Informe 2/2020, de 14 de febrer, emès a l'empara de l'article 154.7 de la Llei 9/2017, de 8 de novembre, de contractes del sector públic, en relació amb l'omissió de l'anunci de formalització d'un contracte de l'Ajuntament de Lloret de Mar
I. Amb data 30 de gener de 2020, l'Ajuntament de Lloret de Mar sol·licita a aquesta Comissió l'emissió de l'informe previst a l'article 154.7 de la Llei 9/2017, de 8 de novembre, de contractes del sector públic, per la qual es transposen a l'ordenament jurídic espanyol les Directives del Parlament Europeu i del Consell 2014/23/UE i 2014/24/UE, de 26 de febrer de 2014 (LCSP), en relació amb l'anunci de formalització del contracte amb FORREC Ltd.
L'Ajuntament manifesta el seu interès en la conciliació del compliment de la normativa en matèria de contractació i de transparència amb els seus interessos propis en la promoció del turisme del lleure, i tenint en compte que l'adjudicatària "ha justificat el caràcter confidencial de la informació derivada d'aquesta relació contractual advertint que la divulgació d'aquesta informació pot concedir avantatges considerables als competidors de mercat, en la mesura en què deixa al descobert els processos interns utilitzats per desenvolupar el seu treball, com per exemple, els mètodes de càlcul dels costos o inclús els seus propis honoraris professionals".
I d'acord amb això, sol·licita a la GAIP que emeti informe sobre "les dades que es poden ometre de l'anunci del contracte, en compliment d'aquest deure legal de no divulgar informació susceptible de perjudicar interessos comercials d'empreses privades i/o constitució d'un supòsit de competència deslleial".
Annex a la sol·licitud hi figura l'escrit de l'empresa adjudicatària que reclama que no es doni publicitat del contracte per les raons següents:
Admissibilitat de la sol·licitud d'informe i competència de la GAIP.
La Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública és l'òrgan independent i de garantia de l'accés a la informació creat per la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG), en el seu article 39, en ús de la potestat expressament reconeguda a les lleis autonòmiques de crear els seus propis i respectius òrgans de garantia, de conformitat amb el que es preveu a l'article 24 i a la disposició addicional quarta de la Llei bàsica estatal 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBGE).
L'Ajuntament de Lloret de Mar és una administració local que rau dins l'àmbit d'aplicació de l'LTAIPBG de conformitat amb el seu article 3.1.a.
L'article 154.7 LCSP disposa que si una administració vol ometre alguna de les informacions que l'annex III de la llei disposa que s'han de difondre en l'anunci de formalització d'un contracte, haurà de demanar prèviament informe al Consejo de Transparencia y Buen Gobierno, òrgan de garantia de l'accés a la informació creat per la llei bàsica estatal de transparència (LTAIPBGE).
Aquesta previsió s'ha d'entendre referida als òrgans de garantia que, amb les mateixes funcions, creïn les lleis autonòmiques de transparència i accés a la informació pública, com és el cas d'aquesta Comissió (article 39 LTAIPBG).
Aquest informe s'emet a instància de l'Ajuntament de Lloret de Mar en relació amb l'omissió de l'anunci de formalització del contracte subscrit amb FORREC Ltd, i d'acord amb l'article 154.7 LCSP, té per objecte que aquesta Comissió dictamini "si el dret d'accés a la informació pública preval o no enfront dels béns que es pretenen salvaguardar amb la seva no-publicació", a la vista de les al·legacions fetes per les parts i reproduïdes anteriorment sobre els perjudicis que la divulgació del contracte podria ocasionar en els respectius interessos econòmics i comercials.
El règim de transparència de la contractació pública.
La contractació pública és l'àmbit nuclear i essencial sobre el què s'ha de projectar la transparència, tant per garantir als eventuals licitadors que podran optar en condicions d'igualtat als contractes públics, com per permetre el control de la ciutadania de què l'Administració i el seu sector públic han actuat en benefici exclusivament de l'interès general, amb objectivitat i imparcialitat, en l'adjudicació dels seus contractes.
La transparència, doncs, esdevé un instrument estratègic per prevenir i detectar la corrupció en la contractació, que s'incorpora a l'ordenament jurídic intern per transposició de la normativa europea força anys abans fins i tot que s'aprovi la legislació de transparència.
Amb la finalitat de garantir la transparència de l'activitat contractual, el legislador ha establert l'obligació del sector públic de fer difusió proactiva de la informació contractual en el seu perfil del contractant, que ha de mantenir permanentment actualitzat i consultable a Internet.
Concretament, l'article 63 LCSP preveu que s'ha de fer publicitat dels contractes subscrits per les administracions al seu perfil del contractant, i regula els elements del contracte que s'hi han de difondre així com l'obligació de publicar-hi els anuncis de formalització dels contracte (apartat 3.c), tot preveient, tanmateix, que determinades dades del contracte puguin ometre's d'aquest anunci en els supòsits i d'acord amb el procediment establert a l'article 154.7 de la mateixa llei:
Anunci de formalització dels contractes.
Es poden no publicar determinades dades relatives a la subscripció del contracte quan es consideri, i es justifiqui degudament en l'expedient, que la divulgació d'aquesta informació pot obstaculitzar l'aplicació d'una norma, ser contrària a l'interès públic o perjudicar interessos comercials legítims d'empreses públiques o privades o la competència lleial entre aquestes, o quan es tracti de contractes declarats secrets o reservats o l'execució dels quals s'hagi d'acompanyar de mesures de seguretat especials de conformitat amb la legislació vigent, o quan ho exigeixi la protecció dels interessos essencials de la seguretat de l'Estat i així s'hagi declarat de conformitat amb el que preveu la lletra c) de l'apartat 2 de l'article 19.
En tot cas, abans de la decisió de no publicar unes determinades dades relatives a la subscripció del contracte, els òrgans de contractació han de sol·licitar l'emissió d'un informe al Consell de Transparència i Bon Govern a què es refereix la Llei 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, en el qual s'apreciï si el dret d'accés a la informació pública preval o no enfront dels béns que es pretenen salvaguardar amb la seva no-publicació; aquest informe s'ha d'evacuar en un termini màxim de deu dies.
No obstant això, no es requereix aquest informe del Consell de Transparència i Bon Govern en cas que amb anterioritat l'òrgan de contractació hagi efectuat una consulta sobre una matèria idèntica o anàloga, sense perjudici de la justificació deguda de la seva exclusió en l'expedient en els termes que estableix aquest apartat."
Tant l'obligació general del sector públic de fer publicitat dels contractes subscrits, com la previsió de què, excepcionalment, part de la informació que s'ha de publicar en l'anunci de formalització dels contractes es pugui ometre si la seva difusió és contrària als interessos públics, la seguretat de l'Estat, l'acompliment de les lleis o els interessos comercials legítims i la protecció de la lleial competència, ja estaven previstes a l'anterior Text refós de la Llei de contractes del sector públic aprovat pel Reial Decret Legislatiu 3/2011, de 14 de novembre, en el seu article 153.
Per tant, l'actualment vigent LCSP, en el seu article 154.7, es limita a reproduir la regulació anterior pel que fa als supòsits taxats en què es pot fonamentar la decisió administrativa de limitar la informació a publicar sobre els contractes formalitzats, per bé que hi incorpora una garantia nova i coherent amb l'entrada en vigor de la legislació de transparència, en fer preceptiu que l'òrgan independent de garantia del dret d'accés a la informació pública es pronunciï i emeti informe previ i preceptiu sobre si resulta justificada la limitació de la publicitat en l'anunci de formalització dels contractes d'algun dels seus elements, o si ha de prevaldre el dret d'accés a la informació pública, del què se'n desprèn que la sola concurrència d'algun dels supòsits taxats de l'article 154.7 LCSP o, en el què importa a aquest informe, que la mera invocació d'un perjudici en els interessos econòmics de l'administració adjudicadora o de l'empresa adjudicatària, o l'al·legació de perjudici en relació amb els seus competidors, no obliguen a l'Administració ni tenen l'efecte automàtic d'impedir la publicitat establerta com a regla general en la legislació de contractació, de la mateixa manera que la sola declaració de confidencialitat de les condicions del contracte per part de l'adjudicatària no té un efecte vinculant per a l'Administració, que està obligada a revisar-la i a adequar-la al compliment de les obligacions legalment imposades en relació amb la transparència de la contractació del sector públic.
La declaració de confidencialitat de l'adjudicatària i el deure de reserva de l'òrgan de contractació.
L'adjudicatària del contracte objecte d'informe defensa que "no s'hauria de publicar cap part" de contracte, perquè és informació que considera que ha de ser confidencial entre les parts".
I atesa aquesta declaració de confidencialitat de l'adjudicatària, l'Ajuntament de Lloret de Mar demana a la GAIP que dictamini sobre quines dades es poden ometre a l'anunci de formalització del contracte "en compliment d'aquest deure legal de no divulgar informació susceptible de perjudicar interessos comercials d'empreses privades i/o constitució d'un supòsit de competència deslleial".
El primer que cal precisar és que, com s'ha establert ja en el FJ anterior, ni la declaració de confidencialitat de l'adjudicatària en relació amb tot el contracte, ni la simple al·legació d'eventuals perjudicis econòmics o d'alteració de la lliure competència, no tenen l'efecte coercitiu d'impedir la publicitat legal del contracte que l'Administració sembla que els hi atribueix, atenent al tenor literal del seu escrit, i per tant, no generen de forma automàtica un deure jurídic de confidencialitat cap a l'Administració superior i excloent del seu deure jurídic de transparència dels seus contractes que li imposen de forma expressa els articles 154 LCSP i 13 LTAIPBG.
Ans al contrari, l'eventual perjudici dels interessos econòmics privats, fins i tot quan s'acrediti, s'ha de ponderar amb l'interès públic en la transparència de la contractació, tenint en compte, a més, que els elements del contracte que l'adjudicatària pot declarar com a confidencial i que obliguen al deure de reserva dels òrgans de contractació no són d'elecció discrecional, ni poden afectar a tot el contracte, com seguidament es justificarà.
L'LCSP regula al seu article 133 el deure reserva dels òrgans de contractació en relació amb la informació que els licitadors, en el moment de presentar la seva oferta, hagin designat com a confidencial, en aquests termes:
Als efectes d'aquesta Llei, es considera secret empresarial qualsevol informació o coneixement, inclòs el tecnològic, el científic, l'industrial, el comercial, l'organitzatiu o el financer, que compleixi les condicions següents:
a) Ser secret, en el sentit que, en el seu conjunt o en la configuració i reunió necessàries dels seus components, no és conegut generalment per les persones pertanyents als cercles en què normalment s'utilitzi el tipus d'informació o coneixement en qüestió, ni fàcilment accessible per a elles;
b) tenir un valor empresarial, ja sigui real o potencial, precisament pel fet que és secret, i
c) haver estat objecte de mesures raonables per part del seu titular per mantenir-lo en secret."
Aquesta norma interna, així com l'europea que transposa, reprodueixen l'article 39 de l'Acord sobre les Aspectes dels Drets de Propietat Intel·lectual relacionats amb el Comerç (ADPIC), adoptat en el marc de l'Organització Mundial del Comerç (OMC), que es va aprovar mitjançant la Decisió 94/800/CE del Consell, de 22 de desembre de 1994, relativa a la subscripció en nom de la Comunitat Europea, pel que fa als temes de la seva competència, dels acords resultants de les negociacions multilaterals de la Ronda Uruguai (1986-1994).
La finalitat d'aquestes normes és protegir la divulgació o l'ús il·lícit d'aquella informació que no sigui generalment coneguda en el sector (ni en el seu conjunt ni en les parts que la composen), ni fàcilment accessible; que tingui un valor comercial precisament pel seu caràcter secret, i que hagi estat objecte de mesures raonables per mantenir-la secreta, preses per la persona que legítimament n'exerceixi el control.
Tal i com manifesta expressament el preàmbul de la Llei 1/2019, de 19 de febrer, de secrets empresarials, "aquesta definició de secret empresarial no comprèn la informació d'importància escassa, com tampoc l'experiència i les competències adquirides pels treballadors durant el transcurs normal de la seva carrera professional ni la informació que és de coneixement general o fàcilment accessible en els cercles en què normalment s'utilitzi el tipus d'informació en qüestió".
Doncs bé, de la sola al·legació feta per l'adjudicatària de què el contracte conté informació metodològica sobre els seus processos interns que atorgaria un avantatge als seus competidors no se'n desprèn que es pugui catalogar aquesta informació de secret empresarial que mereixi la protecció legal.
Correspon, en tot cas, a l'adjudicatària que pretén l'omissió del deure legal de publicitat del contracte justificar en què i per què els seus interessos econòmics es veuen il·legítimament perjudicats pel compliment de les obligacions legals de transparència contractual del sector públic, i aquesta justificació no s'ha fet, més enllà de la vague i inconcreta invocació d'un perjudici econòmic, que no s'ha concretat ni quantificat, derivat de la divulgació d'una informació que, lluny de ser un secret empresarial, havia de ser prevista i acceptada per l'adjudicatària des del mateix moment en què contractava amb una Administració pública i se sotmetia al marc legal de la contractista.
Per tant, no es pot reconèixer a l'adjudicatària una expectativa legítima de mantenir aquest contracte enterament en l'esfera de la confidencialitat i fora de les obligacions de publicitat legalment establertes i aplicables (Annex III de l'LCSP en relació amb l'article 154 LCSP, i article 13.1.2 LTAIPBG), ni tan sols derivada de les pròpies estipulacions contractuals, ja que el que es preveu en la clàusula 17a. del contracte són obligacions de confidencialitat que s'imposen a l'adjudicatària, i no pas a l'Ajuntament, i que no fan referència al caràcter confidencial de les estipulacions del propi contracte, sinó a la confidencialitat que l'adjudicatària ha de mantenir en relació amb la informació que l'Ajuntament li proporcioni per a la realització del seu servei d'assessorament, que no podrà proporcionar a terceres parts sense consentiment de l'Ajuntament de Lloret de Mar.
Així doncs, la pretensió de l'adjudicatària de què totes les estipulacions del contracte es considerin confidencials i, per tant, no se'n faci la difusió exigida per les lleis, no troba fonament jurídic que l'empari.
En aquest sentit, cal desestimar de pla la seva al·legació 5, en què expressa que habitualment signa acords de no divulgació amb diverses entitats i/o amb les seves empreses o filials matrius, i que la publicitat del contracte que aquí s'informa podria quedar fora d'alguns d'aquests acords, "i aquest és un risc que no està disposada a córrer".
La publicació de l'anunci del contracte és un obligació legal preexistent i directament aplicable al cas, i per tant, si l'adjudicatària no està disposada a córrer el risc de quedar exclosa d'altres acords de confidencialitat que pugui haver signat amb altres clients o empreses privades a causa de la publicitat dels contractes públics amb el sector públic, el que ha de fer és no contractar amb les administracions i mantenir-se sempre en l'esfera del dret privat, en la què podrà establir aquestes condicions, si ho vol.
El mateix cal dir de l'al·legació 4 de l'adjudicatària, quan afirma que "és una empresa privada i, per tant, els seus contractes, no estan habitualment sotmesos a escrutini públic".
Quan actuï amb altres empreses privades, efectivament, no estarà sotmesa a l'escrutini públic, però quan contracti amb el sector públic s'haurà d'atenir a les obligacions de transparència legalment establertes per al sector públic.
La competència lleial d'empreses
Al·lega l'adjudicatària (punt 2 del seu escrit d'al·legacions) que la publicitat del contracte donaria als seus competidors un coneixement important sobre els seus processos interns, permetent-los competir amb més eficàcia amb ella, "sense atorgar-li un avantatge competitiu similar derivat del coneixement dels processos interns dels seus competidors".
El perjudici en la competència lleial entre empreses és un dels supòsits taxats que poden justificar la no publicació d'algun dels elements de l'anunci de formalització del contracte, d'acord amb l'article 154.7 LCSP, de manera que caldrà determinar si, en aquest cas, concorre aquest supòsit i, si és així, si la protecció d'aquesta competència lleial ha de ser prevalent a l'interès públic que es protegeix amb la publicitat la formalització dels contractes públics.
El falsejament de la competència o la competència deslleial es produeix amb la utilització comercial de conductes prohibides per la Llei 3/1991, de 10 de gener, de competència deslleial, que tenen per finalitat l'engany o coacció de les persones consumidores, o bé amb la imposició abusiva des d'una posició empresarial dominant de condicions o preus, o els acords o pràctiques entre empreses amb la finalitat de pactar preus de manera que es restringeixi la lliure competència en un mercat.
No sembla, doncs, ni es justifica per l'adjudicatària, que la divulgació dels elements de l'anunci del contracte (procediment, objecte, preu, adjudicador i adjudicatari) sigui informació que perjudiqui la lleial competència o que alteri de forma il·legítima les condicions de legítima competència de les empreses, sinó que, precisament, és en atenció a la garantia de la lliure competència en la concurrència a contractes públics que s'estableix el règim de transparència i de publicitat dels elements bàsics dels contractes adjudicats pel sector públic.
I això és especialment rellevant en aquest cas, en què el contracte s'ha adjudicat per un procediment negociat sense publicitat, per raons tècniques i de dret d'exclusivitat, i per tant, no en condicions de lliure competència, de manera que cal pressuposar que no existeixen aquests competidors.
L'article 168 LCSP regula aquest supòsit en el seu apartat a.2:
Els òrgans de contractació poden adjudicar contractes utilitzant el procediment negociat sense la publicació prèvia d'un anunci de licitació únicament en els casos següents:
a) En els contractes d'obres, subministraments, serveis, concessió d'obres i concessió de serveis, en els casos en què: (...)
Quan les obres, els subministraments o els serveis només es puguin encomanar a un empresari determinat, per alguna de les raons següents: que el contracte tingui per objecte la creació o adquisició d'una obra d'art o representació artística única no integrant del patrimoni històric espanyol; que no hi hagi competència per raons tècniques; o que sigui procedent la protecció de drets exclusius, inclosos els drets de propietat intel·lectual i industrial.
La no-existència de competència per raons tècniques i la protecció de drets exclusius, inclosos els drets de propietat intel·lectual i industrial, només s'apliquen quan no hi hagi una alternativa o un substitut raonable i quan l'absència de competència no sigui conseqüència d'una configuració restrictiva dels requisits i criteris per adjudicar el contracte."
La utilització d'aquest procediment per part de l'Administració, doncs, pressuposa que l'adjudicatària no ha hagut de competir amb cap altra empresa per adjudicar-se el contracte perquè no existeix una altra empresa que raonablement pugui prestar aquell mateix servei, bé sigui per raons tècniques o d'exclusivitat, de manera que difícilment es pot argumentar ara per part de l'adjudicatària que afavoriria als seus competidors -inexistents- que es divulgués aquest contracte essent que, precisament, se li ha adjudicat sense pública concurrència per l'absència de competidors.
Ben al contrari, considerant que en aquest procediment de contractació s'ha omès l'anunci de licitació, esdevé més necessària que mai la publicació de l'anunci de formalització del contracte, amb tota la informació que estableix l'Annex III LCSP, per tal de permetre l'escrutini públic de que concorren les circumstàncies que justifiquen la contractació per un procediment sense concurrència.
En tot cas, cal recordar que el que és objecte d'informe és l'anunci de formalització del contracte, i cap del seus elements o camps (Annex III LCSP) ha de contenir informació sobre processos interns que pugui afeblir la posició de l'adjudicatària en relació amb eventuals competidors que pugui tenir en altres licitacions amb pública concurrència, més enllà de l'al·legació que es fa en relació amb el preu del contracte, que seguidament s'analitzarà.
El perjudici en els interessos comercials legítims.
En el punt 3 de les seves al·legacions, l'adjudicatària defensa que el contracte conté termes negociats exclusivament entre les parts i en relació amb el projecte objecte del contacte, condicions que l'adjudicatària no pot oferir ni acceptar sistemàticament amb altres parts i projectes, i per tant, al·lega que la perjudicaria econòmicament que es donessin a conèixer aquestes condicions, ja que "els clients potencials podrien creure que també se'ls haurien d'aplicar aquests termes o termes similars", de manera que la seva publicació privaria a l'adjudicatària de la seva capacitat de negociar lliurement els termes dels seus futurs acords.
Caldrà, doncs, analitzar si aquest eventual perjudici en els interessos comercials invocats per l'empresa adjudicatària port justificar que s'acordi una excepció a un règim de publicitat dels contractes públics establert com a regla general per llei.
L'article 154.7 LCSP preveu que l'Administració pugui acordar l'omissió del règim general de publicitat de determinada informació sobre els contractes subscrits, si aquesta difusió pot perjudicar "els interessos comercials legítims de les empreses públiques o privades".
Com els altres supòsits recollits en aquest article, la concurrència d'aquest supòsit no comporta l'exclusió automàtica de la publicitat dels elements de l'anunci que s'al·leguin com a contraris als interessos comercials, sinó que caldrà ponderar si la protecció d'aquests interessos econòmics perjudicats ha de prevaldre sobre la protecció de l'interès públic en la transparència dels contractes del sector públic i el dret d'accés a la informació pública, legalment garantits.
Certament, a l'empresa li pot convenir, com al·lega, no divulgar les condicions econòmiques amb què ha acordat prèviament prestar el seu servei a d'altres clients per tal de negociar amb plena llibertat les condicions econòmiques amb els futurs clients, i és lliure de fer-ho així quan contracti amb el sector privat.
Però quan contracta amb el sector públic, ha de saber que la seva estratègia comercial no es pot imposar a les obligacions de transparència que la llei imposa a les administracions i que exigeix es difonguin, en règim de publicitat activa, els elements essencials dels contractes formalitzats pel sector públic, i del seu preu en concret. (article 13.1.d LTAIPBG), en atenció a l'interès general existent en l'aplicació del marc legal de publicitat i transparència en la contractació pública, establert com mecanisme de prevenció de la corrupció, així com l'interès públic prevalent en "la garantia el retiment de comptes i de la responsabilitat en la gestió pública", que l'article 1.2 LTAIPBG estableix com a objecte i finalitat de la legislació de transparència.
La difusió de l'anunci de formalització del contracte -amb el preu del contracte-, i la difusió al portal de transparència en règim de publicitat activa dels contractes formalitzats pel sector públic, indicant-ne el preu, són obligacions establertes per la legislació de contractes del sector públic i per la de transparència i accés a la informació pública, respectivament.
El legislador, doncs, ha establert ja que existeix un interès públic superior en que es doni màxima difusió a aquesta informació, la qual cosa justifica que s'hagi de divulgar proactivament i públicament per a què tothom hi tingui accés.
Aquest interès públic, doncs, per expressa determinació del legislador, s'ha de ponderar prevalent i s'ha de sobreposar als interessos econòmics al·legats per l'adjudicatària.
D'altra banda, l'empresa adjudicatària no ha aportat cap concreció ni justificació mínimament motivada d'aquest perjudici econòmic que derivaria de la publicitat del preu del contracte.
Cal recordar, en aquest sentit, que correspon a qui pretén l'excepció del règim legal de publicitat motivar i justificar a bastament que ha de prevaldre el seu interès particular per sobre de l'interès general en l'accés a la informació pública i la transparència dels contractes públics, i justificar quin és el perjudici real i directe (no potencial, ni inconcret) que es derivaria de la seva difusió, cosa que no ha fet.
En aquest sentit es pronuncia la jurisprudència del Tribunal Suprem (STS 3530/2017 - ECLI: ES:TS:2017:3530) que jutja com a insuficient la sola invocació del perjudici en els interessos econòmics o comercials i recorda que correspon a qui l'invoca per limitar o excloure informació pública de l'abast de la ciutadania (l'article 14.1.h de la llei bàsica 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, preveu que pugui actuar com a límit a l'accés) aportar informació que acrediti i concreti aquest perjudici; i que ni l'administració ni els particulars afectats tenen potestat discrecional per limitar l'accés a la informació pública, que es configura legalment com un dret reconegut de forma àmplia, contràriament als límits a l'accés, que per expressa previsió legal s'han d'aplicar amb caràcter restrictiu:
D'acord amb el que ha estat exposat, no es pot admetre que l'interès econòmic privat de l'empresa adjudicatària en què no es difonguin els honoraris que percep per la prestació del servei contractat per l'Ajuntament de Lloret de Mar hagi de prevaldre sobre el dret de la ciutadania a conèixer els termes i condicions econòmiques en què l'Administració ha contractat un servei, ni que s'hagi d'imposar aquest interès econòmic particular a l'interès general i públic en la transparència de l'activitat contractual de les administracions com a garantia del retiment de comptes dels poders públics, màxim tenint en compte que el contracte s'ha adjudicat per un procediment negociat sense publicitat i que no s'han acreditat ni quantificat aquests perjudicis.
L'Administració contractant, de la seva banda, considera que perjudicaria els seus interessos econòmics la divulgació del projecte d'oci concret al qual fa referència el pla d'implementació objecte del contracte, ja que això podria perjudicar-la en la seva competència amb altres municipis turístics.
Aquesta Comissió considera adequat, amb base a aquesta al·legació, que no es divulgui el projecte concret d'oci que s'està avaluant implementar, per bé que determina que l'anunci de formalització del contracte haurà d'informar que el seu objecte és el servei d'assessorament relacionat amb l'elaboració d'un pla d'implementació d'un projecte d'oci.
Cal concloure de l'exposat que ni la declaració de confidencialitat de l'adjudicatària, ni la invocació dels perjudicis econòmics de l'adjudicatària, ni del perjudici en la lleial competència, justifiquen que s'ometi l'anunci de formalització del contracte, que s'haurà de publicar informant tots els camps detallats a l'Annex III LCSP.
En relació amb l'objecte del contracte, es considera adequat que l'anunci el descrigui com a "servei consistent en l'elaboració d'un pla d'implantació d'un projecte d'oci a Lloret de Mar".
D'acord amb el que ha estat exposat, a l'empara de l'article 154.7 LCSP, aquesta Comissió, reunida en Ple amb data 14 de febrer,
INFORMA que no resulta justificada l'exclusió de l'anunci de formalització del contracte entre l'Ajuntament de Lloret de Mar i FORREC Ltd, i que ha de prevaldre el dret d'accés a la informació sobre els interessos econòmics al·legats per l'adjudicatària, de manera que l'Administració ha de publicar íntegrament l'anunci de formalització del contracte d'acord amb l'Annex III de l'LCSP i en els termes establerts en aquest informe.