Les activitats amb una incidència ambiental sobre el medi o les persones estan sotmeses a una intervenció administrativa de control.
Aquesta intervenció inclou l'avaluació d'impacte ambiental.
La llei de prevenció i control defineix, en funció de l'activitat i la seva ubicació en el territori, quines activitats han d'estar sotmeses a control ambiental, i quins requeriments han de complir les instal·lacions i la producció industrials per controlar i ajustar la incidència ambiental en el medi.
En aquest sentit, totes les empreses han de disposar d'un tipus de llicència en funció de la seva activitat.
D'acord amb la Llei d'impacte ambiental de projectes, s'han de sotmetre obligatòriament al tràmit d'avaluació d'impacte ambiental de projectes, els supòsits inclosos en l'annex I d'aquesta norma.
A més a més, diverses normatives sectorials estableixen l'obligatorietat que certs tipus de projectes i instal·lacions segueixin el tràmit d'avaluació d'impacte ambiental.
Per exemple la que regula el Pla d'espais d'interès natural, que estableix una sèrie de supòsits en els annexos I i II, que són objecte d'avaluació d'impacte ambiental en cas que afectin els espais que s'hi defineixen; la d'espais naturals, que fa referència a l'avaluació d'impacte ambiental de determinats projectes i instal·lacions o la llei de carreteres.
L'empresa ha de presentar l'estudi d'impacte ambiental a l'òrgan substantiu, és a dir a l'òrgan competent al qual li correspon resoldre sobre l'autorització o aprovació del projecte i que, a la vegada, és responsable d'efectuar-ne la informació pública.
Al seu torn, l'òrgan substantiu, un cop disposi de l'expedient d'informació pública, l'adreça a l'òrgan ambiental per tal que aquest resolgui mitjançant la declaració d'impacte ambiental.
L'empresa promotora d'activitats amb poca incidència ambiental, que són les descrites a l'annex III de la Llei de prevenció i control ambiental, han de presentar a l'ajuntament del municipi on volen exercir l'activitat una comunicació ambiental acompanyada de la documentació descriptiva de l'activitat i dels certificats corresponents.
La comunicació s'ha de lliurar un cop acabades les obres i les instal•lacions i abans de l'inici de l'activitat.
Les activitats mòbils i de caràcter temporal de l'annex II de la Llei de prevenció i control ambiental, associades a obres d'infraestructures o activitats de tractament de residus que no tenen caràcter d'activitat estable, també estan subjectes al règim de comunicació ambiental.
En el cas que l'activitat es desenvolupi en un espai natural protegit, cal que consulteu la necessitat o no de fer una avaluació d'impacte ambiental.
Un cop l'empresa ha fet la comunicació pot iniciar l'activitat.
No cal que esperi una resposta de l'administració.
Finalment, el control de les activitats sotmeses a comunicació es realitza a través d'autocontrols.
És a dir, l'empresa ha de definir en base a les seves emissions, soroll o vibracions els terminis dels autocontrols ambientals periòdics que efectuarà (en base a la legislació ambiental) i els comunicarà a l'ajuntament quan presenti la comunicació ambiental.
Per la seva banda, l'ajuntament verificarà si la proposta és o no acceptable i hi intervindrà si ho considera necessari.
La llicència ambiental s'aplica a activitats que tenen un impacte ambiental inferior que les sotmeses al règim d'autorització ambiental, i són les incloses en l'annex II de la Llei de control i prevenció ambiental.
Es tracta d'un tràmit municipal que s'ha de presentar en l'ajuntament del municipi on es vagi a realitzar l'activitat.
Aquestes activitats se subdivideixen en els següents apartats:
-Activitats sotmeses a llicència ambiental amb declaració d'impacte ambiental.
-Activitats sotmeses a llicència ambiental i a un procés de consulta prèvia sobre la necessitat de sotmetiment a una avaluació d'impacte ambiental.
-També s'han de sotmetre a consulta prèvia les activitats de l'annex II que afectin directament espais naturals amb una sensibilitat elevada, inclosos en el Pla d'espais d'interès natural (PEIN), en Xarxa Natura, en el Conveni de Ramsar i la resta d'espais protegits que determinats per la llei.
-Activitats sotmeses a llicència ambiental sense necessitat de sotmetre's a cap procés d'avaluació d'impacte ambiental.
Així doncs, primer cal determinar si l'activitat s'ha de sotmetre a la declaració d'impacte ambiental (DIA), que és el document que recull l'avaluació i la valoració de l'impacte ambiental que l'exercici d'una activitat o la construcció d'una infraestructura pot suposar sobre el medi ambient.
En el primer cas, per a les activitats sotmeses a llicència ambiental amb declaració d'impacte ambiental, l'ajuntament demana la declaració d'impacte ambiental i la resolució a la Generalitat.
Per les activitats sotmeses a consulta prèvia sobre la necessitat d'incorporar l'avaluació d'impacte ambiental, l'empresa ha de sol·licitar si cal fer el tràmit a l'Oficina de Gestió Ambiental Unificada de la Generalitat.
Per fer-ho, ha de presentar l'informe municipal de compatibilitat urbanística i una memòria tècnica amb el contingut de l'article 15 bis de la Llei 20/2009.
La resolució sobre la necessitat o no de fer la DIA es publica en el Diari Oficial de la Generalitat (DOGC).
Per la resta de casos, la llicència ambiental l'ajuntament del municipi on s'exercirà l'activitat la tramita i la resol.
Aquest procediment inclou l'emissió d'informes, la informació pública i l'audiència de les parts interessades.
Els promotors de les activitats han de disposar dels informes següents: informe de compatibilitat urbanística, informe de prevenció i seguretat en matèria d'incendis, informe de l'administració hidràulica, informe de l'administració de residus i informe en matèria de protecció de l'ambient atmosfèric (aquest tres últims segons l'annex VI de la llei 20/2009), informe en matèria de seguretat industrial, informe sobre el pla de gestió de dejeccions ramaderes i informe en matèria de prevenció d'incendis forestals.
Tots els informes són sol·licitats per l'ajuntament, excepte el primer, que pot ser aportat pel titular.
La resolució de la llicència ambiental ha de detallar els valors límits d'emissió i els seus sistemes de tractament i control, les mesures per garantir la protecció del sòl i de les aigües subterrànies i l'import de la garantia per respondre de les obligacions derivades de l'activitat.
La llicència ambiental està subjecte a les revisions periòdiques que determini la legislació sectorial en matèria d'aigua, aire o residus.
L'article 82 de l'ordenança tipus en regula el procediment pels ajuntaments que l'han adoptada.
Per últim, les activitats també estan subjectes a controls ambientals periòdics posteriors que tenen per objectiu garantir que en tot moment l'activitat s'adequa a les condicions fixades en la resolució de la llicència.
Els terminis de control periòdic són els fitxats per la llicència.
En el cas que no les fixi, es faran cada sis anys si l'ajuntament ha adoptat l'ordenança tipus, que en regula el procediment.
L'autorització ambiental s'aplica a activitats que tenen una major incidència ambiental.
Resten sotmeses al règim d'autorització ambiental les activitats incloses en l'annex I.1 i I.2 de la Llei de prevenció i control ambiental de les activitats.
Es tracta d'un tràmit que correspon a la Generalitat.
Les llicències i autoritzacions ambientals es tramiten a l'Ajuntament del municipi on es desenvolupa l'activitat; a la Direcció General de Qualitat Ambiental i de la Direcció General de Polítiques Ambientals de la Secretaria de Medi Ambient i Sostenibilitat; i a les Oficines de Gestió Ambiental Unificada dels Serveis Territorials de Territori i Sostenibilitat.
Aquestes comprovacions es fan també un cop obtinguda l'autorització o llicència per tal d'assegurar-se que l'empresa compleix els valors límits d'emissions.
La conformitat del compliment de les condicions fixades de l'autorització o la llicència ambientals i l'adequació permanent als requeriments ambientals aplicables es porta a terme mitjançant la implementació d'un règim de control i inspecció de les activitats.
Les modificacions de les activitats instal·lades en el territori poden tenir efectes sobre el medi i les persones o no tenir-ne.
Pel que fa a les primeres, han de ser sotmeses a la intervenció administrativa i es classifiquen en substancials i no substancials.
Pel que fa a les modificacions no substancials, requereixen la intervenció en els casos que tinguin efectes sobre el medi o les persones.
Què és una modificació substancial?
Les modificacions substancials són les que tenen repercussions importants o perjudicials per a les persones o per al medi.
La Llei 20/2009, del 4 de desembre, de prevenció i control ambiental de les activitats, assenyala que s'han de definir per reglament els paràmetres que determinen que una modificació sigui considerada substancial o no substancial tenint en compte la major o menor incidència de la modificació projectada i d'acord amb criteris com: la dimensió de l'activitat, la producció, la tipologia dels residus generats, el consum d'aigua i energia, la qualitat i la capacitat regenerativa dels recursos naturals on s'ubica l'activitat, el grau de contaminació produïda, el risc d'accidents, la incorporació de substàncies perilloses i l'acumulació de modificacions no substancials.
Què és una modificació no substancial?
Algunes modificacions tenen conseqüències pel medi o les persones però, d'acord amb els criteris mencionats en el punt anterior, no poden ser considerades com a substancials.
Un segon tipus de modificació no substancial és la que implica canvis en les característiques o del funcionament d'una activitat sense conseqüències previsibles ni per les persones ni pel medi.