Actualment un de cada quatre llocs de treball a Espanya depèn de l'activitat internacional de les empreses, segons el Butlletí ICE de novembre de 2017, que tracta sobre l'estratègia d'internacionalització 2017-2027, aprovada pel govern estatal.
Amb la finalitat que augmenti aquesta ocupació, el document recull una anàlisi de les fortaleses, febleses, oportunitats i amenaces del sector del comerç exterior.
Entre les febleses, destaca la concentració de l'exportació en un nombre reduït d'empreses, l'escassa propensió a exportar de les pimes, la insuficient diversificació dels mercats de destinació de les exportacions espanyoles, l'escassa presència en els mercats d'Àsia i Estats Units i l'insuficient contingut tecnològic de les exportacions.
Per això, alguns dels principals reptes, segons l'ICE són incrementar la base d'empreses que exporten, impulsar el desenvolupament tecnològic i la innovació, acompanyar les empreses en la transformació digital dels negocis, atreure talent, millorar el finançament i desenvolupar la política comercial per tal d'obrir mercats i eliminar barreres.
Segons Eurostat, les petites i mitjanes empreses (fins a 249 treballadors) són les conductores de l'economia a la Unió Europea, creant llocs de treball i contribuint al creixement econòmic.
Les dades mostren que el 98% de les empreses que comercialitzen béns a la UE són pimes, i dins d'aquestes el 70% correspon a microempreses (fins a 9 persones ocupades).
En detall, les pimes representen el 45% de les exportacions de la UE i el 51% de les importacions intraeuropees.
En cinc estats membres, les pimes generen més de dos terços del valor total de les exportacions intracomunitàries: Xipre (88%) i Letònia (81%), seguit de Bèlgica (70%), Estònia (68%) i Holanda (67%).
En canvi, representen menys d'un terç del valor d'exportació intraeuropea a França (21%), Alemanya (26%), Eslovàquia (30%) i Irlanda (32%).
Pel que fa a les importacions de mercaderies, en la gran majoria d'estats membres, almenys la meitat del valor d'aquestes importacions prové de les pimes, sent les microempreses les principals contribuents.
Així, a Xipre representen el 85% de les importacions, a Estònia el 79%, el 78% a Lituània i el 77% a Malta.
En canvi, a França, Alemanya, República Txeca, Eslovàquia i Polònia les importacions provinents de pimes no arriben a la meitat del total d'importacions.
L'OCDE ha publicat la quarta edició de How is life? corresponent a 2017 que dona una visió integral del benestar en els països de l'OCDE.
En concret, l'estudi mostra les diverses cares de la desigualtat per edat, sexe i nivell educatiu.
També aporta informació sobre els desavantatges de benestar que afronten els immigrants a l'hora d'adaptar-se a la vida a l'estranger.
Finalment, ofereix una perspectiva per país que identifica fortaleses, reptes i canvis en el benestar a través del temps.
En el cas concret d'Espanya, s'evidencien resultats dispars de desigualtat en comparació amb altres països.
Per exemple, hi ha grans bretxes entre la part superior i la inferior de la distribució dels ingressos familiars, amb el 20% superior que rep sis o set vegades més ingressos que el 20% inferior.
Pel que fa a la bretxa de gènere, en el mercat laboral espanyol les dones tenen un 18% més de probabilitats que els homes d'estar desocupades i gairebé el doble de probabilitats de treballar en una ocupació mal pagada.
Així mateix, Espanya mostra una proporció comparativament alta de persones que pateixen privacions en el benestar; per exemple, té la segona taxa més alta de desocupació (19,7%) i la tercera en baix assoliment escolar (42,6%) i en baix nivell de competències dels adults (22,5%).
L'INE ha publicat l'Informe Homes i dones a Espanya, que ofereix, des d'una perspectiva de gènere, els indicadors més rellevants per analitzar la situació d'homes i dones en diverses àrees econòmiques i socials.
Es tracta d'una publicació dinàmica que fomenta l'ús de les dades estadístiques.
L'informe està estructurat per àmbits temàtics: ocupació, salaris, educació, salut, conciliació familiar, ciència i tecnologia; a més, inclou informació que proporciona l'Institut de la Dona en relació amb els temes de delicte i violència i poder i presa de decisions.
Cada àmbit analitza diversos indicadors i cada indicador porta associat, a part de l'informe, una fitxa que consta d'una introducció al tema, definicions, comentaris, taules i gràfics i fonts d'informació utilitzades.
Inclou, així mateix, enllaços que permeten l'accés a diferents fonts d'informació utilitzades i a altres fonts nacionals o d'organitzacions internacionals que possibiliten ampliar informació.
El 2016, per primera vegada en deu anys, el salari mitjà brut mensual va disminuir en 51,75 euros respecte de l'any anterior i es va situar en 1.952 euros.
Segons Comissions Obreres, la causa d'aquest descens és la precarietat que s'ha instal·lat en el mercat laboral i alerta que la pèrdua de poder adquisitiu és una amenaça per al creixement.
L'escassetat de treball que garanteixi unes condicions dignes de vida es manifesta tant en la inestabilitat de la relació laboral com en la inadequació de treball i salari a les necessitats del treballador.
Aquesta situació afecta, principalment, les dones, els treballadors poc qualificats i els joves.
L'estudi destaca que una forma de precarietat que ha augmentat amb força és la dels treballadors parcials involuntaris (261.965 el 2016 a Catalunya) que evidencien aquest desajust entre el volum de treball desitjat i el volum de treball disponible.
Als parcials involuntaris s'hi haurien de sumar els 31.326 desanimats, els 18.155 actius potencials (que volen treballar, però tenen algun impediment circumstancial) i els 472.265 desocupats.
Un total de 783.711 persones que, segons l'informe, mesuren el dèficit d'oferta total a Catalunya.
El Banc Mundial ha publicat l'informe Doing Business 2018, que mesura les regulacions que afavoreixen o restringeixen l'activitat empresarial en 190 economies, amb dades actualitzades a 1 de juny de 2017.
En concret, l'estudi examina les regulacions sobre obertura d'empreses, permisos de construcció, obtenció d'electricitat, registre de propietats, obtenció de crèdit, protecció dels inversionistes minoritaris, pagament d'impostos, comerç transfronterer, compliment de contractes i resolució d'insolvència.
Els indicadors s'utilitzen per analitzar resultats econòmics i identificar quines reformes del marc jurídic empresarial han funcionat, en quin lloc i per quin motiu.
Entre juny 2016 i juny 2017 es van documentar 264 reformes empresarials, les més comuns van ser les identificades en l'àrea d'obertura d'empreses, en l'obtenció de crèdits i en comerç transfronterer.
Suècia, Geòrgia i Noruega ocupen els primers llocs en el rànquing general sobre la facilitat per crear empreses.
Pel que fa a Espanya, puja quatre llocs respecte de l'any anterior i se situa en el lloc 28.
Considerant alguns dels indicadors específics de l'Índex, en comerç transfronterer se situa en el lloc primer, en obtenció de crèdit en el 68è i en creació d'una empresa en el 86è.
Randstad ha publicat un estudi prospectiu del sector de serveis empresarials que analitza les tendències de desenvolupament, la situació actual i el potencial que té per créixer.
Aproximadament 6 de cada 10 empreses consideren que s'ha produït un creixement important de l'activitat econòmica impulsada per la recuperació nacional i només un 34% diu haver-se beneficiat de la recuperació internacional.
Respecte del potencial de creixement, un 67% es mostra d'acord amb les grans possibilitats de creixement futur, 10 punts més que per al conjunt de sectors de l'economia.
El 68% considera que el moment actual és adequat per assumir més riscos en les estratègies de creixement de les seves empreses; el 54% preveu que els propers 12 mesos continuarà creixent la facturació o volum de negoci i el 48%, que creixerà la seva quota de mercat.
Finalment, pel que fa a l'ocupació, la meitat de les empreses preveu que el nivell d'ocupació en el sector s'incrementi en un futur pròxim.
No obstant això, el problema del dèficit de talent representa una barrera per al creixement futur d'una part important d'empreses del sector (58%).
El comerç electrònic a Europa representa l'11,3% del total de compres, segons els resultats de l'informe eShopper Barometer, realitzat per Seur i DPDgroup.
El Regne Unit (13,7%) i Alemanya (13,5%) són els països amb els percentatges més elevats de transaccions en línia.
Els productes més populars adquirits per internet continuen sent roba, llibres i sabates.
Més de la meitat dels compradors electrònics compren almenys una vegada al mes en línia, i 2 compres de cada 10 s'efectuen en pàgines web estrangeres.
A nivell mundial, les compres intraeuropees estan disminuint a favor de les realitzades a partir de llocs web xinesos.
Els processos de lliurament i devolució gratuïts i la transparència en el procés són els principals motius que impulsen la compra per internet.
En canvi, l'opinió negativa dels compradors a les xarxes socials, les tarifes addicionals i la dilatació del temps de lliurament són els motius que més frenen aquest model de compra.
Pel que fa al potencial de creixement, llibres, electrònica, productes de la llar i electrodomèstics són els productes que mostren les majors possibilitats d'atreure nous compradors en línia en el futur.
Bruegel, think tank europeu especialitzat en economia, ha publicat un informe que analitza la qüestió dels refugiats des d'una perspectiva estrictament econòmica, tenint en compte la dimensió fiscal, el creixement econòmic i el mercat laboral.
En línies generals, les implicacions econòmiques de la integració dels refugiats depenen fonamentalment de les polítiques que persegueixin els països d'acollida, especialment de les laborals (permís per treballar i suport per trobar feina).
L'informe subratlla que, si bé en un principi l'acollida de refugiats té un cost immediat, a curt termini pot estimular la demanda i a llarg termini contribuir a una acceleració del creixement econòmic.
Les dades mostren que pocs països avançats són receptors d'un nombre elevat de refugiats, ja que la majoria es dirigeix a països en vies de desenvolupament, per exemple al Líban, Turquia i Jordània.
A més, l'impacte macroeconòmic i l'impacte en el mercat de treball només seran significatius si el flux de refugiats és prou gran, com és el cas de Suècia i Alemanya en els darrers anys.
Finalment, l'informe destaca que aquells països avançats que no reben gran nombre de refugiats sí que atreuen un gran nombre d'immigrants econòmics.
Per tant, només és qüestió d'uns anys que els refugiats puguin substituir o complementar tant treballadors autòctons com immigrants econòmics, afirma l'estudi.
Les darreres estimacions de l'Organització Internacional del Treball (OIT) indiquen que al món hi ha 152 milions de nens —64 milions de nenes i 88 milions de nens— que estan en situació de treball infantil.
El 71% treballa en el sector de l'agricultura i el 69% dins la pròpia unitat familiar sense rebre cap remuneració.
Gairebé la meitat, 73 milions, fan treballs que posen en perill la seva salut, la seva seguretat i el seu desenvolupament.
Els resultats de 2016 mostren que el treball infantil ha disminuït novament a tot el món, seguint la tendència registrada des de la publicació de les primeres estimacions l'any 2000, però a diferència d'altres anys el ritme d'aquesta disminució s'ha alentit.
L'informe de l'OIT considera que les opcions per la lluita contra el treball infantil són invertir en educació gratuïta de qualitat, expandir les xarxes de seguretat social i millorar la governança dels mercats de treball i el funcionament de les empreses familiars.
Així mateix, estima essencial el diàleg social i les proteccions jurídiques que promoguin la ratificació de les normes internacionals, enforteixin el seguiment i l'aplicació de les lleis i incloguin la protecció de drets fonamentals en el treball.
L'edició d'aquest any de l'Informe Global sobre Bretxa de Gènere, del Fòrum Econòmic Mundial, compara el progrés cap a la igualtat entre homes i dones en 144 països, i en quatre àmbits clau: salut, educació, economia i política.
Segons les dades, el 2017 la paritat entre ambdós sexes ha disminuït a nivell global per primer cop des de 2006, any en què es van començar a analitzar aquestes dades, i ha situat la bretxa mitjana global en el 32%.
Per regions, l'Europa occidental és la que presenta la bretxa més baixa (25%), per davant d'Amèrica del nord (28%) i de l'Europa de l'est i Àsia central (29%).
Per països, el primer lloc de l'Índex global l'ocupa Islàndia (12,2%), seguida de Noruega (17%) i Finlàndia (17,7%).
Espanya ocupa el lloc 24 entre els països comparats, amb una bretxa del 25%.
L'oportunitat econòmica i l'empoderament polític són les àrees especialment preocupants, conclou l'informe, ja que les dades mostren que la bretxa d'ingressos entre ambdós sexes no es deu només al fet que les dones perceben un menor sou, sinó també perquè ocupen menys llocs directius que els homes, es dediquen a sectors en què les nòmines són baixes i/o no reben remuneració com a contraprestació a algunes de les seves activitats laborals.
La Comissió Europea ha publicat l'informe Previsions econòmiques europees, tardor 2017, que examina la situació econòmica de la UE i fa un pronòstic de la seva evolució.
La Comissió espera que el creixement econòmic continuï a un ritme moderat (+2,2% a la zona euro i +2,3% a la UE per al 2017), impulsat per un consum privat elàstic, un creixement més fort arreu del món i la caiguda de l'atur.
La inversió també s'està recuperant afavorida per la forta demanda i el baix cost del finançament.
Per a Espanya, el pronòstic és d'un creixement del 3,1% per al 2017, 2,5% per al 2018 i 2,1% el 2019, sent el consum privat el principal motor de creixement.
Les exportacions s'han accelerat aquest any, tot i que es preveu que el creixement es moderi una mica el 2018 i 2019.
També s'espera que l'atur disminueixi fins a situar-se en el 14% el 2019.
Pel que fa al deute, l'informe apunta que millorarà el 2017 i s'estabilitzarà el 2018 i 2019, any en què es preveu que disminueixi fins al 95,5% del PIB.
La secció d'economia espanyola de l'Informe mensual de novembre de CaixaBank Research inclou un focus d'interès sobre la inactivitat i l'atur a Espanya.
L'estudi mostra que en els darrers cinc anys la taxa d'atur ha disminuït 9,7 punts percentuals, del 26,9% el primer trimestre de 2013 al 17,2% el segon trimestre de 2017, una taxa que gairebé duplica la de l'eurozona (9%).
En aquest mateix període, la taxa d'inactivitat s'ha mantingut pràcticament invariable al voltant del 26%, inferior a la de l'eurozona (27%).
L'informe destaca que el col·lectiu d'inactius és de 7,5 milions de persones entre 15 i 64 anys, gairebé el doble que el d'aturats (3,9 milions).
A Espanya, de cada 100 persones en edat de treballar, 61 estan ocupades, 26 aturades i 13 inactives.
A l'eurozona, el percentatge d'ocupats és superior (66%), en canvi el d'aturats és d'un 7% i el d'inactius d'un 27%.
Amb aquesta anàlisi, l'estudi posa en relleu les limitacions que comporta avaluar la situació del mercat laboral només en base a la taxa d'atur, sense tenir en compte els motius de la inactivitat, diferents entre homes i dones, que també influeixen en el comportament a l'hora de participar en el mercat laboral.
El darrer butlletí econòmic del Banc d'Espanya analitza l'evolució que ha tingut l'ocupació pública en la darrera dècada.
El nombre d'ocupats en les administracions públiques, excloses les empreses públiques, va anar augmentant de manera sostinguda des de 1987 fins a 2011, any en què s'intensifiquen les restriccions.
Aquest procés està associat, en gran part, a l'expansió de l'estat del benestar, els serveis públics i les transferències de competències a les comunitats autònomes.
En concret, el nombre d'assalariats va passar d'1,5 milions el 1987 a 2,8 milions el 2007 i a 3,1 el 2011, el nivell històric més elevat.
Durant els anys 2012 i 2013, l'ocupació pública es redueix en 350.000 assalariats i s'estabilitza el 2014 quan recupera part de l'ocupació perduda els anys anteriors.
A partir de 2015 es relaxen les restriccions, i durant el 2016 i el 2017 es cobreixen el 80% de les vacants.
L'estudi també mostra que al llarg d'aquesta dècada la dinàmica de l'ocupació pública ha seguit pautes diferenciades per subsectors de les administracions públiques, branques d'activitat i tipus de contracte.
Les pensions estan en risc a la majoria de països d'Europa, especialment a Espanya i Alemanya, segons un monogràfic publicat per la consultora PwC.
L'edat de jubilació, que a Espanya el 2027 serà als 67 anys, l'esperança de vida situada en els 83 anys segons l'Organització Mundial de la Salut, i una de les taxes de fecunditat més baixes entre els països desenvolupats (1,32 fills per dona) són alguns dels problemes demogràfics de la societat espanyola.
En aquest escenari, el 63,1% dels experts enquestats en l'estudi considera que el sistema actual de pensions no és viable.
Les alternatives a aquesta situació són augmentar la productivitat dels ocupats, ampliar l'edat de jubilació, aprovar incentius a l'entrada de mà d'obra femenina, atreure mà d'obra immigrant i reduir l'import de les noves pensions.
Entre les reformes que s'haurien de dur a terme, destaca la d'aplicar el conjunt de la vida laboral per al càlcul de la pensió.
Al problema demogràfic s'hi afegeix la previsió que la partida de pensions quedi sense fons el 2018, amb un deute públic del 100% del PIB, afirma PwC.
Un informe de l'Agència Internacional de l'Energia considera que la reducció a llarg termini de les emissions de gasos d'efecte hivernacle del sector industrial és un dels principals reptes de la transició energètica.
Les emissions i el procés de combustió de la fabricació del ciment, el ferro, l'acer i la producció química són particularment problemàtics.
Segons l'informe, la reducció de costos en la fotovoltaica solar i la potència eòlica poden habilitar noves opcions per a la indústria, ja sigui directament des de l'electricitat o per mitjà de productes químics i combustibles d'hidrogen.
Per assegurar el desplegament ràpid de tecnologies basades en energies renovables en la indústria, l'adquisició pública i privada de materials nets i sense carboni podria ser l'opció més realista a curt termini.
L'adquisició a gran escala pública i privada de productes verds presumiblement tindria dos resultats: protegiria les indústries que compleixen amb les normes i proporcionaria un fort incentiu perquè els competidors respectessin el mateix marc normatiu per accedir als grans mercats.
El percentatge de persones entre 15 i 64 anys en situació d'inactivitat econòmica a la Unió Europea se situa en el 27,5%, segons un informe recent d'Eurofound que analitza dades de 2015.
Això significa que, en la majoria de països de la Unió Europea, una secció important de població no està treballant.
Les polítiques d'ocupació tendeixen a centrar-se, sobretot, en el col·lectiu d'aturats.
No obstant això, l'estudi considera que encara hi ha marge suficient per abordar la integració de les persones inactives al mercat laboral.
Una de cada quatre persones en aquesta situació afirma que li agradaria treballar com a mínim unes hores setmanals i aproximadament la meitat voldria treballar 32 o més hores.
Aquest desig de treballar és especialment fort entre estudiants i persones que es dediquen a tasques de la llar.
En aquest sentit, Eurofound subratlla la conveniència d'elaborar un estudi que aprofundeixi en aquestes preferències i en el repte que significa que les habilitats personals coincideixin amb les competències requerides pels llocs de treball.
De moment, l'informe analitza les barreres a l'ocupació amb què es troben quatre col·lectius: estudiants, persones dedicades a tasques de la llar, jubilats i persones amb discapacitat.
La Diputació de Barcelona ha publicat l'informe anual de l'activitat turística de la Destinació Barcelona 2017, elaborat amb dades de 2016, que inclou els indicadors de turisme a la demarcació, l'anàlisi de l'evolució del sector i les tendències de futur.
Aquesta edició incorpora les tipologies d'allotjament de l'oferta turística, apartaments turístics i habitatge d'ús turístic, que permet una anàlisi més realista del sector.
Les dades de 2016 mostren que, en conjunt, l'oferta en totes les tipologies d'allotjament turístic ha crescut tant en places com en nombre d'establiments.
Si excloem el Barcelonès, que té el 64% del total d'establiments, del total restant, el Garraf (35,2%) i el Maresme (32,7%) són les comarques amb major nombre d'establiments mentre que la resta de comarques representen entre un 6% i un 1% del total restant.
Aquesta edició també amplia l'apartat dedicat a l'estudi del turista amb més variables que permeten conèixer millor el seu comportament.
El caràcter i l'amabilitat de la gent, juntament amb l'allotjament i la seguretat ciutadana, són els tres aspectes millor valorats.
Contràriament, els punts d'accés a Internet i l'oferta d'aparcament són aspectes a millorar, segons els turistes.
Reclutar i retenir talent informàtic (TI) és un repte important dins l'organització, segons afirma The Talent Wars and de Gig Economy, estudi fonamentat en investigacions realitzades per Appirio a més de 400 treballadors (directors executius i personal staff) d'empreses de més de 500 empleats ubicades als Estats Units i al Regne Unit.
L'estudi respon qüestions com ara el percentatge del pressupost que destina l'empresa a reclutar TI, el percentatge d'aquest personal que deixa la companyia per ofertes millors, el percentatge de projectes TI que no es completen per manca de capacitat de l'equip o el temps que es posposen per aquesta causa.
El constant moviment de talent no és només costós per la gestió en si mateixa, afirmen els enquestats, sinó que, a més, té un cost negatiu sobre la productivitat global i la capacitat d'una empresa d'executar-se i innovar.
Les opcions de deslocalització, subcontractació, etc. encara no han solucionat de manera efectiva aquest buit i les empreses innovadores s'estan submergint en el c rowdsourcing, o externalització oberta de tasques, una alternativa que gairebé el 70% de les empreses ja han implementat.
Un nou número de la revista Spanish and International Economic & Financial Outlook, de Funcas, inclou diversos articles que tracten sobre la recuperació econòmica a Espanya.
En concret, un dels temes que aborda la publicació és la discussió sobre la creació de l'eurobon, instrument que proporcionaria una major transparència jurídica i crearia actius relativament lliures de risc, però que la inseguretat jurídica fa difícil de convertir-lo en una política real.
Un altre tema que tracta la revista és el de l'agenda digital espanyola, encara enrere de la mitjana europea, però en previsió que cap a l'horitzó de 2020, el 79,4% dels espanyols usin l'ordinador per comprovar els saldos o realitzar negocis bancaris.
Pel que fa al consum de les llars, les perspectives a curt termini són favorables, tanmateix aquest consum continua depenent del creixement dels ingressos i la confiança per mantenir l'impuls.
Un deteriorament d'aquests fonaments podria posar en perill la sostenibilitat.
Al mateix temps, la caiguda de la taxa d'estalvi de les famílies, en el nivell més baix des de 2006, situa les famílies espanyoles en una posició vulnerable en un moment en què la inflació i la normalització de la política monetària augmenten.