No es recomana una radiografia simple de forma sistemàtica per al diagnòstic de lesions traumàtiques agudes de turmell-avantpeu i genoll en pacients adults, en absència d'un resultat positiu en aplicar les regles d'Ottawa.
Les lesions traumàtiques agudes de turmell-avantpeu i de genoll són dos motius de visita a urgències molt freqüents, que en una majoria de casos comporten la realització d'una exploració radiològica (habitualment dues projeccions) per tal de descartar la presència d'una lesió òssia.
No obstant això, només en una baixa proporció de casos es demostra l'existència d'una fractura òssia clínicament significativa (<15% en els casos de traumatisme de turmell i <7% en els de genoll).
Des dels anys noranta, a l'àmbit canadenc es varen desenvolupar i validar una regles de predicció clínica, conegudes amb el nom de regles d'Ottawa, per tal de racionalitzar l'ús de la radiografia simple en aquests casos.
Posteriorment, aquestes regles s'han validat en nombrosos àmbits geogràfics (incloent-hi Espanya) i s'ha avaluat el seu impacte que ha mostrat resultats consistents.
Les regles d'Ottawa consisteixen en una sèrie de passos que s'han de fer en l'exploració de les lesions tant de turmell-avantpeu com de genoll.
Aquestes s'han validat en població adulta espanyola, trobant uns valors de sensibilitat i uns valors predictius negatius propers al 100%.
L'aplicació d'aquestes regles de predicció clínica és senzilla i poden ser aplicades amb èxit per qualsevol metge independentment del seu nivell d'experiència.
Alguns estudis realitzats a l'Estat espanyol han quantificat que l'estalvi en el nombre de radiografies de turmell en aplicar les regles d'Ottawa és entre el 30% i el 35%.
En el cas de les regles d'Ottawa de genoll, la seva aplicació estalviaria prop del 50% de les radiografies realitzades.
L'aplicació de les regles d'Ottawa de turmell han mostrat una reducció del temps d'assistència a urgències (estalvi de 35 minuts en casos de regles d'Ottawa negatives).
També han mostrat una reducció en els costos de l'atenció mèdica, tot i que resulta difícil de quantificar-los atès que els contextos són molt diversos.
Un estudi publicat el 2009, realitzat a la comunitat autònoma de Canàries, amb dades de l'any 2007, va estimar una reducció de 7.122.050 € per cada 100.000 pacients amb lesió traumàtica aguda de turmell que acudissin a un servei d'urgències hospitalàries d'aquella comunitat.
En l'àmbit estatal, l'estimació de l'estalvi va ser similar.
A més, l'aplicació de les regles d'Ottawa de turmell ha mostrat satisfacció tant per part dels pacients com per part dels professionals que les apliquen.
L'evidència científica mostra que les regles d'Ottawa del turmell són altament sensibles, amb pocs resultats falsos positius.
Atès l'alt valor predictiu d'un resultat negatiu, les regles d'Ottawa resulten molt apropiades per descartar una fractura amb molta seguretat.
Així doncs, en els casos en què el resultat de les regles d'Ottawa és negatiu, no estaria justificada la realització de proves diagnòstiques radiològiques.
La majoria de les potencials fractures no detectades són fractures clínicament no rellevants en què la seva eventual detecció mitjançant una prova d'imatge no hauria canviat l'actitud terapèutica (tractament conservador amb embenat funcional).
A més, las radiografies no són proves innòcues ja que hi ha un risc d'irradiació que és acumulatiu.
En conclusió, no es recomana fer una radiografia simple de forma sistemàtica per al diagnòstic de lesions traumàtiques agudes de turmell-avantpeu i genoll en pacients adults, en absència d'un resultat positiu en aplicar les regles d'Ottawa.
Societat Catalana de Cirurgia Ortopèdica i Traumatologia