Procediment general de concessió
Procediment de concessió amb examen previ
Disposicions generals sobre el procediment i la informació dels tercers
Transmissió i llicències contractuals
Requisits per a la concessió de llicències obligatòries
Promoció de la sol·licitud de llicències obligatòries
Nul·litat i caducitat de les patents
Conciliació en matèria d'invencions laborals
Disposició transitòria primera - Disposició transitòria dotzena
És criteri unànime a tots els països industrialitzats que la legislació en matèria de patents influeix decisivament en l'organització de l'economia, atès que constitueix un element fonamental per impulsar la innovació tecnològica, principi al qual no es pot sostreure el nostre país, ja que és imprescindible per elevar el nivell de competitivitat de la nostra indústria.
D'altra banda, una llei de patents que protegeixi eficaçment els resultats de la nostra recerca constitueix un element necessari dins la política espanyola de foment de la recerca i el desenvolupament tecnològic.
L'actual legislació de patents, que data de l'any 1929, no respon als anteriors objectius, ja que, d'una banda, ha experimentat un procés d'obsolescència que la invalida per regular el desenvolupament de la tecnologia que exigeix el nostre actual sistema productiu i, de l'altra, la protecció que atorguen les actuals patents, concedides mitjançant un procediment «sense examen de la novetat de la invenció», dóna lloc a patents conegudes amb el nom de «febles» que no constitueixen incentius suficients per protegir els resultats de la recerca.
Però, a banda d'aquests motius, hi ha altres factors rellevants que exigeixen l'adopció d'una nova llei de patents, com són l'existència d'un dret europeu de patents, constituït pel Conveni de Munic de 5 d'octubre de 1973 sobre la patent europea, i el Conveni de Luxemburg sobre la patent comunitària de 15 de desembre de 1975, dret que ha estat recollit en gairebé totes les legislacions de patents europees i que el nostre país no pot desconèixer atenent no només la creixent internacionalització de les patents, sinó les exigències d'harmonització de les legislacions nacionals que imposa l'adhesió a la Comunitat Econòmica Europea.
Les característiques principals de la nova Llei de patents són les següents:
En primer lloc, s'ha de destacar que el projecte preveu dues categories de títols de propietat industrial: les patents d'invenció i els models d'utilitat.
Es mantenen els models d'utilitat pel fet de ser una institució que respon en molts casos al nivell de la nostra tecnologia, com ho demostra el fet que sol·licitin aquesta modalitat de protecció, en més d'un 80 per 100, nacionals, però se'n redueix la durada de 20 a 10 anys, ja que només requereixen novetat relativa o nacional i un grau d'activitat inventiva inferior que el de les patents d'invenció.
Se suprimeixen les patents d'introducció perquè es considera una figura anacrònica, que no està demostrat que contribueixin eficaçment al desenvolupament tecnològic espanyol, i que són totalment incompatibles amb la regulació de patents en el dret europeu.
Amb la finalitat de promoure la recerca al si de l'empresa espanyola, es regulen les invencions laborals i s'intenta conciliar els interessos de l'empresari i dels inventors assalariats.
La inclusió de la regulació de les invencions dins la Llei de patents respon a la realitat actual del mateix procés productiu, i ha estat el criteri seguit per la generalitat de les lleis de patents europees.
Es regula la patentabilitat de les invencions seguint la del dret europeu, i s'introdueix a Espanya la patentabilitat de tot el que es refereix als productes químics i farmacèutics, per atendre els problemes que la seva implantació ràpida pugui ocasionar als corresponents sectors industrials, se n'ajorna la implantació fins que el Govern ho estableixi per decret, sense que en cap cas es pugui fer abans del 7 d'octubre de 1992.
La Llei atorga més protecció a les patents, tant pel que fa al contingut dels drets que comporten, molt similars als establerts a la patent comunitària, com pel que fa a l'establiment de noves accions per als titulars, molt especialment l'acció de cessació de l'acte il·lícit.
S'incrementa la protecció a les patents de procediment per a l'obtenció de productes nous, mitjançant la introducció del principi d'inversió de la càrrega de la prova, i es modifiquen les normes del dret processal que estableixen que la càrrega de la prova incumbeix a qui afirma; també es reforcen els procediments judicials, amb la regulació de l'assegurament de les proves de reconeixement judicial mitjançant la instauració de diligències prèvies de comprovació de fets, i s'instrumenten mesures cautelars per garantir el resultat del judici, l'obtenció de les quals està condicionada al fet que els titulars de patents explotin les invencions al nostre país.
Així mateix, i dins d'aquest ordre de reforçar el sistema de patents i aconseguir que les patents que es concedeixin al nostre país siguin patents «fortes», s'estableix un nou sistema de concessió, mitjançant la introducció en el procediment d'un «informe sobre l'estat de la tècnica» que té, a més, el caràcter de pas previ per a la institució d'un sistema de concessió amb «examen previ de novetat » com el que regeix a la major part dels països industrialitzats, i que també es regula a la Llei, per al moment en què es decideixi la seva implantació.
Tot això implica la constitució en el Registre de la propietat industrial d'un gran fons de documents de patents de tot el món, i es posa, a més, un especial èmfasi en el fet de poder disposar de la literatura de patents redactada en espanyol.
Una gran part dels documents de patents en espanyol no es tenen en compte a les oficines de patents estrangeres quan examinen la novetat de les invencions.
La formació d'aquest fons de documents permetrà, a més, la creació, al seu dia, d'un centre internacional de documents de patents de parla espanyola.
La Llei té en compte que una llei espanyola de patents ha de tendir a promoure el desenvolupament tecnològic del nostre país, partint de la seva situació industrial, per la qual cosa s'ha prestat una especial atenció a la protecció dels interessos nacionals, especialment mitjançant un reforçament de les obligacions dels titulars de patents a fi que l'explotació de les patents es produeixi dins el territori nacional i tingui lloc, en conseqüència, una verdadera transferència de tecnologia, sempre respectant el Conveni de la Unió de París de 20 de maig de 1883, text revisat a Estocolm el 14 de juliol de 1967 i en vigor a Espanya.
Amb aquesta finalitat es regula l'explotació de les patents i es posa especial cura en la regulació de les transmissions de les patents i de les llicències contractuals.
S'estableix un règim adequat de llicències obligatòries per falta d'explotació de les patents a Espanya, i es modifica la poc eficient regulació de les llicències d'explotació en el dret actual.
I per primera vegada es regulen al nostre país les llicències obligatòries per dependència de patents i per motius d'interès públic.
La importància de les funcions que la Llei atribueix al Registre de la propietat industrial exigeix un especial dinamisme en l'actuació futura d'aquest organisme, que requereix nous mitjans materials, humans i financers per a la implantació de l'informe sobre l'estat de la tècnica i al seu dia de l'examen previ.
En resum, la Llei instaura un nou dret de patents a Espanya, que implica un canvi substancial de la regulació existent, cosa que obliga a incloure nombroses disposicions transitòries, adreçades a la implantació del nou sistema d'una manera progressiva, però eficaç.
Per a la protecció de les invencions industrials es concedeixen, d'acord amb el que disposa la present Llei, els títols següents de propietat industrial:
b ) Certificats de protecció de models d'utilitat.
Poden obtenir els títols de propietat industrial que regula aquesta Llei les persones naturals o jurídiques de nacionalitat espanyola i les persones naturals o jurídiques estrangeres que resideixin habitualment o que tinguin un establiment industrial o comercial efectiu i real en el territori espanyol, o que gaudeixin dels beneficis del Conveni de la Unió de París per a la protecció de la propietat industrial.
També poden obtenir els títols de propietat industrial que regula aquesta Llei les persones naturals o jurídiques estrangeres no compreses a l'apartat anterior, sempre que a l'Estat on siguin nacionals es permeti a les persones naturals o jurídiques de nacionalitat espanyola l'obtenció de títols equivalents.
Les persones naturals o jurídiques de nacionalitat espanyola i els estrangers que siguin nacionals d'algun dels països de la Unió de París o que, sense ser-ho, estiguin domiciliats o tinguin un establiment industrial o comercial efectiu i seriós en el territori d'algun dels països de la Unió, poden invocar en benefici seu l'aplicació de les disposicions que conté el text del Conveni de la Unió de París per a la protecció de la propietat industrial vigent a Espanya, en tots els casos en què aquestes disposicions els siguin més favorables que les normes establertes en aquesta Llei.
La Llei de procediment administratiu s'aplica supletòriament als actes administratius que regula aquesta Llei, i aquests poden ser objecte de recurs de conformitat amb el que disposa la Llei reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.
Són patentables les invencions noves que impliquin una activitat inventiva i siguin susceptibles d'aplicació industrial.
a ) Els descobriments, les teories científiques i els mètodes matemàtics.
b ) Les obres literàries o artístiques o qualsevol altra creació estètica, així com les obres científiques.
c ) Els plans, regles i mètodes per a l'exercici d'activitats intel·lectuals, per a jocs o per a activitats economicocomercials, així com els programes d'ordinador.
El que disposa l'apartat anterior exclou la patentabilitat de les invencions esmentades en el mateix apartat només en la mesura que l'objecte per al qual se sol·licita la patent n'inclogui alguna d'aquestes.
No es consideren invencions susceptibles d'aplicació industrial en el sentit de l'apartat u els mètodes de tractament quirúrgic o terapèutic del cos humà o animal, ni els mètodes de diagnòstic aplicats al cos humà o animal.
Aquesta disposició no és aplicable als productes, especialment a les substàncies o composicions ni a les invencions d'aparells o instruments per a la posada en pràctica d'aquests mètodes.
No poden ser objecte de patent:
a ) Les invencions la publicació o explotació de les quals sigui contrària a l'ordre públic o als bons costums.
b ) Les varietats vegetals que es puguin acollir a la normativa de la Llei de 12 de març de 1975 sobre protecció de les obtencions vegetals.
d ) Els procediments essencialment biològics d'obtenció de vegetals o d'animals.
Tanmateix, el que disposen els apartats b, c i d no és aplicable als procediments microbiològics ni als productes obtinguts per aquests procediments.
Es considera que una invenció és nova quan no està compresa en l'estat de la tècnica.
L'estat de la tècnica està constituït per tot el que abans de la data de presentació de la sol·licitud de patent s'ha fet accessible al públic a Espanya o a l'estranger per una descripció escrita o oral, per una utilització o per qualsevol altre mitjà.
També s'entén comprès en l'estat de la tècnica el contingut de les sol·licituds espanyoles de patents o de models d'utilitat, tal com hagin estat originàriament presentades, la data de presentació de les quals sigui anterior a la que s'esmenta a l'apartat precedent que hagin estat publicades en aquella data o ho siguin en una altra data posterior.
No s'ha de tenir en compte per determinar l'estat de la tècnica una divulgació de la invenció que, esdevinguda dins els sis mesos anteriors a la presentació de la sol·licitud en el Registre de la propietat industrial, hagi estat conseqüència directa o indirecta:
a ) D'un abús evident davant del sol·licitant o el causant.
b ) Del fet que el sol·licitant o el causant hagin exhibit la invenció en disposicions oficials o oficialment reconegudes.
En aquest cas és necessari que el sol·licitant, en presentar la sol·licitud, declari que la invenció ha estat realment exhibida i que, en suport de la seva declaració, aporti el corresponent certificat dins el termini i en les condicions que es determinin per reglament.
c ) Dels assajos efectuats pel sol·licitant o pels causants, sempre que no impliquin una explotació o un oferiment comercial de l'invent.
Es considera que una invenció implica una activitat inventiva si aquella no resulta de l'estat de la tècnica d'una manera evident per a un expert en la matèria.
Si l'estat de la tècnica comprèn documents dels esmentats a l'article 6, apartat 3, no s'han de tenir en compte per decidir sobre l'existència de l'activitat inventiva.
Es considera que una invenció és susceptible d'aplicació industrial si el seu objecte pot ser fabricat o utilitzat en qualsevol classe d'indústria, inclosa l'agrícola.
El dret a la patent pertany a l'inventor o als seus drethavents i és transmissible per tots els mitjans que el dret reconeix.
Si la invenció l'han realitzat diverses persones conjuntament, el dret a obtenir la patent pertany en comú a totes elles.
Quan una nova inversió l'hagin realitzat diverses persones de manera independent, el dret a la patent pertany a aquella la sol·licitud de la qual tingui una data anterior de presentació a Espanya, sempre que la sol·licitud es publiqui d'acord amb el que disposa l'article 32.
En el procediment davant el Registre de la propietat industrial es presumeix que el sol·licitant està legitimat per exercir el dret a la patent.
Quan sobre la base del que disposa l'apartat primer de l'article anterior una sentència ferma hagi reconegut el dret a l'obtenció de la patent a una persona diferent del sol·licitant, i sempre que la patent no hagi arribat a ser concedida encara, aquesta persona, dins el termini de tres mesos des que la sentència hagi adquirit força de cosa jutjada, pot:
a ) Continuar el procediment relatiu a la sol·licitud i subrogar-se en el lloc del sol·licitant;
b ) Presentar una nova sol·licitud de patents per a la mateixa invenció, que té la mateixa prioritat, o
c ) Demanar que la sol·licitud sigui rebutjada.
El que disposa l'article 24, apartat 3, és aplicable a qualsevol nova sol·licitud presentada segons el que estableix l'apartat anterior.
Presentada la demanda dirigida a aconseguir la sentència a què es refereix l'apartat 1, no pot ser retirada la sol·licitud de patent sense el consentiment del demandant.
El jutge ha de decretar la suspensió del procediment de concessió, una vegada que la sol·licitud hagi estat publicada, fins que la sentència ferma sigui degudament notificada, si aquesta és desestimatòria de la pretensió de l'actor, o fins a tres mesos després de la notificació, si és estimatòria.
Si la patent es concedeix a una persona no legitimada per obtenir-la segons el que disposa l'article 10, apartat 1, la persona legitimada en virtut de l'article esmentat pot reivindicar que li transfereixin la titularitat de la patent, sense perjudici de qualssevol altres drets o accions que li puguin correspondre.
Quan una persona només tingui dret a una part de la patent, pot reivindicar que li sigui atribuïda la cotitularitat de la patent de conformitat amb el que disposa l'apartat anterior.
Els drets esmentats als apartats anteriors només es poden exercir en un termini de dos anys des de la data en què es va publicar la menció de la concessió de la patent en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial.
Aquest termini no és aplicable si el titular, en el moment de la concessió o de l'adquisició de la patent, coneixia que no tenia dret a aquesta.
És objecte de l'anotació en el Registre de patents als efectes de publicitat davant tercers la presentació d'una demanda judicial per a l'exercici de les accions esmentades en el present article, així com la sentència ferma o qualsevol altra forma de terminació del procediment iniciat en virtut de la demanda, a instància de part interessada.
Quan es produeixi un canvi en la titularitat d'una patent com a conseqüència d'una sentència de les previstes a l'article anterior, les llicències i altres drets de tercers sobre la patent s'extingeixen per la inscripció en el Registre de patents de la persona legitimada.
Tant el titular de la patent com el titular d'una llicència obtinguda abans de la inscripció de la presentació de la demanda judicial que, amb anterioritat a aquesta mateixa inscripció, hagin explotat la invenció o hagin fet preparatius efectius i reals amb aquesta finalitat, poden continuar o començar l'explotació sempre que sol·licitin una llicència no exclusiva al nou titular inscrit en el Registre de patents, dins un termini de dos mesos si es tracta de l'anterior titular de la patent o, en el cas del llicenciatari, d'un termini de quatre mesos des que hagi rebut la notificació del Registre de la propietat industrial per la qual se li comunica la inscripció del nou titular.
La llicència ha de ser concedida per a un període adequat i en unes condicions raonables, que s'han de fixar, en el cas que sigui necessari, pel procediment establert en aquesta Llei per a les llicències obligatòries.
No és aplicable el que disposa l'apartat anterior si el titular de la patent o de la llicència va actuar de mala fe en el moment en què va començar l'explotació o els preparatius per a aquesta.
L'inventor té davant del titular de la sol·licitud de patent o de la patent el dret a ser esmentat com a inventor a la patent.
Les invencions realitzades pel treballador durant la vigència del contracte o la relació de treball o de serveis amb l'empresa, que siguin fruit d'una activitat de recerca explícitament o implícitament constitutiva de l'objecte del contracte, pertanyen a l'empresari.
El treballador, autor de la invenció, no té dret a una remuneració suplementària per la realització, excepte si la seva aportació personal a la invenció i la importància d'aquesta per a l'empresa excedeixen de manera evident el contingut explícit o implícit del contracte o relació de treball.
Les invencions en la realització de les quals no es donin les circumstàncies previstes a l'article 15, punt 1, pertanyen al treballador, autor de les invencions.
No obstant el que disposa l'article 16, si el treballador realitza una invenció en relació amb la seva activitat professional a l'empresa i en la seva obtenció hi han influït predominantment coneixements adquirits dins l'empresa o la utilització de mitjans proporcionats per aquesta empresa, l'empresari té dret a assumir la titularitat de la invenció o a reservar-se'n un dret d'utilització.
Si l'empresari assumeix la titularitat d'una invenció o se'n reserva un dret d'utilització, el treballador té dret a una compensació econòmica justa, fixada atenent la importància industrial i comercial de l'invent i tenint en compte el valor dels mitjans o coneixements proporcionats per l'empresa i les aportacions pròpies del treballador.
El treballador que realitzi alguna de les invencions a què es refereixen els articles 15 i 17 ha d'informar-ne l'empresari, mitjançant una comunicació escrita, amb les dades i els informes necessaris perquè aquell pugui exercir els drets que li corresponen dins el termini de tres mesos.
L'incompliment d'aquesta obligació comporta la pèrdua dels drets que es reconeixen al treballador en aquest títol.
Tant l'empresari com el treballador han de prestar la seva col·laboració en la mesura necessària per a l'efectivitat dels drets reconeguts en el present títol, i s'han d'abstenir de qualsevol actuació que pugui redundar en detriment d'aquests drets.
Les invencions per a les quals es presenti una sol·licitud de patent o d'un altre títol de protecció exclusiva dins l'any següent a l'extinció de la relació de treball o de serveis poden ser reclamades per l'empresari.
És nul·la tota renúncia anticipada del treballador als drets que la Llei li atorga en aquest títol.
Les normes del present títol són aplicables als funcionaris, empleats i treballadors de l'Estat, comunitats autònomes, províncies, municipis i altres ens públics, sense perjudici del que preveuen els paràgrafs següents.
Correspon a la universitat la titularitat de les invencions realitzades pel professor com a conseqüència de la seva funció de recerca a la universitat i que pertanyin a l'àmbit de les seves funcions docent i investigadora, sense perjudici del que estableix l'article 11 de la Llei orgànica de reforma universitària.
Tota invenció a què es refereix el punt 2 ha de ser notificada immediatament a la universitat pel professor autor d'aquesta.
El professor té dret, en tot cas, a participar en els beneficis que obtingui la universitat de l'explotació o de la cessió dels seus drets sobre les invencions esmentades en el punt 2.
Correspon als estatuts de la universitat determinar les modalitats i la quantia d'aquesta participació.
La universitat pot cedir la titularitat de les invencions esmentades en el punt 2 al professor, autor d'aquestes, i es pot reservar en aquest cas una llicència no exclusiva, intransferible i gratuïta d'explotació.
Si el professor obté beneficis de l'explotació d'una invenció esmentada en el punt 5, la universitat té dret a una participació en els beneficis determinada pels estatuts de la universitat.
Si el professor realitza una invenció com a conseqüència d'un contracte amb un ens privat o públic, el contracte ha d'especificar a quina de les parts contractants correspon la titularitat.
El règim establert en els paràgrafs 2 a 7 d'aquest article es pot aplicar a les invencions del personal investigador d'ens públics de recerca.
Les modalitats i quantia de la participació del personal investigador d'ens públics de recerca en els beneficis que s'obtinguin de l'explotació o cessió dels seus drets sobre les invencions esmentades en el punt 8 d'aquest article, les estableix el Govern, atenent les característiques concretes de cada ens de recerca.
Per obtenir una patent és necessari presentar una sol·licitud, que ha de contenir:
a ) Una instància adreçada al director del Registre de la propietat industrial.
b ) Una descripció de l'invent per al qual se sol·licita la patent.
d ) Els dibuixos a què es refereixin la descripció o les reivindicacions, i
En cas que se'n sol·liciti una addició, s'ha de declarar de manera expressa a la instància, indicant el número de la patent o de la sol·licitud a la qual l'addició s'ha de referir.
La presentació de la sol·licitud dóna lloc al pagament de les taxes establertes en aquesta Llei.
Tant la sol·licitud com els altres documents que s'han de presentar davant el Registre de la propietat industrial han d'estar redactats en castellà i han de complir els requisits que s'estableixin per reglament.
A les comunitats autònomes, els documents indicats a l'apartat quart es poden presentar a les oficines de l'Administració autonòmica, si tenen reconeguda la competència corresponent.
Aquests documents es poden redactar en l'idioma oficial de la comunitat autònoma, i han d'anar acompanyats de la corresponent traducció al castellà, que es considera autèntica en cas de dubte entre totes dues.
La data de presentació de la sol·licitud és la del moment en què el sol·licitant lliuri a les oficines espanyoles autoritzades per a la recepció de sol·licituds de patents els documents següents relacionats en la forma exigida a l'article 21:
a ) Una declaració per la qual se sol·licita una patent.
b ) La identificació del sol·licitant, i
c ) Una descripció i una o diverses reivindicacions, encara que no compleixin els requisits formals establerts en aquesta Llei.
Si durant el procediment de concessió es modifica totalment o parcialment l'objecte de la sol·licitud de patent, es considera com a data de presentació la d'introducció de la modificació respecte a la part afectada per aquesta.
La sol·licitud de patent ha de designar l'inventor.
En el cas que el sol·licitant no sigui l'inventor o no sigui l'únic inventor, la designació ha d'anar acompanyada d'una declaració en la qual s'expressi com ha adquirit el sol·licitant el dret a la patent.
La sol·licitud de patent no pot comprendre més d'una sola invenció o un grup d'invencions relacionades entre si de manera que integrin un únic concepte inventiu general.
Les sol·licituds que no compleixin el que disposa l'apartat anterior han de ser dividides d'acord amb el que es disposa per reglament.
Les sol·licituds divisionàries tenen la mateixa data de presentació de la sol·licitud inicial de la qual procedeixin, en la mesura que el seu objecte estigui contingut en aquella sol·licitud.
La invenció s'ha de descriure en la sol·licitud de patent de manera suficientment clara i completa perquè un expert sobre la matèria la pugui executar.
Quan la invenció es refereixi a un procediment microbiològic en què el microorganisme no sigui accessible al públic, només es considera que la descripció compleix el que disposa l'apartat anterior si hi concorren els requisits següents:
a ) Que la descripció contingui les informacions de què disposi el sol·licitant sobre les característiques del microorganisme;
b ) Que el sol·licitant hagi dipositat no més tard de la data de presentació de la sol·licitud un cultiu de microorganismes en una institució autoritzada per a això, de conformitat amb els convenis internacionals sobre aquesta matèria vigents a Espanya, i
c ) Que el públic tingui accés al cultiu del microorganisme a la institució abans esmentada, a partir del dia de la publicació de la sol·licitud de patent, en les condicions que s'estableixin per reglament.
Les reivindicacions defineixen l'objecte per al qual se sol·licita la protecció.
Han de ser clares i concises i s'han de fonamentar en la descripció.
El resum de la invenció serveix exclusivament per a una finalitat d'informació tècnica.
No es pot tenir en compte per a cap altra finalitat, i en particular no pot ser utilitzat ni per a la determinació de l'àmbit de la protecció sol·licitada, ni per delimitar l'estat de la tècnica als efectes del que disposa l'article 6, apartat 3.
El resum de la invenció pot ser modificat pel Registre de la propietat industrial quan ho consideri necessari per a la millor informació dels tercers.
Aquesta modificació s'ha de notificar al sol·licitant.
Qui hagi presentat regularment una sol·licitud de patent d'invenció, de model d'utilitat, de certificat d'utilitat o de certificat d'inventor en algun dels països de la Unió per a la protecció de la propietat industrial o els seus drethavents gaudeix, per a la presentació d'una sol·licitud de patent a Espanya per a la mateixa invenció, del dret de prioritat establert en el Conveni de la Unió de París per a la protecció de la propietat industrial.
Té el mateix dret de prioritat esmentat a l'apartat anterior qui hagi presentat una primera sol·licitud de protecció en un país que sense pertànyer a la Unió per a la protecció de la propietat industrial, reconegui a les sol·licituds presentades a Espanya un dret de prioritat amb efectes equivalents als previstos en el Conveni de la Unió.
En virtut de l'exercici del dret de prioritat, es considera com a data de presentació de la sol·licitud als efectes del que disposen els articles 6, apartats 2 i 3; 10, apartat 3; 109 i 145, apartats 1 i 2, la data de presentació de la sol·licitud anterior la prioritat de la qual hagi estat vàlidament reivindicada.
El sol·licitant que vulgui reivindicar la prioritat d'una sol·licitud anterior ha de presentar, en la forma escaient i dins els terminis que s'estableixin per reglament, una declaració de prioritat i una còpia certificada per l'oficina d'origen de la sol·licitud anterior acompanyada de la traducció al castellà, quan aquesta sol·licitud estigui redactada en un altre idioma.
Per a una mateixa sol·licitud i, si s'escau, per a una mateixa reivindicació es poden reivindicar prioritats múltiples, encara que tinguin l'origen en estats diversos.
Si es reivindiquen prioritats múltiples, els terminis que s'han de computar a partir de la data de prioritat es compten des de la data de prioritat més antiga.
Quan es reivindiquin una o diverses prioritats, el dret de prioritat només empara els elements de la sol·licitud que estiguin continguts a la sol·licitud o sol·licituds la prioritat de les quals hagi estat reivindicada.
Encara que determinats elements de la invenció per als quals es reivindiqui la prioritat no figurin entre les reivindicacions formulades a la sol·licitud anterior, es pot atorgar la prioritat per a aquests si el conjunt dels documents d'aquella sol·licitud anterior revela de manera suficientment clara i precisa aquests elements.
Dins els vuit dies següents a la recepció en les seves oficines, el Registre de la propietat industrial ha de rebutjar de ple, i fer la corresponent notificació a l'interessat, les sol·licituds que no reuneixin els requisits necessaris per obtenir una data de presentació de conformitat amb l'article 22, apartat 1, o respecte de les quals no hagi estat abonada la taxa corresponent.
Admesa a tràmit la sol·licitud, el Registre de la propietat industrial ha d'examinar si reuneix els requisits formals establerts en el capítol anterior, tal com hagin estat desenvolupats per reglament.
No és objecte d'examen la suficiència de la descripció.
El Registre de la propietat industrial també ha d'examinar si l'objecte de la sol·licitud reuneix els requisits de patentabilitat que estableix el títol segon d'aquesta Llei, llevat dels de novetat i activitat inventiva.
No obstant això, el Registre de la propietat industrial ha de denegar, amb l'audiència prèvia de l'interessat, la concessió de la patent mitjançant resolució degudament motivada quan resulti que la invenció objecte de la sol·licitud no tingui novetat de manera manifesta i notòria.
Si com a resultat de l'examen apareix que la sol·licitud presenta defectes de forma o que el seu objecte no és patentable, s'ha de declarar la suspensió de l'expedient i s'ha d'atorgar al sol·licitant el termini establert per reglament perquè solucioni, si s'escau, els defectes que hagin estat assenyalats i perquè hi formuli les al·legacions pertinents.
A aquests efectes, el sol·licitant pot modificar les reivindicacions o dividir la sol·licitud.
El Registre de la propietat industrial ha de denegar totalment o parcialment la sol·licitud en què l'objecte no sigui patentable o en què subsisteixin defectes que no hagin estat degudament solucionats.
Quan de l'examen del Registre de la propietat industrial no en resultin defectes que impedeixin la concessió de la patent o quan aquests defectes hagin estat degudament esmenats, el Registre de la propietat industrial ha de fer saber al sol·licitant que, perquè el procediment de concessió continuï, ha de demanar la realització de l'informe sobre l'estat de la tècnica, dins els terminis establerts en aquesta Llei, si no ho ha fet anteriorment.
Transcorreguts divuit mesos des de la data de presentació de la sol·licitud o des de la data de prioritat que s'hagi reivindicat, una vegada superat l'examen d'ofici i feta pel sol·licitant la petició de l'informe sobre l'estat de la tècnica a què es refereix l'article 33, el Registre ha de procedir a posar a disposició del públic la sol·licitud de patent i fer la publicació corresponent en el Butlletí de la Propietat Industrial dels elements d'aquesta que es determinin per reglament.
Alhora, s'ha de publicar un fullet de la sol·licitud de patent, que ha de contenir la descripció, les reivindicacions i, si s'escau, els dibuixos i els altres elements que es determinin per reglament.
A petició del sol·licitant, es pot publicar la sol·licitud de patent, en els termes establerts en el present article, encara que no hagi transcorregut el termini de divuit mesos esmentat a l'apartat I.
Dins els quinze mesos següents a la data de presentació, el sol·licitant ha de demanar al Registre la realització de l'informe sobre l'estat de la tècnica, amb l'abonament de la taxa establerta a aquest efecte.
En cas que una prioritat hagi estat reivindicada, els quinze mesos es computen des de la data de prioritat.
Quan el termini establert a l'apartat anterior hagi transcorregut en el moment d'efectuar-se la notificació prevista a l'article 31, apartat 5, el sol·licitant pot demanar la realització de l'informe sobre l'estat de la tècnica dins el mes següent a la modificació.
Si el sol·licitant no compleix el que disposa el present article, es considera que la seva sol·licitud ha estat retirada.
No es pot sol·licitar la realització de l'informe sobre l'estat de la tècnica amb referència a una addició si prèviament o simultàniament no es demana per a la patent principal i, si s'escau, per a les anteriors addicions.
Una vegada superat l'examen de la sol·licitud previst a l'article 31, i rebuda la petició del sol·licitant perquè es realitzi l'informe sobre l'estat de la tècnica, el Registre ha de procedir a l'elaboració de l'informe amb referència a l'objecte de la sol·licitud de patent, dins el termini que s'estableixi per reglament.
No es pot iniciar l'elaboració de l'informe fins que quedi definitivament fixada, dins el procediment de concessió, la data de presentació de la sol·licitud.
L'informe sobre l'estat de la tècnica ha d'esmentar els elements de l'estat de la tècnica que es poden tenir en compte per apreciar la novetat i l'activitat inventiva de la invenció objecte de la sol·licitud.
S'ha d'elaborar sobre la base de les reivindicacions de la sol·licitud i tenint en compte la descripció i, si s'escau, els dibuixos que s'hagin presentat.
Per a la realització de l'informe, el Registre, a més de fer la recerca amb la documentació de què disposi, pot utilitzar els serveis dels organismes nacionals i internacionals la col·laboració dels quals hagi estat prèviament aprovada amb caràcter general per mitjà d'un reial decret.
Una vegada elaborat l'informe sobre l'estat de la tècnica, el Registre l'ha de traslladar al sol·licitant de la patent i publicar un fullet amb el dit informe, i fer-ne l'anunci corresponent en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial.
Al mateix temps que l'informe sobre l'estat de la tècnica, s'ha de publicar la sol·licitud de patent si encara no s'ha fet.
Quan la falta de claredat de la descripció o de les reivindicacions impedeixi procedir en tot o en part a l'elaboració de l'informe sobre l'estat de la tècnica, el Registre ha de denegar en la part corresponent la concessió de la patent.
Abans d'adoptar la resolució definitiva denegatòria de la concessió de la patent, el Registre ha de fer l'oportuna notificació al sol·licitant, i atorgar-li el termini que s'estableixi per reglament perquè hi formuli les al·legacions que consideri oportunes.
Qualsevol persona pot formular observacions degudament raonades i documentades a l'informe sobre l'estat de la tècnica, en la forma i dins el termini que s'estableixi per reglament.
Una vegada finalitzat el termini atorgat als tercers per a la presentació d'observacions a l'informe sobre l'estat de la tècnica, s'han de traslladar els escrits presentats al sol·licitant perquè dins el termini establert per reglament a aquest efecte hi formuli les observacions que consideri pertinents a l'informe sobre l'estat de la tècnica, faci els comentaris que consideri oportuns davant les observacions presentades pels tercers i modifiqui, si ho considera convenient, les reivindicacions.
Amb independència del contingut de l'informe sobre l'estat de la tècnica i de les observacions formulades per tercers, una vegada finalitzat el termini per a les observacions del sol·licitant, el Registre ha de concedir la patent sol·licitada, que ha d'anunciar en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial i ha de posar a disposició del públic els documents de la patent concedida, juntament amb l'informe sobre l'estat de la tècnica i totes les observacions i comentaris relatius al dit informe.
En el cas que s'hagin modificat les reivindicacions, s'han de posar a disposició del públic les diverses redaccions d'aquestes, amb expressió de la data respectiva.
La concessió de la patent s'ha de fer sense perjudici de tercer i sense garantia de l'Estat quant a la validesa d'aquesta i a la utilitat de l'objecte sobre el qual recau.
L'anunci de la concessió, que s'ha de publicar en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial, ha d'incloure les mencions següents:
La classe o classes en què s'ha inclòs la patent.
El nom i els cognoms, o la denominació social, i la nacionalitat del sol·licitant, així com el domicili.
La referència al butlletí en què s'hagi fet pública la sol·licitud de patent i, si s'escau, les modificacions introduïdes en les reivindicacions.
La possibilitat de consultar els documents de la patent concedida, així com l'informe de l'estat de la tècnica referent a aquesta i les observacions i comentaris formulats al dit informe.
S'ha d'editar per a la venda al públic un fullet de cada patent concedida.
El fullet, a més de les mencions incloses a l'article 37, apartat 3, ha de contenir el text íntegre de la descripció, amb les reivindicacions i els dibuixos, així com el text íntegre de l'informe sobre l'estat de la tècnica.
També ha d'esmentar el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial en què s'hagi anunciat la concessió.
En els casos en què sigui aplicable, segons el que disposa la disposició transitòria cinquena, el procediment de concessió ha de ser el mateix que s'estableix amb caràcter general en el capítol anterior d'aquesta Llei fins que tingui lloc la publicació de l'informe sobre l'estat de la tècnica prevista a l'article 34.
Una vegada publicat l'informe sobre l'estat de la tècnica, qualsevol interessat es pot oposar a la concessió de la patent, al·legant la falta de qualsevol dels requisits exigits per a aquesta concessió, fins i tot la falta de novetat o d'activitat inventiva o la insuficiència de la descripció.
Tanmateix, no es pot al·legar que el peticionari no té dret a sol·licitar la patent, la qual cosa s'ha de fer valer davant els tribunals ordinaris.
Dins els sis mesos següents a la publicació de l'informe sobre l'estat de la tècnica, el sol·licitant ha de demanar al Registre que procedeixi a examinar la suficiència de la descripció, la novetat i l'activitat inventiva de l'objecte de la sol·licitud de patent.
La petició d'examen merita la taxa corresponent.
Conclòs l'examen, el Registre ha de notificar al sol·licitant el resultat i li ha de traslladar les oposicions presentades.
Quan no s'hi hagin presentat oposicions i de l'examen realitzat no en resulti la falta de cap requisit que ho impedeixi, el Registre ha de concedir la patent sol·licitada.
En els casos en què no sigui aplicable el que estableix l'apartat anterior, el sol·licitant pot solucionar els defectes formals imputats a la sol·licitud, modificar les reivindicacions, si així ho considera oportú, i contestar formulant les al·legacions que estimi pertinents.
Quan el sol·licitant no realitzi cap acte per obviar les objeccions formulades pel Registre o pels tercers, la patent ha de ser denegada totalment o parcialment.
En els altres casos, el Registre, mitjançant una resolució motivada, ha de decidir sobre la concessió total o parcial, una vegada rebuda la resposta del sol·licitant.
Quan la resolució declari que falta algun dels requisits de forma o que la invenció no és patentable, el Registre ha d'atorgar al sol·licitant un nou termini perquè solucioni el defecte o hi formuli les al·legacions que estimi pertinents, i resoldre amb caràcter definitiu sobre la concessió de la patent.
Per reglament s'han d'establir els terminis corresponents al procediment establert en aquest article.
La concessió de la patent que hagi estat tramitada pel procediment amb examen previ s'ha de fer sense perjudici de tercer i sense garantia de l'Estat quant a la seva validesa i la utilitat de l'objecte sobre el qual recau.
En l'anunci de la concessió, que s'ha de publicar en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial, s'hi han d'incloure les següents mencions:
La classe o classes en què s'hagi inclòs la patent.
El nom i cognoms, o la denominació social, i la nacionalitat del sol·licitant, i també el domicili.
La referència al butlletí o butlletins en què s'hagi fet pública la sol·licitud de patents i, si s'escau, les modificacions introduïdes.
La possibilitat de consultar els documents de la patent concedida, així com l'informe sobre l'estat de la tècnica referent a aquesta, el document on consti el resultat de l'examen d'ofici realitzat pel Registre sobre la novetat, l'activitat inventiva i la suficiència de la descripció i els escrits d'oposició presentats.
La menció, que s'ha d'incloure de manera destacada, que la patent ha estat concedida després d'haver-se fet un examen previ de novetat i activitat inventiva de la invenció que en constitueix l'objecte.
Per a cada patent concedida s'ha d'imprimir un fullet per a la seva venda al públic que, a més de les mencions incloses a l'apartat anterior, ha de contenir el text íntegre de la descripció amb les reivindicacions i els dibuixos, així com el text íntegre de l'informe sobre l'estat de la tècnica.
També ha d'esmentar individualment els escrits d'oposició presentats i el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial en què s'hagi anunciat la concessió.
Llevat dels casos en què es tracti d'esmenar errors manifestos, el sol·licitant només pot modificar les reivindicacions de la seva sol·licitud en els tràmits del procediment de concessió en què ho permeti de manera expressa aquesta Llei.
El sol·licitant pot modificar les reivindicacions de conformitat amb el que disposa l'apartat anterior, sense necessitat de tenir el consentiment dels qui tinguin drets inscrits sobre la seva sol·licitud en el Registre de patents.
Les modificacions de les reivindicacions no poden suposar una ampliació del contingut de la sol·licitud.
El sol·licitant pot demanar en qualsevol moment que es transformi la seva sol·licitud de patent en una sol·licitud per a la protecció de l'objecte d'aquella sota una altra modalitat de la propietat industrial fins que s'acabi el termini que se li atorga per presentar observacions a l'informe sobre l'estat de la tècnica o, quan el procediment sigui amb examen previ, fins que s'acabi el termini per contestar a les oposicions i les objeccions que resultin de l'examen previ realitzat pel Registre.
El Registre, com a conseqüència de l'examen que ha de realitzar en virtut del que disposa l'article 31, pot proposar al sol·licitant el canvi de modalitat de la sol·licitud.
El sol·licitant pot acceptar o rebutjar la proposta i s'entén que la rebutja si no demana expressament el canvi de modalitat.
Si la proposta és rebutjada, ha de continuar la tramitació de l'expedient en la modalitat sol·licitada.
En el cas que demani el canvi de modalitat, el Registre ha d'acordar el canvi i notificar a l'interessat els documents que ha de presentar dins el termini establert per reglament, per a la nova tramitació a què ha de sotmetre la sol·licitud.
Quan la resolució en què s'acordi el canvi de modalitat es produeixi després de la publicació de la sol·licitud de la patent, s'ha de publicar en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial.
La sol·licitud de patent pot ser retirada pel sol·licitant en qualsevol moment abans que la patent sigui concedida.
Quan figurin inscrits en el Registre de patents drets de tercers sobre la sol·licitud, aquesta només pot ser retirada amb el consentiment dels titulars dels drets.
Els expedients relatius a sol·licituds de patent encara no publicats només poden ser consultats amb el consentiment del sol·licitant.
Qualsevol que provi que el sol·licitant d'una patent ha pretès fer valer davant d'ell els drets derivats de la seva sol·licitud, pot consultar l'expedient abans de la publicació d'aquella i sense el consentiment del sol·licitant.
Quan es publiqui una sol·licitud divisionària, una nova sol·licitud de patent presentada en virtut del que disposa l'article 11, apartat 1, o la sol·licitud derivada d'un canvi de modalitat de la protecció a l'empara del que estableix l'article 42, qualsevol persona pot consultar l'expedient de la sol·licitud inicial abans de la publicació i sense el consentiment del sol·licitant.
Després de la publicació de la sol·licitud de patent, pot ser consultat, amb la corresponent petició prèvia i sense subjecció a les limitacions establertes per reglament, l'expedient de la sol·licitud i de la patent a què, si s'escau, hagi donat lloc.
Els expedients corresponents a sol·licituds que hagin estat denegades o retirades abans de la publicació no són accessibles al públic.
En cas que es torni a presentar una de les sol·licituds esmentades a l'apartat anterior, es considera una nova sol·licitud i no es pot beneficiar de la data de presentació de la sol·licitud anterior.
Qualsevol que pretengui fer valer davant d'un tercer drets derivats d'una sol·licitud de patent o d'una patent concedida li ha de donar a conèixer el número d'aquesta.
Qui inclogui en un producte, en les etiquetes o embalatges, o en qualsevol classe d'anunci o imprès, qualsevol menció tendent a produir la impressió que hi ha la protecció d'una sol·licitud de patent o d'una patent concedida, n'ha de fer constar el número, sense perjudici del que estableix l'article 44.2.
Qualsevol interessat, d'acord amb el que disposa la Llei reguladora de la jurisdicció contenciós administrativa, està legitimat per interposar recurs contenciós administratiu contra la concessió de la patent sense que sigui necessari que hagi presentat observacions a l'informe sobre l'estat de la tècnica, ni que hi hagi presentat oposició dins el procediment de concessió amb examen previ.
El recurs contenciós administratiu només es pot referir a l'omissió de tràmits essencials del procediment o a les qüestions que pugui resoldre l'Administració durant el procediment de concessió, amb excepció de la relativa a la unitat d'invenció.
En cap cas es pot recórrer contra la concessió d'una patent al·legant la falta de novetat o d'activitat inventiva de l'objecte de la sol·licitud quan aquesta hagi estat tramitada pel procediment de concessió que es fa sense examen previ.
La sentència que estimi el recurs, fonamentada en el fet que la concessió de la patent va tenir lloc amb incompliment d'algun dels requisits de forma objecte d'examen pel Registre de la propietat industrial excepte el requisit d'unitat d'invenció o amb omissió de tràmits essencials del procediment ha de declarar la nul·litat de les actuacions administratives i retrotraure l'expedient al moment en què s'hagin produït els defectes en què la sentència es fonamenta.
La patent té una durada de vint anys improrrogables, comptats a partir de la data de presentació de la sol·licitud, i produeix els efectes des del dia en què es publica la menció que ha estat concedida.
La patent confereix al titular el dret a impedir a qualsevol tercer que no tingui el seu consentiment.
a ) La fabricació, l'oferiment, la introducció en el comerç o la utilització d'un producte objecte de la patent o la importació o possessió d'aquest per a alguns dels fins esmentats.
b ) La utilització d'un procediment objecte de la patent o l'oferiment de l'esmentada utilització, si el tercer sap o les circumstàncies fan evident que la utilització del procediment està prohibida sense el consentiment del titular de la patent.
c ) L'oferiment, la introducció en el comerç o la utilització del producte directament obtingut pel procediment objecte de la patent o la importància o possessió del producte per a algun dels fins esmentats.
La patent confereix igualment al titular el dret a impedir que sense el seu consentiment qualsevol tercer lliuri o ofereixi lliurar mitjans per a la posada en pràctica de la invenció patentada relatius a un element essencial d'aquesta a persones no habilitades per explotar-la, si el tercer sap o les circumstàncies fan evident que aquests mitjans són aptes per a la posada en pràctica de la invenció i hi estan destinats.
El que disposa l'apartat anterior no és aplicable quan els mitjans a què es refereix siguin productes que estiguin correntment en el comerç, si no és que el tercer incita la persona a la qual fa el lliurament a cometre actes prohibits a l'article anterior.
No tenen la consideració de persones habilitades per explotar la invenció patentada, en el sentit de l'apartat 1, els qui realitzin els actes previstos a les lletres a a c de l'article següent.
Els drets conferits per la patent no s'estenen:
a ) Als actes realitzats en un àmbit privat i amb fins no comercials.
b ) Als actes realitzats amb fins experimentals que es refereixin a l'objecte de la invenció patentada.
c ) A la preparació de medicaments realitzada a les farmàcies extemporàniament i per unitat en execució d'una recepta mèdica ni als actes relatius als medicaments així preparats.
d ) A la utilització de l'objecte de la invenció patentada a bord de vaixells de països de la Unió de París per a la protecció de la propietat industrial, en el cos del vaixell, en les màquines, en els estris, en els aparells i en els altres accessoris, quan aquests vaixells penetrin temporalment o accidentalment en aigües espanyoles, sempre que l'objecte de la invenció sigui utilitzat exclusivament per a les necessitats del vaixell.
e) A l'ús de l'objecte de la invenció patentada en la construcció o en el funcionament de mitjans de locomoció, aèria o terrestre, que pertanyin a països membres de la Unió de París per a la protecció de la propietat industrial o dels seus accessoris, quan aquests mitjans de locomoció penetrin temporalment o accidentalment en el territori espanyol.
f ) Als actes previstos per l'article 27 del Conveni de 7 de desembre de 1944, relatiu a l'aviació civil internacional, quan aquests actes es refereixin a aeronaus d'un estat al qual siguin aplicables les disposicions de l'article esmentat.
Els drets conferits per la patent no s'estenen als actes realitzats a Espanya amb relació a un producte protegit per la patent després que aquest producte hagi estat posat en el comerç a Espanya pel titular de la patent o amb el seu consentiment exprés.
El titular d'una patent no té dret a impedir que els qui de bona fe i amb anterioritat a la data de prioritat de la patent hagin estat explotant en el país el que en resulti constituir objecte d'aquesta, o hagin fet preparatius seriosos i efectius per explotar aquest objecte, prossegueixin o iniciïn la seva explotació de la mateixa manera com la feien fins aleshores o per a la qual havien fet els preparatius i en la mesura adequada per atendre les necessitats raonables de la seva empresa.
Aquest dret d'explotació només és transmissible juntament amb les empreses.
Els drets conferits per la patent no s'estenen als actes relatius a un producte emparat per aquesta després que el producte hagi estat posat en el comerç per la persona que gaudeix del dret d'explotació establert a l'apartat anterior.
El titular d'una patent no la pot invocar per defensar-se contra les accions dirigides contra ell per violació d'altres patents que tinguin una data de prioritat anterior a la de la seva.
El fet que l'invent objecte d'una patent no pugui ser explotat sense utilitzar la invenció protegida per una patent anterior pertanyent a un titular diferent no és obstacle per a la validesa d'aquella.
En aquest cas, ni el titular de la patent anterior pot explotar la patent posterior durant la vigència d'aquesta sense consentiment del titular, ni el titular de la patent posterior pot explotar cap de les dues patents durant la vigència de la patent anterior, si no és que té el consentiment del titular d'aquesta o ha tingut una llicència obligatòria.
L'explotació de l'objecte d'una patent no es pot portar a terme en forma contrària a la llei, la moral, l'ordre públic o la salut pública, i està supeditada, en tot cas, a les prohibicions o limitacions, temporals o indefinides, establertes o que estableixin les disposicions legals.
Quan es concedeixi una patent per a una invenció l'objecte de la qual estigui en règim de monopoli legal, el monopolista només pot utilitzar la invenció amb el consentiment del titular de la patent, però està obligat a aplicar en la seva indústria, obtenint el corresponent dret d'explotació, les invencions que suposin un progrés tècnic notable per a aquesta.
El monopolista té dret a demanar que se li autoritzi l'explotació de la invenció patentada i el titular de la patent pot exigir, en cas d'exercici d'aquest dret, que el monopolista adquireixi la patent.
El preu que ha de pagar el monopolista pel dret a explotar la invenció patentada o per l'adquisició de la patent ha de ser fixat per acord entre les parts o, si no, per resolució judicial.
Sense perjudici de l'aplicació del que disposen els apartats anteriors, quan el monopoli estigui establert posteriorment a la concessió de la patent, el seu titular té a més dret a exigir que el monopolista adquireixi l'empresa o les instal·lacions amb les quals ha estat explotant la invenció patentada i a abonar un preu que s'ha de fixar per acord entre les parts o, si no, per resolució judicial.
Les patents l'objecte de les quals no sigui explotat perquè ho impedeix l'existència d'un monopoli legal no meriten anualitats.
A partir de la data de la publicació, la sol·licitud de patent confereix al titular una protecció provisional que consisteix en el dret a exigir una indemnització, raonable i adequada a les circumstàncies, de qualsevol tercer que, entre aquella data i la data de publicació de la menció que la patent ha estat concedida, hagi portat a terme una utilització de la invenció que després d'aquest període estaria prohibida en virtut de la patent.
La mateixa protecció provisional és aplicable fins i tot abans de la publicació de la sol·licitud davant la persona a qui s'hagi notificat la presentació i el contingut d'aquesta.
Quan l'objecte de la sol·licitud de patent estigui constituït per un procediment relatiu a un microorganisme, la protecció provisional comença des que el microorganisme hagi estat fet accessible al públic.
S'entén que la sol·licitud de patent no ha tingut mai els efectes previstos en els apartats anteriors quan hagi estat o es consideri retirada, o quan hagi estat rebutjada en virtut d'una resolució ferma.
L'extensió de la protecció conferida per la patent o per la sol·licitud de patent es determina pel contingut de les reivindicacions.
La descripció i els dibuixos serveixen, tanmateix, per a la interpretació de les reivindicacions.
Per al període anterior a la concessió de la patent, l'extensió de la protecció es determina per les reivindicacions de la sol·licitud, tal com s'hagi fet pública.
No obstant això, la patent, tal com hagi estat concedida, determina amb caràcter retroactiu la protecció esmentada, sempre que aquesta no hagi resultat ampliada.
Quan s'introdueixi a Espanya un producte amb relació al qual hi hagi una patent de procediment per a la fabricació de l'esmentat producte, el titular de la patent té respecte al producte introduït els mateixos drets que la present Llei li concedeix en relació amb els productes fabricats a Espanya.
Si una patent té per objecte un procediment per a la fabricació de productes o substàncies nous, es considera, llevat que hi hagi una prova en contra, que tot producte o substància de les mateixes característiques ha estat obtingut pel present procediment patentat.
En la pràctica de les diligències per a la prova en contra prevista a l'apartat anterior s'han de tenir en compte els interessos legítims del demandat per a la protecció dels secrets de fabricació o de negocis.
El titular d'una patent pot exercir davant els òrgans de la jurisdicció ordinària les accions que corresponguin, sigui quina sigui la seva classe i naturalesa, contra els qui lesionin el seu dret, i exigir les mesures necessàries per a la seva salvaguarda.
El titular el dret de patent del qual sigui lesionat pot sol·licitar, especialment:
c ) L'embargament dels objectes produïts o importats amb violació del seu dret i dels altres mitjans destinats exclusivament a aquesta producció o a la realització del procediment patentat.
d ) L'atribució en propietat dels objectes o mitjans embargats en virtut del que disposa l'apartat anterior quan sigui possible, cas en què s'ha d'imputar el valor dels béns afectats a l'import de la indemnització de danys i perjudicis.
Si el valor excedeix l'import de la indemnització concedida, el titular de la patent ha de compensar l'altra part per l'excés.
e ) L'adopció de les mesures necessàries per evitar que prossegueixi la violació de la patent i, en particular, la transformació dels objectes o mitjans embargats en virtut del que disposa l'apartat c, o la seva destrucció quan això sigui indispensable per impedir la violació de la patent.
f ) La publicació de la sentència condemnatòria de l'infractor de la patent, a costa del condemnat, mitjançant anuncis i notificacions a les persones interessades.
Aquesta mesura només és aplicable quan la sentència ho apreciï expressament.
Qui, sense el consentiment del titular de la patent, fabriqui, importi objectes protegits per aquesta o utilitzi el procediment patentat, està obligat en tot cas a respondre dels danys i perjudicis causats.
Tots els que realitzin qualsevol altre acte d'explotació de l'objecte protegit per la patent només estan obligats a indemnitzar els danys i perjudicis causats si han estat advertits pel titular de la patent sobre l'existència d'aquesta, convenientment identificada i, de la seva violació, amb el requeriment que cessin en aquesta, o en la seva actuació hi hagi intervingut culpa o negligència.
A fi de fixar la quantia dels danys i perjudicis soferts per l'explotació no autoritzada de l'invent, el titular de la patent pot exigir l'exhibició dels documents del responsable que puguin servir per a aquella finalitat.
La indemnització de danys i perjudicis deguda al titular de la patent ha d'incloure no només el valor de la pèrdua que hagi patit, sinó també el del guany que hagi deixat d'obtenir el titular a causa de la violació del seu dret.
El guany deixat d'obtenir s'ha de fixar, a elecció del perjudicat, de conformitat amb algun dels criteris següents:
a ) Pels beneficis que el titular hauria obtingut previsiblement de l'explotació de la invenció patentada si no hi hagués hagut la competència de l'infractor.
b ) Pels beneficis que aquest últim hagi obtingut de l'explotació de l'invent patentat.
c ) Pel preu que l'infractor hauria hagut de pagar al titular de la patent per la concessió d'una llicència que li hauria permès portar a terme la seva explotació conforme a dret.
Per fixar-la, s'han de tenir en compte especialment, entre altres factors, la importància econòmica de l'invent patentat, la durada de la patent en el moment en què va començar la violació i el número i la classe de llicències concedides en aquell moment.
Quan el jutge consideri que el titular no compleix l'obligació d'explotar la patent establerta a l'article 83 d'aquesta Llei, el guany deixat d'obtenir s'ha de fixar d'acord amb el que estableix la lletra c de l'apartat anterior.
Quan el perjudicat esculli, per fixar el guany deixat d'obtenir, un dels criteris enunciats a les lletres a o b de l'apartat 2 de l'article anterior, es poden incloure en el càlcul dels beneficis en la proporció que el jutge estimi raonable, els produïts per l'explotació d'aquelles coses de les quals l'objecte inventat constitueixi part essencial des del punt de vista comercial.
S'entén que l'objecte inventat constitueix part essencial d'un bé des del punt de vista comercial quan la consideració de l'invent incorporat suposi un factor determinant per a la demanda del bé.
El titular de la patent també pot exigir la indemnització del perjudici que suposi el desprestigi de la invenció patentada causat per l'infractor mitjançant una realització defectuosa o una presentació inadequada d'aquella en el mercat.
De la indemnització deguda per qui hagi produït o importat sense el consentiment del titular de la patent l'objecte inventat, se n'han de deduir les indemnitzacions que aquest hagi percebut pel mateix concepte dels qui hagin explotat de qualsevol altra manera el mateix objecte.
El titular de la patent no pot exercir les accions establertes en aquest títol davant dels qui explotin els objectes que hagin estat introduïts en el comerç per persones que l'hagin indemnitzat en la forma adequada pels danys i perjudicis causats.
Les accions civils derivades de la violació del dret de patents prescriuen al cap de cinc anys, a comptar del moment en què es van poder exercir.
Només es pot reclamar una indemnització de danys i perjudicis per fets esdevinguts durant els cinc anys immediatament anteriors a la data en què s'exerceixi l'acció corresponent.
Quan la sol·licitud de patent o la patent concedida pertanyin proindivís a diverses persones, la comunitat resultant es regeix pel que acordin entre les parts; si no, pel que disposa aquest article, i en darrer terme per les normes del dret comú sobre la comunitat de béns.
Tanmateix, cadascun dels partícips per si mateix només pot:
a ) Disposar de la part que li correspongui, que ha de notificar als altres comuners que poden exercir els drets de tempteig i retracte.
El termini per a l'exercici del dret de tempteig és de dos mesos, comptats a partir de l'enviament de la notificació, i el del retracte, d'un mes a partir de la inscripció de la cessió en el Registre de patents.
b ) Explotar la invenció amb la notificació prèvia als altres cotitulars.
c ) Realitzar els actes necessaris per a la conservació de la sol·licitud o de la patent.
d ) Exercir accions civils o criminals contra els tercers que atemptin de qualsevol manera contra els drets derivats de la sol·licitud o de la patent comunes.
El partícip que exerceixi aquestes accions està obligat a notificar als altres comuners l'acció empresa, a fi que aquests es puguin afegir a l'acció.
La concessió de llicència a un tercer per explotar la invenció ha de ser atorgada conjuntament per tots els partícips, si no és que el jutge, per raons d'equitat ateses les circumstàncies del cas, faculti algun d'ells per atorgar la concessió.
Qualsevol sol·licitud de patent o patent concedida pot ser expropiada per causa d'utilitat pública o d'interès social, mitjançant la justa indemnització.
L'expropiació es pot fer amb la finalitat que la invenció caigui en el domini públic i pugui ser lliurement explotada per qualsevol, sense necessitat de sol·licitar llicències, o amb la finalitat que sigui explotada en exclusiva per l'Estat, el qual adquireix, en aquest cas, la titularitat de la patent.
La utilitat pública o l'interès social l'ha de declarar la llei que n'ordeni l'expropiació, la qual ha de disposar si la invenció ha de caure en el domini públic o si l'Estat ha d'adquirir la titularitat de la patent o de la sol·licitud.
L'expedient que s'hagi d'instruir s'ha d'ajustar en tot, inclosa la fixació del preu just, al procediment general establert a la Llei d'expropiació forçosa.
Tant la sol·licitud de patent com la patent són transmissibles i poden ser objecte de llicències i d'usdefruit.
També poden ser donades en garantia mitjançant la constitució d'una hipoteca mobiliària que es regeix per les seves disposicions específiques i la constitució de la qual s'ha de notificar al Registre de la propietat industrial.
Els actes a què es refereix l'apartat anterior, quan es realitzin entre vius, han de constar per escrit perquè siguin vàlids.
Als efectes de la seva cessió o gravamen, la sol·licitud de patent o la patent concedida són indivisibles, tot i que poden pertànyer en comú a diverses persones.
Tant la sol·licitud de patent com la patent poden ser objecte de llicències en la seva totalitat o en alguna de les facultats que integren el dret d'exclusiva, per a tot el territori nacional o per a una part del mateix territori.
Es poden exercir els drets conferits per la patent o per la sol·licitud davant d'un llicenciatari que violi algun dels límits de la seva llicència establerts en virtut del que disposa l'apartat anterior.
Els titulars de llicències contractuals no les poden cedir a tercers, ni concedir subllicències, si no és que s'ha convingut el contrari.
Llevat que hi hagi un pacte en contra, el titular d'una llicència contractual té dret a dur a terme tots els actes que integren l'explotació de la inversió patentada, en totes les seves aplicacions, en tot el territori nacional i durant tota la durada de la patent.
S'entén, llevat de pacte en contra, que la llicència no és exclusiva i que el llicenciador pot concedir llicències a altres persones i explotar per si mateix la invenció.
La llicència exclusiva impedeix l'atorgament d'altres llicències i el llicenciador només pot explotar la invenció si en el contracte s'ha reservat expressament aquest dret.
Llevat de pacte en contra, qui transmeti una sol·licitud de patent o una patent o concedeixi una llicència sobre aquestes, està obligat a posar a disposició de l'adquirent o del llicenciatari els coneixements tècnics que tingui i que siguin necessaris per poder procedir a una adequada explotació de la invenció.
L'adquirent o llicenciatari a qui es comuniquin coneixements secrets està obligat a adoptar les mesures necessàries per evitar-ne la divulgació.
Qui transmeti a títol onerós una sol·licitud de patent o una patent concedida i atorgui una llicència sobre aquestes ha de respondre, llevat de pacte en contra, si posteriorment es declara que no tenia la titularitat o les facultats necessàries per a la realització del negoci de què es tracti.
Quan es retiri o es denegui la sol·licitud o es declari la nul·litat de la patent s'ha d'aplicar en tot cas el que disposa l'article 114, apartat 2, si no és que s'ha pactat una responsabilitat superior per al transmissor o el llicenciador.
El transmissor o llicenciador ha de respondre sempre quan hagi actuat de mala fe.
La mala fe es presumeix, llevat que hi hagi una prova en contra, quan no hagi donat a conèixer a l'altre contractant, fent-ho constar en el contracte amb menció individualitzada d'aquests documents, els informes o les resolucions, espanyols o estrangers, de què disposi o li consti la seva existència, referent a la patentabilitat de la invenció objecte de la sol·licitud o de la patent.
Les accions a què es refereixen els apartats anteriors prescriuen al cap de sis mesos, comptats des de la data de la resolució definitiva o de la sentència ferma que els serveixi de fonament.
Qui transmeti una sol·licitud de patent o una patent concedida o atorgui una llicència sobre aquestes, respon solidàriament amb l'adquirent o amb el llicenciatari de les indemnitzacions que pertoquin com a conseqüència dels danys i perjudicis ocasionats a terceres persones per defectes inherents a la invenció objecte de la sol·licitud o de la patent.
El transmissor o llicenciador que hagi hagut de fer front a la responsabilitat esmentada a l'apartat anterior pot reclamar a l'adquirent o llicenciatari les quantitats abonades, si no és que s'ha pactat una altra cosa, ha procedit de mala fe o que, ateses les circumstàncies del cas i per raons d'equitat, ha de ser ell qui suporti en tot o en part la indemnització establerta a favor dels tercers.
En el Registre de patents s'han d'inscriure, en la forma que es disposi per reglament, tant les sol·licituds de patent com les patents concedides.
Llevat del cas previst a l'article 13, apartat 1, la transmissió, les llicències i qualsevol altre acte, tant voluntaris com necessaris, que afectin les sol·licituds de patents o les patents concedides, només tenen efectes davant tercers de bona fe des que hagin estat inscrits en el Registre de patents.
No es poden invocar davant tercers drets sobre sol·licituds de patent o sobre patents que no estiguin degudament inscrites en el Registre.
Tampoc pot esmentar en els seus productes una sol·licitud de patent o una patent qui no tingui inscrit un dret suficient per fer aquesta menció.
Els actes realitzats en violació del que disposa aquest apartat se sancionen com a actes de competència deslleial.
No s'ha d'autoritzar cap pagament en divises en compliment d'obligacions assumides en contractes que, havent-se d'inscriure en el Registre de patents, no hagin estat inscrits.
El Registre de la propietat industrial ha de qualificar la legalitat, validesa i eficàcia dels actes que s'hagin d'inscriure en el Registre de patents, els quals han de constar en un document públic.
En cas que el titular d'una patent sigui condemnat per violar greument les normes de la Llei 110/1963, de 20 de juliol, sobre repressió de les pràctiques restrictives de la competència, la sentència condemnatòria pot sotmetre la patent amb caràcter forçós al règim de llicències de ple dret.
No és procedent en aquest cas la reducció de l'import de les taxes anuals que ha d'abonar el titular de la patent.
Si el titular de la patent fa un oferiment de llicències de ple dret, en què declara per escrit al Registre de la propietat industrial que està disposat a autoritzar la utilització de la invenció a qualsevol interessat, en qualitat de llicenciatari, es redueix a la meitat l'import de les taxes anuals que merita la patent una vegada rebuda la declaració.
Si es produeix un canvi total de la titularitat de la patent com a conseqüència de l'exercici de l'acció judicial prevista a l'article 12, l'oferiment es considera que ha estat retirat en inscriure's el nou titular en el Registre de patents.
El Registre ha d'inscriure en el Registre de patents els oferiments de llicències de ple dret i donar-los l'adequada publicitat.
L'oferiment pot ser retirat en qualsevol moment per mitjà d'una notificació escrita adreçada al Registre de la propietat industrial, sempre que ningú hagi comunicat encara al titular de la patent la intenció d'utilitzar la invenció.
La retirada de l'oferiment és efectiva a partir del moment de la seva notificació.
L'import de la reducció de taxes que hagi tingut lloc s'ha d'abonar dins el mes següent a la retirada de l'oferiment; és aplicable a aquest cas el que disposa l'article 161, apartat 3, i es computa el termini de sis mesos que s'hi preveu a partir de la terminació del termini anteriorment esmentat.
No es pot fer l'oferiment de llicències quan figuri inscrita en el Registre de patents una llicència exclusiva o quan hagi estat presentada una sol·licitud d'inscripció d'una llicència d'aquesta classe.
En virtut de l'oferiment de llicències de ple dret qualsevol persona està legitimada per utilitzar la invenció en qualitat de llicenciatari no exclusiu.
Una llicència obtinguda de conformitat amb el que disposa aquest article es considera que és una llicència contractual.
Una vegada presentat l'oferiment de llicències, no es pot admetre cap sol·licitud d'inscripció d'una llicència exclusiva en el Registre de patents, llevat que es retiri o es consideri retirat l'oferiment.
Qualsevol que vulgui utilitzar la invenció sobre la base de l'oferiment de llicències de ple dret ho ha de notificar per triplicat al Registre de la propietat industrial, indicant la utilització que s'hagi de fer de la invenció.
El Registre ha d'enviar per correu certificat al titular de la patent un exemplar de la notificació i l'altre l'hi ha de remetre al sol·licitant.
Els dos exemplars han de portar el segell del Registre i la mateixa data de sortida.
El sol·licitant de la llicència està legitimat per utilitzar la invenció en la forma indicada per ell una setmana després de la data de sortida de la notificació remesa pel Registre.
A falta de pacte entre les parts, el Registre de la propietat industrial, a petició escrita de qualsevol d'aquestes i amb l'audiència prèvia de les parts, ha de fixar l'import adequat de la compensació que ha de pagar el llicenciatari o l'ha de modificar si s'han esdevingut o s'han conegut fets que facin aparèixer com a manifestament inadequat l'import establert.
Només es pot demanar que sigui modificada la compensació establerta pel Registre de la propietat industrial després de transcorregut un any des que aquella hagi estat fixada per última vegada.
Perquè la petició de fixar o modificar la compensació es consideri presentada és necessari que hagi estat abonada la taxa corresponent.
Al final de cada trimestre de l'any natural el llicenciatari ha d'informar el titular de la patent sobre la utilització que hagi fet de la invenció i que li ha d'abonar la corresponent compensació.
Si no compleix aquestes obligacions, el titular de la patent pot atorgar-li un termini suplementari que sigui raonable perquè les compleixi.
Transcorregut el termini infructuosament, s'extingeix la llicència.
El titular de la patent està obligat a explotar la invenció patentada o bé per ell mateix o bé per una persona autoritzada per ell, mitjançant l'execució d'aquesta en el territori nacional juntament amb la comercialització dels resultats obtinguts i de forma suficient per satisfer la demanda del mercat nacional; l'explotació s'ha de realitzar dins el termini de quatre anys des de la data de presentació de la sol·licitud de patent, o de tres anys des de la data en què es publiqui la concessió d'aquesta en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial, i s'aplica automàticament el termini que expiri més tard.
El titular de la patent en pot justificar l'explotació davant el Registre de la propietat industrial per mitjà d'un certificat oficial, que ha d'expedir l'organisme que en cada cas correspongui i s'ha d'ajustar als criteris i les normes generals que s'estableixin per reglament.
El certificat d'explotació s'ha de basar en la inspecció del procés de fabricació en les instal·lacions industrials on la invenció està sent explotada i en la comprovació que l'objecte de la invenció patentada està sent efectivament comercialitzat.
El certificat ha de ser expedit dins els tres mesos següents a la data en què s'hauria sol·licitat i ha de declarar expressament que la invenció patentada està sent explotada, ressenyant les dades que justifiquin aquesta declaració.
El certificat d'explotació ha de ser inscrit en el Registre de la propietat industrial.
Justificada l'explotació davant el Registre de la propietat industrial, mitjançant el corresponent certificat, es considera que, llevat que hi hagi una prova en contra, la invenció patentada està sent explotada en la forma exigida per l'article 84 d'aquesta Llei.
És procedent la concessió de llicències obligatòries sobre una determinada patent quan, tot i no estar subjecta a l'oferiment de llicències de ple dret, es compleixi algun dels supòsits següents:
a ) Falta o insuficiència d'explotació de la invenció patentada.
b ) Necessitat de l'exportació.
c ) Dependència entre les patents.
d ) Existència de motius d'interès públic per a la concessió.
Una vegada finalitzat el termini establert a l'article 83 per iniciar l'explotació de la invenció protegida per la patent, qualsevol persona pot sol·licitar la concessió d'una llicència obligatòria sobre la patent si en el moment de la sol·licitud, i llevat d'excuses legítimes, no s'ha iniciat l'explotació de la patent o no s'han realitzat preparatius efectius i seriosos per explotar la invenció objecte de la patent, o quan l'explotació d'aquesta hagi estat interrompuda durant més de tres anys.
Es consideren excuses legítimes les dificultats objectives de caràcter tècnic legal, alienes a la voluntat i a les circumstàncies del titular de la patent, que facin impossible l'explotació de l'invent o que impedeixin que aquesta explotació sigui mès gran del que és.
Quan un mercat d'exportació no pugui ser proveït adequadament per la insuficiència de la producció de l'objecte d'una patent, i això origini un perjudici greu al desenvolupament econòmic o tecnològic del país, el Govern, mitjançant un reial decret, pot sotmetre la patent al règim de llicències obligatòries, amb la finalitat exclusiva d'atendre les necessitats no cobertes de l'explotació.
Quan no sigui possible l'explotació de l'invent protegit per una patent sense detriment dels drets conferits per una patent anterior, el titular de la patent posterior pot exigir en qualsevol moment la concessió d'una llicència obligatòria sobre la patent anterior, sempre que la seva invenció serveixi a fins industrials diferents o representi un progrés tècnic notable en relació amb la primera patent.
Quan els invents protegits per les patents entre les quals hi hagi la dependència serveixin als mateixos fins industrials i sigui procedent la concessió d'una llicència obligatòria a favor del titular de la patent dependent, el titular de la patent anterior també pot sol·licitar l'atorgament d'una llicència sobre la patent posterior.
Si una patent té per objecte un procediment per a l'obtenció d'una substància química o farmacèutica protegida per una patent en vigor i sempre que la patent de procediment representi un progrés tècnic notable respecte a la patent anterior, tant el titular de la patent de procediment com el de la patent de producte tenen dret a l'obtenció d'una llicència obligatòria sobre la patent de l'altre titular.
La llicència obligatòria per dependència entre les patents s'atorga només amb el contingut necessari per permetre l'explotació de la invenció protegida per la patent de què es tracti i queda sense efecte en declarar-se la nul·litat o per la caducitat de qualsevol de les patents respecte a la qual es doni la dependència.
Per motius d'interès públic, el Govern pot sotmetre en qualsevol moment una sol·licitud de patent o una patent atorgada a la concessió de llicències obligatòries, cosa que ha de disposar per reial decret.
Es considera que hi ha motius d'interès públic quan la iniciació, l'increment o la generalització de l'explotació de l'invent, o la millora de les condicions en què aquesta explotació es realitza, siguin de primordial importància per a la salut pública o per a la defensa nacional.
També es considera que hi ha motius d'interès públic quan la falta d'explotació o la insuficiència en qualitat o en quantitat de l'explotació realitzada impliqui un perjudici greu per al desenvolupament econòmic o tecnològic del país.
El Reial decret que disposi la concessió de llicències obligatòries ha de ser acordat a proposta del Ministeri d'Indústria i Energia.
En els casos en què la importància de l'explotació de l'invent es relacioni amb la salut pública o amb la defensa nacional, la proposta s'ha de formular conjuntament amb el ministre competent en matèria de sanitat o de defensa, respectivament.
El reial decret que sotmeti una patent a la concessió de llicències obligatòries per la seva importància per a la defensa nacional pot reservar la possibilitat de sol·licitar aquestes llicències a una o diverses empreses determinades.
Quan l'interès públic es pugui satisfer sense necessitat de generalitzar l'explotació de l'invent, ni d'encomanar aquesta explotació a una persona diferent del titular de la patent, el reial decret pot disposar la submissió condicional de la patent a la concessió de llicències obligatòries, autoritzant el ministre d'Indústria i Energia perquè atorgui al titular un termini no superior a un any per iniciar, augmentar o millorar l'explotació de l'invent en la mesura necessària per satisfer l'interès públic.
En aquest cas, el ministre d'Indústria i Energia, una vegada escoltat el titular de la patent, li pot concedir el termini que consideri oportú o sotmetre la patent de manera immediata a la concessió de les llicències.
Una vegada transcorregut el termini que, si s'escau, s'hagi fixat, el ministre d'Indústria i Energia ha de determinar si ha quedat satisfet l'interès públic, i, si no és així, ha de sotmetre la patent a la concessió de llicències obligatòries.
Abans de sol·licitar una llicència obligatòria, l'interessat pot demanar la mediació del Registre de la propietat industrial per a la consecució d'una llicència contractual sobre la mateixa patent.
La sol·licitud de mediació prèvia està subjecta al pagament d'una taxa i ha de contenir:
a ) La identificació completa del sol·licitant.
b ) La patent a què es refereix la sol·licitud, així com la identificació del titular.
c ) Les circumstàncies que concorrin en el cas i que podrien justificar la concessió de llicències obligatòries.
d ) L'àmbit de la llicència que es pretén obtenir i les raons en què es recolzi aquesta pretensió.
e ) Les dades que permeten jutjar sobre la possibilitat que el sol·licitant porti a terme una explotació real i efectiva de la invenció patentada i que ofereixi les garanties que raonablement pugui exigir el titular de la patent per concedir una llicència.
A la sol·licitud de mediació, s'hi han d'adjuntar necessàriament:
a ) Els documents que justifiquin les al·legacions que conté.
b ) El document acreditatiu de la constitució d'una fiança, la quantia de la qual es fixa per reglament i que serveix per respondre de les despeses de procediment que siguin imputables al sol·licitant.
c ) Una còpia literal de la sol·licitud i dels documents presentats amb aquesta.
Una vegada presentada la sol·licitud de mediació, el Registre de la propietat industrial ha de resoldre sobre l'acceptació de la mediació dins el termini improrrogable d'un mes.
El Registre ha d'acceptar la mediació quan de la sol·licitud de l'interessat, amb els documents que l'acompanyin, i de les indagacions realitzades pel mateix Registre, en resultin indicis raonables que es donen circumstàncies que podrien donar lloc a la concessió de llicències obligatòries sobre la patent, de la solvència del sol·licitant, i del fet que aquest pot arribar a disposar dels mitjans necessaris per portar a terme una explotació seriosa de la invenció patentada.
El Registre ha de notificar la resolució a l'interessat i al titular de la patent, i simultàniament ha de traslladar a aquest últim la còpia de la sol·licitud de mediació.
Contra la resolució de Registre no es pot interposar cap recurs.
Si el Registre de la propietat industrial accepta la mediació, ho ha de notificar immediatament als interessats i els ha d'invitar a entrar en negociacions per a la concessió d'una llicència contractual amb la participació del Registre en qualitat de mediador.
Les negociacions poden tenir una durada de dos mesos com a màxim.
En la seva condició de mediador, el Registre ha de dur a terme una tasca activa tendent a aproximar les postures dels interessats i a facilitar l'atorgament d'una llicència contractual.
Des que hagi acceptat la mediació i durant el mateix termini establert per a les negociacions, el Registre ha de fer les investigacions necessàries per conèixer les peculiaritats del cas i valorar adequadament les postures mantingudes pels interessats, investigant, en particular, si es donen les circumstàncies que podrien justificar la concessió d'una llicència obligatòria.
Aquesta tasca d'instrucció ha de tenir lloc sigui quina sigui la marxa de les negociacions i encara que aquestes hagin fracassat o no hagin arribat a iniciar-se.
Transcorreguts dos mesos des de que hagi tingut lloc la notificació a les parts sobre l'acceptació de la mediació sense que s'hagi arribat a un acord sobre la concessió de la llicència contractual, el Registre ha de donar per acabada la seva tasca mediadora i d'instrucció, cosa que ha de notificar als interessats.
El termini de dos mesos es pot prorrogar per un temps determinat a petició conjunta de les dues parts i sempre que el Registre consideri que la pròrroga pot servir de manera efectiva per arribar a la concessió de la llicència.
Si el Registre entén que no hi ha possibilitats d'arribar a un acord, pot donar per acabada la seva mediació encara que no hagi transcorregut totalment el termini fixat per a la pròrroga.
Tant abans com després de finalitzat, l'expedient sobre la mediació prèvia només pot ser consultat per les parts, que poden obtenir a costa seva reproduccions de tota la documentació.
Les parts i el personal del Registre que tingui accés a l'expedient han de guardar secret sobre el seu contingut.
Quan, com a conseqüència de les negociacions realitzades amb la mediació del Registre de la propietat industrial, les parts hagin acordat subscriure una llicència sobre la patent, poden sol·licitar que no s'admetin sol·licituds de llicències obligatòries sobre les patents durant el termini necessari perquè el llicenciatari comenci la seva explotació.
En cap cas aquest termini pot ser superior a un any.
Perquè el Registre de la propietat industrial pugui emetre resolució favorable sobre la sol·licitud, s'han de donar els següents requisits:
a ) Que la llicència pactada sigui exclusiva i que aquesta exclusivitat no contravingui la finalitat que es perseguiria en sotmetre la patent a la concessió de patents obligatòries.
b ) Que els interessats justifiquin documentalment que el llicenciatari disposa dels mitjans necessaris per explotar i que el termini sol·licitat és imprescindible per posar en marxa l'explotació.
c ) Que els interessats prestin una garantia suficient segons el parer del Registre de la propietat industrial per fer front a les responsabilitats que pertoquin si l'explotació de l'invent no comença dins el termini disposat.
d ) Que hagi estat abonada la taxa legalment establerta.
A la vista de la documentació presentada pels interessats i realitzades les investigacions i consultes que consideri oportunes, el Registre de la propietat industrial pot suspendre l'admissió de sol·licituds de llicències obligatòries sobre la patent en qüestió durant un termini determinat, sempre que es compleixin els requisits establerts a l'apartat anterior i sempre que es consideri que, donades les circumstàncies, hi ha una voluntat seriosa de les parts d'iniciar sense dilació l'explotació de l'invent patentat.
La suspensió s'ha d'inscriure en el Registre de patents.
Els interessats han de justificar mensualment la marxa dels treballs dirigits a iniciar l'explotació i el Registre de la propietat industrial ha d'ordenar la realització de les inspeccions que consideri oportunes.
El Registre de la propietat industrial pot revocar la suspensió d'admissió de sol·licituds de llicències obligatòries si comprova que va incórrer en error greu en valorar les circumstàncies que van justificar la seva resolució o que els interessats no duen a terme una activitat seriosa i continuada dirigida a iniciar l'explotació en la data prevista.
En cas que el llicenciatari no iniciï l'explotació en la data prevista, el Registre de la propietat industrial ha d'imposar als interessats una multa la quantia de la qual s'ha de calcular sobre l'import que com a mitjana hauria de pagar el llicenciatari al titular de la patent en concepte de regalia durant un temps d'aplicació del contracte equivalent al que hagi durat la suspensió.
Després d'un termini de tres mesos comptat, o bé des de l'expiració del termini a què es refereix l'article 83, o bé des de la negativa del Registre a assumir la mediació proposada, o bé des de l'expiració del termini establert per a la mediació, sense que s'hagi aconseguit l'acord entre les parts, l'interessat pot sol·licitar al Registre la concessió d'una llicència obligatòria sobre la patent.
A la sollicitud de llicència obligatòria, que està subjecta al pagament de la taxa que legalment s'estableixi, l'interessat, sobre la base del contingut de l'expedient de mediació prèvia, si n'hi ha, i dels documents que aporti, ha de concretar la seva petició i exposar i acreditar les circumstàncies que la justifiquen, l'interès en què es fonamenta, els mitjans de què disposa per portar a terme una explotació real i efectiva de la invenció patentada i les garanties que pot oferir en cas que la llicència li sigui atorgada.
A la sollicitud, s'hi han d'adjuntar necessàriament:
a ) Els documents que acreditin les al·legacions contingudes en aquesta, i que no constin a l'expedient de mediació prèvia, si n'hi ha.
b ) El document que acrediti la constitució d'una fiança, la quantia de la qual s'ha de fixar per reglament amb caràcter general i que ha de servir per respondre de les despeses de procediment que li siguin imputables.
c ) Una còpia literal de la sol·licitud i dels documents presentats.
Presentada la sol·licitud de llicència obligatòria i sempre que reuneixi els requisits esmentats a l'article anterior, el Registre ha d'iniciar l'expedient oportú, amb la incorporació de l'expedient sobre mediació prèvia, si n'hi ha, i ha de traslladar la còpia de la sol·licitud amb els documents que s'hi adjuntin al titular de la patent, a fi que contesti en el termini màxim d'un mes.
En cas que la sol·licitud de llicència obligatòria es presenti acompanyada de la justificació que el Registre es va negar a acceptar la mediació prèvia, el termini per a la resposta del titular de la patent és de dos mesos.
La resposta ha de tenir en compte el contingut de l'expedient sobre la mediació prèvia, si n'hi ha, i ha d'anar acompanyada de les proves que justifiquin les al·legacions realitzades i que no constin a l'expedient.
S'hi ha d'adjuntar una còpia literal per al seu trasllat al sol·licitant.
En cas que es discuteixi la suficiència de l'explotació de l'invent patentat, el titular de la patent ha d'incloure a la seva resposta les dades relatives a l'explotació juntament amb les proves que n'acreditin l'exactitud.
Una vegada rebuda la resposta del titular de la patent, el Registre ha de traslladar-la a l'altra part i n'ha d'emetre resolució, en el termini improrrogable d'un mes, en què concedeixi o denegui la llicència obligatòria.
Si el titular de la patent no contesta dins el termini, el Registre ha de procedir immediatament a la concessió de la llicència.
La resolució que atorgui la llicència ha de determinar-ne el contingut.
En particular, ha de fixar l'àmbit de la llicència, la regalia, la durada, les garanties que ha de prestar el llicenciatari, el moment a partir del qual ha d'iniciar l'explotació i qualssevol altres clàusules que assegurin que explotarà d'una manera seriosa i efectiva l'invent patentat.
La resolució ha de determinar les despeses que han de ser sufragades per cada part, que són les causades a instància seva.
Les despeses comunes s'han de pagar per meitat.
Es poden imposar el pagament de totes les despeses a una de les parts quan es declari que ha actuat amb temeritat o mala fe.
Contra la resolució del Registre es pot interposar el recurs contenciós administratiu.
La interposició del recurs no suspèn l'execució de l'acte imposat, però el Registre pot autoritzar el llicenciatari, amb una petició prèvia fonamentada d'aquest, a demorar l'inici de l'explotació fins que sigui ferma la decisió de la llicència.
Des de la presentació de la sol·licitud de la llicència obligatòria, el Registre pot dur a terme d'ofici les actuacions pertinents que puguin ser útils per resoldre sobre la concessió de la llicència.
A petició conjunta i degudament justificada del sol·licitant de la llicència i del titular de la patent, el Registre pot suspendre en qualsevol moment i per una sola vegada la tramitació de l'expedient a l'estat en què es trobi, per un termini determinat que no pot excedir els tres mesos.
Transcorregut el termini de suspensió, el Registre ho ha de notificar a les parts i ha de continuar la tramitació del procediment.
Els contractes de llicència pactats amb la mediació del Registre i que impliquin directament o indirectament pagaments en divises estan subjectes a l'autorització regulada en la normativa sobre transferència de tecnologia estrangera.
Qualsevol resolució del Registre de la propietat industrial per la qual s'atorgui una llicència obligatòria que impliqui directament o indirectament pagaments en divises ha d'haver rebut l'informe favorable amb caràcter previ de l'òrgan competent per autoritzar les llicències contractuals que suposin pagaments d'aquesta naturalesa.
Entre el Registre de la propietat industrial i l'òrgan competent per autoritzar les llicències que impliquin pagaments en divises s'ha d'establir la coordinació necessària per unificar criteris i simplificar els tràmits, als efectes del que estableix aquest article.
Quan el titular de la patent no tingui domicili legal ni residència habitual a Espanya, les comunicacions previstes en el present títol han de ser notificades al representant, agent de la propietat industrial, que en previsió d'això ha d'estar prèviament designat a aquests efectes.
Les llicències obligatòries no són exclusives.
No obstant això, es poden atorgar les llicències amb caràcter exclusiu, pels motius d'interès públic esmentats a l'article 90.2, quan l'exclusivitat no contravingui la finalitat perseguida en sotmetre la patent a la concessió de llicències obligatòries i sigui indispensable perquè l'explotació de l'invent patentat pugui ser rendible.
El llicenciatari, en les llicències obligatòries, no està facultat per a la importació de l'objecte de la patent, llevat que havent estat atorgada la llicència per motius d'interès públic, i en congruència amb aquests motius, hagi estat expressament autoritzat per importar.
La llicència comporta una compensació econòmica per al titular de la patent, que ha de ser establerta tenint en compte, entre altres factors, especialment la importància econòmica de l'invent.
Les relacions que mantinguin el titular de la patent i el llicenciatari, amb motiu de la concessió d'una llicència obligatòria, han de ser presidides pel principi de la bona fe.
En cas de violació d'aquest principi, declarada per sentència judicial, per part del titular de la patent, el llicenciatari pot demanar al Registre que redueixi la regalia fixada per a la llicència, proporcionalment a la importància que tingui per a l'explotació de l'invent l'obligació incomplerta.
La llicència obligatòria comprèn les addicions que tingui la patent objecte d'aquesta en el moment d'atorgar-se la llicència.
Quan, després de l'atorgament de la llicència obligatòria, es concedeixin noves addicions per a la patent, que tinguin per objecte la mateixa aplicació industrial de l'invent patentat a què es refereix la llicència, el llicenciatari pot demanar al Registre que inclogui en la llicència les noves addicions.
En cas que els interessats no arribin a un acord amb la mediació prèvia del Registre, és aquest qui ha de fixar la regalia i altres condicions d'acord amb les quals hagi de tenir lloc l'ampliació de la llicència.
Perquè la cessió d'una llicència obligatòria sigui vàlida, és necessari que la llicència es transmeti juntament amb l'empresa o part de l'empresa que l'exploti i que la cessió sigui expressament anotada pel Registre de la propietat industrial.
Tractant-se de llicències per dependència de patents és necessari, a més, que la llicència es transmeti juntament amb la patent dependent.
És nul·la, en tot cas, la concessió de subllicències per part del titular d'una llicència obligatòria.
Tant el llicenciatari com el titular de la patent poden sol·licitar al Registre la modificació de la regalia o altres condicions de la llicència obligatòria quan hi hagi nous fets que justifiquin el canvi i, especialment, quan el titular de la patent atorgui, amb posterioritat a la llicència obligatòria, llicències contractuals en condicions injustificadament més favorables a les d'aquella.
Si el llicenciatari incompleix greument o reiteradament algunes de les obligacions que li corresponen en virtut de la llicència obligatòria, el Registre de la propietat industrial, d'ofici o a instància de part interessada, pot cancel·lar la llicència.
En tot el que no s'oposi especialment al que disposa aquest títol, són aplicables a les llicències obligatòries les normes establertes per a les llicències contractuals en el títol VIII, capítol II, d'aquesta Llei.
El Registre de la propietat industrial ha de portar a terme una tasca sistemàtica per promoure de manera efectiva la sol·licitud de llicències sobre les patents subjectes a la concessió de llicències obligatòries.
En tot cas, el Registre de la propietat industrial ha de publicar periòdicament les patents que estiguin en aquesta situació.
El Govern pot establir incentius crediticis i de qualsevol altra índole per estimular les empreses a sol·licitar llicències sobre determinades patents subjectes a la concessió de llicències obligatòries per motius d'interès públic, quan la importància de l'explotació a Espanya de les invencions patentades ho justifiqui.
El titular d'una patent en vigor pot protegir les invencions que perfeccionin o desenvolupin la invenció objecte d'aquella, sol·licitant addicions a la patent sempre que s'integrin amb l'objecte de la patent principal en una mateixa unitat inventiva.
També es poden demanar addicions per a una sol·licitud de patent, però aquestes addicions no poden ser atorgades fins que la patent hagi estat concedida.
No és necessari que l'objecte de l'addició impliqui una activitat inventiva davant l'objecte de la patent principal.
Les addicions tenen la data de prioritat que correspon a les respectives sol·licituds, la seva durada ha de ser la mateixa que li queda a la patent, i no estan subjectes al pagament d'anualitats.
Les addicions es consideren part integrant de la patent principal, excepte per als efectes en què aquesta Llei disposa el contrari.
Una sol·licitud d'addició es pot convertir en sol·licitud de patent a petició del sol·licitant en qualsevol moment de la tramitació, i també dins els tres mesos següents a la data en què el Registre de la propietat industrial li hagi comunicat la improcedència de tramitar la sol·licitud d'addició pel fet que el seu objecte no té la vinculació necessària amb la invenció protegida per la patent principal.
Les addicions concedides es poden convertir en patents independents a petició del titular sempre que aquest renunciï a la patent principal.
Sol·licitada la conversió en patent d'una de les addicions, és possible conservar les addicions posteriors com a tals addicions a la patent que se sol·licita, sempre que es mantingui la necessària unitat de l'objecte.
Les patents independents que resultin de la conversió de les addicions estan subjectes al pagament de les corresponents anualitats i la seva durada és la mateixa que la que correspondria a la patent principal.
Llevat que hi hagi una disposició expressa en contra i en tot el que no sigui incompatible amb la naturalesa de les addicions, s'han d'aplicar a aquestes les normes establertes a aquesta Llei per a les patents d'invenció.
S'ha de declarar la nul·litat de la patent:
a ) Quan es justifiqui que no es dóna, respecte a l'objecte de la patent, algun dels requisits de patentabilitat continguts en el títol II d'aquesta Llei.
c ) Quan el seu objecte excedeixi el contingut de la sol·licitud de patent tal com va ser presentada, o en cas que la patent hagi estat concedida com a conseqüència d'una sol·licitud divisionària o com a conseqüència d'una sol·licitud presentada sobre la base del que disposa l'article 11, quan l'objecte de la patent excedeixi el contingut de la sol·licitud inicial tal com aquesta va ser presentada.
d ) Quan el titular de la patent no tingui dret a obtenir-la de conformitat amb el que disposa l'article 10, apartat 1.
Si les causes de nul·litat només afecten una part de la patent, se n'ha de declarar la nul·litat parcial mitjançant l'anul·lació de la reivindicació o reivindicacions afectades per aquelles.
Quan la nul·litat sigui parcial, la patent ha de seguir en vigor amb referència a les reivindicacions que no hagin estat anul·lades, sempre que pugui constituir l'objecte d'una patent independent.
Poden sol·licitar la declaració de nul·litat els qui es considerin perjudicats, així com l'Administració pública.
No obstant això, en el cas previst a l'apartat 1, lletra d, de l'article anterior només pot sol·licitar la declaració de nul·litat la persona legitimada per obtenir la patent.
L'acció de nul·litat es pot exercir durant tota la vida legal de la patent i durant els cinc anys següents a la caducitat d'aquesta.
L'acció s'ha de dirigir sempre contra qui sigui titular registral de la patent en el moment de la interposició de la demanda, i aquesta ha de ser notificada a totes les persones titulars de drets sobre la patent degudament inscrits en el Registre amb la finalitat que es puguin personar i puguin intervenir en el procés.
No es pot demandar davant la jurisdicció civil la nul·litat d'una patent, invocant la mateixa causa de nul·litat que hagi estat objecte de pronunciament, quant al fons de la qüestió, en una sentència dictada en la via contenciosa administrativa.
La declaració de nul·litat implica que la patent no va ser mai vàlida, i es considera que ni la patent ni la sol·licitud que la va originar han tingut mai els efectes previstos en el títol VI d'aquesta Llei, en la mesura que hagi estat declarada la nul·litat.
Sense perjudici de la indemnització de danys i perjudicis a què hagi donat lloc quan el titular de la patent hagi actuat de mala fe, l'efecte retroactiu de la nul·litat no afecta:
a ) Les resolucions sobre violació de la patent que hagin adquirit força de cosa jutjada i hagin estat executades amb anterioritat a la declaració de nul·litat.
b ) Els contractes conclosos abans de la declaració de nul·litat, en la mesura que hagin estat executats amb anterioritat a aquesta.
No obstant això, per raons d'equitat i en la mesura que ho justifiquin les circumstàncies, és possible reclamar la restitució de sumes pagades en virtut del contracte.
Una vegada fermes, la declaració de nul·litat de la patent té força de cosa jutjada davant de tots.
La declaració de nul·litat d'una patent no determina per si sola l'anul·lació de les addicions a aquesta, sempre que se sol·liciti la conversió d'aquestes en patents independents dins els tres mesos següents a la notificació de la declaració de nul·litat.
a ) Per l'expiració del termini per al qual han estat concedides.
c ) Per la manca de pagament en el temps oportú d'una anualitat i, si s'escau, de la sobretaxa corresponent.
d ) Si la invenció no és explotada en els dos anys següents a la concessió de la primera llicència obligatòria.
e ) Per incompliment de l'obligació d'explotar prevista en el títol IX, capítol primer, quan el titular de la patent no es pugui beneficiar de les disposicions del Conveni de la Unió de París i resideixi habitualment o tingui el seu establiment industrial o comercial en un país la legislació del qual admeti l'adopció d'una mesura similar.
En aquest cas no són aplicables les disposicions relatives a l'atorgament de llicències contingudes en el títol VIII, capítol III, i en el títol IX, capítols II, III i IV.
Sense perjudici del seu declaració pel Registre de la propietat industrial i la seva publicació en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial, la caducitat d'una patent incorpora l'objecte patentat al domini públic des del moment en què es van produir els fets o omissions que van donar lloc a aquesta, llevat de la part en què aquest mateix objecte estigui emparat per una altra patent anterior i vigent.
En els supòsits de manca de pagament d'una anualitat, s'entén que l'omissió que dóna lloc a la caducitat es produeix al començament de l'any de la vida de la patent per al qual no hagi estat abonada l'anualitat.
En el supòsit del número 1, lletra d, la caducitat ha de ser declarada amb l'instrucció prèvia pel Registre de la propietat industrial del corresponent expedient administratiu.
La patent la caducitat de la qual s'hagi produït per la manca de pagament d'una anualitat pot ser rehabilitada quan el titular justifiqui que la manca de pagament va ser deguda a una causa de força major.
L'al·legació sobre la força major només es pot presentar dins els sis mesos següents a la publicació de la caducitat en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial i ha de ser publicada en el dit butlletí perquè en el termini d'un mes qualsevol interessat pugui formular observacions sobre aquesta.
La rehabilitació ha de ser acordada, si s'escau, pel Registre de la propietat industrial, sense perjudici dels drets de tercers derivats de la situació de caducitat.
El reconeixement i l'abast d'aquests drets correspon als tribunals ordinaris.
Perquè la rehabilitació sigui efectiva, el titular de la patent ha d'abonar l'anualitat impagada i la sobretaxa corresponent.
El titular pot renunciar a tota la patent o a una o diverses reivindicacions d'aquesta.
Quan la renúncia sigui parcial, la patent segueix en vigor amb referència a les reivindicacions no compreses a la renúncia, sempre que puguin constituir l'objecte d'una patent independent i que la renúncia no suposi l'ampliació de l'objecte de la patent.
La renúncia s'ha de notificar per escrit al Registre de la propietat industrial i es considera que ha tingut lloc en el moment de la seva inscripció en el Registre de patents.
No es pot admetre la renúncia del titular d'una patent sobre la qual hi ha drets reals o llicències inscrits en el Registre de patents sense que consti el consentiment dels titulars dels drets inscrits.
Tampoc es pot admetre la renúncia a una patent la titularitat de la qual hagi estat reivindicada per un tercer sense el consentiment d'aquest.
El contingut de totes les sol·licituds de patents s'ha de mantenir en secret durant els dos mesos següents a la data de la seva presentació, llevat que el Registre de la propietat industrial n'autoritzi la divulgació amb anterioritat.
Abans que finalitzi el termini esmentat a l'apartat anterior, el Registre de la propietat industrial ha de prorrogar-lo fins a cinc mesos, comptats des de la presentació de la sol·licitud, quan estimi que la invenció objecte d'aquesta pot ser d'interès per a la defensa nacional.
El Registre ha de notificar la pròrroga al sol·licitant i ha de posar immediatament a disposició del Ministeri de Defensa una còpia de la sol·licitud de la patent presentada.
Als efectes esmentats en els dos apartats anteriors, s'ha d'establir la necessària coordinació entre el Ministeri de Defensa i el Registre de la propietat industrial per determinar quan una invenció pot ser d'interès per a la defensa nacional.
Així mateix, el Ministeri de Defensa pot conèixer sota règim de secret totes les sol·licituds presentades.
Quan l'interès de la defensa nacional ho exigeixi, el Ministeri de Defensa ha de requerir el Registre de la propietat industrial perquè abans que finalitzi el termini de cinc mesos establert a l'apartat anterior decreti la tramitació secreta de la sol·licitud de patent i faci la corresponent notificació al sol·licitant.
Mentre la sol·licitud de patent o la patent estiguin sotmeses al règim de secret, el sol·licitant o el titular s'han d'abstenir de qualsevol actuació que pugui permetre el coneixement de la invenció per persones no autoritzades.
El Ministeri de Defensa, a petició del titular, pot autoritzar actes encaminats a l'explotació total o parcial de l'objecte de la sol·licitud o de la patent, i assenyalar les condicions a què estan sotmesos els actes esmentats.
La patent la concessió de la qual s'hagi tramitat en secret s'ha d'inscriure en un registre secret i s'ha de mantenir en aquest mateix règim durant un any a partir de la data de la concessió.
La prolongació d'aquest termini s'ha de fer anualment, amb la notificació corresponent al titular de la patent.
La renovació anual de la classificació com a secret no és necessària en temps de guerra fins un any després del cessament de les hostilitats.
El Registre de la propietat industrial, amb l'informe favorable previ del Ministeri de Defensa, pot aixecar en qualsevol moment el secret imposat sobre una sol·licitud o sobre una patent determinada.
Les patents secretes no estan subjectes al pagament d'anualitats.
El titular d'una patent pot reclamar a l'Estat una compensació pel temps en què aquella es va mantenir secreta.
Aquesta compensació, que pot ser reclamada per cada any transcorregut, ha de ser acordada entre les parts.
Si no s'arriba a un acord, la compensació s'ha de fixar judicialment, tenint en compte la importància de la invenció i el benefici que el titular hauria pogut obtenir de la lliure explotació d'aquesta.
Si la invenció objecte de la patent secreta ha estat divulgada per culpa o negligència del titular, aquest perd el dret a la compensació.
Als efectes del que disposen els articles anteriors, quan es tracti d'invencions realitzades a Espanya, no es pot sol·licitar una patent a cap país estranger abans que hagin transcorregut dos mesos des que es va sol·licitar la patent davant el Registre espanyol de la propietat industrial, llevat que s'hagi fet amb expressa autorització d'aquest.
La dita autorització no es pot concedir en cap cas per a les invencions que interessin la defensa nacional, llevat d'autorització expressa del Ministeri de Defensa.
Quan l'inventor resideixi habitualment a Espanya, es considera, llevat que hi hagi una prova en contra, que la invenció es va fer en el territori espanyol.
El coneixement de tots els litigis que se suscitin com a conseqüència de l'exercici d'accions, siguin de la classe i la naturalesa que siguin, derivades de l'aplicació dels preceptes d'aquesta Llei, correspon als òrgans de la jurisdicció ordinària.
Llevat de pacte en contra, el concessionari d'una llicència exclusiva pot exercir en nom propi totes les accions que aquesta Llei reconeix al titular de la patent davant tercers que infringeixin el seu dret, però no les pot exercir el concessionari d'una llicència no exclusiva.
El llicenciatari que, de conformitat amb el que disposa l'apartat anterior, no estigui legitimat per exercir les accions per violació de la patent, pot requerir notarialment el titular perquè entauli l'acció judicial corresponent.
Si el titular s'hi nega o no exerceix l'oportuna acció dins el termini de tres mesos, el llicenciatari la pot entaular en nom propi, adjuntant-hi el requeriment efectuat.
Amb anterioritat al transcurs del termini esmentat, el llicenciatari pot demanar al jutge l'adopció de mesures cautelars urgents quan justifiqui la seva necessitat per evitar un dany important, amb presentació del requeriment.
El llicenciatari que exerceixi una acció en virtut del que disposa algun dels apartats anteriors, ho ha de notificar al titular de la patent, el qual es pot personar i intervenir en el procediment.
Tots els litigis civils que puguin sorgir a l'empara d'aquesta Llei s'han de tramitar pel procediment ordinari de menor quantia.
És competent el jutge de primera instància de la ciutat seu del Tribunal Superior de Justícia de la comunitat autònoma corresponent al domicili del demandat, i l'òrgan judicial competent en pot designar un amb caràcter permanent, on n'hi hagi diversos.
Les resolucions dels jutges de primera instància poden ser objecte d'apel·lació davant l'Audiència Provincial de la seva seu, i les dictades per aquesta es poden recórrer en cassació amb subjecció, en tots dos casos, al que disposa sobre aquesta matèria la Llei d'enjudiciament civil.
La Llei d'enjudiciament civil s'aplica en tot el que no preveu aquest títol.
La persona davant la qual s'exerceix una acció per violació dels drets derivats d'una patent pot al·legar, en tota classe de procediments, per la via de reconvenció o per la via d'excepció, la nul·litat total o parcial de la patent de l'actor, de conformitat amb les normes del dret processal comú.
A aquests efectes, s'ha de tenir en compte el que disposa l'article 113.
Qualsevol interessat pot exercir una acció contra el titular d'una patent, perquè el jutge competent declari que una actuació determinada no constitueix una violació d'aquesta patent.
L'interessat, amb caràcter previ a la presentació de la demanda, ha de requerir notarialment el titular de la patent perquè es pronunciï sobre l'oposabilitat entre aquesta i l'explotació industrial que el requeridor porti a terme sobre el territori espanyol o davant dels preparatius seriosos i efectius que desenvolupi a aquests efectes.
Transcorregut un mes des de la data del requeriment sense que el titular de la patent s'hagi pronunciat o quan el requeridor no estigui d'acord amb la resposta, pot exercir l'acció que preveu l'apartat anterior.
No pot exercir l'acció esmentada a l'apartat 1 qui hagi estat demandat per la violació de la patent de què es tracti.
Si el demandant prova que l'actuació a què es refereix la demanda no constitueix una violació de la patent, el jutge ha de fer la declaració requerida.
La demanda ha de ser notificada a totes les persones titulars de drets sobre la patent degudament inscrits en el Registre, amb la finalitat que es puguin personar i puguin intervenir en el procés.
No obstant això, no es poden personar en les actuacions els llicenciataris contractuals quan així ho disposi el seu contracte de llicència.
L'acció a què es refereix el present article pot ser exercida juntament amb l'acció perquè es declari la nul·litat de la patent.
En cas que la patent sigui impugnada, el jutge ha d'acordar passar les actuacions al Registre de la propietat industrial perquè n'emeti informe en el termini de trenta dies.
Rebut l'informe o transcorregut aquest termini, el jutge ha d'aixecar la suspensió i donar a les actuacions el tràmit corresponent.
Quan s'exerceixi una acció diferent de la prevista a l'apartat 1, el jutge pot requerir l'informe del Registre de la propietat industrial en la forma prevista en el paràgraf anterior.
També pot demanar a aquest organisme la designació d'algun dels seus experts perquè li prestin assessorament.
Tant el Registre de la propietat industrial com els seus experts tenen la consideració de perits per als procediments en matèria de patents.
La persona legitimada per exercir les accions derivades de la patent pot demanar al jutge que amb caràcter urgent acordi la pràctica de diligències per a la comprovació de fets que puguin constituir violació del dret exclusiu atorgat per la patent.
Abans de resoldre sobre la petició formulada, el jutge pot requerir els informes i ordenar les investigacions que consideri oportunes.
Només es pot acordar la pràctica de les diligències quan, donades les circumstàncies del cas, sigui presumible la violació de la patent i no sigui possible comprovar-ne la realitat sense recórrer a les diligències sol·licitades.
En acordar, si s'escau, la pràctica de les diligències sol·licitades, el jutge ha de fixar la caució que ha de prestar el peticionari per respondre dels danys i perjudicis que eventualment es puguin ocasionar.
Si el jutge no considera suficientment fonamentada la pretensió, l'ha de denegar per mitjà d'una interlocutòria que és apel·lable a ambdós efectes.
En la diligència de comprovació, el jutge, amb la intervenció del perit o perits que a aquest efecte hagi designat, i escoltades les manifestacions de la persona amb qui s'entengui la diligència, ha de determinar si les màquines, dispositius o instal·lacions inspeccionats poden servir per portar a terme la violació al·legada de la patent.
Quan el jutge consideri que no és presumible que els mitjans inspeccionats serveixin per portar a terme la violació de la patent, ha de donar per acabada la diligència, ordenar que es formi una peça separada en la qual s'han d'incloure les actuacions, que s'ha de mantenir secreta, i notificar al peticionari que no és procedent donar-li a conèixer el resultat de les diligències realitzades.
En els altres casos, el jutge, amb la intervenció del perit o perits designats a aquest efecte, ha de fer una descripció detallada de les màquines, dispositius, procediments o instal·lacions mitjançant la utilització dels quals es porti a terme presumiblement la violació al·legada.
En tot cas el jutge ha de procurar que la diligència de comprovació no serveixi com a mitjà per violar secrets industrials o per dur a terme actes que constitueixin competència deslleial.
Contra la decisió del jutge sobre el resultat de la diligència practicada no es pot presentar cap recurs.
De les diligències de comprovació realitzades no es poden expedir altres certificacions ni còpies que la destinada a la part afectada i la necessària perquè el sol·licitant d'aquestes iniciï la corresponent acció judicial.
El sol·licitant només pot utilitzar aquesta documentació per plantejar la dita acció, amb prohibició de divulgar-la o comunicarla a tercers.
Si en el termini de dos mesos a partir de la data de la pràctica de les diligències de comprovació no s'ha presentat la corresponent demanda exercint l'acció judicial, aquelles queden sense efecte i no poden ser utilitzades en cap altra acció judicial.
La part afectada per les diligències de comprovació pot reclamar en tot cas, a qui l'hagi sol·licitat, les despeses i els danys que li hagin ocasionat, inclòs el lucre cessant, tot això sense perjudici de la responsabilitat general per danys i perjudicis en què pot haver incorregut el sol·licitant de les mesures en els casos en què pertoqui.
Qui exerceixi o hagi d'exercir una acció de les previstes en aquesta Llei pot sol·licitar a l'òrgan judicial que hagi d'entendre'n l'adopció de mesures cautelars tendents a assegurar l'efectivitat de les accions, sempre que justifiqui l'explotació industrial a Espanya de la patent objecte de l'acció o el desenvolupament d'uns preparatius seriosos i efectius a aquests efectes.
Les mesures cautelars es poden sol·licitar prèviament a la interposició de la demanda, conjuntament amb aquesta o posteriorment, i s'han de tramitar, en tot cas, en una peça separada.
Es poden adoptar com a mesures cautelars les que assegurin degudament la completa efectivitat de l'eventual decisió que al seu dia recaigui, i especialment les següents:
La cessació dels actes que violin el dret del peticionari.
La retenció i el dipòsit dels objectes produïts o importats amb violació del seu dret, i dels mitjans exclusivament destinats a aquesta producció o a la realització del procediment patentat.
El fiançament de l'eventual indemnització de danys i perjudicis.
Les anotacions registrals que siguin procedents.
La sol·licitud de mesures cautelars s'ha de formular per escrit.
En aquest escrit, el peticionari ha de concretar les mesures que sol·liciti, en relació amb els actes de què es tracti, i proposar les proves que consideri convenients, i hi ha d'adjuntar la de caràcter documental.
El jutge, dins el termini de cinc dies, a la vista de les manifestacions i documents aportats per les parts, pot acordar la pràctica de les diligències i proves que consideri convenients amb la finalitat de formar criteri sobre la procedència de les mesures cautelars sol·licitades.
L'execució o pràctica de les proves o diligències acordades s'ha d'efectuar, si s'escau, en el termini improrrogable de vint dies.
No es poden recórrer les decisions del jutge en què admeti o denegui la pràctica de proves.
Dins els sis dies següents a la resolució esmentada a l'apartat 2, o a la finalització del període per a la pràctica de les proves o diligències acordades, si s'escau, s'ha de celebrar una compareixença amb les parts.
El jutge ha de dictar interlocutòria que resolgui sobre la petició de mesures cautelars i sobre les costes de les actuacions dins els sis dies següents a la celebració de la compareixença establerta a l'article anterior.
La resolució dictada sobre la petició de les mesures cautelars no prejutja en absolut la que es pugui dictar en virtut de l'acció que s'exerceixi en el procediment de fons corresponent.
No és procedent l'adopció de mesures cautelars quan el demandat estigui emparat per un dret fonamentat en una utilització anterior segons l'article 54.
En acordar, si s'escau, les mesures cautelars sol·licitades, el jutge ha de fixar la caució que ha de prestar el peticionari per respondre dels danys i perjudicis que eventualment es puguin ocasionar.
En cas que les mesures sol·licitades impliquin restriccions per a l'activitat industrial o comercial del demandat, el jutge ha d'assenyalar, en el moment d'acordar-les, l'import de la fiança mitjançant la prestació de la qual el demandat pot substituir en qualsevol moment l'efectivitat de les mesures restrictives acordades.
En tot cas, les fiances que amb caràcter principal o substitutori es decretin per al demandat, s'han de fixar sempre en un tant per període de temps que transcorri, quan aquestes derivin d'uns actes d'explotació industrial o comercial que puguin tenir continuïtat indefinida.
La fiança pot consistir en un aval bancari.
Per fixar l'import de les fiances, el jutge ha d'escoltar les dues parts.
Si la sentència de primera instància dictada en el procediment civil de fons estableix pronunciaments condemnatoris per a alguna de les parts i és objecte d'apel·lació, s'ha de donar compte del recurs a la part apel·lada perquè aquesta pugui exigir, dins el termini de tres dies, al jutge l'adopció de les corresponents mesures cautelars o la prestació de l'oportuna fiança substitutòria, tendents a l'assegurament de l'efectivitat de la decisió recaiguda, sempre que aquestes mesures no s'hagin adoptat prèviament o siguin insuficients.
El jutge d'instància manté la competència per tramitar i resoldre el que sigui pertinent sobre aquest incident d'assegurament, amb independència de l'admissió de l'apel·lació i l'elevació de les actuacions principals al tribunal al qual correspongui conèixer dels recursos d'apel·lació.
En el cas de formular-se la petició de mesures cautelars abans d'exercir-se l'acció principal, si aquesta no s'exerceix dins el termini dels dos mesos següents a la interlocutòria que acordin aquelles, aquestes queden sense efecte en la seva totalitat.
En el cas previst a l'apartat anterior, el jutge, en decretar l'aixecament de les mesures cautelars, ha de fixar l'import dels danys i perjudicis que s'han d'abonar al demandant.
Quan l'import de la caució no sigui suficient per fer front a la indemnització per danys i perjudicis, el demandat pot exercir l'acció de responsabilitat corresponent per reclamar l'import restant.
Les mesures cautelars que s'hagin acordat, si s'escau, queden sempre sense efecte si la sentència dictada en primera instància no és favorable a les peticions per a l'assegurament de l'efectivitat de les quals es van sol·licitar aquelles mesures, o es va revocar la sentència de primera instància, en el cas que aquesta hagi estat favorable a les peticions.
Abans d'iniciar una acció judicial basada en l'aplicació de les normes del títol IV d'aquesta Llei, relatiu a les invencions laborals, la qüestió discutida ha de ser sotmesa a un acte de conciliació davant el Registre de la propietat industrial.
Als efectes de l'acte de conciliació esmentat a l'article anterior, s'ha de constituir una comissió presidida per un expert del Registre de la propietat industrial designat pel director de l'organisme i formada per un expert designat pels treballadors de l'empresa a la qual pertanyi l'inventor i un altre expert designat per l'empresari.
En els casos en què l'inventor sigui una persona al servei de qualsevol de les administracions publiques, la Comissió de conciliació ha d'estar presidida per un expert del Registre de la propietat industrial designat pel director de l'esmentat organisme i n'han de formar part els membres designats en la forma que s'estableixi per reial decret dins el marc de la legislació de funcionaris.
La Comissió de conciliació ha de dictar una proposta d'acord dins el termini màxim de dos mesos des que es va sol·licitar l'acte de conciliació, i les parts han de manifestar, dins el termini màxim de quinze dies, si estan conformes o no amb la proposta.
Cap jutge no pot admetre una demanda sobre drets que provinguin del títol IV d'aquesta Llei que no vagi acompanyada d'una certificació del director del Registre de la propietat industrial en què es faci constar la no-conformitat d'alguna de les parts amb la proposta d'acord prevista en els articles anteriors.
Els articles 460 i 480 de la Llei d'enjudiciament civil són d'aplicació supletòria en el que sigui pertinent.
Són protegibles com a models d'utilitat, d'acord amb el que disposa aquest títol, les invencions que, tot i ser noves i implicar una activitat inventiva, consisteixen a donar a un objecte una configuració, estructura o constitució de la qual resulti algun avantatge pràcticament apreciable per al seu ús o fabricació.
En particular, es poden protegir com a models d'utilitat els estris, instruments, eines, aparells, dispositius o parts d'aquests, que reuneixin els requisits enunciats a l'apartat anterior.
No poden ser protegides com a models d'utilitat les invencions de procediment i les varietats vegetals que es puguin acollir a la Llei 12/1975, de 12 de març, sobre protecció d'obtencions vegetals.
El dret a la protecció de models d'utilitat pertany a l'inventor o al seu drethavent i és transmissible per tots els mitjans que el dret reconeix.
És aplicable a la protecció de model d'utilitat el que disposen els apartats 2 a 4 de l'article 10.
L'estat de la tècnica amb referència al qual s'ha de jutjar la novetat i l'activitat inventiva de les invencions protegibles com a model d'utilitat està constituït per tot el que abans de la data de presentació de la sol·licitud de protecció com a model hagi estat divulgat a Espanya, per una descripció escrita o oral, per una utilització o per qualsevol altre mitjà.
S'entén també comprès en l'estat de la tècnica el contingut de les sol·licituds espanyoles de patents o de models d'utilitat tal com hagin estat originàriament presentades, la data de presentació de les quals sigui anterior a la data que s'esmenta a l'apartat precedent i que hagin estat publicades en aquella data o en una altra de posterior.
Per a la seva protecció com a model d'utilitat, es considera que una invenció implica una activitat inventiva si no resulta de l'estat de la tècnica d'una manera molt evident per a un expert en la matèria.
Si l'estat de la tècnica comprèn documents dels esmentats a l'article 145, apartat 2, no s'han de tenir en compte per decidir sobre l'existència de l'activitat inventiva.
Per obtenir un certificat de protecció de model d'utilitat s'ha de presentar una sol·licitud que ha de contenir la documentació a què fa referència l'article 21.
No és necessari que comprengui un resum de la invenció que constitueixi el seu objecte.
A la instància de sol·licitud de protecció d'un model d'utilitat s'ha de manifestar que aquesta és la modalitat de protecció que se sol·licita.
Una vegada admesa a tràmit la sol·licitud, realitzada segons el que disposa l'article 30 d'aquesta Llei, el Registre ha d'examinar si reuneix els requisits formals establerts a l'article anterior i al títol V, capítol I, i verificar també si el seu objecte és susceptible de protecció com a model d'utilitat, de conformitat amb el que disposa aquest títol.
El Registre no examina ni la novetat, ni l'activitat inventiva ni la suficiència de la descripció, ni exigeix l'informe sobre l'estat de la tècnica, previst per a les patents d'invenció.
Si com a resultat de l'examen apareix que la sol·licitud té defectes de forma o que el seu objecte no és susceptible de protecció com a model d'utilitat, s'ha de declarar la suspensió de l'expedient i s'ha d'atorgar al sol·licitant el termini establert per reglament perquè esmeni, si s'escau, els defectes que li hagin estat assenyalats i per formular les al·legacions que consideri pertinents.
Per solucionar els defectes apuntats, el sol·licitant pot modificar les reivindicacions o dividir la sol·licitud.
El Registre, a la vista de les al·legacions formulades pel sol·licitant, ha de dictar una resolució raonada dins el termini que es determini per reglament sobre la denegació de la sol·licitud o la continuació del procediment.
Ha de denegar la sol·licitud quan consideri que el seu objecte no és susceptible de protecció com a model d'utilitat o quan consideri que hi subsisteixen defectes que no hagin estat degudament esmenats.
Quan de l'examen del Registre no en resultin defectes que impedeixin la concessió o quan aquests defectes hagin estat degudament solucionats, el Registre ha de notificar a l'interessat la resolució favorable a la continuació del procediment i ha de procedir a posar a disposició del públic la sol·licitud de protecció del model d'utilitat, fent el corresponent anunci en el Butlletí Oficial de la Propietat Industrial, en el qual s'han d'incloure les reivindicacions del model sol·licitat i una reproducció dels dibuixos.
Dins els dos mesos següents a la publicació de la sol·licitud, qualsevol persona amb interès legítim es pot oposar a la protecció sol·licitada per al model d'utilitat, al·legant la falta de qualsevol dels requisits exigits per a la concessió, fins i tot la falta de novetat o d'activitat inventiva o la insuficiència de la descripció.
Tanmateix no es pot al·legar la falta de legitimació del sol·licitant per demanar la protecció del model d'utilitat, la qual s'ha de fer valer davant els tribunals ordinaris.
Una vegada finalitzat el termini per a la presentació d'oposicions, el Registre ha de traslladar al sol·licitant les oposicions presentades.
Quan no s'hi hagin presentat oposicions, el Registre ha de procedir a concedir la protecció del model d'utilitat.
Si s'hi han presentat oposicions, el sol·licitant disposa d'un termini que s'ha d'establir per reglament per solucionar els defectes formals imputats a la sol·licitud, per modificar les reivindicacions, si així ho considera oportú, i per contestar formulant les al·legacions que estimi pertinents.
Dins el mes següent a la finalització del termini establert per a la resposta del sol·licitant, el Registre ha de dictar una resolució raonada sobre la concessió o no de la protecció.
Quan la resolució declari la falta de qualsevol dels requisits exigits per a la concessió de la protecció com a model d'utilitat, que hagi estat al·legada en algun escrit d'oposició, el Registre ha d'atorgar al sol·licitant un nou termini, que s'ha de determinar per reglament perquè solucioni el defecte o hi formuli les al·legacions que estimi pertinents.
Posteriorment, el Registre ha de resoldre amb caràcter definitiu sobre la protecció sol·licitada.
És aplicable a la concessió de protecció per als models d'utilitat el que disposa l'article 37, en tot el que no contradigui el que estableix el present títol.
Per als models d'utilitat no s'han d'editar els fullets a què fa referència l'article 38.
Per a la interposició del recurs contenciós administratiu estan legitimats, a més del sol·licitant, qualsevol altre interessat, d'acord amb el que disposa la Llei reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, sempre que no fonamenti el seu recurs en la falta de novetat, d'activitat inventiva o en la insuficiència de la descripció.
No obstant el que disposa l'apartat anterior, poden interposar el recurs contenciós administratiu per la falta de novetat, d'activitat inventiva, o per la insuficiència de la descripció, els interessats que hagin formulat l'oportuna oposició en l'expedient basada, precisament, en els defectes esmentats.
La protecció del model d'utilitat atribueix al titular els mateixos drets que la patent d'invenció.
La durada de la protecció dels models d'utilitat és de deu anys improrrogables, comptats a partir de la data de presentació de la sol·licitud.
No es poden atorgar addicions als models d'utilitat.
S'ha de declarar la nul·litat de la protecció del model d'utilitat:
a ) Quan el seu objecte no sigui susceptible de protecció de conformitat amb el que disposen els articles 143, 145 i 146, i el títol segon d'aquesta Llei, en tot el que no contradigui el que estableixen els articles esmentats.
c ) Quan el seu objecte excedeixi el contingut de la sol·licitud de model d'utilitat tal com va ser presentat o, en cas que el model d'utilitat hagi estat concedit com a conseqüència d'una sol·licitud divisionària o com a conseqüència d'una nova sol·licitud presentada sobre la base del que disposa l'article 11, quan l'objecte del model d'utilitat excedeixi el contingut de la sol·licitud inicial tal com aquest va ser presentat.
d ) Quan el titular del model d'utilitat no tingui dret a obtenir-lo de conformitat amb el que disposa l'article 144.
Si les causes de nul·litat només afecten una part del model d'utilitat, s'ha de declarar la nul·litat parcial mitjançant l'anul·lació de la reivindicació o reivindicacions afectades per aquelles.
Quan la nul·litat sigui parcial, el model d'utilitat ha de seguir en vigor amb referència a les reivindicacions que no hagin estat anul·lades, sempre que puguin constituir l'objecte d'un model d'utilitat independent.
En cas que no hi hagi una norma expressament aplicable als models d'utilitat, regeixen per a aquests models les disposicions que estableix aquesta Llei per a les patents d'invenció, sempre que no siguin incompatibles amb l'especialitat d'aquells.
Entre d'altres, els són aplicables les normes contingudes en el títol IV sobre invencions laborals.
Poden actuar davant el Registre de la propietat industrial:
a ) Els interessats amb capacitat d'obrar; s'entenen com a tals, quan els peticionaris siguin persones jurídiques, els que d'acord amb les escriptures de constitució, els estatuts o les lleis tinguin la representació d'aquestes entitats.
Els residents a l'estranger han d'actuar, en tot cas, mitjançant un agent de la propietat industrial.
Els agents de la propietat industrial són les persones físiques inscrites com a tals en el Registre de la propietat industrial que, com a professionals liberals, ofereixen habitualment els seus serveis per aconsellar, assistir o representar tercers per a l'obtenció de les diverses modalitats de la propietat industrial i la defensa davant el Registre de la propietat industrial dels drets derivats d'aquestes.
Per obtenir la inscripció en el Registre especial d'agents de la propietat industrial, el nombre del qual és il·limitat, s'han de complir els requisits següents:
a ) Ser espanyol, major d'edat i tenir domicili permanent a Espanya.
b ) No estar processat, ni haver estat condemnat per delictes dolosos, excepte si s'ha obtingut la rehabilitació.
c ) Estar en possessió d'un títol oficial expedit per la universitat en grau de llicenciat, escola tècnica superior o un altre títol de caràcter oficial que estigui legalment equiparat a aquests.
d ) Constituir una fiança a disposició del Registre de la propietat industrial i concertar una assegurança de responsabilitat civil fins als límits que es determinin en el Reglament.
La condició d'agent de la propietat industrial es perd per alguna de les causes següents:
d ) Per resolució dictada en virtut d'un expedient sancionador.
L'exercici de la professió d'agent de la propietat industrial és incompatible amb qualsevol ocupació activa de l'interessat al Ministeri d'Indústria i Energia i els seus organismes, conselleries d'indústria de les comunitats autònomes o en organismes internacionals relacionats amb la propietat industrial.
El sol·licitant o el titular d'una patent han d'abonar les taxes que figuren a l'annex d'aquesta Llei i que en formen part integrant.
La seva regulació està sotmesa al que disposen la Llei 17/1975, de 2 de maig, la Llei de taxes i exaccions parafiscals de 26 de desembre de 1958, la Llei general tributària i les disposicions complementàries.
La manca de pagament dins el termini fixat per reglament a partir de la data en què el Registre hagi notificat l'omissió al sol·licitant priva de qualsevol eficàcia l'acte per al qual s'hauria hagut de pagar.
Quan es deixi d'abonar una taxa establerta per a la tramitació de l'expedient de concessió d'una sol·licitud de patent, es considera que la sol·licitud ha estat retirada.
Per mantenir en vigor la patent, el titular ha d'abonar les anualitats que figuren a l'annex esmentat a l'article 160.
Les anualitats s'han de pagar per anys avançats durant tota la vigència de la patent.
La data de venciment de cada anualitat és l'últim dia del mes de l'aniversari de la data de presentació de la sol·licitud i el corresponent pagament pot ser vàlidament efectuat dins el termini que es fixi per reglament.
Vençut el termini per al pagament d'una anualitat sense haver-ne fet efectiu l'import, el titular pot abonar-lo, amb el recàrrec que correspongui, dins els sis mesos següents.
La taxa que s'ha d'abonar per la presentació de la sol·licitud de patent exonera el pagament de les dues primeres anualitats.
La persona que vulgui obtenir una patent per a una invenció pròpia i no tingui mitjans econòmics, pot sol·licitar que li sigui concedida sense necessitat de satisfer cap mena de taxa.
Per a això ha de presentar, juntament amb la sol·licitud de patent, la corresponent declaració de carència de mitjans econòmics, acreditada amb la documentació que s'exigeixi per reglament.
En els casos d'obtenció del benefici a què es refereix l'apartat anterior, el titular no ha de satisfer cap taxa durant els tres primers anys, i ha de rescabalar en els anys successius, en la forma que es determini per reglament, les quantitats que hagi deixat d'abonar.
En el Registre de patents s'ha d'anotar l'ajornament i l'obligació de pagar les quantitats endarrerides incumbeix a qualsevol que sigui el titular de la patent.
Queda tancat el Registre especial de societats dedicades a la gestió d'assumptes de la propietat industrial a què es refereixen els articles 296 i següents de l'Estatut de la propietat industrial de 26 de juliol de 1929.
No són patentables les invencions de productes químics i farmacèutics abans del 7 d'octubre de 1992.
Fins a aquesta data no tindrà vigència cap dels articles continguts en aquesta Llei en els quals es disposi la patentabilitat d'invencions de productes químics i farmacèutics ni els altres preceptes que es relacionin indissolublement amb la patentabilitat d'aquests.
El que disposen els apartats anteriors no afecta les invencions de procediment o aparells per a l'obtenció de productes químics o farmacèutics ni els procediments d'utilització de productes químics, els quals poden ser patentats de conformitat amb les normes d'aquesta Llei des de l'entrada en vigor d'aquesta.
Les invencions dels productes obtinguts pels procediments microbiològics, a què es refereix l'article 5.2 d'aquesta Llei, no són patentables fins al 7 d'octubre de 1992.
A partir del 7 d'octubre de 1992 poden fer ús del que disposa l'apartat 2 de l'article 61 els titulars de patents sol·licitades amb anterioritat a l'1 de gener de 1986, llevat que l'acció de violació de la patent sigui entaulada contra el titular d'una patent de procediment concedida abans d'aquesta última data.
El que disposa el capítol II del títol XIII entra en vigor a partir del 7 d'octubre de 1992.
El Govern ha de determinar per reial decret les dates a partir de les quals són aplicables a les sol·licituds de patents d'invenció les normes relatives a l'informe sobre l'estat de la tècnica en el títol V, capítol II.
El Govern queda facultat per establir escalonadament en quins sectors de la tècnica corresponents a la classificació internacional de patents, establerta pel Conveni de 19 de desembre de 1954, s'apliquen les normes relatives a l'informe sobre l'estat de la tècnica, atenent les possibilitats d'actuació del Registre de la propietat industrial.
L'aplicació de les normes relatives a l'informe sobre l'estat de la tècnica només es pot decretar per a les sol·licituds de patents d'invenció que es presentin a partir de l'endemà de la data en què expiri el termini de tres anys, a comptar de la promulgació d'aquesta Llei.
La dita aplicació s'ha de decretar, en tot cas, abans que expiri el termini de quatre anys a comptar de la promulgació d'aquesta Llei.
A partir de l'endemà de la data en què expiri el termini de cinc anys, comptats des de la promulgació d'aquesta Llei, s'han de tramitar pel procediment general de concessió previst en aquesta Llei totes les sol·licituds de patents, sigui quin sigui el sector de la tècnica al qual pertanyin.
Les sol·licituds de patents d'invenció presentades amb posterioritat a l'entrada en vigor d'aquesta Llei a la tramitació de les quals no hi siguin aplicables les normes relatives a l'informe sobre l'estat de la tècnica, s'han de tramitar pel procediment de concessió establert en aquesta Llei, llevat de totes les disposicions que fan referència a aquest informe.
El Govern, una vegada implantat l'informe sobre l'estat de la tècnica per a la totalitat de les sol·licituds de patents d'invenció a què es refereix la disposició transitòria quarta, pot establir per reial decret, progressivament i atenent les prioritats que es fixin per al desenvolupament tecnològic i industrial de l'Estat, els sectors de la tècnica en els quals les sol·licituds de patent d'invenció estan sotmeses al procediment de concessió amb examen previ establert en el capítol III del títol V d'aquesta Llei, sempre que els hagin estat aplicables durant, almenys, sis mesos les normes relatives a l'informe sobre l'estat de la tècnica.
Les sol·licituds de patents i de models d'utilitat, que s'hagin presentat amb anterioritat a l'entrada en vigor d'aquesta Llei, han de ser tramitades i resoltes de conformitat amb la normativa legal vigent en la data de la seva presentació.
Als efectes de l'apartat anterior, a les sol·licituds originades per divisió, canvi de modalitat o transformació d'una sol·licitud, es considera que la seva data de presentació és la data de presentació de la sol·licitud originària.
Les patents i els models d'utilitat concedits de conformitat amb el que disposa l'Estatut de la propietat industrial es regeixen per les normes de l'esmentat Estatut.
No obstant això, els són aplicables les disposicions que contenen els títols i els capítols d'aquesta Llei que s'anuncien tot seguit:
a ) Títol sisè, sobre efectes de la patent i de la sol·licitud de patent, amb excepció dels articles 49, 59, 60, apartat 2, i 61, apartat 2, de conformitat amb el que estableix la disposició transitòria segona.
b ) Títol setè, sobre accions per violació del dret de patents.
c ) Títol vuitè, sobre la sol·licitud de patent i la patent com a objectes del dret de propietat.
d ) Títol novè, sobre obligació d'explotar i llicències obligatòries.
e ) Títol onze, sobre nul·litat i caducitat de les patents, amb excepció de l'article 112.1.
f ) Títol tretze, sobre jurisdicció i normes processals.
Les accions judicials que s'hagin iniciat abans de l'entrada en vigor d'aquesta Llei se segueixen pel mateix procediment d'acord amb el qual s'hagin incoat.
Mentre no es constitueixin els tribunals superiors de justícia i estiguin en funcionament, la competència per conèixer dels judicis civils derivats dels drets atribuïts en aquesta Llei correspon als jutges de primera instància de les capitals que siguin seu de les audiències territorials.
Per a l'exercici d'accions encaminades a donar efectivitat a drets d'exclusiva derivats d'una patent d'invenció sol·licitada amb posterioritat a l'entrada en vigor d'aquesta Llei és necessari que s'hagi obtingut o sol·licitat prèviament l'informe sobre l'estat de la tècnica, sempre que el dit informe hagi estat posat en vigor per al sector tècnic a qual pertanyi la patent, de conformitat amb el que estableix la disposició transitòria quarta.
Als efectes esmentats a l'apartat anterior, el Registre de la propietat industrial, a petició del titular de la patent i previ l'abonament de la taxa corresponent, ha de procedir a elaborar l'informe sobre l'estat de la tècnica referent a l'objecte de la patent concedida, en els termes previstos a l'article 34 d'aquesta Llei.
L'informe, una vegada elaborat, s'ha de notificar al peticionari i s'ha de posar a disposició del públic unit a l'expedient de la patent.
En el cas de presentar-se una demanda exercint les accions esmentades a l'apartat primer, sense haver obtingut encara l'informe sol·licitat, el demandat pot demanar la suspensió del termini per contestar-la fins que s'aporti el dit informe a les actuacions, o es justifiqui haver transcorregut el termini de sis mesos des que la petició d'aquest va ser formalitzada sense que el Registre de la propietat industrial l'hagi emès.
Sol·licitat l'informe sobre l'estat de la tècnica, i tot i que aquest encara no s'hagi obtingut, es pot instar la pràctica de diligència de comprovació de fets, així com l'adopció de mesures cautelars, sempre que aquestes no consisteixin en la paralització o cessació de l'activitat industrial o comercial del demandat en relació amb l'objecte de la patent, i tot això si és procedent de conformitat amb el que preveu aquesta Llei.
Els passants apoderats a què es refereix l'article 284 de l'Estatut de la propietat industrial que el dia de l'entrada en vigor d'aquesta Llei hagin consolidat cinc anys d'exercici en la dita condició poden obtenir la inscripció en el Registre especial d'agents de la propietat industrial, en igualtat de drets amb aquells que estiguin en possessió d'algun dels títols oficials a què es refereix l'article 157. c, d'aquesta Llei.
Els passants apoderats i apoderats inscrits en el Registre de la propietat industrial, a l'empara de l'article esmentat en el número 1 d'aquesta disposició, poden seguir actuant en nom de l'agent poderdant fins que aquest no revoqui el corresponent apoderament i la inscripció en el Registre.
Els qui a l'entrada en vigor d'aquesta Llei figurin inscrits en l'escalafó d'agents aspirants, el nomenament dels quals com a agents de la propietat industrial no s'hagi pogut fer pel fet de no haver-hi plaça vacant d'acord amb el que disposen els articles 277 i 287 de l'Estatut sobre propietat industrial han de ser nomenats agents de la propietat industrial a l'entrada en vigor d'aquesta Llei, sense necessitat de complir el requisit establert a la lletra c de l'article 157 d'aquesta Llei.
Les societats que a l'entrada en vigor d'aquesta Llei estiguin inscrites en el Registre especial de societats a què es refereix l'article 296 de l'Estatut de la propietat industrial poden fer ús per una sola vegada entre els seus actuals socis del dret que els reconeix l'article 297, apartat 1, i d'ara endavant els són aplicables les normes generals establertes per a l'accés a la professió i causen baixa en el Registre especial esmentat.
El Govern, a proposta del Ministeri d'Indústria i Energia, ha de dictar el reglament d'aquesta Llei en el termini màxim de tres mesos des de la seva promulgació.
S'han de determinar per reglament les condicions que han de complir els agents en l'exercici de la seva professió i en les seves relacions amb el Registre de la propietat industrial.
La modificació de les taxes per serveis, prestacions i activitats del Registre de la propietat industrial s'ha de fer a través de les lleis de pressupostos.
Aquesta Llei entra en vigor al cap de tres mesos de la seva publicació.
Queden derogades, deixant estalvi el que estableixen les disposicions transitòries, totes les disposicions que s'oposin a aquesta Llei i, en particular, les següents:
De l'Estatut sobre propietat industrial, aprovat pel Reial decret llei de 26 de juliol de 1929, text refós aprovat per la Reial ordre de 30 d'abril de 1930 i ratificat amb força de llei per la de 16 de setembre de 1931:
a ) Les normes establertes en els títols primer, segon, quart, vuitè i dotzè (capítol segon) en tot el que afecten patents i models d'utilitat, així com el títol novè en relació amb les patents, models d'utilitat i qualsevol altra modalitat de propietat industrial, que estiguin subjectes quant a jurisdicció, competència i procediments a les normes establertes en aquesta Llei.
b ) Tots els preceptes reguladors de la professió d'agents de la propietat industrial continguts en el títol desè i articles concordants de l'Estatut de la propietat industrial.
L'Ordre del Ministeri d'Indústria i Comerç de 30 de gener de 1934, sobre al·legació de força major, en tot el que afecta les patents i els models d'utilitat.
Els articles 29 i 30 de la Llei de contractes de treball, aprovada pel Decret de 26 de gener de 1944.
El Decret de 26 de desembre de 1947, en tot el que afecta les patents i models d'utilitat i els agents de la propietat industrial.
L'article 99 de la Llei d'expropiació forçosa de 16 de desembre de 1954 i els articles 121 i 122 del seu Reglament aprovat pel Decret de 26 d'abril de 1957.
Les taxes i exaccions parafiscals unificades a què es refereix l'article 10 de la Llei 17/1975, de 2 de maig, aplicades a serveis, prestacions i activitats del Registre de la propietat industrial derivats d'aquesta Llei són les següents:
La primera anualitat es fixa en 1.200 pessetes, la segona anualitat es fixa en 1.650 pessetes, la tercera anualitat es fixa en 1.945 pessetes i la quarta, en 2.420 pessetes.
Cada anualitat successiva a la quarta i fins a la desena, inclusivament, s'incrementa 2.200 pessetes.
A partir de la desena anualitat i fins a la quinzena, inclusivament, cada anualitat s'incrementa 3.300 pessetes.
A partir de la quinzena anualitat, cada anualitat s'incrementa 4.400 pessetes.
Per demores en els pagaments d'anualitat, recàrrecs del 25 per 100, dins els tres primers mesos, i del 50 per 100, dins els tres següents, fins a un màxim de sis mesos de demora.
No obstant això, en els següents sis mesos i fins a un màxim de temps que coincideixi amb la data aniversari de la següent anualitat, l'interessat pot regularitzar el pagament de l'anualitat no pagada abonant una taxa equivalent a l'import de la vintena anualitat.