Els defensors i defensores s'escullen d'entre les candidatures presentades per entitats catalanes i avalades per entitats del país d'origen de les persones candidates.
Organització: Asociación de Cabildos Indígenas del Norte del Cauca, Colòmbia.
Organitzacions que presenten la seva candidatura al programa de protecció: Col·lectiu Maloka (Barcelona).
Alicia Valencia és defensora dels drets humans de les dones i dels drets indígenes.
Coordinadora del Programa Dona de l'Asociación de Cabildos Indígenas del Norte del Cauca (ACIN) entre els anys 2009 i 2011, va posar en marxa un observatori de violències de gènere als municipis de Corinto i Miranda.
En aquest càrrec va treballar per al retorn de nens i nenes que van patir reclutament forçós per part d'actors armats, i va lluitar contra la violència de gènere, particularment contra la violència sexual.
També ha estat guàrdia indígena al seu territori i ha liderat l'estratègia de defensa, autonomia i control territorial.
És una lideressa molt reconeguda en el seu àmbit comunitari, per la defensa dels drets de les dones, així com per la defensa de l'exercici de la guàrdia indígena, els drets dels pobles indígenes i els drets territorials.
Aquesta tasca de defensa li ha portat amenaces de mort, envers ella i la seva família, per part de tota mena d'actors armats.
El Cauca és una de les regions de Colòmbia amb més assassinats a líders socials i persones defensores dels drets humans, amb un total de 67 persones assassinades entre gener de 2018 i abril 2019.
En el conjunt del país, l'indígena és un dels col·lectius que més ha sofert la violència, amb 74 líders assassinats -12 dones i 62 homes-, principalment de l'ètnia nasa, amb 32 morts registrats.
Organització: Movimiento Ríos Vivos Antioquía, Colòmbia.
Organitzacions que presenten la seva candidatura al programa de protecció: Mujeres Palante (Barcelona).
Milena Flórez és una defensora del medi ambient i els béns comuns.
El Movimiento Ríos Vivos treballa per la defensa dels drets humans i ambientals, i es basa en l'organització de les comunitats afectades per megaprojectes de grans hidroelèctriques i mineres, com és el cas de la hidroelèctrica d'Hidrotuango en el Municipi d'Antioquia.
El Cañón del Río Cauca ha estat al centre d'interessos en disputa que han generat situacions d'intensa violència des de fa més sis dècades.
En aquest context, agreujat per la construcció de la presa d'Hidroituango, estan incrementant les vulneracions dels drets humans dels seus habitants.
Com a conseqüència, s'estan portant a terme grans desplaçaments forçats de les comunitats camperoles, pescadores i mineres.
Fins a 62 matances han ocorregut dins l'àrea d'influència del projecte.
L'estat Colombià va ser condemnat internacionalment per les matances d'El Aro i La Granja a Ituango.
Les persones defensores del Movimiento Ríos Vivos i les seves famílies ha rebut múltiples atacs i amenaces.
El maig de 2018 van ser assassinats dos dels seus integrants, i el setembre de 2018 dos familiars més.
El 22 de juny de 2018 es va saquejar la seu del moviment, furtant documents presentats en el procés penal contra Hidrotuango, denúncies, llistats d'assistents en reunions, entre altres.
La defensora Milena Flórez ha tingut un paper de lideratge en la recol·lecció de denúncies de les persones afectades al terreny, la verificació de les condicions de seguretat de les comunitats i ha estat elegida portaveu davant de la Governació d'Antioquia.
En aquest exercici ha estat víctima de seguiments, fustigacions i amenaces.
Ha estat desplaçada tres vegades i fins al moment de l'acollida temporal a Catalunya ha viscut en un refugi amb la seva parella i els seus dos fills.
Organització: Congreso Nacional Indígena.
Portaveu de la tribu yaqui de la comunitat de Vícam, a Mèxic.
Organitzacions que presenten la seva candidatura al programa de protecció: Serapaz México i Taula per Méxic (Barcelona).
Mario Luna és un defensor de drets indígenes i del medi ambient.
És el secretari de les autoritats tradicionals del poble de Vícam de la tribu yaqui, a l'estat de Sonora, i pertany al Congreso Nacional Indígena, que és una de les organitzacions indígenes més rellevants de Mèxic.
És un dels portaveus principals de la tribu yaqui i, entre altres funcions, representa la comunitat en relació amb la defensa dels seus drets en el context de la construcció i operació del megaprojecte aqüeducte Independencia.
Fou portaveu de la Campanya Nacional en Defensa de la Mare Terra l'any 2016; i ha participat també en la Caravana Nacional per l'Aigua, el Territori, el Treball i la Vida.
En definitiva, Mario Luna ha estat un important promotor regional al costat d'altres pobles indígenes del nord de Mèxic.
En l'àmbit internacional, ha participat en diversos fòrums i espais de pobles indígenes a les de Nacions Unides, com el Fòrum Permanent de Qüestions Indígenes a Nova York des del 2016.
Aquest activista ha patit fortes represàlies per la seva oposició al transvasament del riu Yaqui per a la construcció de l'aqüeducte Independència.
Ha estat criminalitzat i empresonat durant més d'un any per càrrecs infundats de segrest i robatori.
Aquestes acusacions i la seva detenció arbitrària estan relacionades amb les manifestacions pacífiques dutes a terme per la tribu yaqui per exigir el compliment d'una sentència del Tribunal Suprem de Justícia mexicà, en la qual es va reconèixer la violació del dret a la consulta prèvia informada de la tribu i es va ordenar la seva realització.
A més, ha patit amenaces de mort i agressions, persecució i difamació en contra seu i de la seva família.
Cap d'aquestes agressions ha estat investigada, i la seva situació de risc persisteix malgrat que pertany al mecanisme de protecció per a persones defensores de drets humans i periodistes de Mèxic.
Davant d'aquesta situació, Mario Luna ha decidit acollir-se al programa català de protecció per "baixar el seu perfil de participació política visible en el territori yaqui".
Considera que el nivell de sobreexposició que ha tingut s'ha traduït en un risc molt elevat per a ell i la seva família i considera que "rotar els lideratges és una mesura sana d'autoprotecció de la comunitat".
Tant l'entitat col·laboradora del programa, com l'entitat que presenta la candidatura, acompanyen a la persona defensora durant el període d'acollida.
Es porten a terme de forma coordinada una agenda formativa i una agenda d'incidència, així com l'atenció psicosocial que es decideixi amb la persona defensora i l'acompanyament en seu dia a dia.
A més, l'entitat sol·licitant posa a disposició de la persona defensora un espai de treball perquè pugui seguir portant a terme el treball amb la seva organització d'origen.
Les entitats realitzen un seguiment de la situació de risc en el país durant tot el període d'acollida, elaboren un diagnòstic de risc i estableixen les mesures necessàries perquè el retorn es realitzi amb seguretat.
Després del retorn del defensor/a, una delegació catalana realitza una visita de seguiment al país d'origen en la que participen les institucions i entitats implicades.
L'objectiu d'aquesta visita és fer un seguiment de la situació del defensor/a i de la seva organització i visibilitzar en el país el suport de les entitats i les institucions catalanes (Generalitat de Catalunya, Parlament, etc.).
Posteriorment, s'elabora un informe de la visita en el qual es recullen les conclusions i recomanacions pel seguiment futur.
Aquesta visita permet, alhora, un diàleg polític d'alt nivell amb autoritats del país sobre la protecció de les persones defensores.
El Programa Català de Protecció de Defensors i Defensores dels Drets Humans es realitza amb el suport de diverses unitats del Govern de la Generalitat de Catalunya: l'Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament, la Direcció General de Cooperació al Desenvolupament (Departament d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència), i la Secretaria d'Igualtat, Migracions i Ciutadania (Departament de Treball, Afers Socials i Famílies), així com l'Ajuntament de Sant Cugat del Vallès.
D'altra banda, la Comissió Catalana d'Ajuda al Refugiat és l'entitat col·laboradora, encarregada de la gestió del programa.
També hi tenen un rol actiu les diferents entitats catalanes que han presentat les candidatures de defensors i defensores, en aquest cas el Colectivo Maloka, Mujeres P'alante, Taula per Mèxic, i Serapaz México.
Finalment, la Fundació Formació i Treball col·labora en l'equipament de l'allotjament de les persones defensores acollides a Catalunya.