projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Aquest treball s'emmarca dins de l'estudi de la nova realitat penitenciària en la qual, cada vegada més, existeix un major nombre de persones de nacionalitat estrangera.
Ateses les limitacions pròpies del treball, s'ha realitzat una comparació entre les condicions de vida dels interns reflectides en els informes del Defensor del Poble i la realitat estudiada en els centres penitenciaris de Figueres i Girona.
Tenint en compte que la població penitenciària d'aquestes dues presons està fonamentalment en situació preventiva i les limitacions estructurals dels mateixos centres, els resultats de la investigació no són extrapolables a altres presons.
Des d'aquest punt de vista, en el treball analitzem diversos aspectes sobre els quals ja havia cridat l'atenció el Defensor del Poble, com ara la informació, la comunicació, l'alimentació, la salut i finalment aspectes relacionats amb la massificació.
Hem destacat que un dels nous reptes amb què s'enfronten les presons catalanes és la diversitat idiomàtica dels seus interns.
En aquest sentit, hem apuntat algunes bones pràctiques que intenten pal·liar el problema de l'idioma, entre les quals cal destacar la traducció simultània mitjançant el telèfon duta a terme a la presó de Figueres.
D'altra banda, hem fet referència a la necessitat d'eliminar determinats obstacles per tal que algunes de les bones pràctiques que ja es desenvolupen, orientades a facilitar la comunicació dels interns tant amb l'exterior com amb els seus advocats, puguin obtenir millors resultats.
Finalment, hem volgut emfatitzar el problema de la massificació, destacant el cas de les dones a la presó de Girona.
presons / estrangers / drets humans / immigració / tractament penitenciari
Les drogodependències, la infecció pel VIH-VHC i la tuberculosi, entre d'altres patologies, incideixen actualment de manera molt important en els centres penitenciaris, de manera que han canviat radicalment la sanitat en aquestes institucions en les darreres dues dècades.
Les necessitats terapèutiques són diferents i la utilització de fàrmacs a les presons s'ha convertit en més complexa.
La població penitenciària ha crescut en els darrers cinc anys més d'un 36% i, d'aquesta manera, ha augmentat la demanda assistencial i en conseqüència la prescripció farmacèutica, amb una corresponent pujada de la despesa en medicaments.
Segons la legislació penitenciària general, l'Administració Penitenciària és responsable del control de les malalties transmissibles a les presons, en col·laboració amb l'Administració Sanitària.
La gestió dels medicaments, per ser eficaç, ha d'incidir en una sèrie d'elements, com ara la selecció dels medicaments, l'adquisició, la distribució, la dispensació i l'administració, entre d'altres.
Els medicaments utilitzats per al tractament de patologies del sistema nerviós són els productes més consumits en el CPHB, amb una major quantitat d'unitats dispensades.
Alhora, la despesa d'aquests medicaments suposa aproximadament la meitat de la factura total.
La diferència de preus entre especialitats farmacèutiques genèriques i especialitats farmacèutiques de marca evidencia de manera teòrica que la utilització de genèrics pot reduir la despesa total farmacèutica.
Els estudis de selecció, adquisició i control de medicaments a centres penitenciaris per part de professionals sanitaris són eines fonamentals i necessàries per a la millora en l'ús de fàrmacs.
gestió / presons / sanitat penitenciària / medicina
Aquesta recerca dóna a conèixer la situació de les persones que tenen atribuïda una mesura de seguretat d'internament en un centre psiquiàtric civil de Catalunya.
L'estudi treballa amb una mostra d'estudi de 101 mesures de seguretat atorgades des de l'1 de gener de 2004 i finalitzades abans del 31 de desembre de 2007 a Catalunya, que s'han complert en els centres psiquiàtrics, les comunitats terapèutiques de salut mental, les unitats d'hospitalització psiquiàtrica, les unitats psiquiàtriques de centres penitenciaris, les comunitats terapèutiques de drogodependències i les residències sociosanitàries.El grup de població susceptible de rebre aquest tipus de mesures presenta la característica comuna de persones que han comès un delicte i que a causa de la seva condició de malalts mentals se'ls ha considerat parcialment o totalment imputables de la seva responsabilitat penal.
A aquestes persones se'ls ha aplicat una resposta penal sancionadora atenent a aquest grau de responsabilitat penal.L'estudi analitza el paper de l'àmbit sanitari com a resposta adequada per al compliment de la mesura de seguretat, i si aquesta afavoreix el contacte amb l'entorn i els recursos comunitaris tant durant el compliment com posteriorment a la finalització del temps imposat pel jutge, malgrat que l'origen de la intervenció sigui una conducta delictiva.
Els resultats indiquen que un 80,3% han complert la totalitat de la mesura en centres sociosanitaris, enfront del 19,8% que l'han complerta íntegrament a la presó.
Els autors creuen que aquesta adhesió amb el recurs sanitari fomenta l'estabilitat psiquiàtrica i en conseqüència una disminució de la perillositat vinculada amb el risc de reincidència.
Recerca en català [PDF, 932 KB]
alternatives a l'empresonament / mesures de seguretat / salut mental / reinserció social / tractament
Aquest treball d'investigació fa una anàlisi de les possibilitats de l'escala EuropASI.
Aquest instrument, adaptació europea de l'Addiction Severity Index (ASI), ha demostrat la seva utilitat com a instrument que permet avaluar diferents àrees, assignar als usuaris un tractament i avaluar els canvis produïts per un tractament.
També s'han administrat altres proves, com ara la CMR-versió presó i la TECVASP, i s'han recollit diferents variables penitenciàries.
En aquesta investigació s'ha fet una revisió dels principals treballs relacionats amb aquest instrument i s'ha utilitzat una mostra de 49 interns dels DAE del Centre Penitenciari Quatre Camins i del Centre Penitenciari Brians 2.
Després d'analitzar les dades obtingudes, s'han observat algunes diferències significatives entre els interns del dos DAE que l'EuropASI és capaç de detectar.
Les correlacions entre les escales de l'EuropASI indiquen una coherència interna en relació amb les mostres observades.
Algunes escales, com ara les d'estat psiquiàtric, relacions familiars i socials i consum d'alcohol i drogues són les que aporten major informació en el global de l'escala.
La inclusió de l'escala de l'ASI Criminalitat aporta informació especifica que complementa la resta de les escales.
Al treball també s'emfatitzen alguns aspectes relacionats amb l'aplicació i amb la recomanació que les persones que utilitzin aquest instrument tinguin algun tipus de formació, així com algunes propostes relacionades amb l'escala.
Recerca en català [PDF, 479 KB]
drogues / drogoaddicció / presons / tractament penitenciari / sanitat penitenciaria
L'objectiu principal de l'estudi ha estat conèixer els marcs cognitius i institucionals que tenen les polítiques penitenciàries de Dinamarca, França, Regne Unit i Gal·les i Canadà.
Es comparen els discursos presents de fonts directes i indirectes que donen fonamentació semàntica a cada una de les accions polítiques reals d'aquests països.
En aquest sentit, es parteix del paradigma que la acció és una comunicació, un discurs que produeix el sistema, que s'orienta significativament al voltant dels marcs cognitius de construcció autoreferencial.
Aquests marcs s'agrupen per a la seva presentació en 4 nivells de categories conceptuals: a) fonaments político-filosòfics de la organització social del país en qüestió b) fonaments político-semàntics en la seva forma d'Estat; c) fonaments político-filosòfics en la forma del seu dret penal i el seu sistema penitenciari d) fonaments político-filosòfics de la seva execució penitenciària.
Es tracta, doncs, d'analitzar el sentit mateix del càstig i de les formes que adopta.
Amb tot això, es presenten arguments suficients que estableixen el valor diferencial de cada política penitenciària, malgrat els esforços d'homogeneïtzació que s'han volgut fer en el procés anomenat d'europeïtzació.
En segon lloc es presenta una comparació dels quatre casos, en funció de les categories establertes i una reflexió crítica respecte les maneres que s'està duent a terme el debat sobre la europeïtzació de les polítiques penitenciàries.
Amb tot això, es mostra com el anomenat vocable "reinserció social", es desdibuixa i es posa en dubte en funció de la singularitat de cada política, i ressaltat per la tendència de la europeïtzació de les polítiques penitenciàries.
Recerca en català [PDF, 895 KB]
Recerca en castellà [PDF, 920 KB]
política penitenciària / polítiques penals europees / política / sanció penal / càstig
La investigació actualitza les dades de dues recerques anteriors, la publicada l'any 1993 i la publicada el 2004/2005.
Aquesta sèrie, que ja suma 3 recerques, permet comparar les taxes de reincidència penitenciària de 1992, 2002 i 2008 i totes les variables que es deriven dels estudis.
En aquesta nova recerca la població objecte d'estudi són les 2.579 persones que van sortir excarcerades l'any 2002, d'alguna de les presons catalanes, per algun dels motius previstos a la llei o per haver protagonitzat un trencament de condemna (un no reingrés de permís, no haver tornat d'una sortida laboral o haver protagonitzat una evasió).
La grandària de la mostra és de 1.403 persones.
L'estudi ha consistit a recollir informació sobre diferents variables descriptives del perfil personal, penal i penitenciari dels components de la mostra i a comprovar si, un cop excarcerats l'any 2002, tornaven al sistema penitenciari, com a preventius o penats, per haver comés un nou delicte posteriorment a la data d'excarceració (reincidència penitenciària).
El període de seguiment ha estat fins al 31 de desembre de 2007.
Diverses anàlisis ens han permet descriure relacions significatives entre les variables estudiades i la reincidència.
La font de les dades ha estat, com en els altres dos estudis, el SIPC (sistema informàtic penitenciari català).
Recerca en català [PDF, 1,22 MB]
Recerca en castellà [PDF, 1,24 MB]
reincidència / presons / perfil del reincident / delinqüència / criminologia
En l'àmbit de justícia juvenil és freqüent observar que els joves presenten dificultats personals, més enllà del tipus de delicte que hagin comès.
Aquestes dificultats poden ser de caire psicològic, familiar i comunitari.
Pel que fa a les dificultats de caire psicològic en què se centra la recerca, destaquen com a més significades entre els joves infractors determinats trets de personalitat com ara immaduresa, agressivitat o aïllament.
També de psicopatologia associada com ara trastorn de conducta i trastorn negativista desafiant, entre d'altres.
Aquesta recerca es fonamenta en la necessitat de conèixer les característiques individuals i grupals dels menors infractors pel que fa a variables de personalitat i possible psicopatologia associada.
Tres són els objectius que es marca la recerca: 1) fer una descripció de les variables sociodemogràfiques i delictives; 2) estudiar les característiques de personalitat que estan presents en la població dels menors infractors, i 3) avaluar la prevalença de problemes psicopatològics dins d'aquesta població.
Amb aquest estudi queda evident la necessitat de tractament en els joves de justícia juvenil i alhora també la necessitat d'avaluar correctament cada jove individualment.
Malgrat que s'observa un patró similar en els joves que realitzen actes delictius, també és veritat que observem una certa variabilitat individual que s'ha de tenir en compte per poder fer un tractament més adequat a les seves necessitats.
Recerca en català [PDF, 235 KB]
justícia juvenil / psicologia / psicopatologia / tractament / violència
Els qüestionaris d'autoinforme de personalitat s'utilitzen freqüentment en escenes forenses.
Encara que la majoria dels qüestionaris de personalitat inclouen escales de validesa o control, la majoria dels resultats es poden manipular fàcilment.
El propòsit d'aquest estudi és analitzar la utilitat de les escales de control del Cuestionario de Personalidad Situacional (CPS) en una situació experimental dins la presó en la qual un grup d'interns han alterat les seves respostes.
Es va dividir en 2 grups iguals una mostra de 204 presos homes, grup control i grup manipulador.
Ambdós grups completaven el CPS com a part de l'avaluació psicològica obligatòria quan ingressaven a presó (temps 1) i una altra vegada uns mesos més tard (temps 2).
En aquest segon moment, el grup manipulador rebia instruccions de falsificar els resultats per presentar una imatge diferent de sí mateixos.
Els resultats indicaven que la inducció fingida era eficaç, canviant gairebé totes les escales del Qüestionari.
A més a més, les escales de control del CPS fracassen en detectar els subjectes manipuladors.
Per últim, es va extreure una escala mitjançant tècniques actuarials per poder identificar els subjectes que distorsionen conscientment les seves respostes.
Aquesta escala està formada additivament per la ponderació dels ítems en els quals s'ha identificat que els subjectes menteixen amb major probabilitat.
La replicació d'aquesta en una altra mostra molt més nombrosa avala la seva validesa, consistència i utilitat.
qüestionaris de autoinforme / qüestionari psicomètric / personalitat / ítems sensibles a l'engany / manipulació intencional
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 19 de novembre de 2013
Els joves als quals se'ls ha imposat una mesura de realització de tasques socioeducatives (RTS) o de prestacions en benefici de la comunitat (PBC) presenten un alt fracàs escolar, majoritàriament amb baix rendiment i abandonament dels estudis en la meitat dels casos.
Un de cada tres joves prové d'una família amb algun tipus de problemàtica específica o una economia insuficient.
Els resultats indiquen, però, que els joves que realitzen tasques socioeducatives solen acumular més problemàtiques que els de PBC, ja sigui a nivell personal, familiar o social.
Quant al perfil penal i criminològic, el 63% dels nois i noies d'aquestes dues mesures té antecedents.
La taxa de reincidència de RTS és del 31,1% i la de PBC del 25,2%.
Alguns dels factors que els joves reincidents mostren en més proporció són tenir un grup d'iguals dissocial, estar en contacte amb els serveis socials o tenir antecedents.
Els reincidents de RTS també presenten més proporció de consum de tòxics, problemes de salut mental, fracàs escolar i una ocupació del temps desestructurada i amb conductes de risc.
Comparant aquests resultats amb estudis respecte altres programes i mesures de Justícia juvenil podem concloure que la taxa de reincidència global a Catalunya és del 28,9% i l'específica de Medi obert és del 27,8%.
Recerca en castellà [PDF, 4,03 MB]
delinqüència juvenil / justícia juvenil / justícia de menors / medi obert / realització de tasques socioeducatives / prestacions en benefici de la comunitat / reincidència
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 30 de setembre de 2014
La recerca aborda la situació penitenciària de regressió a segon grau d'una persona classificada en tercer grau de tractament.
Aquesta recerca neix de la dada que a Catalunya el retorn esglaonat a la comunitat (a partir del tercer grau o de la llibertat condicional) no és la forma habitual en què les persones condemnades extingeixen la condemna sinó que resulta més comú la finalització en segon grau.
Aquesta realitat resulta preocupant ja que existeix una evidència científica favorable al retorn esglaonat com un sistema amb més probabilitats d'aconseguir la reinserció de la persona.
La recerca parteix de que un dels factors que explica aquesta taxa baixa de finalització de la condemna en tercer grau o en llibertat condicional és justament la regressió a segon grau.
Acceptat aquest fet, els objectius de la recerca consisteixen en valorar si el nostre sistema penitenciari fa un ús restringit de la regressió i en explorar si es poden identificar les causes que expliquen que una vegada que s'ha produït la regressió sigui difícil reprendre el procés de reinserció a la comunitat.
Per dur a terme la recerca s'ha pres com a població de referència les persones que van patir una regressió a segon grau a Catalunya durant l'any 2011 i que finalitzen la seva condemna entre l'1 de juliol i el 31 de desembre del 2012.
Això dóna una població de 52 persones.
S'ha procedit a estudiar els expedients penitenciaris d'aquestes persones i s'ha aconseguit entrevistar al 75% d'elles.
La recerca posa de manifest que la nostra pràctica de regressió es troba encara allunyada d'un model garantista i rehabilitador, indica algunes raons que expliquen la dificultat de recuperar el tercer grau o la llibertat condicional una vegada regressat i finalment s'assenyalen un conjunt de recomanacions o bones pràctiques.
Recerca en català [PDF, 629 KB]
Recerca en castellà [PDF, 659 KB]
regressió a segon grau / règim obert / tercer grau / reinserció / execució penes privatives de llibertat
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 19 de març de 2013
La recerca es proposa conèixer el temps objectiu que triga el sistema penal juvenil a donar resposta a les conductes presumptament delictives dels joves que hi arriben.
L'interès per comptabilitzar i analitzar aquest temps de resposta del sistema penal juvenil es basa en dos motius: el primer és conèixer la incidència que té el temps en l'eficiència del sistema, eficiència que se sol associar al fet que es resolguin els assumptes amb agilitat.
El segon motiu té a veure amb l'eficàcia de la pena o de la resposta que l'infractor pugui rebre.
Des de l'àmbit penal i criminològic diversos autors, citats en la recerca, assenyalen que una resposta més ràpida fa la pena més eficaç.
La recerca ha estudiat 8.059 procediments oberts a Catalunya l'any 2008 a joves infractors i en dona dades de la durada segons algunes variables (referides a les característiques dels joves, als fets delictius, al tipus de resolució, al territori que l'ha gestionat, als casos en els que s'ha fet mediació i reparació de menors, etc.).
En els casos que ha estat possible, també s'ha fet una comparació entre l'any d'estudi (2008) i un any de control (2005) per saber quines han estat les diferències.
Aquesta és la primera recerca que es publica a Catalunya sobre el total de temps que triga la justícia penal a donar resposta a una infracció presumptament comesa per un menor.
Recerca en castellà [PDF, 2 MB]
Informe executiu en català [PDF, 331 kB]
Informe executiu en castellà [PDF, 341 kB]
Variables sense incloure el Programa de Mediació i Reparació de Menors [XLSX, 0,4 MB]
Variables amb el Programa de Mediació i Reparació de Menors [XLSX, 1,97 MB]
delinqüència juvenil / justícia juvenil / joves / justícia penal / administració de justícia
L'estudi actualitza les taxes de reincidència dels menors sotmesos a una mesura d'internament o de llibertat vigilada que van ser publicades a la recerca "La reincidència en el delicte en la justícia de menors" finalitzada l'any 2005 i que van iniciar la sèrie.
Aquest estudi ja és el sisè del mateix tipus i, en aquest cas, segueix els joves que van finalitzar una mesura de llibertat vigilada o d'internament l'any 2008, i els segueix fins el 31 de desembre de 2011 amb l'objectiu de saber si han comès un nou delicte que hagi estat detectat per la Xarxa d'execució penal, tant de joves com d'adults.
S'ha estudiat tota la població de joves desinternats de centres, que per l'any 2008 foren 258 subjectes.
En el cas de llibertat vigilada la població que ha finalitzat l'any 2008 ha estat de 967 subjectes.
En total la població estudiada ha estat de 1.225 joves.
Els resultats en la taxa de reincidència de llibertat vigilada han baixat lleugerament (28,7%) respecte l'any anterior (que era del 29,6%).
En internament la taxa de reincidència també ha baixat lleugerament (57,8%) respecte l'any passat (58,7%).
L'estudi permet comparar de forma seriada sis anys d'evolució de la taxa de reincidència juvenil després de la posada en marxa de la Llei Orgànica 5/2000, de 12 de gener, reguladora de la responsabilitat penal dels menors (LORPM).
Recerca en català [PDF, 420 KB]
Recerca en castellà [PDF, 420 KB]
delinqüència juvenil / justícia juvenil / joves / reincidència
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 4 de març de 2014
Aquest treball recull les necessitats per la reintegració que presenten els delinqüents sexuals a les presons catalanes i com es poden abordar aquestes mitjançant un model que ha donat bons resultats a altres països: Circles of Support and Accountability (CoSA a partir d'ara).
L'objectiu és conèixer com funcionen els Cercles de Suport i Responsabilitat i quins són els requisits necessaris per adaptar aquest model als serveis penitenciaris de Catalunya.
Amb aquesta finalitat s'ha fet una anàlisi quantitativa dels principals trets de la població penitenciària catalana, s'ha revisat la bibliografia sobre el model CoSA i s'ha fet observació de camp en la seva aplicació al Regne Unit.
També s'ha comptat amb les opinions d'experts i professionals de Catalunya i s'han fet entrevistes a una petita mostra de delinqüents sexuals en règim de semillibertat.
Tot i que a Catalunya hi ha programes a les presons per potenciar la rehabilitació dels delinqüents sexuals, la investigació destaca l'important paper del suport social i del manteniment dels canvis del tractament en el medi comunitari com elements clau per la reducció de la reincidència.
El model Cercles optimitza l'efecte d'aquests processos i alhora ofereix un model de supervisió que concilia l'objectiu de protecció pública amb la reintegració del delinqüent.
De l'estudi de la població penitenciària es conclou que hi ha una part d'interns que es podrien beneficiar d'aquest programa i que el reconeixen com una font important de suport davant les importants dificultats que troben en el procés de retorn a la llibertat.
Es proposa un programa CerclesCat adaptat a la realitat del sistema penitenciari català i es descriu el procés d'implementació.
Recerca en castellà [PDF, 2,51 MB]
Resum executiu en català [PDF, 702 KB]
Resum executiu en castellà [PDF, 693 KB]
cercles de suport i responsabilitat / CerclesCat / delinqüents sexuals / reinserció / reincidència
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 30 de setembre de 2014
Existeixen un gran nombre d'investigacions sobre els indicadors de risc de la conducta violenta intrainstitucional en l'àmbit penitenciari, especialment en els EUA.
Malgrat això, poc se sap sobre aquesta qüestió a Espanya, tot i que aquest és el país que presenta un dels índex de població reclusa més elevats d'Europa Occidental.
Aquest estudi té per objecte la determinació de la prevalença i els correlats associats a les infraccions disciplinàries violentes i potencialment violentes d'11 centres penitenciaris de Catalunya.
Per assolir aquest objectiu el present estudi prospectiu, basat en dades oficials, examina la relació entre variables sociodemogràfiques, criminals, penitenciàries i psicològiques d'una mostra de 7517 interns/es durant un període de seguiment de 2 anys.
Els resultats obtinguts indiquen que ser més jove, estar en situació de presó preventiva en el cas de les dones, haver presentat conducta violenta o antisocial anteriorment, tant en la comunitat com en l'àmbit penitenciari, respondre d'una manera poc exitosa als tractaments recents o mostrar problemes en el consum d'alcohol o drogues i les actituds procriminals són factors de gran potència en la predicció d'infraccions disciplinàries.
Per concloure, cal esmentar que investigacions addicionals en altres àrees geogràfiques i la consideració de variables situacionals són necessàries per corroborar els resultats aquí obtinguts.
També es discuteixen algunes implicacions per a polítiques penitenciàries i per a futures línies d'investigació.
Recerca en català [PDF, 408 KB]
Recerca en castellà [PDF, 625 KB]
risc de violència / interns penitenciaris / presó / conducta intrapenitenciària/ inadaptació penitenciària /violència intrainstitucional /predicció violència/ RisCanvi