La Generalitat de Catalunya va engegar fa quatre anys un projecte pioner a tot Europa per localitzar els millors boscos de Catalunya.
El projecte, realitzat pel CREAF, es presenta ara com un catàleg de referència dels millors boscos a escala local i de país.
Una eina que permetrà conèixer i millorar la gestió dels boscos catalans.
L'Inventari recull un total de 292 boscos repartits pel territori que presenten uns valors únics que s'han de gestionar.
Ocupen el 0,3% de la superfície arbrada de Catalunya.
Són madurs els boscos que ens envolten?
Conserven bons índexs de biodiversitat?
Quin és el bosc de referència envers el qual hem d'orientar la gestió forestal?
Coneixem els màxims de producció i qualitat als quals pot arribar un bosc productiu?
Fins ara, no hi haurien dades per respondre totes aquestes preguntes.
A Catalunya, igual que a la resta de països europeus, no es disposava de cap referent pel que fa als boscos que pogués marcar uns objectius de futur en la matèria.
Aquesta ha estat la raó de ser de l'Inventari de boscos singulars de Catalunya, un Catàleg amb 292 boscos, els millors del territori català, a escala local i de país, que haurà de poder replantejar les estratègies de manteniment i millora dels nostres espais forestals i ser un referent per als gestors del bosc.
El projecte, presentat a l'Institut d'Estudis Catalans, és pioner a Europa i ha estat impulsat per la Generalitat de Catalunya i coordinat pel CREAF.
Després de quatre anys de recerca i un treball de camp intens, s'han inclòs a l'Inventari un total de 292 boscos singulars que representen els diferents usos i valors del bosc en cada zona.
Tots ocupen unes 3.200 hectàrees, un 0,3% del total de superfície arbrada del país.
Tot i això, el procés participatiu que es va dur a terme per tal de trobar i seleccionar els boscos va comptar amb 3.262 propostes inicials.
Quines han estat les claus per considerar un bosc com a singular?
En la jornada sobre l'Inventari dels boscos singulars de Catalunya, del 15 de novembre, en primer lloc, Marc Gracia, Jordi Vayreda i Lluís Comas, investigadors del CREAF responsables del projecte, recalquen que s'ha fet un esforç per a inventariar boscos singulars en totes les comarques de Catalunya, cadascun amb una rellevància relativa a nivell local, de veguería o de país.
Boscos grans i boscos petits amb diferents valors a conservar.
Així, el bosc singular més gran a escala de país ha estat un abetal de Riu de Cerdanya, que ocupa un total de 120 hectàrees, i el bosc singular més petit un bojedal del Berguedà, que no arriba a la mitja hectàrea d'extensió.
S'han considerat boscos de més de 27 espècies d'arbres diferents, però el pi vermell, l'alzina i el faig són les espècies que formen més boscos singulars al voltant.
Així mateix, altres boscos singulars els componen espècies que normalment no formen boscos.
L'Inventari ha recollit alguna salceda, boixedals, serbals o boscos d'auró negre, entre altres.
Destaquen també els sis boscos de teix inclosos en el catàleg.
El teix és una espècie protegida en la Península i cal mantenir els valors científics i de biodiversitat que aporten al territori.
A nivell de territori, les comarques gironines, L'Alt Pirineu i La Val d'Aran són les que presenten més boscos singulars.
Totes elles concentren un 60% del total.
De fet, l'Inventari posa en relleu la importància de les mesures de protecció dels nostres espais naturals.
Més d'un 40% de tots els boscos singulars es troben en espais protegits, com el Parc Nacional d'Aigüestortes i L'Estany de Sant Maurici, els Parcs Naturals del Montseny, Collserola, Els Ports, L'Albera i La Garrotxa, entre molts altres.
Boscos de referència amb uns valors que cal conservar
Una selecció de boscos participativa
S'han tingut en compte moltes fonts de recerca, com la informació bibliogràfica, els agents locals i els processos participatius, els inventaris forestals o les ortoimtges.
No obstant això, sens dubte, les veus de les persones i experts en boscos han estat les fonts més eficaces a l'hora de localitzar els boscos singulars de l'Inventari.
Segons els diferents valors proposats que podia tenir un bosc per a convertir-se en singular s'han tingut en compte les veus de diferents col·lectius.
D'altra banda, quan els valors del bosc eren locals, els experts eren els usuaris i col·lectius que utilitzen el bosc normalment.
Així doncs, el procés contemplava, inevitablement, un component de participació important de tots els col·lectius relacionats amb el bosc.
Tots els boscos singulars presenten uns valors, lligats a l'edat, que li confereixen un especial interès respecte als valors locals o globals.
A més, aquests valors no poden ser aportats pels boscos de la zona, per la qual cosa la seva pèrdua no es recuperaria fins a passat centenars d'anys.
Per a la determinació de la singularitat dels boscos s'han triat quatre visions diferents segons els valors o interessos que tenen per a la societat:
Biodiversitat: boscos que destaquen de la resta per presentar una biodiversitat més elevada.
S'inclouen també els boscos formats per espècies que rarament formen bosc a Catalunya i unes altres on trobem espècies de flora i fauna protegida.
Maduresa: boscos que han sofert una baixa intervenció humana i que tenen un interès científic concret per a les relacions complexes que es donen entre espècies.
Silvícola / producció: boscos on una gestió modèlica ha permès aconseguir una producció d'alta qualitat, mostrant-nos la potencialitat productiva del bosc.
Social: boscos amb un ús cultural, recreatiu o fins i tot educatiu important.
Són boscos coneguts però que cal inventariar per a valorar els riscos als quals estan sotmesos.
Tots aquests valors estan íntimament relacionats amb l'edat, això vol dir que tots els boscos singulars són boscos vells, de més d'un centenar d'anys.
Per aquest motiu, molts dels boscos singulars inventariats presentaven més d'un valor a preservar.
Els resultats han estat els següents: 71% dels boscos singulars presenten valors de maduresa, el 13% valors de biodiversitat, el 83% valors socials i el 36% valors de producció.
S'han tingut en compte moltes fonts de recerca, com la informació bibliogràfica, els agents locals i els processos participatius, els inventaris forestals o les ortoimatges.
Tot i això, sens dubte, les veus de les persones i experts en boscos han estat les fonts més eficaces a l'hora de localitzar els boscos singulars de l'Inventari.
Segons els diferents valors proposats que podia tenir un bosc per esdevenir singular s'han tingut en compte les veus de diferents col·lectius.
D'altra banda, quan els valors del bosc eren locals, els experts eren els usuaris/àries i col·lectius que utilitzen el bosc normalment.
Així doncs, el procés preveia, inevitablement, un component de participació important de tots els col·lectius relacionats amb el bosc.
Els darrers anys, l'abandonament de l'explotació dels boscos i de moltes zones de cultiu han permès que les masses boscoses guanyessin terreny fins ocupar un 35,5% del total del territori català.
Això, a priori, pot semblar una bona notícia, però el cert és que aquests boscos encara són molt joves i presenten molta densitat.
Són, per tant, espais que s'han de gestionar adequadament per tal que puguin donar resposta a la gran diversitat de necessitats econòmiques, socials o mediambientals que exigeix la societat.
Disposar d'eines com l'Inventari de boscos singulars de Catalunya és quelcom estratègic per tal de poder donar respostes i propostes innovadores que facin compatibles els diferents usos i serveis dels boscos amb la seva conservació.
Redactat per: CREAF i Marga Torre.
Tendències de la biodiversitat a Catalunya