Sri Mata Amritanandamayi Devi és coneguda arreu del món com Amma, és a dir, Mare.
Arran de la seva estada entre el 16 i el 18 de novembre a Granollers, entrevistem aquesta líder mundial, que ha abraçat més de 39 milions de persones al llarg de la seva vida i que promou acció benèfica a través de l'ONG Embracing the World.
Probablement sou més coneguda per l'abraçada que per la paraula.
Quin significat té aquest gest?
Quan un fill va cap a la seva mare, el més natural per a la mare és mostrar-li amor.
Una abraçada és una expressió d'aquest amor.
L'amor que sento per tota la creació flueix cap a cadascuna de les persones que em venen a cercar.
Aquest amor, quan es rep obertament, té el poder de purificar la ment i despertar en la gent l'amor, la compassió, la paciència, l'abnegació..., qualitats que manquen tant en el món actual.
Aquesta abraçada no és una trobada entre dos cossos, com seria una abraçada normal, sinó una veritable trobada dels cors, que crea un flux d'amor en qui la rep.
En un món tan interconnectat per internet i amb tant d'intercanvi internacional, el vostre gest recorre al contacte físic i de la mirada.
Necessitem la proximitat per humanitzar-nos?
Mitjançant la ciència i la tecnologia, podem fer coses molt bones per ajudar els malalts, els desvalguts, els qui pateixen.
Però no hem d'esdevenir-ne mai esclaus.
Hem de fer-la servir, no hem d'estar al seu servei.
A més, per útil que sigui, la tecnologia mai no podrà reemplaçar el contacte sincer entre les persones.
Avui dia, molta gent té centenars d'amics a Facebook, però gairebé ningú mira els seus veïns a la cara amb amor i compassió genuïns.
Malgrat tota la nostra "connectivitat", la gent se sent cada dia menys connectada, i el problema de la soledat mai no havia estat tan intens com ara.
Fins i tot dins les llars es viu com en illes isolades.
Podem fins i tot descarregar-nos una aplicació que cantarà cançons de bressol per adormir el nostre nadó, però que potser podrà descansar el cap al telèfon, el nostre fill?
No hem de subestimar mai la necessitat de la interacció del cor amb el cor.
Això és el que fa que la vida sigui plena i completa.
Hem de recordar que la nostra realitat rau en el nostre entorn.
Així doncs, la nostra connexió interior no ha de ser amb màquines inertes, sinó amb les persones, la naturalesa i, per sobre de tot, amb Déu, l'energia suprema.
Sou la inspiració d' Embracing the World.
Quina relació hi ha entre els vostres gestos i els projectes de solidaritat?
El darshan, la manera com rebo la gent, neix d'una crida interior a eixugar les llàgrimes d'una humanitat que pateix, estimant-los tots i cadascun de manera desinteressada.
L'organització és només l'altra cara de la mateixa moneda, una plataforma per servir la societat desinteressadament, traduint l'altruisme en acció.
Cada dia se m'acosta gent per explicar-me les seves penes i problemes.
Ells m'obren els seus cors i jo els eixugo les llàgrimes i tracto de donar-los suport i autoconfiança.
Però també cerco com els pot ajudar l'organització.
Hi ha tanta gent pobra que pateix per manca d'aliments, de roba, de refugi, d'atenció mèdica...!
En realitat, la major part dels nostres programes humanitaris són la resposta a problemes que m'expliquen durant el darshan.
Per exemple, durant el monsó, les mares m'explicaven com pels sostres de palla de les seves cabanes es filtrava l'aigua i com elles es quedaven despertes tota la nit, protegint els fills amb els seus saris.
Això ens va inspirar per començar a construir cases de formigó per als necessitats.
Fins enguany, n'hem bastit més de 45.000 arreu de l'Índia.
Així és com ha començat cada projecte.
La majoria foren una resposta espontània davant una necessitat concreta.
Visiteu Europa des de fa molts anys.
El meu missatge mai no ha canviat: amor i compassió i servei desinteressat.
És l'única resposta que pot resoldre tots els problemes del món.
D'aquest ensenyament mai no en tindrem prou.
Aquesta ensenyança sempre és vàlida i resta immutable, perquè l'altruisme és el fonament on s'assenta el món sencer.
Entre els líders religiosos mundials, hi ha molt poques dones.
Què aporta la perspectiva femenina?
No existeix això que en diem la perspectiva femenina.
El que ens cal ara mateix és la perspectiva de l'amor i la compassió.
En el meu cas, l'amor matern és la meva naturalesa.
I ara mateix, el que el món necessita més que qualsevol altra cosa són les qualitats associades a la maternitat —amor, compassió, paciència, humilitat.
Cal despertar aquestes qualitats en tothom, no només en les dones.
Que tinguem fills o no, no té cap importància.
Aquest sentiment maternal ha de despertar dins nostre i així transformarà els nostres actes.
Això enaltirà tant les persones com el món.
Quina és la vostra implicació amb el diàleg interreligiós?
En el nostre ashram celebrem festes hindús, com també el Nadal i les festivitats jueves i musulmanes.
Mai no he dit a ningú que canviï la seva religió.
Cadascú ha d'aprofundir en la seva fe, entendre-la millor i portar-ne a la pràctica els ideals fonamentals.
Si ens endinsem en el cor de cada religió, hi trobem valors com l'amor, la compassió, l'altruisme.
El problema actual és que la gent s'ha quedat amb els aspectes superficials de la seva religió, deixant totalment de banda la seva veritable essència.
Això és el que els fa jutjar les altres religions creant animositat.
Totes les religions són com indicadors que assenyalen cap a la veritat interior, que és l'espiritualitat.
Avui dia, la gent s'agafa a l'indicador i no veu cap a on està assenyalant.
Si la gent assoleix el cor de la seva religió, pot veure que l'animositat i la competició no tenen lloc entre les diferents fes.
Estada d'Amma a Granollers del 16 al 18 de novembre de 2019