La infermeria és la professió de la persona que es dedica a la cura i atenció de malalts i ferits, així com a altres tasques sanitàries, seguint pautes clíniques.
També és el conjunt d'estudis requerits per aconseguir aquesta titulació.
El personal d'infermeria té un paper determinant en el maneig de qualsevol dolència.
Una de les característiques fonamentals de la seva tasca és l'apropament al pacient i als seus familiars.
També s'encarrega de promocionar la salut, prevenir malalties i de l'atenció dispensada als malalts.
De manera que fan activitats amb un alt grau d'especialització i de responsabilitat en l'entorn sanitari, a més tenen formació científica que els capacita per valorar, identificar, actuar i avaluar les necessitats de salut i les cures de les persones, de les famílies i de la comunitat.
Tots aquests professionals estan capacitats per desenvolupar funcions assistencials, docents, d'investigació i administratives.
A més, tenen a la seva disposició diverses especialitats.
Aquestes especialitats suposen un nivell superior de qualificació professional, ja que acredita una formació específica.
El títol d'especialista és oficial i vàlid en tot l'Estat.
El Reial decret 450/2005 estableix quines són les especialitats reconegudes oficialment.
El 23 de desembre de 2015 es va publicar al BOE el Reial decret 954/2015, de 23 d'octubre, pel qual es regula la indicació, l'ús i l'autorització de dispensació de medicaments i productes sanitaris d'ús humà per part dels infermers.
En un primer moment, l'entrada en vigor semblava que obria la porta a la possibilitat que el personal d'infermeria pogués rebre publicitat de medicaments de prescripció, atès que conferia a aquests professionals la capacitat, en determinades circumstàncies, d'indicar, usar i autoritzar la dispensació de medicaments.
En el mateix sentit, aquest Reial decret, en la disposició final tercera, modificava el Reial decret 1416/1994, de 25 de juny, pel qual es regula la publicitat dels medicaments d'ús humà, i afegia una disposició addicional quarta per la qual, " les mencions i previsions que conté aquest Reial decret relatives a les persones facultades per prescriure o dispensar medicaments s'han d'entendre fetes també a les persones facultades per indicar, utilitzar i autoritzar la dispensació de medicaments, de conformitat amb el que estableix l'article 79 del text refós de la Llei de garanties i ús racional dels medicaments i productes sanitaris, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2015, de 24 de juliol, especialment pel que fa a la publicitat de medicaments i a la visita mèdica".
Això volia dir que a partir d'aquell moment les directrius que regien la publicitat de medicaments d'ús humà també es feien extensives a les persones facultades per indicar, utilitzar i autoritzar la dispensació de medicaments.
No obstant això, la realitat és que aquest Reial decret no es va arribar a executar, ja que l'article 3.2. introduïa unes condicions que no eren de fàcil execució en l'entorn real de la pràctica assistencial del personal d'infermeria com són:
Per tant, el Reial decret 954/2015 no va aconseguir a efectes pràctics canviar la situació del personal d'infermeria.
El 24 d'octubre de 2018 va entrar en vigor el Reial decret 1302/2018, de 22 d'octubre, pel qual es modifica el Reial decret 954/2015, de 23 d'octubre, pel qual es regula la indicació, l'ús i l'autorització de dispensació de medicaments i productes sanitaris d'ús humà per part del personal d'infermeria.
La diferència d'aquesta normativa respecte a l'anterior està relacionada amb els requisits que han de complir les infermeres i els infermers per obtenir l'acreditació; d'una banda, la titulació, ja que tal com es va acordar l'any 2015, a més del Graduat en Infermeria o equivalent, també poden obtenir l'acreditació els Diplomats en Infermeria o d'Ajudant Tècnic Sanitari, així com complir un dels requisits següents: acreditació d'una experiència professional mínima d'un any o superació d'un curs d'adaptació adequat que oferirà l'Administració sanitària de manera gratuïta.
Així mateix, s'estableix que la competència de l'acreditació ha de correspondre a les Comunitats Autònomes respectives i que en el termini màxim de dos anys a partir de l'entrada en vigor d'aquest Reial decret, s'han d'aprovar i validar els protocols i les guies de pràctica clínica i assistencial, fets que podrien desencallar alguns dels inconvenients sorgits en el Reial decret del 2015.
Per tant, i fins que els requisits del Reial decret 1302/2018 no estiguin definitivament implementats i desenvolupats:
Monografia elaborada per la Secció de Vigilància i Publicitat de Medicaments del Servei d'Ordenació i Qualitat Farmacèutiques.