Acabada la guerra, el pare s'exilia a França amb la intenció d'anar-se'n a Mèxic.
Quan sap que ha de néixer el seu fill, torna a Barcelona, on és detingut.
Pocs dies després del naixement de MVM, el seu pare és condemnat a vint anys i un dia.
El nen, als tres anys, coneixerà el seu pare en una visita a la presó Model, separats, pare i fill, per una doble reixa.
1944 Gràcies a un indult, el pare surt de la presó.
Els anys següents són d'enormes limitacions econòmiques i socials.
El petit Manuel aprèn a llegir amb el seu pare.
Al centre San Luis Gonzaga, estudia primària i batxillerat.
El preuniversitari, en una acadèmia del carrer d'Ausiàs March, on té com a professor Basilio Losada.
Comença els estudis de Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona.
Estudia al mateix temps Periodisme.
Primera detenció, acusat d'activitats polítiques subversives a la universitat.
El curs 1959-1960 se'n va a Madrid per a l'últim any de la carrera de Periodisme.
Quan fa cinquè de carrera, es casa amb Anna Sallés, companya d'universitat.
Com abans l'Anna, ingressa al PSUC.
Treballa com a periodista a La Solidaridad Nacional i més tard a La Prensa, diaris del Movimiento.
L'Anna i el Manolo són detinguts, jutjats, sotmesos a un consell de guerra i empresonats.
Després, Vázquez Montalbán, amb els també universitaris Salvador Clotas, Martí Capdevila i Ferran Fullà, és internat a la presó de Lleida.
Allà comença a escriure el seu primer llibre, Informe sobre la información, per encàrrec del professor Antoni Jutglar i l'editorial Fontanella, així com els seus primers llibres de poemes.
Es beneficia de l'indult subsegüent a la mort del papa Joan XXIII.
Dificultats per trobar feina estable.
Encàrrecs esporàdics als arxius de l'enciclopèdia Larousse.
Durant el curs 1964-1965 es llicencia en Filosofia i Lletres.
Redactor en cap de la revista, de vida efímera, Siglo 20, amb col·laboradors com Nicolás Sartorius, César Alonso de los Ríos i Àngel Abad.
La publicació va ser clausurada pel ministre Fraga Iribarne.
1966 El 30 de juliol neix el seu fill Daniel.
El nom és un homenatge a la protagonista del poemari Coplas a la muerte de mi tía Daniela.
Treballa per a les revistes Hogares Modernos i Decoración.
S'estrena a Triunfo amb la secció "Crónica sentimental de España".
Participa activament en la revista, en la qual escriu amb diferents pseudònims.
Publica Recordando a Dard��, la seva primera novel·la.
A l'antologia Nueve novísimos poetas españoles, promoguda per Carlos Barral i J. M. Castellet (que en redacta l'estudi introductori), MVM apareix, destacat, entre els poetes "sèniors".
Col·labora a la revista Cau i treballa a Tele/eXpres, on escriu sobre política internacional a la secció "Del alfiler al elefante".
Imparteix el curs Història de la comunicació social a la Universitat Autònoma de Barcelona.
Publica Yo maté a Kennedy, relat en què neix, literàriament, el detectiu Pepe Carvalho.
Després d'haver col·laborat a Hermano Lobo, posa en marxa, amb Jaume Perich, Juan Marsé i Forges, la revista d'humor polític Por Favor.La novel·la Tatuaje perfila més i consagra la figura de Carvalho.
Al Grupo Z col·labora a Primera Plana.
Membre del consell de redacció del setmanari Arreu i de la revista Taula de Canvi.
Publica L'art de menjar a Catalunya, amb fotos de Jordi Gumí i pròleg de Néstor Luján.
La projecció de MVM com a glossador, crític i practicant devot de la cuina anirà creixent fins al final de la seva vida i al llarg de tota la seva obra literària.
S'instal·la amb la família a Vallvidrera.
El fet de guanyar el premi Planeta amb la novel·la Los mares del Sur activa la seva projecció literària en altres àmbits culturals i lingüístics.
D'aleshores ençà li seran atorgats reconeixements i premis diversos.
Viatja a Bangkok per enllestir la novel·la Los pájaros de Bangkok.
Comença la seva col·laboració a El País.
Mor la seva mare, Rosa, que quinze anys abans havia tingut un atac d'hemiplegia.
Participa activament en els moviments per la pau i del "no a la guerra".
Viatja a Mèxic per entrevistar-se amb el Subcomandante Marcos.
2000 El 9 de juliol neix el seu nét Daniel.
El mes abans, homenatge de la Feria del Libro de Madrid.
Si la seva sempre havia estat una veu crítica amb relació al poder, ara es converteix en el tornaveu de les protestes contra la política de José María Aznar, a qui dedicarà el seu llibre, gairebé pòstum, La aznaridad, i contra la política dels governs dels EUA.
El mes d'octubre, mor a l'aeroport de Bangkok.
La seva mort té un extraordinari ressò mediàtic.