consum ha experimentat un important desenvolupament, a la vegada que els seus agents i les tècniques financeres han evolucionat amb gran rapidesa.
Els primers treballs comunitaris en matèria de crèdit al consum perseguien, bàsicament, l'harmonització de les distorsions de la competència en el mercat comú, encara que també es va atendre la protecció social de la legislació creditícia.
Resultat d'aquests treballs va ser la Directiva 87/102/CEE del Consell, de 22 de desembre de 1986, relativa a l'aproximació de les disposicions legals, reglamentàries i administratives dels estats membres en matèria de crèdit al consum, que va ser modificada per la Directiva 90/88/CEE del Consell, de 22 de febrer de 1990, sobretot pel que fa a la fórmula matemàtica i la composició del percentatge anual de càrregues financeres.
Ja l'any 1995, la Comissió, a l'informe sobre l'aplicació de la Directiva 87/102/CEE, proposa modificar aquesta norma amb la finalitat d'adaptar-la a l'evolució de les tècniques financeres i elevar el seu nivell de protecció del consumidor a la mitjana dels estats membres.
Amb aquest propòsit realitza una àmplia consulta a les parts interessades.
Dels informes i consultes sobre l'aplicació d'aquesta norma comunitària, se'n desprèn que hi ha diferències substancials entre les legislacions dels estats membres de la Unió Europea en l'àmbit del crèdit al consum, ja que aquestes, a més d'utilitzar els mecanismes de protecció del consumidor que preveu la Directiva, n'utilitzen d'altres en funció de les diferents situacions jurídiques o econòmiques nacionals existents.
Aquestes diferències entorpeixen el funcionament del mercat interior i redueixen les possibilitats dels consumidors d'acollir-se directament al crèdit al consum transfronterer.
A més d'aquestes consideracions d'homogeneïtat de les legislacions nacionals de contingut econòmic, és necessari desenvolupar un mercat creditici més transparent i eficaç dins de l'espai europeu per promoure les activitats transfrontereres, i garantir la confiança dels consumidors mitjançant uns mecanismes que els ofereixin un grau de protecció suficient.
Com que són nombroses les modificacions que seria necessari introduir en la Directiva 87/102/CEE com a conseqüència de l'evolució del sector del crèdit al consum, i amb vista a la claredat de la legislació comunitària, s'ha optat per derogar la Directiva esmentada i reemplaçar-la per la Directiva 2008/48/CE del Parlament Europeu i del Consell, de 23 d'abril de 2008, relativa als contractes de crèdit al consum i per la qual es deroga la Directiva 87/102/CEE del Consell.
En la redacció d'aquesta Llei, que té per objecte incorporar a l'ordenament jurídic intern la Directiva 2008/48/CE i que deroga la Llei 7/1995, de 23 de març, de Crèdit al Consum, han estat determinants els dos criteris següents:
D'una banda, s'ha de respectar la vocació de la Directiva, que imposa una harmonització total, de forma que els estats membres no poden mantenir o introduir disposicions nacionals diferents de les disposicions harmonitzades que estableix aquesta norma europea, si bé aquesta restricció no impedeix mantenir o adoptar normes nacionals en cas que no existeixin disposicions harmonitzades.
La informació normalitzada europea sobre el crèdit al consum i, en particular, la taxa anual equivalent corresponent al crèdit, calculada d'idèntica forma en tota la Unió Europea, doten el mercat creditici de més transparència, permeten que les diferents ofertes es puguin comparar i augmenten les possibilitats dels consumidors d'acollir-se al crèdit al consum transfronterer.
També es pretén conservar les previsions del nostre dret intern que ofereixen una protecció més àmplia en l'àmbit del crèdit al consum sense que vinguin exigides per la normativa comunitària.
Per això, aquesta Llei recull les previsions de la Llei 7/1995 relatives a l'oferta vinculant, a l'eficàcia dels contractes vinculats a l'obtenció d'un crèdit, al cobrament indegut i a la penalització per falta de forma i per omissió de clàusules obligatòries en els contractes.
Així mateix, manté l'aplicació parcial de la Llei als contractes de crèdit l'import total dels quals és superior a 75.000 euros.
La Llei s'aplica als contractes en què el prestador concedeix o es compromet a concedir a un consumidor un crèdit sota la forma de pagament ajornat, préstec, obertura de crèdit o qualsevol mitjà equivalent de finançament.
La consideració de consumidors se circumscriu a les persones físiques que actuen en un àmbit aliè a la seva activitat empresarial o professional.
La delimitació de l'àmbit objectiu d'aplicació d'aquesta Llei, així com la definició dels conceptes que s'hi utilitzen, responen a l'interès d'adaptar la norma a la constant evolució de les tècniques financeres i a la conveniència que les seves disposicions puguin acollir futures formes de crèdit.
Amb la finalitat de millorar la informació dels consumidors, la Llei incideix en les actuacions prèvies a la contractació del crèdit.
En concret, regula de forma detallada la informació bàsica que ha de figurar en la publicitat i les comunicacions comercials i en els anuncis d'ofertes que s'exhibeixin als locals comercials en els quals s'ofereixi un crèdit o la intermediació per a la formalització d'un contracte de crèdit.
Així mateix, estableix una llista de les característiques del crèdit sobre les quals el prestador, i si s'escau l'intermediari de crèdit, ha d'informar el consumidor abans que aquest assumeixi qualsevol obligació en virtut d'un contracte o oferta de crèdit, informació precontractual que ha de ser facilitada en un imprès normalitzat en els termes que preveu la Directiva.
A més, obliga els prestadors, i si s'escau els intermediaris, a ajudar el consumidor en la decisió sobre el contracte de crèdit que, entre els productes proposats, respon millor a les seves necessitats i situació financera.
Aquesta assistència es concreta en l'obligació d'explicar al consumidor de forma personalitzada les característiques dels productes proposats, així com la informació precontractual corresponent, i d'advertir-lo dels riscos en cas d'impagament o d'endeutament excessiu, a fi que aquest pugui comprendre les repercussions del contracte de crèdit en la seva situació econòmica.
Revesteix un interès particular la introducció de noves pràctiques responsables en aquesta fase de la relació creditícia, concretament, l'obligació del prestador d'avaluar la solvència del prestatari amb caràcter previ a la formalització del contracte de crèdit, per a la qual cosa es pot servir de la informació obtinguda pels seus propis mitjans i de la facilitada pel futur prestatari, inclosa la consulta de bases de dades.
Si bé la realització d'aquesta avaluació és obligatòria sempre, el seu abast queda a criteri del prestador en funció de la relació comercial entre aquest i el seu client.
Les previsions d'aquesta Llei se circumscriuen al contracte de crèdit al consum, de conformitat amb la Directiva que es transposa, sense perjudici de la legislació sectorial, en particular de la Llei 2/2011, de 4 de març, d'economia sostenible, que les entitats de crèdit han d'observar respecte a la responsabilitat en el crèdit i protecció dels usuaris de serveis financers.
Per garantir la lliure competència entre prestadors, les condicions d'accés a les bases de dades sobre la solvència patrimonial dels consumidors han de ser iguals per a tots els prestadors establerts a la Unió Europea.
Aquestes bases de dades es regeixen per la normativa de protecció de dades de caràcter personal, amb la particularitat del dret del sol·licitant d'un crèdit, al qual aquest li sigui denegat sobre la base de la consulta de dades, a conèixer de forma immediata i gratuïta els resultats de la consulta efectuada.
La major exigència d'informació al consumidor sobre els seus drets i obligacions es reflecteix en la regulació del contingut dels contractes, la qual s'adapta a l'especificitat dels diferents tipus de contracte de crèdit.
En la fase d'execució del contracte, la Llei regula el dret de les parts a posar fi a un contracte de durada indefinida, així com el dret del consumidor al reemborsament anticipat del crèdit i la posició del prestatari davant la cessió dels drets del prestador derivats d'un contracte de crèdit.
Si bé aquestes dues últimes qüestions ja estan recollides a la Llei 7/1995, ara tenen l'antecedent en la Directiva que es transposa.
També introdueix el dret del consumidor a desistir del contracte de crèdit, en la regulació del qual s'han seguit els criteris que regeixen per a l'exercici d'aquest dret en la comercialització a distància de serveis financers.
La fórmula matemàtica per al càlcul de la taxa anual equivalent té per finalitat definir de forma clara i completa el cost total d'un crèdit per al consumidor i aconseguir que aquest percentatge sigui totalment comparable en tots els estats de la Unió Europea.
L'habilitació al Ministeri d'Economia i Hisenda per establir supòsits addicionals per al càlcul de la taxa anual equivalent facilita l'ajust d'aquestes previsions a ulteriors modificacions que la Comissió acordi en exercici de les seves competències.
Quant al règim sancionador, l'incompliment per entitats de crèdit de les obligacions imposades per aquesta Llei se sanciona de conformitat amb el que estableix la normativa sobre disciplina i intervenció de les entitats de crèdit.
L'incompliment per les altres persones físiques i jurídiques constitueix infracció en matèria de protecció dels consumidors i usuaris.
Si bé el règim sancionador té per finalitat garantir l'aplicació de tota la Llei, amb la finalitat de promoure unes pràctiques responsables en la fase prèvia al contracte s'incideix amb especial èmfasi en el compliment de les obligacions relatives a la informació precontractual i d'avaluació de la solvència del consumidor.
El règim d'impugnacions obre la via de reclamació extrajudicial per a la resolució dels conflictes entre consumidors i prestadors, així com a intermediaris de crèdit, i incorpora la regulació de les accions de cessació enfront de les conductes contràries a aquesta Llei.
Pel contracte de crèdit al consum un prestador concedeix o es compromet a concedir a un consumidor un crèdit sota la forma de pagament ajornat, préstec, obertura de crèdit o qualsevol mitjà equivalent de finançament.
No es consideren contractes de crèdit als efectes d'aquesta Llei els que consisteixin en el subministrament de béns d'un mateix tipus o en la prestació continuada de serveis, sempre que en el marc d'aquells assisteixi al consumidor el dret a pagar per tals béns o serveis a terminis durant el període de la seva durada.
Als efectes d'aquesta Llei, s'entén per consumidor la persona física que, en les relacions contractuals que regula aquesta Llei, actua amb fins que estan al marge de la seva activitat comercial o professional.
El prestador és la persona física o jurídica que concedeix o es compromet a concedir un crèdit en l'exercici de la seva activitat comercial o professional.
L'intermediari de crèdit és la persona física o jurídica que no actua com a prestador i que en el transcurs de la seva activitat comercial o professional, contra una remuneració que pot ser d'índole pecuniària o revestir qualsevol altra forma de benefici econòmic acordat:
Presenta o ofereix contractes de crèdit.
Assisteix els consumidors en els tràmits previs dels contractes de crèdit, diferents dels que indica l'incís 1r.
Formalitza contractes de crèdit amb consumidors en nom del prestador.
a ) Els contractes de crèdit garantits amb hipoteca immobiliària.
b ) Els contractes de crèdit la finalitat dels quals sigui adquirir o conservar drets de propietat sobre terrenys o edificis construïts o per construir.
c ) Els contractes de crèdit l'import total dels quals sigui inferior a 200 euros.
A aquests efectes, s'entén com a única la quantia d'un mateix crèdit, encara que aparegui distribuïda en contractes diferents formalitzats entre les mateixes parts i per a l'adquisició d'un mateix bé o servei, encara que els crèdits hagin estat concedits per diferents membres d'una agrupació, tingui aquesta o no tingui personalitat jurídica.
d ) Els contractes d'arrendament o d'arrendament financer en els quals no s'estableixi una obligació de compra de l'objecte del contracte per part de l'arrendatari ni en el mateix contracte ni en un altre contracte a part.
Es considera que existeix obligació si el prestador així ho ha decidit unilateralment.
e ) Els contractes de crèdit concedits en forma de facilitat de descobert i que s'hagin de reemborsar en el termini màxim d'un mes, sense perjudici del que disposen l'apartat 7 de l'article 12 i l'article 19.
f ) Els contractes de crèdit concedits lliures d'interessos i sense cap altre tipus de despeses, i els contractes de crèdit en virtut dels quals el crèdit hagi de ser reemborsat en el termini màxim de tres mesos i pels quals només s'hagin de pagar unes despeses mínimes.
A aquests efectes, les despeses mínimes no poden excedir en conjunt, exclosos els impostos, l'1 per cent de l'import total del crèdit, definit a la lletra c de l'article 6.
En els contractes vinculats a què es refereix l'article 29 d'aquesta Llei, es presumeix, llevat que hi hagi pacte en contra, que el prestador i el proveïdor de béns o de serveis han pactat una retribució per la qual aquest ha d'abonar a aquell una quantitat per la formalització del contracte de préstec.
En aquest cas, el contracte de crèdit al consum no es considera gratuït.
g ) Els contractes de crèdit concedits per un empresari als seus empleats a títol subsidiari i sense interessos o les taxes anuals equivalents dels quals siguin inferiors a les del mercat, i que no s'ofereixin al públic en general.
A aquests efectes s'entén per taxes anuals equivalents inferiors a les del mercat les que siguin inferiors al tipus d'interès legal del diner.
h ) Els contractes de crèdit establerts amb empreses de serveis d'inversió o amb entitats de crèdit amb la finalitat que un inversor pugui realitzar una operació relativa a un o més dels instruments financers enumerats a l'article 2 de la Llei 24/1988, de 28 de juliol, del mercat de valors, quan l'empresa d'inversió o l'entitat de crèdit que concedeix el crèdit participi en l'operació.
i ) Els contractes de crèdit que són el resultat d'un acord assolit als tribunals.
j ) Els contractes de crèdit relatius al pagament ajornat, sense interessos, comissions ni altres
k ) Els contractes de crèdit per a la formalització dels quals es demana al consumidor que lliuri un bé al prestador com a garantia de seguretat i en els quals la responsabilitat del consumidor està estrictament limitada al bé esmentat.
S'entén que hi ha possibilitat de descobert en aquell contracte de crèdit explícit mitjançant el qual un prestador posa a disposició d'un consumidor fons que superin el saldo en el compte a la vista del consumidor.
En el cas dels contractes en els quals el crèdit es concedeixi en forma de possibilitat de descobert i que s'hagin de reemborsar prèvia petició o en el termini màxim de tres mesos, només són aplicables els articles 1 a 7, l'apartat 1 i les lletres a i b de l'apartat 2 de l'article 9, els articles 12 a 15, els apartats 1 i 4 de l'article 16 i els articles 17, 19, 29 i 31 a 36.
Es considera descobert tàcit aquell descobert acceptat tàcitament mitjançant el qual un prestador posa a disposició d'un consumidor fons que superin el saldo del compte a la vista del consumidor o la possibilitat de descobert convinguda.
En el cas dels contractes de descoberts tàcits, només són aplicables els articles 1 a 7, 20 i 34 a 36.
Es considera excedit tàcit sobre els límits pactats en compte de crèdit aquell excedit acceptat tàcitament mitjançant el qual un prestador posa a disposició d'un consumidor fons que superin el límit pactat en el compte de crèdit del consumidor.
En el cas dels contractes d'excedits tàcits sobre els límits pactats en compte de crèdit, només són aplicables els articles 1 a 7, 20 i 34 a 36.
Als contractes de crèdit que prevegin que el prestador i el consumidor poden establir acords relatius al pagament ajornat o els mètodes de reemborsament quan el consumidor ja estigui en situació de falta de pagament del contracte de crèdit inicial, sempre que aquests acords puguin evitar la possibilitat d'actuacions judicials relatives a l'impagament i el consumidor no es vegi sotmès a condicions menys favorables que les que estableix el contracte de crèdit inicial, només són aplicables els articles 1 a 7, 9, 12, 13 i 15, l'apartat 1 de l'article 16, les lletres a a i, l i r de l'apartat 2 de l'article 16, l'apartat 4 de l'article 16, els articles 18, 20, 27 i 30 i els articles 32 a 36.
Tanmateix, si el contracte entra dins de l'àmbit d'aplicació de l'apartat 1 del present article, només són aplicables les disposicions que preveu l'apartat esmentat.
En els contractes de crèdit l'import total dels quals sigui superior a 75.000 euros només són aplicables els articles 1 a 11, 14, 15 i 32 a 36.
Els consumidors no poden renunciar als drets reconeguts en aquesta Llei.
La renúncia als drets reconeguts per aquesta Llei als consumidors i els actes que hi són contraris són nuls.
Els actes realitzats en frau de llei han de ser sancionats com a tals segons el que disposa l'article 6 del Codi Civil.
Les normes de protecció als consumidors que conté aquesta Llei són aplicables no només quan el contracte de crèdit corresponent es regeixi per la legislació espanyola o aquesta de qualsevol altra forma resulti aplicable, sinó també quan la llei escollida per les parts per regir el contracte sigui la d'un tercer Estat, sempre que el contracte tingui un vincle estret amb el territori d'un Estat membre de l'Espai Econòmic Europeu.
S'entén, en particular, que hi ha un vincle estret quan el prestador o l'intermediari de crèdit exerceixi les seves activitats en un o diversos estats membres de l'Espai Econòmic Europeu o per qualsevol mitjà de publicitat o comunicació dirigeixi aquestes activitats a un o diversos estats membres i el contracte de crèdit estigui comprès en el marc d'aquestes activitats.
a ) Cost total del crèdit per al consumidor: totes les despeses, inclosos els interessos, les comissions, els impostos i qualsevol altre tipus de despeses que el consumidor hagi de pagar en relació amb el contracte de crèdit i que siguin coneguts pel prestador, amb excepció de les despeses de notaria.
El cost dels serveis accessoris relacionats amb el contracte de crèdit, en particular les primes d'assegurança, s'inclou així mateix en aquest concepte si l'obtenció del crèdit en les condicions ofertes està condicionada a la formalització del contracte de serveis.
b ) Import total degut pel consumidor: la suma de l'import total del crèdit més el cost total del crèdit per al consumidor.
c ) Import total del crèdit: l'import màxim o la suma de totes les quantitats posades a disposició del consumidor en el marc d'un contracte de crèdit.
d ) Taxa anual equivalent: el cost total del crèdit per al consumidor, expressat com a percentatge anual de l'import total del crèdit concedit, més els costos que recull l'apartat 2 de l'article 32, si escau.
e ) Tipus deutor: el tipus d'interès expressat com a percentatge fix o variable aplicat amb caràcter anual a l'import del crèdit utilitzat.
f ) Tipus deutor fix: tipus deutor acordat pel prestador i el consumidor en el contracte de crèdit per a la durada total del contracte de crèdit o per a períodes parcials, que es fixa utilitzant un percentatge fix específic.
Si en el contracte de crèdit no s'estableixen tots els tipus deutors fixos, el tipus deutor fix es considera establert només per als períodes parcials per als quals els tipus deutors s'estableixin exclusivament mitjançant un percentatge fix específic acordat en formalitzar-se el contracte de crèdit.
La informació que d'acord amb aquesta Llei s'ha de proporcionar al consumidor, sigui amb caràcter previ al contracte, durant la seva vigència o per a la seva extinció, ha de constar en paper o en qualsevol altre suport durador.
Per suport durador s'entén tot instrument que permeti al consumidor conservar la informació que se li transmeti personalment de forma que en el futur la pugui recuperar fàcilment durant un període de temps adaptat als fins d'aquesta informació, i que permeti la reproducció idèntica de la informació emmagatzemada.
L'incompliment dels requisits relatius a la informació prèvia i al subministrament d'aquesta que estableixen els articles 10 i 12 dóna lloc a l'anul·labilitat del contracte.
En cas que es mantingui l'eficàcia del contracte, aquest s'ha d'integrar d'acord amb el que preveu el Text refós de la Llei general per a la defensa dels consumidors i usuaris i altres lleis complementàries, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2007, de 16 de novembre, i altres normes aplicables.
El que disposa aquesta Llei, en particular els articles 10 i 12, s'ha d'entendre sense perjudici del compliment necessari de les obligacions d'informació que estableix la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal, i les seves disposicions de desplegament.
El prestador que ofereixi un crèdit a un consumidor està obligat a lliurar-li abans de la formalització del contracte, si el consumidor ho sol·licita, un document amb totes les condicions del crèdit en termes idèntics al que estableix l'article 10 per a la informació prèvia al contracte, com a oferta vinculant que ha de mantenir durant un termini mínim de catorze dies naturals des del seu lliurament, llevat que es donin circumstàncies extraordinàries o no imputables a ell.
Si l'oferta es fa al mateix temps que es comunica la informació prèvia al contracte que preveu l'article 10, s'ha de facilitar al consumidor en un document separat que es pot adjuntar a la Informació normalitzada europea sobre crèdit al consum.
La informació bàsica que estableix aquest article s'ha d'incloure en la publicitat i les comunicacions comercials, així com en els anuncis i ofertes exhibits en els locals comercials, en els quals s'ofereixi un crèdit o la intermediació per a la formalització d'un contracte de crèdit, sempre que indiquin el tipus d'interès o qualssevol xifres relacionades amb el cost del crèdit per al consumidor.
La informació bàsica ha d'especificar els elements següents de forma clara, concisa i destacada mitjançant un exemple representatiu:
a ) El tipus deutor fix o variable, així com els recàrrecs inclosos en el cost total del crèdit per al consumidor.
c ) La taxa anual equivalent, llevat del cas dels contractes en els quals el crèdit es concedeixi en forma de possibilitat de descobert i que s'hagin de reemborsar prèvia petició o en el termini de tres mesos, indicats en el segon paràgraf de l'apartat 1 de l'article 4.
e ) En el cas dels crèdits en forma de pagament ajornat d'un bé o servei en particular, el preu al comptat i l'import dels possibles avançaments.
f ) Si s'escau, l'import total degut pel consumidor i l'import dels pagaments a terminis.
La informació bàsica s'ha de publicar amb una lletra que sigui llegible i amb un contrast d'impressió adequat.
Si es condiciona la concessió del crèdit en les condicions ofertes a la formalització d'un contracte relatiu a un servei accessori vinculat amb el contracte de crèdit, en particular una assegurança, i el cost d'aquest servei no es pot determinar per endavant, la dita condició s'ha d'esmentar de forma clara, concisa i destacada, juntament amb la taxa anual equivalent.
El prestador i, si s'escau, l'intermediari de crèdit han de facilitar de forma gratuïta al consumidor, amb l'antelació deguda i abans que el consumidor assumeixi qualsevol obligació en virtut d'un contracte o oferta de crèdit sobre la base de les condicions del crèdit ofertes pel prestador i, si s'escau, de les preferències manifestades i de la informació facilitada pel consumidor, la informació que sigui necessària per comparar les diverses ofertes i adoptar una decisió informada sobre la subscripció d'un contracte de crèdit.
Aquesta informació, en paper o en qualsevol altre suport durador, s'ha de facilitar mitjançant la Informació normalitzada europea sobre el crèdit al consum que figura a l'annex II.
La informació ha d'especificar:
c ) L'import total del crèdit i les condicions que regeixen la disposició de fons.
e ) En cas de crèdits en forma de pagament diferit per un bé o servei i de contractes de crèdit vinculats, el producte o servei i el seu preu al comptat.
f ) El tipus deutor i les condicions d'aplicació de l'esmentat tipus, i, si es disposa d'ells, els índexs o tipus de referència aplicables al tipus deutor inicial, així com els períodes, condicions i procediments de variació del tipus deutor.
Si s'apliquen diferents tipus deutors en diferents circumstàncies, la informació esmentada més amunt respecte de tots els tipus aplicables.
g ) La taxa anual equivalent i l'import total degut pel consumidor, il·lustrat mitjançant un exemple representatiu que inclogui totes les hipòtesis utilitzades per calcular la taxa esmentada.
Quan el consumidor hagi informat el prestador sobre un o més components del seu crèdit preferit, com per exemple la durada del contracte de crèdit i el seu import total, el prestador ha de tenir en compte els components esmentats.
Si el contracte de crèdit preveu diferents formes de disposició de fons amb diferents taxes o tipus de préstec, i el prestador s'acull al supòsit que preveu la part II, lletra b, de l'annex I, ha d'indicar que, per a aquest tipus de contracte de crèdit, la taxa anual equivalent podria ser més elevada amb altres mecanismes de disposició de fons.
h ) L'import, el número i la periodicitat dels pagaments que ha d'efectuar el consumidor i si s'escau l'ordre en què s'han d'assignar els pagaments a diferents saldos pendents sotmesos a diferents tipus deutors als efectes de reemborsament.
i ) Si s'escau, les despeses de manteniment d'un o diversos comptes, si és necessari per registrar a la vegada les operacions de pagament i de disposició del crèdit, llevat que l'obertura del compte sigui facultativa, les despeses relatives a la utilització d'un mitjà de pagament que permeti efectuar a la vegada les operacions de pagament i de disposició del crèdit, així com qualsevol despesa derivada del contracte de crèdit i les condicions en què les despeses es podran modificar.
j ) Si s'escau, l'existència de costos deguts al notari pel consumidor en subscriure el contracte de crèdit.
k ) Els serveis accessoris al contracte de crèdit, en particular d'assegurança, quan l'obtenció del crèdit o l'obtenció en les condicions ofertes estigui condicionada a la subscripció del servei accessori.
També s'han de facilitar les condicions que alternativament s'aplicarien al contracte de crèdit al consum si no es contractessin els serveis accessoris i, en particular, pòlisses d'assegurances.
l ) El tipus d'interès de demora, així com les modalitats per a la seva adaptació i, quan siguin procedents, les despeses per impagament.
m ) Una advertència sobre les conseqüències en cas d'impagament.
o ) L'existència o absència de dret de desistiment.
p ) El dret de reemborsament anticipat i, si s'escau, informació sobre el dret del prestador a una compensació i sobre la manera en què s'ha de determinar aquesta compensació d'acord amb l'article 30.
q ) El dret del consumidor a ser informat de forma immediata i gratuïta del resultat de la consulta d'una base de dades per a l'avaluació de la seva solvència, de conformitat amb l'article 15, apartat 2.
r ) El dret del consumidor a rebre gratuïtament, prèvia sol·licitud, una còpia del projecte del contracte de crèdit, llevat que en el moment de la sol·licitud el prestador no estigui disposat a formalitzar el contracte de crèdit amb el consumidor.
s ) Si s'escau, el període de temps durant el qual el prestador queda vinculat per la informació precontractual.
Qualsevol informació addicional que el prestador pugui comunicar al consumidor ha de ser facilitada en un document a part que es pot adjuntar a la Informació normalitzada europea sobre el crèdit al consum.
Es considera que el prestador ha complert els requisits d'informació dels apartats 1, 2 i 3 del present article i dels apartats 1 i 2 de l'article 7 de la Llei 22/2007, d'11 de juliol, sobre comercialització a distància de serveis financers destinats als consumidors, si facilita la Informació normalitzada europea sobre el crèdit al consum.
En el cas de comunicació a través de telefonia vocal a què es refereix la Llei 22/2007, d'11 de juliol, sobre comercialització a distància de serveis financers destinats als consumidors, la descripció de les característiques principals del servei financer ha d'incloure almenys els elements considerats a l'apartat 3, lletres c, d, e, f, h i k d'aquest article, juntament amb la taxa anual equivalent il·lustrada mitjançant un exemple representatiu i l'import total degut pel consumidor.
Si el contracte s'ha subscrit, a petició del consumidor, utilitzant un mitjà de comunicació a distància que no permeti facilitar la informació que preveu l'apartat 3, en particular en el cas que recull l'apartat 6, el prestador ha de facilitar al consumidor tota la informació precontractual utilitzant el formulari d'Informació normalitzada europea sobre crèdit al consum immediatament després de la formalització del contracte.
A més de la Informació normalitzada europea sobre el crèdit al consum, s'ha de facilitar gratuïtament al consumidor, prèvia petició, una còpia del projecte del contracte de crèdit, excepte quan el prestador no estigui disposat, al moment de la sol·licitud, a formalitzar el contracte de crèdit amb el consumidor.
En el cas dels contractes de crèdit en què els pagaments efectuats pel consumidor no produeixen una amortització corresponent de l'import total del crèdit, sinó que serveixen per reconstituir el capital en les condicions i els períodes establerts en el contracte de crèdit o en un contracte accessori, la informació precontractual ha d'incloure, a més, una declaració clara i concisa que digui que tals contractes no preveuen una garantia de reemborsament de l'import total del crèdit del qual s'hagi disposat en virtut del contracte, llevat que es concedeixi la garantia esmentada.
Els prestadors i, si s'escau, els intermediaris de crèdit han de facilitar al consumidor explicacions adequades de forma individualitzada perquè aquest pugui avaluar si el contracte de crèdit proposat s'ajusta als seus interessos, a les seves necessitats i a la seva situació financera, si és necessari explicant la informació precontractual, les característiques essencials dels productes proposats i els efectes específics que poden tenir sobre el consumidor, incloses les conseqüències en cas d'impagament per part seva.
El prestador i, quan escaigui, l'intermediari de crèdit han de facilitar de forma gratuïta al consumidor, amb la deguda antelació i abans que aquest assumeixi qualsevol obligació en virtut del contracte de crèdit o una oferta relativa als contractes de crèdit previstos en el paràgraf segon de l'apartat 1 i en l'apartat 4 de l'article 4, sobre la base de les condicions del crèdit ofertes pel prestador i, si s'escau, de les preferències manifestades pel consumidor i de la informació que ell mateix hagi proporcionat, la informació que sigui necessària per comparar les diverses ofertes i adoptar una decisió informada sobre la subscripció d'un contracte de crèdit.
La informació esmentada ha d'especificar:
e ) El tipus deutor, les condicions d'aplicació de l'esmentat tipus, els índexs o tipus de referència aplicables al tipus deutor inicial, els recàrrecs aplicables des de la subscripció del contracte de crèdit i, si s'escau, les condicions en les quals es puguin modificar.
f ) Les condicions i procediment per posar fi al contracte de crèdit.
g ) Quan així es prevegi en els contractes de crèdit als quals es refereix el paràgraf segon de l'apartat 1 de l'article 4, una indicació que digui que es pot exigir al consumidor el reemborsament de la totalitat de l'import del crèdit en qualsevol moment.
h ) El tipus d'interès de demora, així com les modalitats per a la seva adaptació i, quan escaigui, les despeses per impagament.
i ) El dret del consumidor a ser informat de forma immediata i gratuïta del resultat de la consulta d'una base de dades per a l'avaluació de la seva solvència, de conformitat amb l'apartat 2 de l'article 15.
j ) En els contractes de crèdit als quals es refereix l'apartat 1 de l'article 4, les despeses aplicables des del moment de la formalització dels contractes esmentats i, si s'escau, les condicions en què les despeses es poden modificar.
k ) Quan escaigui, el període de temps durant el qual el prestador queda vinculat per la informació precontractual.
Aquesta informació s'ha de facilitar en paper o en qualsevol altre suport durador, i hi ha de figurar tota de manera igualment destacada.
Es pot facilitar mitjançant la Informació normalitzada europea sobre el crèdit al consum que figura a l'annex III.
Es considera que el prestador ha complert els requisits d'informació dels apartats anteriors i dels apartats 1 i 2 de l'article 7 de la Llei 22/2007, d'11 de juliol, sobre comercialització a distància de serveis financers destinats als consumidors, si ha facilitat la Informació normalitzada europea sobre el crèdit al consum.
En el cas dels contractes de crèdit que indica l'apartat 4 de l'article 4, la informació proporcionada al consumidor de conformitat amb els apartats 1 i 2 del present article inclou
a ) la taxa anual equivalent il·lustrada mitjançant un exemple representatiu que esmenti totes les hipòtesis utilitzades per calcular-la;
b ) l'import, el nombre i la periodicitat dels pagaments que ha d'efectuar el consumidor i, quan escaigui, l'ordre en què s'han d'assignar els pagaments a diferents saldos pendents sotmesos a diferents tipus deutors als efectes de reemborsament, i
c ) el dret de reemborsament anticipat i, si s'escau, informació sobre el dret del prestador a una compensació i sobre la manera com s'ha de determinar aquesta compensació.
Tanmateix, si el contracte de crèdit també està comprès en l'àmbit d'aplicació del paràgraf segon de l'apartat 1 de l'article 4, només són aplicables les disposicions esmentades en els apartats 1 i 2 d'aquest article.
En el cas de les comunicacions per telefonia vocal, i quan el consumidor sol·liciti disposar de la possibilitat de descobert amb efecte immediat, la descripció de les característiques principals del servei financer ha d'incloure almenys:
a ) Per als contractes de crèdit indicats en el paràgraf segon de l'apartat 1 de l'article 4, els elements indicats a les lletres c, e i g de l'apartat 2 d'aquest article; i
b ) per als contractes de crèdit indicats a l'apartat 4 de l'article 4, els elements indicats a les lletres c i e de l'apartat 2 d'aquest article, l'element indicat a la lletra a de l'apartat 5 d'aquest article i l'especificació de la durada del contracte de crèdit.
En el cas dels contractes de crèdit concedits en forma de facilitat de descobert i que hagin de ser reemborsats en el termini màxim d'un mes, la descripció de les característiques principals del servei financer ha d'incloure almenys els elements indicats a les lletres c, e i g de l'apartat 2.
A més de la informació a què al·ludeixen els apartats 1 a 6 d'aquest article, s'ha de facilitar al consumidor, prèvia petició, una còpia del projecte del contracte de crèdit que contingui la informació que preveu l'article 16, quan aquest últim sigui aplicable.
El que estableix el paràgraf anterior no és aplicable quan el prestador no estigui disposat, en el moment de la sol·licitud, a formalitzar el contracte de crèdit amb el consumidor.
Quan el contracte s'hagi subscrit, a petició del consumidor, utilitzant un mitjà de comunicació a distància que no permeti facilitar la informació que preveuen els apartats 1, 2 i 5, inclosos els casos que esmenta l'apartat 6, es considera que el prestador ha complert les seves obligacions d'acord amb els apartats 1 i 5 si immediatament després de la formalització del contracte de crèdit facilita al consumidor la informació contractual d'acord amb l'article 16, en la mesura que sigui aplicable.
Si el prestador vincula l'obtenció del crèdit en les condicions ofertes amb la contractació de serveis accessoris, en particular un contracte d'assegurança, s'ha d'informar d'aquesta circumstància i del seu cost, així com de les condicions que alternativament s'aplicarien al contracte de crèdit si no es contractessin els serveis accessoris i, en particular, el contracte d'assegurança.
Els articles 10, 11 i 12 no s'apliquen als proveïdors de béns o serveis que només actuïn com a intermediaris de crèdit a títol subsidiari, sense perjudici de les obligacions del prestador de garantir que el consumidor rep la informació i assistència precontractual a què es refereixen els esmentats articles i sense les quals no es pot formalitzar un contracte de crèdit al consum.
Als efectes d'aquest article, es considera que els proveïdors de béns i serveis actuen com a intermediaris de crèdit a títol subsidiari si la seva activitat com a intermediaris no constitueix l'objecte principal de la seva activitat comercial, empresarial o professional.
El prestador, abans que es formalitzi el contracte de crèdit, ha d'avaluar la solvència del consumidor, sobre la base d'una informació suficient obtinguda pels mitjans adequats amb aquesta finalitat, entre ells, la informació facilitada pel consumidor, a sol·licitud del prestador o intermediari en la concessió de crèdit.
Amb la mateixa finalitat, pot consultar els fitxers de solvència patrimonial i crèdit, als quals es refereix l'article 29 de la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal, en els termes i amb els requisits i garanties que preveuen la dita Llei orgànica i la seva normativa de desplegament.
En el cas de les entitats de crèdit, per a l'avaluació de la solvència del consumidor s'han de tenir en compte, a més, les normes específiques sobre gestió de riscos i control intern que els són aplicables segons la seva legislació específica.
Si les parts acorden modificar l'import total del crèdit després de la formalització del contracte de crèdit, el prestador ha d'actualitzar la informació financera de què disposi sobre el consumidor i avaluar-ne la solvència abans d'augmentar significativament l'import total del crèdit.
Els fitxers sobre solvència patrimonial i crèdit estan sotmesos a la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal, a les normes que la despleguen i al que estableix aquest article.
Si la denegació d'una sol·licitud de crèdit es basa en la consulta d'un fitxer, el prestador ha d'informar el consumidor immediatament i gratuïtament dels resultats de la consulta i dels detalls de la base de dades consultada.
La informació a què es refereix l'apartat anterior no es facilita al consumidor en els supòsits en què una llei o una norma de la Unió Europea d'aplicació directa així ho prevegi, o sigui contrari a objectius d'ordre públic o de seguretat pública.
Els responsables dels fitxers a què es refereix aquest article han de facilitar als prestadors dels altres estats membres de la Unió Europea l'accés a les bases de dades per a l'avaluació de la solvència dels consumidors, en condicions no discriminatòries respecte dels prestadors espanyols.
Els contractes de crèdit sotmesos a la present Llei s'han de fer constar per escrit en paper o en un altre suport durador i s'han de redactar amb una lletra que resulti llegible i amb un contrast d'impressió adequat.
Totes les parts contractants han de rebre un exemplar del contracte de crèdit.
A més de les condicions essencials del contracte, el document ha d'especificar, de forma clara i concisa, les dades següents:
d ) L'import total del crèdit i les seves condicions de disposició.
e ) En el cas de crèdits en forma de pagament diferit d'un bé o servei o en el cas de contractes de crèdit vinculats, el producte o servei i el seu preu al comptat.
f ) El tipus deutor i les condicions d'aplicació de l'esmentat tipus i, si es disposa d'ells, els índexs o tipus de referència aplicables al tipus deutor inicial, així com els períodes, condicions i procediments de variació del tipus deutor i, si s'apliquen diferents tipus deutors en diferents circumstàncies, la informació esmentada més amunt respecte de tots els tipus aplicables.
g ) La taxa anual equivalent i l'import total degut pel consumidor, calculats en el moment de la subscripció del contracte de crèdit.
S'han d'esmentar totes les hipòtesis utilitzades per calcular aquest percentatge.
h ) L'import, el nombre i la periodicitat dels pagaments que ha d'efectuar el consumidor i, quan sigui procedent, l'ordre en què s'han d'assignar els pagaments a diferents saldos pendents sotmesos a diferents tipus deutors als efectes de reemborsament.
i ) En cas d'amortització del capital d'un contracte de crèdit de durada fixa, el dret del consumidor a rebre gratuïtament un extracte de compte, en forma de quadre d'amortització, prèvia sol·licitud i en qualsevol moment al llarg de tota la durada del contracte de crèdit.
El quadre d'amortització ha d'indicar els pagaments deguts, així com els períodes i les condicions de pagament de tals imports.
Aquest quadre ha de contenir un desglossament de cada reemborsament periòdic que mostri l'amortització del capital, els interessos calculats sobre la base del tipus deutor i, si s'escau, els costos addicionals.
Quan el tipus d'interès no sigui fix o els costos addicionals puguin variar en virtut del contracte de crèdit, en el quadre d'amortització ha de figurar de forma clara i concisa la indicació que les dades del quadre només són vàlides fins a la modificació següent del tipus deutor o dels costos addicionals en virtut del contracte de crèdit.
j ) Si s'han de pagar recàrrecs i interessos sense amortització de capital, una relació dels períodes i les condicions de pagament dels interessos deutors i de les despeses connexes recurrents i no recurrents.
k ) Quan escaigui, les despeses de manteniment d'un o diversos comptes que registrin al mateix temps operacions de pagament i de disposició del crèdit, llevat que l'obertura del compte sigui opcional, les despeses relatives a la utilització d'un mitjà de pagament que permeti efectuar tant operacions de pagament com de disposició del crèdit, així com les altres despeses derivades del contracte de crèdit i les condicions en què els costos esmentats es poden modificar.
l ) El tipus d'interès de demora aplicable en el moment de la formalització del contracte de crèdit i els procediments per ajustar-lo i, quan sigui procedent, les despeses per impagament.
m ) Les conseqüències en cas d'impagament.
n ) Quan sigui procedent, una declaració que estableixi l'abonament de despeses de notaria.
o ) Les garanties i les assegurances a què es condicioni la concessió del crèdit, la contractació de les quals s'ha d'ajustar a la seva legislació específica.
p ) L'existència o absència de dret de desistiment i el termini i altres condicions per exercir-lo, inclosa la informació relativa a l'obligació del consumidor de pagar el capital disposat i els interessos de conformitat amb l'article 28, apartat 2, lletra b, i l'import de l'interès diari.
q ) Informació sobre els drets derivats de l'article 29, així com les condicions per a l'exercici dels drets esmentats.
r ) El dret de reemborsament anticipat, el procediment aplicable, així com, si s'escau, informació sobre el dret del prestador a una compensació i sobre la manera com s'ha de determinar aquesta compensació.
Per al cas de reemborsament anticipat i en cas que el contracte de crèdit en tingui vinculat un d'assegurança, el dret del prestatari a la devolució de la prima no consumida en els termes que estableixi la pòlissa.
s ) El procediment que s'ha de seguir per exercir el dret de posar fi al contracte de crèdit.
t ) L'existència o no de procediments extrajudicials de reclamació i recurs per al consumidor, i, en cas que n'hi hagi, la forma en què el consumidor hi pot accedir.
u ) Les altres condicions del contracte, quan escaigui.
En el supòsit que preveu la lletra i de l'apartat anterior, el prestador ha de posar gratuïtament a disposició del consumidor un extracte de compte en forma de quadre d'amortització en qualsevol moment al llarg de tota la durada del contracte de crèdit.
En el cas dels contractes de crèdit en què els pagaments efectuats pel consumidor no produeixen una amortització corresponent de l'import total del crèdit, sinó que serveixen per reconstituir el capital en les condicions i els períodes establerts en el contracte de crèdit o en un contracte accessori, la informació contractual exigida en virtut de l'apartat 2 ha d'incloure una declaració clara i concisa que digui que tals contractes no preveuen una garantia de reemborsament de l'import total del crèdit del qual s'hagi disposat en virtut del contracte de crèdit, llevat que es concedeixi la garantia esmentada.
Els contractes de crèdit en forma de possibilitat de descobert que preveu el paràgraf segon de l'apartat 1 de l'article 4 s'han de redactar amb una lletra que sigui llegible i amb un contrast d'impressió adequat, i s'hi han d'especificar, de forma clara i concisa, les dades següents:
d ) L'import total del crèdit i les condicions de disposició.
e ) El tipus deutor i les condicions d'aplicació del tipus esmentat i, si es disposa d'ells, els índexs o tipus de referència aplicables al tipus deutor inicial, així com els períodes, condicions i procediments de variació del tipus deutor i, si s'apliquen diferents tipus deutors en diferents circumstàncies, la informació més amunt esmentada respecte de tots els tipus aplicables.
f ) El cost total del crèdit per al consumidor, calculat en el moment de la subscripció del contracte de crèdit i de conformitat amb la lletra a de l'article 6.
g ) La indicació que al consumidor se li pot exigir que reemborsi la totalitat de l'import del crèdit en qualsevol moment.
h ) El procediment que s'ha de seguir per exercir el dret de desistiment del contracte de crèdit.
i ) Informació sobre les despeses aplicables des del moment de la formalització dels esmentats contractes de crèdit i, si s'escau, les condicions en què les despeses es poden modificar.
El prestador ha d'informar el consumidor de tota modificació del tipus deutor abans que el canvi entri en vigor.
La informació ha de detallar l'import dels pagaments després de l'entrada en vigor del nou tipus deutor, i, si canvia el nombre o la freqüència dels pagaments, els detalls corresponents.
No obstant això, en el contracte de crèdit les parts poden acordar que la informació indicada a l'apartat 1 es proporcioni al consumidor de forma periòdica en els casos en què la modificació en el tipus deutor sigui deguda a una modificació d'un tipus de referència, sempre que el nou tipus de referència sigui publicat oficialment pel Ministeri d'Economia i Hisenda o pel Banc d'Espanya i la informació sobre aquesta dada estigui disponible també en els locals del prestador.
Si es concedeix un contracte de crèdit en forma de possibilitat de descobert, el prestador, a més, ha d'informar el consumidor, amb una periodicitat almenys trimestral, mitjançant un extracte de compte en paper o qualsevol altre suport durador, del següent:
a ) El període precís al qual es refereix l'extracte de compte.
b ) Els imports dels quals s'ha disposat i la data de disposició.
c ) La data i el saldo de l'extracte anterior.
e ) La data i l'import dels pagaments efectuats pel consumidor.
g ) Els recàrrecs que s'hagin aplicat.
h ) Si s'escau, l'import mínim que s'hagi de pagar.
A més, el consumidor ha de ser informat dels increments del tipus deutor o dels recàrrecs que hagi de pagar abans que les modificacions en qüestió entrin en vigor.
No obstant això, les parts poden acordar en el contracte de crèdit que la informació sobre les modificacions del tipus deutor es proporcioni de la manera que indica l'apartat 1 en els casos en què la modificació en el tipus deutor sigui deguda a una modificació d'un tipus de referència, sempre que el nou tipus de referència sigui publicat oficialment pel Ministeri d'Economia i Hisenda o pel Banc d'Espanya, i la informació sobre aquesta dada també estigui disponible en els locals del prestador.
En el cas d'un contracte per obrir un compte a la vista, on hi ha la possibilitat que es permeti al consumidor un descobert tàcit, el contracte ha de contenir la informació a la qual es refereix la lletra e de l'apartat 2 de l'article 12.
A més, el prestador ha de proporcionar en qualsevol cas aquesta informació de forma periòdica.
En cas de descobert tàcit important que es prolongui durant un període superior a un mes, el prestador ha d'informar el consumidor sense demora de les qüestions següents:
b ) De l'import del descobert tàcit.
d ) De les possibles penalitzacions, despeses o interessos de demora aplicables.
En cap cas es pot aplicar als crèdits que es concedeixin en forma de descoberts als quals es refereix aquest article un tipus d'interès que doni lloc a una taxa anual equivalent superior a 2,5 vegades l'interès legal del diner.
L'incompliment de la forma escrita a què es refereix el paràgraf primer de l'apartat 1 de l'article 16 dóna lloc a l'anul·labilitat del contracte.
En el supòsit que el document del contracte no contingui la menció a la taxa anual equivalent a la qual es refereix la lletra g de l'apartat 2 de l'article 16, l'obligació del consumidor es redueix a abonar l'interès legal en els terminis convinguts.
En el supòsit que el document del contracte no contingui la menció a la qual es refereix la lletra h de l'apartat 2 de l'article 16, i sempre que no existeixi omissió o inexactitud en el termini, l'obligació del consumidor es redueix a pagar el preu al comptat o el nominal del crèdit en els terminis convinguts.
En el cas d'omissió o inexactitud dels terminis, el pagament esmentat no pot ser exigit al consumidor abans de la finalització del contracte.
En el cas que les dades exigides a l'apartat 2 de l'article 16 i a l'article 17 figurin en el document contractual però siguin inexactes, s'han de modular, en funció del perjudici que a causa de la inexactitud pateixi el consumidor, les conseqüències que preveuen els apartats 2 i 3 anteriors.
El cost total del crèdit no pot ser modificat en perjudici del consumidor, a menys que estigui previst en un acord mutu de les parts formalitzat per escrit.
Aquestes modificacions s'han d'ajustar al que estableixen els apartats següents.
La variació del cost del crèdit s'ha d'ajustar, a l'alça o a la baixa, a la d'un índex de referència objectiu, sense perjudici del que estableix l'article 85.3 del Text refós de la Llei general per a la defensa dels consumidors i usuaris i altres lleis complementàries, aprovat per Reial decret legislatiu 1/2007, de 16 de novembre.
L'acord formalitzat per les parts ha de contenir, com a mínim, els aspectes següents:
a ) Els drets que contractualment corresponguin a les parts amb relació a la modificació del cost total del crèdit inicialment pactat i el procediment a què aquesta s'hagi d'ajustar.
b ) El diferencial que s'ha d'aplicar, si s'escau, a l'índex de referència utilitzat per determinar el nou cost.
c ) La identificació de l'índex utilitzat o, si no, una definició clara d'aquest i del procediment per calcular-lo.
Les dades que serveixin de base a l'índex han de ser agregades d'acord amb un procediment objectiu.
Les modificacions en el cost total del crèdit diferents de les que recullen l'article 18 i l'apartat 2 de l'article 19 han de ser notificades pel prestador al consumidor de forma individualitzada.
Aquesta notificació, que s'ha d'efectuar amb la deguda antelació, ha d'incloure el còmput detallat, segons el procediment de càlcul acordat, que dóna lloc a la modificació, i ha d'indicar el procediment que el consumidor pot utilitzar per reclamar davant el prestador en cas que discrepi del càlcul efectuat.
En cas de crèdits concedits per a l'adquisició de béns determinats, quan el prestador o el venedor recuperi el bé com a conseqüència de la nul·litat o la resolució dels contractes d'adquisició o finançament dels béns, les parts s'han de restituir recíprocament les prestacions realitzades.
En tot cas, l'empresari o el prestador a qui no sigui imputable la nul·litat del contracte té dret a deduir:
a ) El 10 per 100 de l'import dels terminis pagats en concepte d'indemnització per la tinença de les coses pel comprador.
b ) Una quantitat igual al desemborsament inicial per la depreciació comercial de l'objecte.
Quan aquesta quantitat sigui superior a la cinquena part del preu de venda, la deducció s'ha de reduir a aquesta última.
Pel deteriorament de la cosa venuda, si n'hi ha, pot exigir el venedor, a més, la indemnització que en dret sigui procedent.
Quan en l'adquisició de béns o serveis concorrin les circumstàncies que preveu l'apartat 1 de l'article 29, si el consumidor i el seu garant s'han obligat canviàriament mitjançant la signatura en lletres de canvi o pagarés, poden oposar al tenidor al qual afectin les circumstàncies esmentades les excepcions que es basin en les seves relacions amb el proveïdor dels béns o serveis corresponents.
Si l'interès contractual és superior al legal, merita immediatament el primer.
Si el cobrament indegut s'ha produït per dol o negligència del prestador, el consumidor té el dret a la indemnització dels danys i perjudicis causats, que en cap cas pot ser inferior a l'interès legal incrementat en cinc punts o al del contracte, si és superior a l'interès legal, incrementat al seu torn en cinc punts.
L'eficàcia dels contractes de consum l'objecte dels quals sigui l'adquisició per part d'un consumidor de béns o serveis, en els quals el consumidor i el proveïdor hagin acordat que el pagament del preu per part del consumidor es financi totalment o parcialment mitjançant un contracte de crèdit, queda condicionada a l'obtenció efectiva d'aquest crèdit.
És nul el pacte en el contracte de consum pel qual s'obligui el consumidor a un pagament al comptat o a altres fórmules de pagament, per al cas que no s'obtingui el crèdit previst.
Es tenen per no posades les clàusules en les quals el proveïdor exigeixi que el crèdit per al seu finançament únicament pugui ser atorgat per un determinat prestador.
Sense perjudici del que disposa l'article 29, la ineficàcia del contracte de consum també determina la ineficàcia del contracte de crèdit destinat al seu finançament, amb els efectes que preveu l'article 23.
En tot cas, ha de quedar documentalment acreditada la identitat del proveïdor dels béns o serveis en el contracte de consum i la del prestador en el contracte de crèdit, de forma que cada un d'ells aparegui davant el consumidor com a subjecte de les operacions relacionades amb els contractes respectius dels quals és part.
El consumidor disposa en tot moment de l'opció de no concertar el contracte de crèdit, i realitzar el pagament de la forma que acordi amb el proveïdor del contracte de consum.
El consumidor pot posar fi gratuïtament i en qualsevol moment, pel procediment habitual o de la mateixa forma en què ho va formalitzar, a un contracte de crèdit de durada indefinida, llevat que les parts hagin convingut un termini de notificació.
El termini de preavís no pot excedir el mes.
Si així ha estat pactat en el contracte de crèdit, el prestador pot posar fi pel procediment habitual a un contracte de crèdit de durada indefinida donant al consumidor un preavís de dos mesos com a mínim, notificat mitjançant document en paper o en un altre suport durador.
Si així ha estat pactat en el contracte de crèdit, el prestador, per raons objectivament justificades, pot posar fi al dret del consumidor a disposar de quantitats d'un contracte de crèdit de durada indefinida.
El prestador ha d'informar el consumidor de la terminació del contracte, indicant-ne les raons mitjançant notificació en paper o en un altre suport durador, en la mesura que sigui possible abans de la terminació i, com a molt tard, immediatament després.
No s'ha de comunicar la informació a què es refereix el paràgraf anterior quan la comunicació estigui prohibida per una norma de la Unió Europea o sigui contrària a objectius d'ordre públic o de seguretat pública.
Si s'ha subscrit un contracte d'assegurança accessori al de crèdit, el contracte d'assegurança s'extingeix al mateix temps que aquest i el consumidor té dret al reemborsament de la part de prima no consumida.
El dret de desistiment d'un contracte de crèdit és la facultat del consumidor de deixar sense efecte el contracte formalitzat, fet que ha de comunicar a l'altra part contractant en un termini de catorze dies naturals sense necessitat d'indicar-ne els motius i sense cap penalització.
El termini per exercir el dret de desistiment s'inicia en la data de subscripció del contracte de crèdit o bé, si és posterior, en la data en què el consumidor rebi les condicions contractuals i la informació que recull l'article 16.
El consumidor que exerceixi el dret de desistiment té les obligacions següents:
a ) Comunicar-ho al prestador abans que expiri el termini que preveu l'apartat 1, atenint-se a la informació facilitada per aquest últim d'acord amb la lletra p de l'apartat 2 de l'article 16, per mitjans que permetin deixar constància de la notificació de qualsevol forma admesa en dret.
Es considera que s'ha respectat el termini si la notificació s'ha enviat abans de l'expiració del termini, sempre que s'hagi efectuat mitjançant un document en paper o qualsevol altre suport durador a disposició del prestador i accessible per a ell.
b ) Pagar al prestador el capital i l'interès acumulat sobre el capital esmentat entre la data de disposició del crèdit i la data de reemborsament del capital, sense cap retard indegut i com a molt tard al cap de trenta dies naturals d'haver enviat la notificació de desistiment al prestador.
Els interessos deguts es calculen sobre la base del tipus deutor acordat.
El prestador no té dret a reclamar al consumidor cap altra compensació en cas de desistiment, excepte la compensació de les despeses no reemborsables abonades pel prestador a l'Administració pública.
En cas que un prestador o un tercer proporcioni un servei accessori relacionat amb el contracte de crèdit sobre la base d'un acord entre aquest tercer i el prestador, el consumidor deixa d'estar vinculat per l'esmentat servei accessori si exerceix el seu dret de desistiment respecte del contracte de crèdit de conformitat amb el que disposa el present article.
En cas que aquest servei accessori sigui un contracte d'assegurança de vida, el dret de desistiment es regeix en el que sigui aplicable pel que estableix l'article 83. a de la Llei 50/1980, de 8 d'octubre, de contracte d'assegurança, i en la resta de casos, el consumidor té dret al reemborsament de la part de prima no consumida.
Si el consumidor té dret de desistiment d'acord amb els apartats anteriors, no s'apliquen els articles 10 i 11 de la Llei 22/2007, d'11 de juliol, sobre comercialització a distància de serveis financers destinats als consumidors, ni l'article 110 del text refós de la Llei general per a la defensa dels consumidors i usuaris i altres lleis complementàries, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2007, de 16 de novembre.
Si el consumidor ha exercit el seu dret de desistiment respecte a un contracte de subministrament de béns o serveis finançat totalment o parcialment mitjançant un contracte de crèdit vinculat, deixa d'estar obligat per aquest últim contracte sense cap penalització per al consumidor.
El consumidor, a més de poder exercitar els drets que li corresponguin davant del proveïdor dels béns o serveis adquirits mitjançant un contracte de crèdit vinculat, pot exercitar aquests mateixos drets davant del prestador, sempre que concorrin tots els requisits següents:
a ) Que els béns o serveis objecte del contracte no hagin estat lliurats en tot o en part, o no siguin conformes al que s'ha pactat en el contracte.
b ) Que el consumidor hagi reclamat judicialment o extrajudicialment, per qualsevol mitjà acreditat en dret, contra el proveïdor i no hagi obtingut la satisfacció a la qual té dret.
El consumidor pot liquidar anticipadament, de forma total o parcial i en qualsevol moment, les obligacions derivades del contracte de crèdit.
En aquest cas, té dret a una reducció del cost total del crèdit que comprengui els interessos i costos, fins i tot si aquests ja han estat pagats, corresponents a la durada del contracte que quedi per transcórrer.
En cas de reemborsament anticipat del crèdit, el prestador té dret a una compensació justa i justificada objectivament pels possibles costos directament derivats del reemborsament anticipat del crèdit, sempre que el reemborsament anticipat es produeixi dins d'un període en el qual el tipus deutor sigui fix.
La compensació no pot ser superior a l'1 per 100 de l'import del crèdit reemborsat anticipadament si el període restant entre el reemborsament anticipat i la terminació acordada del contracte de crèdit és superior a un any.
Si el període no supera un any, la compensació no pot ser superior al 0,5 per 100 de l'import del crèdit reemborsat anticipadament.
No es pot reclamar cap compensació per reemborsament anticipat:
a ) Si el reemborsament s'ha efectuat en compliment d'un contracte d'assegurança destinat a garantir el reemborsament del crèdit.
c ) Si el reemborsament anticipat es produeix dins d'un període per al qual no s'hagi fixat el tipus d'interès deutor.
Si el prestador demostra l'existència de pèrdues produïdes de forma directa com a conseqüència del reemborsament anticipat del crèdit, pot reclamar excepcionalment una compensació més elevada que l'establerta a l'apartat 2 d'aquest article.
Si la compensació reclamada pel prestador supera les pèrdues sofertes realment, el consumidor pot exigir la reducció corresponent.
En aquest cas, les pèrdues consisteixen a aplicar a la quantitat anticipada la diferència entre el tipus d'interès acordat inicialment i el tipus d'interès al qual el prestador pugui prestar l'import del reemborsament anticipat al mercat en el moment del reemborsament, tenint en compte així mateix l'impacte del reemborsament anticipat en les despeses administratives.
A aquests efectes, es considera com a tipus de mercat l'euríbor al termini més pròxim a la data de venciment del préstec.
Cap compensació no pot excedir l'import de l'interès que el consumidor hauria pagat durant el període de temps comprès entre el reemborsament anticipat i la data pactada de finalització del contracte de crèdit.
El reemborsament anticipat de crèdits que tinguin una assegurança vinculada a l'amortització del crèdit o a la subscripció de la qual s'hagi condicionat la concessió del crèdit o la seva concessió en les condicions ofertes, dóna lloc a la devolució per part de l'entitat asseguradora al consumidor de la part de prima no consumida.
Quan els drets del prestador en virtut d'un contracte de crèdit o el mateix contracte siguin cedits a un tercer, el consumidor té dret a oposar contra el tercer les mateixes excepcions i defenses que li haurien correspost contra el creditor originari, inclosa la compensació.
S'ha d'informar el consumidor de la cessió indicada a l'apartat anterior, excepte quan el prestador original, d'acord amb el nou titular, segueixi prestant els serveis relatius al crèdit al consumidor.
La taxa anual equivalent, que iguala sobre una base anual el valor actual de tots els compromisos existents o futurs assumits pel prestador i pel consumidor, es calcula d'acord amb la fórmula matemàtica que figura a la part I de l'annex I.
Els compromisos a què es refereix el paràgraf anterior inclouen les disposicions del crèdit, els reemborsaments i les despeses que preveu la lletra a de l'article 6.
Per calcular la taxa anual equivalent s'ha de determinar el cost total del crèdit per al consumidor, exceptuant les despeses que aquest hauria de pagar per l'incompliment d'alguna de les seves obligacions d'acord amb el contracte de crèdit i les despeses, diferents del preu de compra, que vagin per compte del consumidor en l'adquisició de béns o serveis, tant si la transacció es paga al comptat com a crèdit.
Els costos de manteniment d'un compte que registri a la vegada operacions de pagament i de disposició del crèdit, els costos relatius a la utilització d'un mitjà de pagament que permeti les dues operacions, així com altres costos relatius a les operacions de pagament, s'han d'incloure en el cost total del crèdit per al consumidor, excepte en cas que l'obertura del compte sigui opcional i els costos d'aquesta s'hagin especificat de forma clara i per separat en el contracte de crèdit o qualsevol altre contracte subscrit amb el consumidor.
El càlcul de la taxa anual equivalent s'ha de realitzar partint del supòsit bàsic que el contracte de crèdit és manté vigent durant el període de temps acordat i que el prestador i el consumidor compleixen les seves obligacions en les condicions i en els terminis que s'han acordat en el contracte de crèdit.
En els contractes de crèdit que continguin clàusules que permetin modificacions del tipus deutor i, si s'escau, les despeses incloses en la taxa anual equivalent que no siguin quantificables en el moment del càlcul, la taxa anual equivalent es calcula partint del supòsit bàsic que el tipus deutor i les altres despeses es mantenen fixes al nivell inicial i s'apliquen fins a la fi del contracte de crèdit.
Si és necessari, la taxa anual equivalent es pot calcular prenent com a base els supòsits addicionals que figuren a l'annex I.
Són obligacions dels intermediaris de crèdit:
a ) Indicar en la seva publicitat i en la documentació destinada als consumidors l'abast de les seves funcions i representació, precisant en particular si treballen en exclusiva amb una o diverses empreses o com a intermediaris independents.
b ) En cas que el consumidor hagi de pagar una remuneració a l'intermediari de crèdit pels seus serveis, informar-ne el consumidor i acordar amb aquest el seu import, que ha de constar en paper o en un altre suport durador, abans de la formalització del contracte de crèdit.
c ) En cas que el consumidor hagi de pagar una remuneració a l'intermediari de crèdit pels seus serveis, aquest últim n'ha de comunicar l'import al prestador, a l'efecte del càlcul de la taxa anual equivalent.
El que disposa l'apartat anterior s'entén sense perjudici de les obligacions que assenyala la Llei 2/2009, de 31 de març, per la qual es regula la contractació amb els consumidors de préstecs o crèdits hipotecaris i de serveis d'intermediació per a la formalització de contractes de préstec o crèdit, i sense perjudici de les obligacions que assenyala la Llei 26/2006, de 17 de juliol, de mediació d'assegurances i reassegurances privades, si es condiciona la concessió del crèdit en les condicions ofertes a la formalització d'un contracte d'assegurança.
L'incompliment de les disposicions d'aquesta Llei per persones físiques i jurídiques diferents de les que preveu l'apartat 2 és sancionat com a infracció en matèria de consum, i se li aplica el que disposa el règim sancionador general de protecció dels consumidors i usuaris que preveu el títol IV del llibre primer del Text refós de la Llei general per a la defensa dels consumidors i usuaris i altres lleis complementàries, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2007, de 16 de novembre, i altres normes aplicables, així com en les normes que estableixen les lleis autonòmiques corresponents.
No obstant això, l'incompliment de les disposicions relatives a la informació prèvia al contracte, segons estableix l'article 10, i l'obligació d'avaluar la solvència del consumidor que preveu l'article 14, sempre que no tinguin caràcter ocasional o aïllat, es consideren infraccions greus, i si s'escau poden ser considerades infraccions molt greus atenent els criteris que preveu l'article 50 del Text refós esmentat.
En el cas d'entitats de crèdit, es consideren normes d'ordenació i disciplina les disposicions que contenen el capítol I exceptuat l'article 5, el capítol II, el capítol III exceptuat l'apartat 1 de l'article 15, el capítol V, el capítol VI exceptuat l'apartat 2 de l'article 33, els articles 16 a 20 i l'article 35 de la present Llei.
El seu incompliment, sempre que no tingui caràcter ocasional o aïllat, se sanciona com a infracció greu, d'acord amb el que preveu la Llei 26/1988, de 29 de juliol, sobre disciplina i intervenció de les entitats de crèdit.
En l'expedient sancionador no es poden resoldre les qüestions civils o mercantils que susciti l'incompliment de les disposicions d'aquesta Llei.
Quan l'incompliment dels deures d'informació als quals es refereix l'apartat 3 de l'article 7 d'aquesta Llei sigui constitutiu d'infracció tipificada a la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal, és aplicable el règim d'aquesta última, i la competència en matèria sancionadora correspon a l'Agència Espanyola de Protecció de Dades.
El prestador, l'intermediari de crèdit i el consumidor poden sotmetre els seus conflictes a l'arbitratge de consum, mitjançant l'adhesió d'aquells al Sistema Arbitral del Consum o a altres sistemes de resolució extrajudicial de conflictes, que figurin a la llista que publica la Comissió Europea sobre sistemes alternatius de resolució de conflictes amb consumidors i que respecti els principis que estableix la normativa europea, així com als mecanismes que preveu la legislació sobre protecció dels clients de serveis financers, en la mesura que el prestador o l'intermediari de crèdit estiguin sotmesos als mecanismes que s'hi preveuen.
Els òrgans arbitrals de consum o els òrgans que preveu la legislació sobre protecció dels clients de serveis financers, que intervinguin en la resolució d'aquestes reclamacions, han de cooperar en la resolució dels conflictes de caràcter transfronterer que es produeixin a nivell intracomunitari, a través de la Xarxa transfronterera de denúncia extrajudicial sobre serveis financers o qualsevol altre mecanisme habilitat a l'efecte.
Contra les conductes contràries a aquesta Llei es pot exercitar l'acció de cessació de conformitat amb el que preveuen els articles 53, apartats 1 i 2 del 54, 55 i 56 del text refós de la Llei general per a la defensa dels consumidors i usuaris i altres lleis complementàries, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2007, de 16 de novembre, i, en el que aquesta no preveu, és aplicable la Llei 1/2000, de 7 de gener, d'enjudiciament civil.
A l'acció de cessació davant d'aquestes clàusules o pràctiques en l'àmbit d'aplicació d'aquesta Llei, poden acumular, com a accessòria, la de devolució de quantitats que s'hagin cobrat en virtut de la seva aplicació i la d'indemnització de danys i perjudicis que hagi causat l'aplicació d'aquestes.
La present Llei no s'aplica als contractes de crèdit en curs en la data de la seva entrada en vigor.
Sense perjudici del que disposa el paràgraf anterior, els articles 18, 19, 27 i 31, així com els apartats 2 i 3 de l'article 20 d'aquesta Llei, són aplicables als contractes de crèdit de durada indefinida que hagin estat formalitzats abans de l'entrada en vigor d'aquesta Llei.
Aquests contractes s'han d'adaptar al que preveu la present Llei en el termini de dotze mesos comptats des de la seva data d'entrada en vigor.
Per a això, les entitats han de remetre als seus clients, a través del mitjà de comunicació pactat, les modificacions contractuals derivades de l'aplicació d'aquesta Llei, a fi que puguin atorgar el consentiment als canvis introduïts.
Si no s'ha pactat el mitjà de comunicació, la notificació s'ha d'efectuar a través d'un mitjà fiable i independent de l'entitat notificadora, a l'efecte d'acreditar la realització de la comunicació.
Si transcorreguts tres mesos des de la recepció de la comunicació el client no ha manifestat la seva oposició als canvis esmentats, aquest consentiment es considera tàcitament concedit.
Aquesta circumstància, juntament a la que s'indica en el paràgraf següent, ha de figurar, de manera preferent i destacada, en la comunicació personalitzada que l'entitat faci arribar al client.
Quan el client manifesti la seva disconformitat amb les noves condicions establertes, pot resoldre, sense cap cost a càrrec seu, els contractes vigents fins aleshores.
a ) La Llei 7/1995, de 23 de març, de crèdit al consum.
b ) Totes les normes del mateix rang o inferior que s'oposin a aquesta Llei.
El que disposa aquesta Llei és aplicable a les entitats de crèdit, sense perjudici de la normativa sectorial que els sigui aplicable sempre que no s'oposi a les previsions que aquella conté.
Es modifiquen l'article 2 i l'apartat 7 de l'article 7 de la Llei 28/1998, de 13 de juliol, de venda a terminis de béns mobles, en els termes següents:
L'article 2 té la redacció següent:
«Els contractes subjectes a aquesta Llei que també estiguin inclosos en l'àmbit d'aplicació de la Llei de contractes de crèdit al consum es regeixen pels preceptes d'aquesta última.
La present Llei s'aplica amb caràcter supletori als contractes a què es refereix el paràgraf anterior.»
El número 7 de l'article 7 té la redacció següent:
«La indicació de la taxa anual equivalent definida a l'article 32 de la Llei de contractes de crèdit al consum.»
L'article 519 de la Llei 1/2000, de 7 de gener, d'enjudiciament civil, passa a tenir la redacció següent:
Acció executiva de consumidors i usuaris fundada en sentència de condemna sense determinació individual dels beneficiats
Quan les sentències de condemna a què es refereix la regla primera de l'article 221 no hagin determinat els consumidors o usuaris individuals beneficiats per aquella, el tribunal competent per a l'execució, a sol·licitud d'un o diversos interessats i amb audiència del condemnat, ha de dictar interlocutòria en la qual resolgui si, segons les dades, característiques i requisits que estableix la sentència, reconeix els sol·licitants com a beneficiaris de la condemna.
Amb testimoni d'aquesta interlocutòria, els subjectes reconeguts poden instar l'execució.
El Ministeri Fiscal pot instar l'execució de la sentència en benefici dels consumidors i usuaris afectats.»
Si els supòsits que figuren a l'article 32 i a la part II de l'annex I d'aquesta Llei no resulten suficients per calcular la taxa anual equivalent de manera uniforme o no s'ajusten ja a la situació comercial del mercat, el ministre d'Economia i Hisenda pot determinar els supòsits addicionals necessaris per al càlcul de la taxa anual equivalent o modificar els ja existents, de conformitat amb el que preveu l'apartat 5 de l'article 19 de la Directiva 2008/48/CE del Parlament Europeu i del Consell, de 23 d'abril de 2008, relativa als contractes de crèdit al consum i per la qual es deroga la Directiva 87/102/CEE del Consell.
Aquesta Llei es dicta a l'empara del que estableix l'article 149.1.6a, 8a, 11a i 13a de la Constitució espanyola.
Aquesta Llei entra en vigor al cap de tres mesos de la publicació completa en el Butlletí Oficial de l'Estat.
I. Equació de base que tradueix l'equivalència de les disposicions del crèdit, d'una banda, i dels reemborsaments i pagaments, d'una altra
L'equació de base, que defineix la taxa anual equivalent (TAE), expressa l'equivalència anual entre, d'una banda, la suma dels valors actualitzats de les disposicions del crèdit i, d'una altra, la suma dels valors actualitzats dels imports dels reemborsaments i pagaments de despeses, és a dir:
– m és el número d'ordre de l'última disposició del crèdit.
– k és el número d'ordre d'una operació de disposició de crèdit, per la qual cosa 1 ≤ k ≤ m.
– Ck és l'import de la disposició número k.
– tk és l'interval de temps, expressat en anys i fraccions d'any, entre la data de la primera operació de disposició i la data de cada una de les disposicions següents, de manera que t1 = 0.
– m' és el número d'ordre de l'últim reemborsament o pagament de despeses.
– l és el número d'ordre d'un reemborsament o pagament de despeses.
– Dl és l'import d'un reemborsament o pagament de despeses.
– sl és l'interval de temps, expressat en anys i fraccions d'any, entre la data de la primera disposició i la de cada reemborsament o pagament de despeses.
a ) Les sumes abonades per cadascuna de les parts en diferents moments no són necessàriament iguals ni s'abonen necessàriament a intervals iguals.
b ) La data inicial és la de la primera disposició de fons.
c ) Els intervals entre les dates utilitzades en els càlculs s'han d'expressar en anys o fraccions d'any.
Un any té 365 dies (en el cas dels anys de traspàs, 366), 52 setmanes o dotze mesos normalitzats.
Un mes normalitzat té 30,41666 dies (és a dir, 365/12), amb independència que l'any sigui bixest o no.
d ) El resultat del càlcul s'ha d'expressar amb una precisió d'un decimal com a mínim.
Si la xifra del decimal següent és superior o igual a 5, el primer decimal s'ha d'arrodonir a la xifra superior.
e ) Es pot reformular l'equació utilitzant només un sumatori i utilitzant la noció de fluxos (A1), que són positius o negatius, és a dir, respectivament pagats o percebuts en els períodes 1 a k, i expressats en anys, a saber:
On S és el saldo dels fluxos actualitzats, el valor del qual és nul si es vol conservar l'equivalència dels fluxos.
Els supòsits addicionals per calcular la taxa anual equivalent són els següents:
a ) Si un contracte de crèdit dóna al consumidor llibertat de disposició de fons, es considera que el consumidor ha disposat de l'import total del crèdit de forma immediata i total;
b ) Si un contracte de crèdit estableix diferents formes de disposició de fons amb diferents taxes o tipus deutors, es considera que s'ha disposat de l'import total del crèdit al tipus deutor més alt i amb les taxes més elevades aplicades a la categoria de transacció més comunament utilitzada en aquest tipus de contracte de crèdit;
c ) Si un contracte de crèdit dóna al consumidor llibertat de disposició de fons en general, però imposa, entre les diferents formes de disposició, una limitació respecte de l'import i del període de temps, es considera que s'ha disposat de l'import del crèdit en la data més propera a l'inici del període de temps prevista en el contracte de crèdit i d'acord amb els esmentats límits de disposició de fons;
d ) En el cas d'un crèdit en forma de possibilitat de descobert, es considera que s'ha disposat de l'import total del crèdit en la seva totalitat i per tota la durada del contracte de crèdit.
Si la durada de la possibilitat de descobert no es coneix, la taxa anual equivalent s'ha de calcular basant-se en el supòsit que la durada del crèdit és de tres mesos;
e ) En el cas d'un contracte de crèdit de durada indefinida que no sigui en forma de possibilitat de descobert, es presumeix:
Que el crèdit es concedeix per un període d'un any a partir de la data de la disposició de fons inicial i que el pagament final fet pel consumidor liquida el saldo de capital, interessos i altres despeses, si s'escau,
Que el consumidor torna el crèdit en dotze terminis mensuals iguals, a partir d'un mes després de la data de la disposició de fons inicial; no obstant això, en cas que el capital hagi de ser reemborsat en la seva totalitat en un pagament únic, dins de cada període de pagament, es presumeix que es produeixen disposicions i reemborsaments successius de tot el capital per part del consumidor al llarg del període d'un any; els interessos i altres despeses s'han d'aplicar de conformitat amb aquestes disposicions i reemborsaments de capital i d'acord amb el que estableix el contracte de crèdit.
Als efectes d'aquest punt, es considera contracte de crèdit de durada indefinida un contracte de crèdit que no té durada fixa i inclou crèdits que s'han de reemborsar en la seva totalitat dins o després d'un període, però que, un cop tornats, tornen a estar disponibles per a una nova disposició de fons;
f ) En el cas de contractes de crèdit diferents dels crèdits en forma de possibilitat de descobert i de durada indefinida que preveuen els supòsits de les lletres d i e:
Si no es poden determinar la data o l'import d'un reemborsament de capital que ha d'efectuar el consumidor, es presumeix que el reemborsament es fa en la data més propera a l'inici del període de temps prevista en el contracte de crèdit i de conformitat amb l'import més baix que s'hi estableix,
Si no es coneix la data de formalització del contracte de crèdit, es presumeix que la data de la disposició inicial és la data que tingui com a resultat l'interval més curt entre aquesta data i la del primer pagament que hagi de fer el consumidor;
g ) Quan no es puguin determinar la data o l'import d'un pagament que ha de fer el consumidor de conformitat amb el contracte de crèdit o els supòsits que estableixen les lletres d, e o f, es presumeix que el pagament es fa d'acord amb les dates i les condicions exigides pel prestador i, quan aquestes siguin desconegudes:
Les despeses d'interessos s'han de pagar juntament amb els reemborsaments de capital,
Les despeses diferents dels interessos expressats com una suma única s'han de pagar en la data de formalització del contracte de crèdit,
Les despeses diferents dels interessos expressats com a diversos pagaments s'han de pagar a intervals regulars, començant en la data del primer
reemborsament de capital i, si l'import d'aquests pagaments no es coneix, es presumeix que tenen imports iguals,
h ) Si encara no s'ha acordat el límit màxim aplicable al crèdit, es presumeix que és de 1.500,00 euros;
i ) Si durant un període o per un import limitats es proposen diferents tipus deutors i taxes, es considera que el tipus deutor i les taxes corresponen al tipus més alt de tota la durada del contracte de crèdit;
j ) En els contractes de crèdit al consum en què s'hagi convingut un tipus deutor fix en relació amb el període inicial, finalitzat el qual es determina un nou tipus deutor, que s'ajusta periòdicament d'acord amb un indicador convingut, el càlcul de la taxa anual equivalent parteix del supòsit que, al final del període de tipus deutor fix, el tipus deutor és el mateix que en el moment de calcular-se la taxa anual equivalent, en funció del valor de l'indicador convingut en aquell moment.
Identitat i detalls de contacte del prestador i/o de l'intermediari
Crèdits al consum oferts per determinades organitzacions de crèdit (article 2, apartat 5, de la Directiva 2008/48/CE).
Identitat i detalls de contacte del prestador/intermediari del crèdit