projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Selecció que recull mensualment una tria de les publicacions més destacades que s'incorporen com a novetats als centres DIXIT.
També inclou una selecció dels últims números de revista rebuts i els darrers dossiers temàtics elaborats.
Des de gener del 2020 trobareu la nova versió de la selecció de novetats que incorpora la versió abreujada en format PDF accessible.
Les publicacions s'estructuren per àmbits temàtics i cada títol enllaça a la publicació completa, on trobareu tota la informació relativa (veure també en l'apartat Publicacions ).
També inclou les darreres publicacions periòdiques amb l'enllaç als sumaris.
A continuació, totes les seleccions de novetats bibliogràfiques corresponents a l'any 2020.
Habitualment destaquem al portal DIXIT les últimes novetats bibliogràfiques, però a causa de la pandèmia ara us proposem cada setmana al blog dos títols accessibles en línia perquè pugueu ampliar informació i coneixement sobre àmbits temàtics diversos vinculats a afers socials.
També hi trobareu els darrers números de revista disponibles en línia.
L'acceptació de les pèrdues -tant físiques com psicològiques- és feixuga fins i tot per als professionals avesats a situacions complicades o extremes.
No obstant això, cal reconèixer que les pèrdues formen part de la nostra existència i que és positiu acceptar que les que són inevitables poden generar valors ètics sòlids.
Concepció Poch, especialista en la matèria, va aportar a DIXIT Centre de Documentació de Serveis Socials reflexions i eines per identificar i afrontar el dol i les pèrdues.
Poch, que és membre del Grup d'Ètica i Educació de l'Institut de Ciències de l'Educació de la Universitat Autònoma de Barcelona (ICE-UAB), va plantejar algunes reflexions i preguntes clau en la varietat de pèrdues, guanys i dols que ens toquen i envolten al llarg de la vida.
La conferenciant ja va visitar DIXIT l'octubre de 2011, quan va oferir la conferència "Les pèrdues i el dol" en la qual va exposar les diferències entre ambdós conceptes i les diferents maneres d'abordar-los.
En algun moment de la vida, totes les persones experimenten la pèrdua d'un ésser estimat.
Tot i que la majoria són capaces d'afrontar el seu patiment i poden arribar a completar aquest procés, s'estima que entre un 10 i un 20% acaben amb un dol complicat que els comporta trastorns de conducta, cognitius i/o afectius i necessiten ajuda especialitzada basada en un model d'intervenció rigorós.
Alba Payàs va presentar a DIXIT Vic el seu model d'intervenció fruit de 20 anys d'experiència com a directora d'una unitat de dol.
Alba Payàs és psicoterapeuta i directora de l'Institut IPIR, i durant la conferència va parlar del Model Integratiu Relacional, que inclou les teories més actualitzades sobre conceptualització i mètodes d'intervenció en dol, que proporcionen un marc conceptual teòric per a l'avaluació i diagnòstic d'aquestes situacions.
(Avís: hi ha problemes de so durant els primers 15 minuts de reproducció)
Emigrar s'ha convertit en un procés que comporta uns nivells d'estrès tan intensos que arriben a superar la capacitat d'adaptació dels éssers humans i poden arribar a provocar profundes depressions.
DIXIT Vic Centre de Documentació de Serveis Socials va organitzar aquesta conferència per tractar els factors socials i culturals a tenir en compte pels professionals durant una intervenció amb persones nouvingudes.
La conferència va anar a càrrec del doctor Joseba Achotegui, fundador i director del Servei d'Atenció Psicopatològica i Psicològica per a Immigrants i Refugiats (SAPPIR) de la Fundació Hospital Sant Pere Claver, qui també va presentar tècniques d'intervenció psicosocials i comunitàries.
DIXIT va acollir aquesta xerrada en què es va parlar de les diferències entre ambdós conceptes i les maneres d'abordar-los.
DIXIT Centre de Documentació de Serveis Socials va organitzar una conferència sobre el dol i les pèrdues, a càrrec de l'especialista Concepció Poch.
La conferenciant va exposar les diferències entre ambdós conceptes i les diferents maneres d'abordar-los.
Poch, que és membre del Grup d'Ètica i Educació de l'Institut de Ciències de l'Educació de la Universitat Autònoma de Barcelona (ICE-UAB), també va parlar sobre les eines i els recursos emprats pels i les professionals per gestionar les emocions generades en processos de dol, sigui per una pèrdua física com per una de psicològica (per exemple, el trencament dels vincles afectius que es poden generar en l'exercici del treball social).
Maria Teresa Martínez va presentar a DIXIT Vic Centre de Documentació de Serveis Socials una conferència sobre les bones pràctiques basades en el model d'atenció i organització centrat en la persona en serveis per a persones grans amb pèrdua d'autonomia personal.
Martínez és investigadora en el Servei de Qualitat i d'Inspecció de la Conselleria de Benestar Social i Igualtat del Principat d'Astúries i també ha estat consultora de l'IMSERSO, UAM, AECID I CEPAL (ONU).
És autora de llibres i publicacions de gerontologia social i discapacitat, premi de la Societat de Gerentologia i Geriatria d'Astúries, de la SEGG i de l'IMSERSO.
DIXIT va organitzar aquesta xerrada on Fernando Fantova va reflexionar sobre els reptes de futur dels serveis socials i va exposar el seu parer sobre quines haurien de ser les condicions i les senyes d'identitat d'uns serveis socials universals i com s'haurien de configurar i integrar els serveis socials, les polítiques de garantia d'ingressos i altres polítiques socials en un sistema de benestar avançat.
Fernando Fantova és doctor en Sociologia i Ciències Polítiques, està habilitat com a educador social i és llicenciat en Filosofia i Ciències de l'Educació (Psicologia).
Ha exercit com a vice-conseller d'Afers Socials al Departament d'Ocupació i Assumptes Socials del Govern Basc i actualment dissenya estratègies d'organitzacions del sector públic i del sector voluntari en l'àmbit de les polítiques de benestar i els programes socials.
Fantova va visitar DIXIT el març de 2015 quan va oferir la conferència "Els serveis socials a la recerca de la seva finalitat: la intervenció social creant valor" per respondre qüestions com: quin és el bé que protegeixen i promouen els serveis socials? o, som capaços de formular-lo de forma positiva i entenedora per a tota la població?, entre d'altres.
Data: 31 de maig de 2017 a Barcelona
La Generalitat de Catalunya s'ha compromès a fer accessible el seu lloc web de conformitat amb el Reial Decret 1112/2018, de 7 de setembre, sobre accessibilitat dels llocs web i aplicacions per a dispositius mòbils del sector públic (en endavant, Reial Decret 1112/2018, de 7 de setembre).
La present declaració d'accessibilitat s'aplica al web: patrimoni.gencat.cat
a) Aquest lloc web és parcialment conforme amb el Reial Decret 1112/2018, de 7 de setembre a causa de les excepcions i la manca de conformitat dels aspectes que s'indiquen a continuació.
a) Manca de conformitat amb el Reial Decret 1112/2018, de 7 de setembre:
- Poden existir diversos errors d'edició en alguna pàgina web en continguts HTML
- Hi ha contingut multimèdia que no encara no té alternativa textual
- Hi ha documents en pdf que encara no són accessibles
b) Càrrega desproporcionada: No aplica.
c) El contingut no entra dins de l'àmbit de la legislació aplicable: Podrien existir arxius ofimàtics en PDF o altres formats publicats abans del 20 de setembre de 2018 que no compleixin en la totalitat els requisits d'accessibilitat.
Preparació de la present declaració d'accessibilitat
La present declaració va ser preparada el 21/09/2020
El mètode utilitzat per preparar la declaració ha estat una auditoria d'accessibilitat portada a terme per l'empresa Iuris.doc.
Darrera revisió de la declaració: 21/09/2020
Observacions y dades de contacte
● Informar sobre qualsevol possible incompliment per part d'aquest lloc web.
● Transmetre altres dificultats d'accés al contingut.
● Formular qualsevol altra consulta o suggeriment de millora relativa a l'accessibilitat del lloc web.
La Generalitat de Catalunya garanteix la confidencialitat de les dades personals que es faciliten a través de les pàgines d'aquest web en el termes establerts per la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal (LOPD), implementant les mesures de seguretat necessàries i adequades al tipus de dades personals, d'acord amb el Reial decret 1720/2007, de 21 de desembre, pel qual s'aprova el Reglament de desenvolupament de la LOPD.
A cada pàgina que contingui formularis que recullin dades de caràcter personal, s'informarà, de manera expressa, de l'existència d'un fitxer o tractament de dades de caràcter personal, de la finalitat de la seva recollida i de les persones destinatàries de la informació, de les possibles cessions de dades, de la identitat i adreça del responsable del fitxer, així com de la possibilitat d'exercir els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició sobre aquestes dades i la manera d'exercir-los.
Per qualsevol comunicació sobre aquest tema podeu adreçar-vos a: Agència Catalana del Patrimoni Cultural, Portaferrissa, 1, 08002 Barcelona
D'acord amb aquesta normativa, l'Administració permet la reproducció, la distribució i la comunicació pública de l'obra i, a més, la transformació de l'obra per fer-ne obres derivades, per a tot el món i sense cap limitació temporal, i sempre que no es contradigui amb la llicència o avís que pugui tenir una obra i que és la que preval.
a) No desnaturalitzar el sentit de la informació.
b) Citar sempre la font de la informació.
c) Mencionar la data de l'última actualització de la informació.
Cal citar sempre l'autor o el titular dels drets: Generalitat de Catalunya.
Departament de [nom departament]. [organisme autònom, empresa pública].
En aquest enllaç trobareu les adreces dels departaments de la Generalitat i dels seus organismes dependents.
Tots els continguts del portal web de Patrimoni Cultural tenen la llicència Creative Commons, excepte en aquells casos en que s'especifica una llicència diferent.
Això significa que si es mostra el logotip CC_BY_NC_ND_3.0 aquests continguts es poden utilitzar, copiar i redistribuir, sempre citant l'autor i sense fer-ne transformacions o un ús comercial.
Seguint aquestes normes, els continguts de Patrimoni Cultural es poden publicar en un bloc?
Es poden incloure en un treball per a l'Institut o la Universitat?
Es poden incloure en un fulletó gratuït?
Si, sempre citant l'autor, i sense transformar-los ni fer-ne un ús comercial.
Si vols distribuir aquests continguts modificats o amb utilització comercial, contacta amb nosaltres per acordar les condicions d'ús.
Olèrdola ha conegut la presència de l'home des de l'edat del bronze fins ben entrat el segle XX.
Aquest fet evidencia la importància estratègica d'un assentament situat al turó de Sant Miquel, que domina la plana del Penedès.
Actualment Olèrdola és una de les seus del Museu d'Arqueologia de Catalunya i forma part de la Ruta dels Ibers.
La seva posició va fer d'Olèrdola un lloc ideal en temps de guerra i poc habitable durant els períodes de pau.
Per això, el lloc també ha conegut llargues temporades d'abandó.
Els seus pobladors hi han deixat empremta.
També una impressionant fortificació romana per controlar el territori i, en especial, la via d'accés cap a Tarraco.
Per últim, en el conjunt hi ha una ciutat medieval, amb esglésies preromàniques i romàniques (Sant Miquel i Santa Maria), el castell i tombes antropomorfes excavades a la roca.
A principis del segle XII, s'inicia la decadència d'Olèrdola i el desplaçament de la població a la plana.
Actualment s'hi conserven restes del castell, l' església de Sant Miquel, un edifici romànic, i la Necròpolis de Sant Miquel, una excel·lent mostra dels enterraments característics de l'alta edat mitjana.
La seu d'Olèrdola del MAC ofereix al visitant diverses activitats per descobrir l'empremta que hi ha deixat l'home des de l'edat del bronze fins a l'actualitat.
Compta també amb un modern Centre d'Interpretació del conjunt històric.
Entre les activitats destaquen:
- Visites guiades i teatralitzades.
- La Ruta gastronòmica al Parc d'Olèrdola.
- El Cap de Setmana Ibèric (octubre).
- Dia Internacional dels Museus (18 de maig).
16 de desembre a 28 de febrer: de 10.00 a 16 h.
1 de març a 31 de maig: de 10.00 a 17.30 h
1 de juny a 30 de setembre: de 10.00 a 20.00 h
1 d'octubre a 15 de desembre: de 10.00 a 17.30 h
Dies de tancament: dilluns, el 25 i 26 de desembre i l'1 de gener.
Les persones de 65 anys o més, pensionistes, les persones titulars del Carnet Jove, estudiants amb carnet d'estudiant internacional, les persones posseïdores del carnet de família nombrosa o monoparental, grups no turístics de 10 o més persones amb reserva prèvia
Les persones menors de 16 anys, persones aturades, persones membres de l'ICOM (International Council o Museums) o de l'ICOMOS (International Council of Monuments), persones membres de l'Associació de Museòlegs de Catalunya, degudament acreditades, persones professores d'ensenyament reglat, degudament acreditades, grups d'estudiants amb professor que hagin fet reserva prèvia i l'últim dimarts de cada mes entre mesos d'octubre a juny.
Primer diumenge de cada mes (a partir del maig de 2019), Trobada dels pobles d'Olèrdola (10 de juny), Sant Jordi (23 d'abril), Dia Internacional dels Museus (18 de maig), La Diada (11 de setembre) i Cap de Setmana Ibèric (primer cap de setmana d'octubre).
La muntanya d'Olèrdola ha estat un enclavament estratègic amb assentaments humans al llarg de 6.000 anys
Façana de l'església de Sant Domènec als Reials Col·legis.
Tortosa va ser durant els segles XIV i XV un enclavament mercantil de primer ordre.
Aquest esplendor es reflecteix en edificis com la catedral, els palaus nobiliaris, el palau episcopal, el clos de muralles o la llotja.
Al segle XVI Tortosa era una de les ciutats de més pes polític, demogràfic i econòmic de Catalunya.
D'aquesta època daten els Reials Col·legis, el conjunt renaixentista més important de Catalunya.
El conjunt monumental està format per tres edificis.
El més important és el Col·legi de Sant Jaume i de Sant Maties, del 1564, on en un inici s'educava a joves musulmans conversos.
És un gran edifici de dos pisos organitzats entorn d'un pati central -l'únic pati del Renaixement a Catalunya-, on destaca la rica ornamentació escultòrica amb alta influència italiana.
L'altre edifici és el Col·legi de Sant Jordi i de Sant Domènec, del 1578.
Era en origen un convent dominicà, però els bombardejos franquistes (1937-1939) només van deixar dempeus la senzilla portalada renaixentista de dos cossos.
Completa el conjunt l' Església de Sant Domènec, del 1585.
És una església d'una sola nau, d'estil gòtic, amb capelles laterals.
En l'actualitat presideix la nau central un armari-arxiu procedent de la desapareguda casa de la ciutat.
Des del 2008, acull el Centre d'Interpretació del Renaixement.
Dedica una estona a admirar el pati del Col·legi de Sant Jaume i de Sant Maties, on hi destaquen esculpits els busts i escuts de les parelles reials de la Corona d'Aragó, i intenta imaginar com era Tortosa al segle XVI.
Reials Col·legis i Centre d'interpretació del Renaixement
Façana principal del Palau Episcopal, seu del Museu d'Art de Girona.
El Museu d'Art de Girona, fundat el 1976, no podia haver escollit millor escenari que el Palau Episcopal, dels segles XII i XVI, per acollir el seu fons.
I és que aquest museu té la tercera col·lecció d'art romànic i gòtic més important de Catalunya.
La joia de la corona és l'ara portàtil del Monestir de Sant Pere de Rodes, de pedra i fusta coberta de plata.
També destaca de la col·lecció medieval la biga romànica policromada procedent del Monestir de Sant Miquel de Cruïlles, una de les poques conservades a Europa.
O la Verge de Besalú, considerada un dels millors exemples gòtics del seu gènere.
Noms com Bernat Martorell i Lluís Borrassà també hi tenen presència.
Però el fons artístic del Museu d'Art de Girona va més enllà de l'edat mitjana.
Està format per 8.500 objectes que engloben des de les colònies gregues fins al segle XX.
Precisament aquest últim període té també una presència destacada al museu amb obres de Joaquim Vayreda, Santiago Rusiñol o Ramon Martí i Alsina.
- Descobreix les exposicions a través de les visites guiades que proposa el museu.
- Les activitats familiars es complementen amb sortides culturals a diversos llocs de Catalunya.
Dilluns, els dies 1 i 6 de gener i el 25 i 26 de desembre
Detall dels jardins amb tres de les cinc sirenes creades per Maria Llimona.
Els Jardins de Santa Clotilde, situats sobre un penya-segat de gran bellesa amb vistes al mar, són considerats l'exemple de jardí noucentista.
Van ser realitzats per l'arquitecte Nicolau Rubió i Tudurí, gran seguidor de Jean Claude Nicolas Forestier, que va projectar, entre d'altres, els jardins de Montjuïc i del Parc de la Ciutadella.
En un intent de recuperar les formes clàssiques, els Jardins van ser dissenyats a la manera dels antics jardins del Renaixement italià.
S'estructuren a partir d'un esgraonament aterrassat, on la diversitat d'espècies de plantes mediterrànies s'alterna amb petits estanyols i conjunts escultòrics.
Prop de l'entrada principal dels jardins hi ha la casa original que destaca per les arcades de mig punt de la planta baixa, una gran terrassa i una torreta de tres pisos.
A la façana sud de la torre hi ha un panell de rajola pintada dedicat a Santa Clotilde que data de 1930.
Els jardins s'organitzen al voltant de l'escalinata principal, coneguda com l' Escala de les Sirenes, que surt des de l'esplanada de la casa.
A mesura que s'hi baixa es barregen les olors de resines, llorers i plantes aromàtiques amb la del mar de fons.
Passeja per aquest jardí noucentista i atura't a les placetes que hi ha distribuïdes.
Permeten contemplar panoràmiques del litoral, sobretot els miradors situats sobre el penya-segat.
Vista general de la fortalesa ibera d'Arbeca, amb 2.800 anys d'història.
Fa 2700 anys una tribu d'ilergets aixeca el seu assentament en una plana prop de l'actual Arbeca (Les Garrigues).
Però tot i la placidesa del lloc, els ilergets temen els atacs enemics i per això aixequen una imponent fortificació gairebé inexpugnable.
Això fa d'Els Vilars una construcció única en el món ibèric català i europeu i un dels punts imprescindibles de La Ruta dels Ibers.
De forma ovalada, la fortificació estava totalment emmurallada i disposava de torres de vigilància.
Per accedir-hi només hi havia dues portes de petites dimensions.
Si entrar a l'assentament era difícil, acostar-s'hi tampoc era feina fàcil: davant els murs, una barrera de pedres clavades al terra ( chevaux-de-frise ) impedien el pas de forasters a peu o a cavall.
A l'interior, les vivendes s'organitzaven al voltant d'una plaça presidida per un gran pou.
Totes aquestes estructures són visibles actualment, gràcies als treballs de restauració i conservació del jaciment.
Vist des de l'aire, es pot apreciar perfectament la seva planta ovalada i els límits de les cases rectangulars que acollien el centenar d'habitants que va tenir Els Vilars.
Els ilergets hi van viure durant 400 anys i van abandonar el lloc de forma abrupta.
El perquè encara és avui un misteri.
La seva fortalesa tan singular s'ha convertit en un dels referents ibers de la Península.
Visites guiades, jornades, cursos, espectacles de recreació històrica, concerts...
L'antiga fortalesa dels ibers acull tot tipus d'activitats adreçades a públic general i professional.
La Fortalesa dels Vilars Camí dels Vilars
Volem sobre Els Vilars i el seu entorn per contemplar la Fortalesa des de noves i esplèndides perspectives.
Parc de les Coves Prehistòriques de Serinyà.
Ocupades per l'home des dels inicis del Paleolític mitjà fins a l'edat dels metalls, el Parc de les Coves Prehistòriques de Serinyà el formen diversos abrics o coves (la de l' Arbreda, la de Mollet i el Reclau Viver ).
Els estudis que s'hi han fet revelen que ens trobem en un dels millors jaciments de l'Europa occidental per conèixer el pas de l'home de Neandertal a l'home modern.
Fa uns 200.000 anys (Paleolític mitjà) els seus hostes van ser els preneandertals ( Homo heidelbergensis ); més tard (entre 90.000 i 39.000 anys) hi van viure els neandertals i finalment, durant el Paleolític superior, les coves van ser refugi per a l'home modern ( Homo sapiens ).
Tots ells van habitar aquest indret durant els últims episodis glacials, quan el paisatge era molt diferent a l'actual.
Entre les troballes més importants, destaca el crani localitzat el 1973, que és la resta d'humà modern més antiga de Catalunya (té 22.300 anys d'antiguitat).
Les primeres excavacions arqueològiques les va iniciar Pere Alsius i Torrent a la segona meitat del segle XIX.
Ja al segle XX les va continuar el doctor Josep Maria Corominas (1943) i actualment hi treballen investigadors de la Universitat de Girona i del Museu d'Arqueologia de Catalunya-Girona.
El 1996 el Consell Comarcal del Pla de l'Estany va iniciar les obres de l'actual parc.
- El Parc de les Coves Prehistòriques de Serinyà ofereix visites guiades i tallers per descobrir en família com era la vida al paleolític.
- També inclou activitats per a grups individuals i grups escolars, concertadas.
Parc de les Coves Prehistòriques de Serinyà
T'agradaria veure què trobaràs si visites el Parc de les Coves Prehistòriques de Serinyà?
Els Vilars (o Vilasos), una petita balma a l'oest d'Os de Balaguer, ha estat durant segles refugi de pastors, cosa que es pot veure en les seves parets i sostres ennegrits.
No va ser fins als anys 70 que darrere de les marques del fum es van descobrir unes pintures rupestres amb més de 4.000 anys d'història.
Actualment formen part del conjunt d' Art rupestre de l'arc mediterrani de la Península Ibèrica, declarat Patrimoni de la Humanitat l'any 1998.
Tot i no fer més de 60m2, la cova està ricament decorada: s'han identificat fins a 28 figures o traços.
En tot el conjunt, es conserven tres grups de figures especialment significatives pel seu contingut.
En primer lloc, una escena de dansa, on un home agafa per la cintura dues dones vestides amb les faldilles típiques de la pintura llevantina.
Les tres figures estan pintades amb vermell intens.
Un altre dels grups està format per quatre cercles concèntrics i es creu que és una representació "heliolítica", de tribut al sol.
Per últim, al fons de la cova, s'aprecia una escena de caça, on es representen cabres, llops, guineus i fins i tot una cérvola.
La ubicació de la cova és privilegiada.
Per la seva orientació rep els primers raigs de sol i, alhora, té una àmplia visibilitat de la vall del riu Farfanya.
Acosta't amb compte fins a la balma i, a més d'admirar les pintures rupestres Patrimoni de la Humanitat, gaudeix del paisatge del congost.