projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Es fa un esment especial de la demanda de tecnologia per part d'aquestes empreses, de l'ús de suport extern a la innovació i, també, de les activitats d'externalització de R+D que han dut a terme en els darrers anys per tal d'obtenir les bones pràctiques i els models per a una difusió a les empreses del teixit empresarial català.
Examina la relació entre innovació i èxit de mercat.
Ho fa a partir d'un qüestionari respost per 59 empreses d'èxit de mercat a Catalunya d'una gran varietat d'activitats industrials, com la metal•lúrgia i la indústria de la transformació del cautxú i matèries plàstiques.
Aquestes han estat classificades per sectors, intensitat tecnològica, distribució provincial, dimensió en nombre de treballadors i facturació, creixement, antiguitat i mercats geogràfics.
Analitza els motius d'èxit de mercat i la percepció que tenen les empreses del paper que ha jugat la innovació per aconseguir els objectius.
Identifica factors de competitivitat, decisions estratègiques i diferenciació competitiva, barreres d'entrada per a competidors potencials, etc.
Estudia l'activitat innovadora de les empreses: la generació de nous conceptes, l'R+D intern i la gestió de la tecnologia, el desenvolupament de producte, la redefinició de processos productius i de processos de comercialització, etc. Avalua igualment la generació interna i adquisició externa de coneixement i identifica les barreres i obstacles a l'externalització de R+D.
Sosté que la innovació pot estar fortament dirigida i orientada per especificacions externes, pot estar basada en activitats internes, entre d'altres.
Model de gestió de la producció TOC - Teoria de les limitacions
Explica que la idea principal en la qual es basa aquest model de gestió és la de què tota organització té una o molt poques limitacions en la seva capacitat d'assolir la seva meta.
El resultat de la gestió dependrà de la forma en què es gestionen aquestes limitacions.
L'aplicació del Model de Gestió de la Producció de T.O.C. serveix per planificar el sistema productiu, controlar que s'està executant el que s'ha planificat, obtenir la màxima capacitat del sistema productiu, obtenir el mínim termini de lliurament de les comandes i reduir els inventaris de producte en curs.
Aconsella aplicar al model quan es produeixen canvis freqüents de planificació, dificultats en aconseguir l'execució de la planificació, dificultats per complir els terminis, costos difícils de controlar, lentitud en la capacitat de resposta als canvis i les urgències, etc.
Exposa els passos a seguir per aplicar el model: identificar les limitacions del sistema productiu (cal diferenciar entre limitacions desitjables i indesitjables), explotar les limitacions, subordinar totes les altres coses a la decisió presa, portar a la pràctica el model, etc.
La guia classifica els sistemes de retribució variable en dos grans grups segons estiguin o no basats en la valoració de la companyia i, a partir d'aquí, analitza la mecànica i les implicacions fiscals i financeres dels diferents tipus: plus, retribució en espècie, opcions fantasma, lliurament d'accions o d'opcions sobre accions, plus en accions, etc
Sistemes de retribució variable en empreses tecnològiques
Analitza les diferents formes de retribució variable més comunament aplicades per la comunitat empresarial.
Hi ha sistemes que no estan basats en la valoració de la companyia.
En aquests casos, els treballadors reben plusos o cobren part de la retribució en espècies.
D'altres sistemes, però, si que estan basats en la valoració de la companyia i n'hi ha de dos tipus: els que no permeten l'accés de treballadors o col·laboradors al capital de la companyia (phantom options) i els que si (lliurament d'accions i d'stock options).
Afirma que cada sistema té els seus avantatges i els seus inconvenients.
Conclou, però, que no es pot generalitzar sobre quin és millor o pitjor, ja que la conveniència d'aplicar un sistema retributiu o altre depèn de molts factors subjectius.
Un d'ells, per exemple, és la disponibilitat de l'emprenedor de compartir la propietat de la seva companyia a canvi d'obtenir una implicació total en el projecte i una motivació plena en el treballador.
La política retributiva òptima serà sempre una política taylor-made (feta a mida).
Cal definir-la en funció de les particularitats de cada companyia, els objectius a curt, mitjà i llarg termini dels seus accionistes i del tarannà empresarial des del qual es contempli el creixement de l'empresa en qüestió.
S'adreça a empreses i organitzacions independentment de la seva dimensió i sector.
Paral·lelament al desenvolupament de la Guia l'acompanya un relat (storytelling) il·lustratiu dels conceptes que es van tractant.
Explica què és la gestió del coneixement (GdC), que manté una estreta relació amb l'aprenentatge i el fet de copsar i divulgar el coneixement.
Per això la guia està acompanyada per una breu narració (organizational storytelling) fictícia però basada en la realitat catalana.
Aquesta planteja un problema al qual segueix una solució basada en una tria que, mitjançant explicació, permet entendre i raonar el perquè de la tria; d'aquesta manera, la història pot ser útil i repetible
Mostra com implantar un model de gestió del coneixement en quatre passes: l'autodiagnosi, la decisió d'estratègia i definició de model que cal seguir, l'aplicació (eines metodològiques) i la mesura (paràmetres per avaluar l'avaluació i el funcionament el model de GdC).
Consta d'un annex amb alguns casos pràctics, l'estructura dels quals permet copsar ràpidament l'entorn de cada empresa en qüestió, no solament pel que «és» o «fabrica», sinó també pel que fa a les seves necessitats de tractament del coneixement disponible i no disponible.
TPM - Manteniment productiu total
El TPM és un nou concepte de la gestió del manteniment, més eficient i econòmic, perquè confia la neteja de les màquines als operaris que les fan servir.
Això implica un canvi de mentalització global de tota la plantilla de l'empresa, en especial dels operaris, perquè ara no tan sols treballaran en tasques de producció, sinó també de neteja i manteniment.
El TPM serveix per incrementar la productivitat de la fàbrica, la qualitat dels productes, la seguretat i el temps operatiu dels equips.
A més, permet reduir els accidents, els defectes de procés, les averies i els temps de posada en marxa de nous equips.
Sosté que els factors clau per a la implantació amb èxit d'un programa TPM són la implicació de la direcció, realitzar canvis organitzatius, invertir en formació i fer auditories internes periòdiques.
El TPM es basa en set pilars: la millora individual, el manteniment autònom, el manteniment planificat, el manteniment per a la qualitat, la gestió de nous equips, la seguretat i la formació.
La revolució digital ha convertit la logística en una activitat complexa i ha calgut crear una terminologia específica per diferenciar processos que abans es confonien.
Aquest glossari pretén unificar la terminologia emprada en la gestió de la cadena de subministrament, com compres i proveïments, per exemple.
El seu objectiu és posar a l'abast de la comunitat professional i empresarial una eina fonamental per a la relació mútua i per gestionar la informació d'una forma més acurada i per a què no es produeixin ineficiències per confusions.
Disposa de dotzenes de definicions de paraules i expressions relacionades amb la gestió de la cadena de subministrament.
Consta, a més, d'un diccionari català-anglès/anglès-català amb més de 1.600 termes relacionats amb la cadena de subministrament.
També ofereix un recull d'unes 150 abreviatures relacionades amb l'àmbit de la logística, així com el que signifiquen en anglès i la seva traducció al català.
A més, el document ajudarà a l'empresa a decidir el moment i la conveniència o no d'establir aliances estratègiques, exemplifica els diferents tipus d'aliances, exposa els criteris per identificar els socis idonis, i les pautes que cal seguir per gestionar l'aliança des de l'establiment fins a la finalització.
Analitza els passos que han de seguir les empreses de base tecnològica (ETB) per establir aliances estratègiques.
Sosté que la fase inicial, la definició del model de negoci, és extremadament important.
No n'hi ha prou amb una bona idea o un bon equip emprenedor, cal un model de negoci, un mercat, una necessitat i un pla per aconseguir que la satisfacció d'aquesta necessitat es converteixi en diners, en oportunitat de negoci.
Explica diferents motius pels quals una ETB pot voler aliar-se amb una altra empresa.
Poden ser raons internes (com compartir riscos de costos, canals de distribució o personal directiu i especialitzat expert), competitives (com per expandir negocis ja iniciats) o estratègiques (creació i explotació de nous negocis, transferència de tecnologia, diversificació de productes, etc.).
Valora els avantatges i els desavantatges que comporta establir una aliança estratègica.
Identifica els criteris que cal seguir per identificar els socis idonis i dóna unes quantes pautes per gestionar l'aliança estratègica des de la seva constitució fins que finalitza.
Exposa els diferents tipus d'aliances estratègiques.
Les classifica en funció de l'àmbit d'aplicació (financera, comercial, tecnològica o productiva) i n'hi ha diversos tipus: joint ventures (empresa conjunta), consorcis d'empreses per a la comercialització, centrals de compra, subcontractació, qualitat concertada, llicència de patents, contractes d'assistència tècnica, societat d'intermediació financera, business angels, vivers o incubadores d'empreses i trampolins tecnològics.
Presenta diversos exemples d'aliances que s'estan portant a terme a Catalunya, així com una llista d'organismes de suport a la cooperació empresarial.
La creació d'ETB és un dels punt clau per situar Catalunya com una de les principals potències amb esperit emprenedor.
En la segona part, es tracten les possibilitats d'actuació en la redefinició dels processos de comercialització tenint en compte les noves eines tecnològiques disponibles.
Guia d'innovació en màrqueting i vendes
Presenta la innovació com a eina de suport a les estratègies de creixement.
Presenta diferents estratègies com la de penetració del mercat, la de desenvolupament de nous mercats/productes, la d ́integració vertical/horitzontal, de diversificació, etc.
Per això cal detectar necessitats no satisfetes dels clients, realitzar estudis de mercat, obtenir informació interna de màrqueting i vendes, proposar solucions per a la necessitat no satisfeta, analitzar els atributs que ha de tenir el producte, el trade-off, els gaps, etc.
Identifica el principal repte al que s'enfronta el màrqueting (el desenvolupament de productes orientats al mercat) i els errors típics en la seva participació en el desenvolupament de nous productes.
Defensa la necessitat d'ampliar la solució adaptant el producte als nous canals tecnològics, fomentant el màrqueting directe (publicitat web, e-mail màrqueting), gestionant el contacte amb els clients (centre d'atenció al client en el centre de l'acció), automatitzant la força de vendes, etc.
La integració de sistemes de gestió representa un atractiu per a les organitzacions, ja que contribueix a estalviar molts dels recursos i dels esforços que suposa la integració de normes i legislacions dels diferents àmbits.
El primer bloc presenta els aspectes que cal tenir en compte a l'hora d'iniciar un procés d'implantació d'un sistema integrat de gestió (SIG).
Es tracta d'aspectes com ara els processos, les persones, la cultura organitzacional, l'anàlisi cost benefici i la legislació són especialment remarcats.
Presenta els casos de set empreses que han implantat sistemes integrats de gestió de qualitat, medi ambient i seguretat i salut.
N'analitza els avantatges i les dificultats i compara el plantejament directiu i el SIG.
Mostra el desenvolupament d'un SIG, des de l'anàlisi preliminar fins a la implantació, passant per la planificació, el desenvolupament i la comprovació.
Identifica els diferents enfocaments a tenir en compte seguint una estructura PDCA.
Assegura que l'anàlisi que l'empresa fa de si mateixa respecte als requisits del teòric sistema integrat de gestió té una importància especial.
Per això presenta un qüestionari d'autodiagnosi, una eina tècnica fonamental per reflexionar sobre els punts forts i febles, respecte als requisits de les normes internacionals de gestió
i sobre l'eficàcia del sistema de l'empresa.
Aquest sistema s'aplica a qualsevol tipus d'activitat, tant en empreses industrials com de serveis, i en tots els seus departaments, àrees o seccions
En aquest document s'explquen els beneficis i les característiques del diagrama de flux.
És la representació gràfica del funcionament i estructura d'un procés on es mostren totes les fases de què consten i com es troben relacionades i connectades: emmagatzematge, transport, els diferents estats físics del producte i dels components que l'integren, etc.
El diagrama de flux proporciona una visió global del procés i les seves activitats així com de les seves relacions, permetent detectar els punts clau i les oportunitats de millora.
També permet constatar ràpidament qui realitza una determinada tasca, en quin ordre, les accions o camins a seguir en el cas de prendre una decisió en un moment determinat del procés.
A més, afirma que és un excel•lent punt de partida per a l'elaboració de procediments.
Indica com realitzar un diagrama de flux, els diferents tipus de diagrames i en posa diversos exemples.
Aconsella dibuixar el procés de la forma en què realment està passant i escriure totes les circumstàncies on es desenvolupa el procés.
Cal indicar en el diagrama la simbologia i les abreviatures més utilitzades per tal d'assegurar que tothom ho entén.
Després s'ha d'analitzar per poder trobar idees de millora.
Les dades s'han extret d'un treball de camp amb enquesta sobre un univers de 7899 empreses amb un volum de vendes superior a 1,2 milions d'euros l'any 1999
Examina la situació de l'empresa familiar a Catalunya.
Ofereix dades sobre la seva implantació territorial i els sectors empresarials als què es dediquen.
Analitza les diferències entre aquest tipus d'empreses i les que no són familiars, centrant-se en aspectes com la dimensió, la productivitat, els recursos propis, la rendibilitat i el dinamisme de les empreses.
Estudia els diferents sistemes d'administració de les empreses familiars, la direcció i el treball per part de familiars i la participació de la família en el capital.
A partir d'aquí, analitza les empreses familiars en funció de la seva estructura de govern i de direcció.
Incideix en aspectes com l'antiguitat de les empreses, la dimensió, la productivitat, la dimensió o l'èxit de les companyies.
De la informació recollida, a través d'enquestes, es desprèn que a mesura que augmenta el percentatge de treballadors de l'empresa que són familiars, disminueixen les probabilitats d'èxit.
Afirma que, si es té en compte un criteri ampli de l'èxit, les empreses més joves (fundades després de 1970) tenen una major probabilitat de triomfar.
Si es defineix l'èxit d'una manera més restrictiva, la presència de consellers independents sí que influeix positivament en la probabilitat que l'empresa en tingui.
Explica, però, que el fet de què la direcció de l'empresa estigui en mans d'un professional extern o que compti amb consell d'administració no influeix en la probabilitat que l'empresa tingui èxit.
Guia per al Bon Govern de l'empresa no cotitzada i familiar
Descriu els òrgans de governs de l'empresa no cotitzada i familiar: la junta general d'accionistes el consell d'administració i el comitè de direcció.
Considera que el consell d'administració (amb consellers externs) és l'òrgan de govern fonamental de l'empresa malgrat les reticències que mostren sovint els empresaris-gerents.
Analitza els rols individuals dins del consell i les seves responsabilitats: el president, el conseller (deure de diligència, fidelitat, lleialtat, de secret), el secretari del consell i el primer executiu.
Identifica els diferents tipus de consellers externs per poder triar el més convenient en cada cas, indica quants es necessiten, com fer el procés de tria, les retribucions, la durada dels mandats, el cessament, etc.
Explica els passos a seguir per crear un consell d'administració i fer-lo funcionar gràcies al llibre del Consell d'Administració, que ha de definir el model de govern.
Cal definir les polítiques de propòsits, de procés de govern, de delegació i de limitació de la gestió o control del risc.
Indica com funcionen els consells d'administració: les reunions (nombre, lloc, durada), el contingut de les trobades (ordre del dia, dinàmica de les reunions), el suport que han de tenir els consellers (informació per a la presa de decisions i sobre l'actuació), la funció de control, els comitès, l'avaluació, etc.
Analitza les responsabilitats legals dels consellers i administradors i què passaria si incomplissin les seves obligacions tant en l'àmbit mercantil com el tributari, el laboral, el mediambiental, etc. Indica els diferents tipus d'infraccions i delictes que es poden cometre, així com les sancions econòmiques i les penes de presó amb què es castiguen.
Estudia el paper de la família com accionista de l'empresa no cotitzada i familiar, les assemblees familiars, els consell de família i el protocol familiar.
Analitza també les relacions entre els accionistes (la família) i el consell d'administració.
Les TICs i les transformacions de l'empresa catalana
Analitza els usos empresarials que es donen a les tecnologies de la informació i la comunicació (TIC) i les transformacions que viu l'empresa catalana a causa de la utilització de les TIC.
Per a això, estudia tant l'ús que es fa de les TIC (usos generals, interns, externs), com les actituds personal, empresarials i de l'entorn vers aquestes.
Realitza una aproximació analítica i focalitzada en l'e-business i en l'empresa xarxa, estudiant la relació que hi ha entre les TIC i els quatre pilars de l'activitat industrial: el capital (inversió intangible i l'equilibri financer), el treball (la feina autoprogramable i la millora de salaris), la innovació (el procés d'aprenentatge i de creixement continu) i els resultats empresarials (la paradoxa de la productivitat).
Sosté que aquestes transformacions acaben comportant augments en la productivitat, la competitivitat, els beneficis i les relacions individuals.
Considera que el nombre d'empreses en xarxa augmentarà gràcies als beneficis que comporten les TIC.
Afirma que existeix una relació positiva sobre la taxa de productivitat empresarial i els usos i equipaments d'Internet.
Considera que tant en la indústria com en els serveis la intensitat dels usos de les TIC es configura com un element crucial en l'explicació dels increments de la productivitat del treball.
Explica aquest mètode organitzat i creatiu que utilitza un procés de disseny funcional i econòmic.
El seu objectiu és augmentar el valor d'un producte existent o d'un que s'està desenvolupant per garantir la seva qualitat i competitivitat.
Entén que el valor és la relació entre la satisfacció de necessitats i els recursos emprats.
Aquest sistema s'utilitza per concebre o dissenyar un nou producte, o bé redissenyar-ne un d'existent, que amb el mínim cost garanteixi totes les funcions que el client desitja i que està disposat a pagar.
També s'usa per extraure els costos inútils d'un producte i millorar la seva qualitat des del mateix moment de la seva concepció o revisió.
Exposa les fases de l'anàlisi del valor (AV), els objectius que pretenen assolir cadascuna i en què consisteixen: orientació del projecte, recerca d'informació externa i interna (necessitats a satisfer i funcions a assegurar), anàlisi de funcions i costos, recerca d'idees (explorar el màxim d'idees, de solucions...), estudi i avaluació de les solucions (verificar les possibilitats econòmiques realitzables i fiables), presentació de les propostes (preparar l'argumentari de les millors solucions) i implantar la solució elegida (seguiment i balanç definitiu).
Indica quines són les característiques d'aquesta norma internacional enfocada cap a la millora dels processos d'una organització per incrementar-ne l'eficàcia i l'eficiència.
La ISO 9001 defineix el model de gestió encaminat a satisfer les necessitats i expectatives dels clients, tot creant una cultura empresarial orientada al client.
Explica que aquest model de gestió es basa en vuit principis de la gestió de la qualitat: organització enfocada al client, lideratge, participació del personal, orientació a procés, orientació del sistema cap a la gestió, millora contínua, orientació cap a la presa de decisions i relació mútuament beneficiosa amb els proveïdors.
Exposa les fases a seguir per obtenir el certificat i els aspectes crítics de cada fase.
La primera és la planificació que implica l'avaluació, per part de la direcció, de la necessitat d'implantar un sistema de gestió de la qualitat a l'empresa i determinar els recursos que s'hi destinaran.
També s'ha de determinar qui serà el responsable i cal fixar un calendari.
La següent fase és la implantació (en la que cal sensibilitzar els membres de l'organització, definir el sistema de qualitat, analitzar els processos, etc.).
La segueixen les fases de l'anàlisi (cal realitzar auditories internes) i l'actuació.
Metodologia d'anàlisi de la gestió de compres
La metodologia de gestió de compres és una eina de reflexió, que mostra les àrees fonamentals que s'han de tenir en compte en el disseny o el redisseny d'un model de gestió de compres.
Aquesta guia explica com funciona aquesta eina, les seves característiques, la forma d'aplicar-la, etc.
L'objectiu d'aquesta eina de reflexió és ajudar a determinar el model òptim analitzant la gestió de compres d'una empresa per detectar-ne els aspectes millorables i per qüestionar l'eficiència i l'operativitat dels processos propis.
La realització i la posada en marxa de la metodologia és òptima si la porta a terme la direcció de compres, implicant totes les àrees de l'empresa que s'hi puguin veure relacionades (logística, sistemes, R+D, etc.).
Analitza sis àrees fonamentals en la gestió de compres: l'estratègia de compres, la gestió de la cadena de subministrament i IT, la gestió de proveïdors, els processos de compra, la gestió dels costos de compres i l' estructura organitzativa.
N'estudia les persones responsables i els principals aspectes crítics que cal tenir en compte en la gestió.
Explica com analitzar una empresa per millorar la seva gestió de compres i com dissenyar i aplicar un pla d'actuació un cop identificades les millores que es poden realitzar.
Indica quins són els punts crítics detectats de forma més habitual i algunes propostes de millora.
Canvi ràpid d'utillatges (SMED)
L'SMED (Single-Minute Exchange of Die) és una tècnica per reduir el temps de preparació de màquines i de canvi d'utillatges.
Aquesta operació (que sovint es deu a comandes petites) comporta uns temps improductius elevats perquè la màquina està aturada.
El sistema SMED permet reduir força els temps necessaris per fer el canvi d'utillatges.
El sistema SMED està dividit en tres tasques que es realitzen seqüencialment: gestionar les operacions de preparació de màquina, convertir les operacions de preparació improductives en productives, i millorar totes les operacions de preparació.
Aquest és el principal benefici però en té d'altres relacionats: la reducció de costos, de la mida del lot, de l'estoc i dels terminis de fabricació, i l'augment de la flexibilitat de la producció i de la productivitat.
També es redueix l'esforç físic i la pressió dels treballadors, augmentar la seva seguretat, eliminar els colls d'ampolla en màquines amb temps de preparació elevats, etc.