En els pacients en tractament amb AINE que no presentin un risc augmentat de complicacions gastrointestinals, no es recomana prescriure gastroprotecció amb fàrmacs antiulcerosos.
Els antiinflamatoris no esteroidals (AINE) és el grup de medicaments en què més freqüentment s'indica la gastroprotecció.
Tot i que els antiulcerosos disminueixen el risc de lesions de la mucosa gastroduodenal i de les seves complicacions, no existeixen evidències que avalin el seu ús en tots els pacients en tractament amb AINE.
Els fàrmacs antiulcerosos (antagonistes del receptor H2, prostaglandines, inhibidors de la bomba de protons –IBP–) són un dels grups terapèutics més prescrits en el nostre entorn per diferents motius, a part de la seva indicació concomitant amb els AINE.
El seu consum a Espanya i Catalunya és molt elevat i se situa per sobre de la mitjana europea.
Segons dades del Ministeri de Sanitat, el consum d'antiulcerosos a Espanya va augmentar un 310,4% entre el 2000 i el 2012, passant de 33,3 dosis diàries definides per 1.000 habitants i dia (DHD) el 2000 a 136,8 DHD el 2012.
El 2012, els IBP representaven un 96,2% del total del consum d'antiulcerosos, havent augmentat més d'un 500% el seu consum respecte al 2000.
A Catalunya, el consum d'antiulcerosos també segueix una tendència creixent i, segons dades de 2014, la seva DHD era de 112,2, situant-se més d'un 10% per sobre de la mitjana de l'OCDE.
En general es considera que els IBP són fàrmacs segurs i ben tolerats.
Malgrat això, no estan exempts d'efectes adversos, especialment si s'utilitzen durant un temps prolongat, entre els quals destaquen el risc augmentat de fractures, la hipomagnesèmia, la infecció i colitis per Clostridium difficile, el dèficit de vitamina B12 o la pneumònia.
D'altra banda, diversos estudis han posat de relleu que els nivells elevats de prescripció d'antiulcerosos en el nostre entorn no estan justificats per motius clínics i que, en molts casos, la seva prescripció és inadequada principalment en la seva indicació per a la prevenció de les molèsties gàstriques en pacients que reben polimedicació o en pacients amb clínica de dispèpsia o reflux gastroduodenal persistent.
Una altra situació que tradicionalment s'ha associat a aquesta prescripció inadequada és la prevenció de complicacions gastrointestinals associades a fàrmacs.
Sortosament, en els darrers anys la seva tendència ha anat decreixent però continua essent una pràctica comuna.
La guies de pràctica clínica (GPC) de l'American College of Gastroenterology, la GPC espanyola sobre l'ús d'IBP en la prevenció de gastropaties per fàrmacs i les recomanacions de "No Hacer" de la Semfyc, entre d'altres, aconsellen evitar la prescripció sistemàtica d'antiulcerosos en els pacients en tractament amb AINE i indicar-los únicament en persones que presentin factors de risc per a complicacions gastrointestinals.
És a dir, el fet de prendre AINE no comporta necessàriament la gastroprotecció.
Altres publicacions i organismes que han realitzat recomanacions similars són el Welsh Medicine Resource Center, Choosing Wisely Italy així com diversos butlletins farmacoterapèutics.
En conclusió, no es recomana la prescripció sistemàtica de fàrmacs antiulcerosos en les persones que reben tractament amb AINE i que no presenten factors de risc per a complicacions gastroduodenals, atès que les evidències no avalen la seva efectivitat en pacients de risc baix i, en canvi, poden augmentar-ne el cost i el risc d'efectes adversos.
Monogràfic núm. 22 de la Central de Resultats.
Barcelona: Fundació Institut Català de Farmacologia.
TerapICS–Butlletí de la Comissió Farmacoterapèutica, núm. 6; octubre 2013.