I. La competència en matèria de règim local que l'article 9.8 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya atorga amb caràcter d'exclusiva a la Generalitat és limitada per les bases estatals ex article 149.1.18 de la Constitució que en realitat la converteixen en una competència de desplegament legislatiu donat l'abast d'aquestes bases i la seva acceptació pel Tribunal Constitucional.
Així mateix altres títols competencials estatals afecten a la competència en règim local de la Generalitat: entre ells "el règim electoral general" en la lectura que d'aquesta matèria han fet el legislador estatal i el Tribunal Constitucional.
No és però dubtós que els aspectes no regulats pel legislador estatal en la matèria de règim local són competència de la Generalitat.
Els articles 182 i 183 de la Llei orgànica 5/1985 de 19 de juny de 1985 de règim electoral general regulen la constitució de comissions gestores de manera molt succinta.
La majoria d'aspectes inclosos tots els de caràcter procedimental no estan regulats.
Aquesta prohibició però no impedeix que les comunitats autònomes sens contradir al legislador estatal regulin aspectes complementaris que cauen plenament dins la competència "règim local".
La voluntat de la llei no és per tant excloure tot el que regula de la matèria "règim local".
Aquesta roman intacta en el no previst específicament en la legislació electoral.
El tema de les comissions gestores tant com la matèria electoral està relacionat amb la d'alteració de límits municipals que no està regulada en la legislació electoral.
La regulació per la Generalitat de les comissions gestores constitueix un exercici de la competència que té de desplegament legislatiu en matèria de règim local; i això no és impedit pel fet que algunes d'aquestes normes estiguin contingudes en la legislació estatal sobre règim electoral general.
L'habilitació legal s'ha d'entendre compresa en la remissió pel desplegament reglamentari al Govern feta en la disposició final segona de la Llei 8/1987 de 15 d'abril municipal i de règim local de Catalunya.
Aquesta Llei regula també l'organització municipal i per tant permet la regulació dels òrgans excepcionals i provisionals.
La protecció de l'autonomia local impedeix que per Decret pugui ser alterada sense específica autorització legal.
En canvi la norma reglamentària pot regular els procediments i els requisits en què una intervenció sobre l'autonomia municipal ja prevista legalment es realitza.
En aquest últim cas la norma reglamentària no afecta l'autonomia local ans al contrari la garanteix limitant les possibilitats d'actuació de l'Administració de la Generalitat.
Els aspectes últimament esmentats són matèria reglamentària i no estan reservats a la Llei.
El Projecte que se sotmet a la consideració d'aquesta Comissió per les consideracions efectuades és competència de la Generalitat que pot procedir a la regulació en forma de Decret per bé que atesa la inexistència de reserva de reglament en la nostra Constitució podria fer-ho també amb rang de Llei amb les conseqüències jurídiques i polítiques que d'aquesta opció es derivarien.
La tramitació del Projecte s'ha fet d'acord amb el que disposa la Llei 13/1989.
Hem de destacar que han estat consultades la Federació de Municipis de Catalunya i l'Associació Catalana de Municipis.
Ha emès informe la Junta Electoral Central les observacions de la qual han estat integrades en el Projecte.
Ha estat estudiat també per la Comissió de Govern Local de Catalunya.
Tanmateix com tantes vegades ha senyalat aquesta Comissió la Memòria no és el primer dels documents del procediment en lloc d'iniciar el procediment pràcticament el clou.
L'informe jurídic final (n'hi ha un altre sobre la primera versió del Projecte) si bé serveix per complir el requisit formal és d'una extraordinària brevetat.
La principal qüestió que s'ha plantejat en el procediment d'elaboració i sobre la que se'ns demana (juntament amb la competència de la Generalitat ja tractada al Fonament I) un pronunciament específic és la de la possibilitat d'atorgar la competència pel nomenament de les comissions gestores al conseller de Governació.
S'ha plantejat que aquesta expressió s'havia d'interpretar en el sentit que la competència de la comunitat autònoma només era possible en les comunitats autònomes uniprovincials per la inexistència de Diputacions Provincials ja que en la resta de supòsits tenia preferència la Diputació Provincial.
L'expressió citada ha estat interpretada en aquest sentit pel Tribunal Suprem en la sentència de 16 de setembre de 1994.
En aquesta sentència però l'expressió abans reproduïda corresponia no a la Llei orgànica 5/1985 sinó al Reglament de Població i demarcació territorial d'11 de juliol de 1986.
Es tracta d'una norma diferent però sobretot es tracta d'una operació hermenèutica diferent.
Una cosa és esbrinar el sentit d'una norma estatal aplicable en defecte de norma autonòmica altra molt diferent determinar el sentit d'una norma bàsica susceptible de desplegament legislatiu per una comunitat autònoma.
En aquest segon cas la competència autonòmica té un caràcter polític i se li ha de deixar un marge suficient.
No és per tant adequada una interpretació que porti a una única solució possible com en canvi sí ho és quan la norma estatal sigui l'única aplicable.
Quan es tracta de comissions gestores fruït d'un procediment d'alteració de límits el mateix Tribunal Suprem declara que una norma autonòmica és suficient per permetre l'atorgament de la competència a la comunitat autònoma.
Ens queda per resoldre els supòsits previstos en la Llei orgànica 5/1985.
D'acord amb el que hem dit en el fonament I també en aquest cas ens trobem davant d'un exercici de les competències de règim local i és aplicable el mateix criteri.
Interpretar que la legislació electoral ha estat extraordinàriament restrictiva quan ha utilitzat una forma tan ambigua com és " en su caso " no sembla el criteri més adequat.
D'altra part si bé la tutela sobre els ens locals ha sortosament desaparegut el que en queda (articles 60 61 i 67) és atribuït pel nostre ordenament a l'Estat o a les comunitats autònomes i no a les diputacions.
Aquestes venen configurades com òrgans de cooperació.
En la lògica general del nostre ordenament per l'atribució dels residus de les competències així com per la regulació de les especificitats de la impugnació davant dels tribunals de l'ordre Contenciós Administratiu i per l'atribució de les competències de nomenament a les comunitats autònomes escau a la Generalitat més que a les diputacions provincials.
Això és més així encara en el cas de Catalunya ateses les peculiaritats de la seva ordenació territorial reconegudes pel propi legislador estatal en el cas de les comarques.
S'ha d'interpretar per tant que els articles 182 i 183 de la Llei orgànica 5/1985 permeten que la normativa autonòmica opti per atorgar la competència a la Diputació Provincial o a un òrgan propi.
Suposada la competència autonòmica " en su caso " comprèn els supòsits en què aquella s'exerceix a favor dels seus propis òrgans.
Una altra solució reduiria la competència autonòmica a un caràcter inferior al de la competència merament reglamentària.
Respecte a la resta de l'articulat hem de fer les següents consideracions:
Amb caràcter general tal vegada seria més precís utilitzar l'expressió referent a la transitorietat que no pas la de provisionalitat.
Article 1: Potser per a una millor redacció aquest article hauria de dir: "... regular les comissions gestores i la figura dels vocals gestors..."
Article 6.1.a): S'exigeix més requisits que per ser regidor això és però correcte ja que s'ha de tenir idoneïtat adequada i arrelament.
Article 6.1.b): La fórmula és la que recull la legislació electoral i és per tant correcta.
Tanmateix en haver-se triat un procediment on la competència del conseller és un acte degut i l'autèntica voluntat és la dels partits o coalicions proponents es fa molt difícil que el conseller pugui controlar unes condicions tan genèriques.
Seria més aconsellable si es vol que aquest control s'exerceixi determinar en què s'ha de concretar la idoneïtat i arrelament.
Article 8.2: Quedaria més clar el sentit de l'article si es digués "per majoria simple de vots".
Article 13: Com que en el consell obert no es tracta d'una elecció de caràcter proporcional seria més clar explicitar el procediment i no la simple remissió a l'article 7.
Articles 14.2 i disposició final segona a): En ambdós casos pot succeir que les meses i seccions electorals no corresponguin exactament als territoris en qüestió pels supòsits en què això succeeixi s'hauria de determinar la solució que es pren: lliure designació del conseller còmput del total de vots del municipi etc.
Pot elevar-se al Govern per a la seva aprovació el Projecte de decret pel qual es regula la constitució de les comissions gestores municipals un cop considerades les observacions realitzades en el cos del Dictamen cap de les quals té caràcter essencial.