La quantitat de quilòmetres que es poden recórrer amb una vehicle elèctric varia segons la capacitat (kWh) de la bateria.
A més capacitat de la bateria, més autonomia i aquesta es veu afectada per l'ús que es faci del motor i del tipus de conducció, especialment les acceleracions fan disminuir l'autonomia.
En termes generals, la majoria de cotxes elèctrics es mouen amb un consum mitjà d'entre 15 i 22 kWh/100 km, de manera que una bateria de 60 kWh hauria de poder oferir potencialment energia per a recórrer uns 400 km reals, una de 40 kWh uns 270 km reals i una de 30 kWh uns 200 km reals.
Cal tenir present que els vehicles elèctrics són més eficients en recorreguts urbans que interurbans.
Les bicicletes elèctriques en canvi, tenen una capacitat d'entre 0,2 i 0,4 kWh i per tant, poden recórrer entre 25 i 60 km segons la demanda d'ajuda del motor que sol·liciti l'usuari.
En canvi els vehicles elèctrics lleugers (patinets elèctrics, els segways o rodes elèctriques) tenen una capacitat d'entre 0,1 i 0,3 kWh amb una autonomia d'entre 12 i 20 km segons el tipus de conducció per part de l'usuari.
Les bateries són un component essencial dels vehicles elèctrics.
Una bateria elèctrica és un dispositiu que genera energia elèctrica mitjançant un procediment electroquímic que transforma l'energia d'una reacció química en energia elèctrica.
Existeixen bateries recarregables (o acumuladors) i bateries o piles d'un sol ús.
Els vehicles elèctrics empren acumuladors que estan fets de metalls i compostos químics.
Actualment hi ha bateries de níquel-ferro, níquel-cadmi, níquel-iodurs metàl·lics o níquel-polímers, tot i que les més esteses actualment en els vehicles elèctrics són les d'ió-liti per la seves reduïdes dimensions, pes, major autonomia i menor despesa en manteniment.
Les principals característiques de les bateries són:
Recomanacions en l'ús de les bateries d'ió-liti:
Els fabricants de vehicles, juntament amb empreses del sector elèctric, estan treballant en possibles aplicacions per la gestió de la bateria, una vegada aquesta arriba al final de la seva vida útil.
La bateria del vehicle elèctric, després d'uns 8 – 10 anys d'ús i degut a l'acumulació de cicles de recàrrega, perd una part de la seva capacitat de recàrrega (al voltant d'un 20%) afectant el rendiment i les prestacions del vehicle.
En aquet moment, la bateria continua funcionant correctament però l'autonomia es redueix, de manera que es recomanable canviar-la si es vol seguir mantenint les prestacions inicials del vehicle.
Per aquest motiu, sovint en la compra d'un vehicle elèctric cal tenir en compte el cost del vehicle per una banda, i el del cost de la bateria per l'altre.
Segons els fabricants es poden trobar diferents opcions: bateria de compra, de lloguer, de leasing... i un cop finalitzada la seva vida útil en el vehicle, el propietari pot optar per canviar la bateria o el propi vehicle.
Tot i això, la bateria continua essent útil i vàlida per altres aplicacions, és a dir, pot tenir una segona oportunitat després d'una vida útil funcionant en un vehicle elèctric.
Aquesta bateria seguirà oferint les seves virtuts d'acumulació d'energia, i una de les opcions més viable és funcionar com a sistema estacionari d'emmagatzematge d'energia elèctrica.
La bateria pot acumular l'energia elèctrica d'origen renovable, fotovoltaica o eòlica, i retornar-la a la xarxa elèctrica quan sigui necessària, per exemple, quan estigui núvol o no faci vent, reduint la dependència energètica d'origen fòssil i augmentant la generació d'energia elèctrica amb energies renovables.
Les aplicacions de segona vida per a les bateria d'un vehicle elèctric poden ser:
La segona vida útil de les bateries servirà per millorar el balanç econòmic en els vehicles elèctrics, que encara tenen un sobrecost important en l'adquisició en comparació amb models convencionals de combustió interna.
Malgrat que el cost de les bateries ha disminuït dràsticament, encara constitueix la tercera part del preu total d'un vehicle elèctric.
Dotar les bateries d'un valor en el mercat de segon ús obrirà el mercat dels vehicles elèctrics a un nou ventall de clients.
Un cop finalitzada la vida útil de les bateries, s'ha de tenir en compte el seu reciclatge, ja que la majoria de bateries contenen metalls pesats i compostos químics, molts d'ells perjudicials per al medi ambient.
És obligatori portar-les a un centre de reciclat especialitzat.
A la Unió Europea és obligatori reciclar el 95% del pes total de la bateria.
Avui en dia, tots els fabricants de vehicles elèctrics han implementat en els tallers oficials els procediments de comportament i manipulació de les bateries.
De la mateixa manera, les bateries defectuoses han de ser gestionades per al seu enviament al gestor final per a reciclat i/o valorització.
La descàrrega de l'electricitat residual de la bateria és imprescindible abans de qualsevol procés de reciclat.
Segons el tipus de bateria, el procés de reciclatge serà un o altre en funció de la naturalesa reactiva dels materials que la componen.
Els metalls que s'extreuen de les bateries són aquells més valuosos com per exemple el cobalt que s'extreu en forma d'òxid de cobalt i liti.
El baix cost econòmic del liti recuperat en les bateries no afavoreix una total recuperació d'aquest.
Com a exemple de l'evolució del reciclatge, indicar que el 98% del plom que s'utilitza al món prové del reciclatge.
Els materials dels elèctrodes de les bateries de Ni-MH són relativament estables en condicions estàndards de treball; en canvi, en les bateries d'ió liti es troba una major dificultat en el procés de reciclatge a causa de la gran reactivitat dels materials que la composen.
Per tant, la reutilització de les bateries comporta:
A més, el reciclatge de les bateries permet poder tancar el cercle de la bateria en el procés de la mobilitat amb vehicle elèctric.
Els vehicles elèctrics es caracteritzen per una arquitectura tècnica més senzilla, és a dir, menys peces, fet que assegura uns costos de manteniment inferiors en relació als vehicles de combustió.
Per exemple, el vehicle elèctric no necessita oli de motor, porta menys filtres i no cal substituir ni revisar corretges o embragatges.
A més, les pastilles de fre duren més gràcies al seu sistema de frenada regenerativa que carrega de forma parcial la bateria.
Totes aquestes peces dels motors de combustió, són bastant costoses i cal canviar-les al arribar a un quilometratge elevat.
El motor de combustió disposa d'entre 800 i 1.000 peces més de les que componen un motor de tracció elèctrica.
En conseqüència, les parts mecàniques d'un motor sotmeses a moviment, fregaments, vibracions, canvis de temperatura o càrregues mecàniques en els seus elements són més susceptibles a patir deteriorament.
Per altra banda, els vehicles elèctrics tenen determinats components que no són presents en els cotxes tradicionals.
L'inconvenient més seriós que pot succeir, és que les bateries puguin tenir algun defecte o mal funcionament, avaria que pot arribar a costar entre 8.000 i 12.000 € depenent del tipus de vehicle i tipus de bateries que incorpori.
De totes maneres, per garantir la seguretat a l'usuari generalment els fabricants ofereixen un període de garantia molt important per aquest element en els primers anys i 100.000km.
En el cas dels vehicles elèctrics es recomana:
En termes generals, el cost de manteniment de la mecànica del model elèctric surt aproximadament entre un 45-40% inferior al d'un motor de combustió.