Del Ministeri Fiscal i les seves funcions
De les funcions del Ministeri Fiscal
Dels principis de legalitat i imparcialitat
De les relacions del Ministeri Fiscal amb els poders públics
Dels òrgans del Ministeri Fiscal i dels principis que l'informen
De l'organització, competències i planta
De la unitat i dependència del Ministeri Fiscal
Del fiscal general de l'Estat i de la carrera fiscal
De la carrera fiscal, de les categories que la integren i de la provisió de destinacions en aquesta
De l'adquisició i pèrdua de la condició del fiscal
Dels deures i drets dels membres del Ministeri Fiscal
De les incompatibilitats i prohibicions
De la responsabilitat dels membres del Ministeri Fiscal
Del personal i mitjans materials
Fiscals emèrits del Tribunal Suprem
El Ministeri Fiscal té per missió promoure l'acció de la justícia en defensa de la legalitat, dels drets dels ciutadans i de l'interès públic tutelat per la llei, d'ofici o a petició dels interessats, així com vetllar per la independència dels tribunals, i procurar davant aquests la satisfacció de l'interès social.
El ministeri fiscal és un òrgan de rellevància constitucional amb personalitat jurídica pròpia, integrat amb autonomia funcional en el poder judicial, i exerceix la seva missió per mitjà d'òrgans propis, d'acord amb els principis d'unitat d'actuació i dependència jeràrquica i amb subjecció, en tot cas, als de legalitat i imparcialitat.
Correspon al Ministeri Fiscal aquesta denominació amb caràcter exclusiu.
Per al compliment de les missions que estableix l'article 1, correspon al ministeri fiscal:
Vetllar perquè la funció jurisdiccional s'exerceixi eficaçment conforme a les lleis i en els terminis i els termes que s'hi assenyalen, i exercir, si s'escau, les accions, els recursos i les actuacions pertinents.
Exercir totes les funcions que li atribueixi la llei en defensa de la independència dels jutges i tribunals.
Vetllar pel respecte de les institucions constitucionals i dels drets fonamentals i les llibertats públiques amb totes les actuacions que exigeixi la seva defensa.
Exercir les accions penals i civils provinents de delictes i faltes o oposar-se a les exercides per altres, quan escaigui.
Intervenir en el procés penal, i instar a l'autoritat judicial l'adopció de les mesures cautelars que siguin procedents i la pràctica de les diligències adreçades a aclarir els fets o instruint directament el procediment a l'àmbit del que disposa la Llei orgànica reguladora de la responsabilitat penal dels menors; pot ordenar a la policia judicial les diligències que consideri oportunes.
Prendre part, en defensa de la legalitat i de l'interès públic o social, en els processos relatius a l'estat civil i en els altres que estableixi la llei.
Intervenir en els processos civils que determini la llei quan hi estigui compromès l'interès social o quan puguin afectar persones menors, incapaces o desvalgudes mentre es proveeix dels mecanismes ordinaris de representació.
Mantenir la integritat de la jurisdicció i competència dels jutges i tribunals promovent els conflictes de jurisdicció i, si s'escau, les qüestions de competència que siguin procedents, i intervenir en les promogudes per altres.
Vetllar pel compliment de les resolucions judicials que afectin l'interès públic i social.
Vetllar per la protecció processal de les víctimes i per la protecció de testimonis i perits, i promoure els mecanismes previstos perquè rebin l'ajuda i assistència efectives.
Intervenir en els processos judicials d'empara, així com en les qüestions d'inconstitucionalitat en els casos i de la manera que preveu la Llei orgànica del Tribunal Constitucional.
Interposar el recurs d'empara constitucional, així com intervenir en els processos de què coneix el Tribunal Constitucional en defensa de la legalitat, en la forma en què estableixin les lleis.
Exercir en matèria de responsabilitat penal de menors les funcions que li encomani la legislació específica, i orientar la seva actuació a la satisfacció de l'interès superior del menor.
Intervenir en els supòsits i en la forma prevista a les lleis en els procediments davant del Tribunal de Comptes.
Defensar, igualment, la legalitat en els processos contenciosos administratius i laborals que preveuen la seva intervenció.
Promoure o, si s'escau, prestar l'auxili judicial internacional que preveuen les lleis, els tractats i els convenis internacionals.
Exercir les altres funcions que l'ordenament jurídic estatal li atribueixi.
Amb caràcter general, la intervenció del fiscal en els processos es pot produir mitjançant un escrit o per compareixença.
També es pot produir a través de mitjans tecnològics, sempre que assegurin l'exercici adequat de les seves funcions i ofereixin les garanties necessàries per a la validesa de l'acte de què es tracti.
La intervenció del fiscal en els processos no penals, llevat que la llei disposi una altra cosa o actuï com a demandant, es produeix en darrer lloc.
El ministeri fiscal, per exercir les seves funcions, pot:
Interessar la notificació de qualsevol resolució judicial i la informació sobre l'estat dels procediments, i pot demanar que se li'n doni vista sigui quin sigui el seu estat, o que se li remeti una còpia de qualsevol actuació, per vetllar pe compliment exacte de les lleis, terminis i termes, i promoure, si s'escau, les correccions oportunes.
Així mateix, pot demanar informació dels fets que hagin donat lloc a un procediment, sigui de la classe que sigui, quan hi hagi motius racionals per considerar que el seu coneixement pugui ser competència d'un òrgan diferent del que hi està actuant.
També pot accedir directament a la informació dels registres oficials l'accés als quals no estigui restringit a control judicial.
Visitar en qualsevol moment els centres o establiments de detenció, penitenciaris o d'internament de qualsevol classe del seu territori respectiu, examinar els expedients dels interns i sol·licitar tota la informació que consideri convenient.
Requerir l'auxili de les autoritats de qualsevol classe i dels seus agents.
Donar a tots els funcionaris que constitueixen la policia judicial les ordres i instruccions escaients en cada cas.
Informar l'opinió pública dels esdeveniments que es produeixin, sempre a l'àmbit de la seva competència i respectant el secret del sumari i, en general, els deures de reserva i sigil inherents al càrrec i als drets dels afectats.
Les autoritats, funcionaris o organismes o particulars requerits pel ministeri fiscal en l'exercici de les facultats que enumeren aquest article i el següent han d'atendre inexcusablement el requeriment dins dels límits legals.
Igualment, i amb els mateixos límits, han de comparèixer davant el fiscal quan aquest ho disposi.
Establir a les seus de les fiscalies provincials, i a les que es consideri necessari, centres de relació amb les víctimes i els perjudicats de les infraccions criminals comeses en la seva circumscripció i per les quals se segueix procés penal als jutjats o tribunals de la circumscripció, amb la finalitat de conèixer els danys i perjudicis que hagi sofert i perquè aportin els documents i altres proves de què disposin per acreditar la seva naturalesa i abast.
El fiscal pot rebre denúncies, i les ha d'enviar a l'autoritat judicial o decretar-ne l'arxivament, quan no trobi fonaments per exercir cap acció; en aquest últim cas, ha de notificar la decisió al denunciant Dos.
No obs tant això, el fiscal pot ordenar la detenció preventiva.
No obstant això, el fiscal pot ordenar la detenció preventiva.
Totes les diligències que el ministeri fiscal practiqui o que es portin a terme sota la seva direcció gaudeixen de presumpció d'autenticitat.
Els principis de contradicció, proporcionalitat i defensa han d'inspirar la pràctica d'aquestes diligències.
Amb aquesta finalitat, el fiscal ha de rebre declaració al sospitós, el qual ha d'estar assistit per un lletrat i pot tenir coneixement del contingut de les diligències practicades.
La durada d'aquestes diligències ha de ser proporcional a la naturalesa del fet investigat, i no pot excedir els sis mesos, llevat de pròrroga acordada mitjançant decret motivat del fiscal general de l'Estat.
No obstant això, les diligències d'investigació en relació amb els delictes a què fa referència l'apartat quatre de l'article dinou del present Estatut tenen una durada màxima de dotze mesos llevat de pròrroga acordada mitjançant decret motivat del fiscal general de l'Estat.
Transcorregut el termini oportú, si la investigació ha evidenciat fets de significació penal i sigui quin sigui l'estat de les diligències, el fiscal ha de procedir a la judicialització, i a aquest efecte ha de formular l'oportuna denúncia o querella, llevat que sigui procedent el seu arxivament.
El fiscal també pot incoar diligències preprocessals adreçades a facilitar l'exercici de les altres funcions que l'ordenament jurídic li atribueix.
Pel principi de legalitat el Ministeri Fiscal ha d'actuar amb subjecció a la Constitució, a les lleis i altres normes que integren l'ordenament jurídic vigent dictaminant, informant i exercint, si s'escau, les accions que siguin procedents o oposant-se a les indegudament exercides en la mesura i forma en què les lleis ho estableixin.
Si el fiscal estima improcedent l'exercici de les accions o l'actuació que se li hagi confiat, ha d'usar de les facultats previstes a l'article 27 d'aquest Estatut.
Pel principi d'imparcialitat el Ministeri Fiscal ha d'actuar amb plena objectivitat i independència en defensa dels interessos que li estiguin encomanats.
El Govern pot sol·licitar al fiscal general de l'Estat que promogui davant els tribunals les actuacions pertinents amb vista a la defensa de l'interès públic.
La comunicació del Govern amb el Ministeri Fiscal s'ha de fer per via del ministre de Justícia a través del fiscal general de l'Estat.
Quan el president del Govern ho estimi necessari s'hi pot dirigir directament.
El fiscal general de l'Estat, escoltada la Junta de Fiscals de Sala del Tribunal Suprem, ha de resoldre sobre la viabilitat o procedència de les actuacions interessades i exposar la seva resolució al Govern de manera raonada.
En tot cas, l'acord adoptat s'ha de notificar a qui hagi formulat la sol·licitud.
El fiscal general de l'Estat ha d'elevar al Govern una memòria anual sobre la seva activitat, l'evolució de la criminalitat, la prevenció del delicte i les reformes convenients per a una eficàcia més gran de la justícia.
S'hi han de recollir les observacions de les memòries que, al seu torn, li han d'elevar els fiscals dels diferents òrgans, en la forma i en el temps que reglamentàriament s'estableixi.
D'aquesta memòria, se n'ha d'enviar una còpia a les Corts Generals i al Consell General del Poder Judicial.
En tot cas, el fiscal general de l'Estat ha de presentar aquesta memòria a les Corts Generals en el període ordinari de sessions més pròxim a la seva presentació pública.
El fiscal general de l'Estat ha d'informar el Govern, quan aquest ho sol·liciti i no hi hagi cap obstacle legal, respecte a qualsevol dels assumptes en què intervingui el ministeri fiscal, així com sobre el funcionament, en general, de l'Administració de justícia.
En casos excepcionals pot ser cridat a informar davant el Consell de Ministres.
El Ministeri Fiscal ha de col·laborar amb les Corts Generals a requeriment d'aquestes i sempre que no hi hagi un obstacle legal, sens perjudici de comparèixer davant aquestes per informar dels assumptes per als quals sigui especialment requerit.
Les Corts Generals s'han de comunicar amb el Ministeri Fiscal a través dels presidents de les cambres.
En el marc de les seves competències i quan els òrgans de govern de les comunitats autònomes interessin l'actuació del ministeri fiscal en defensa d'interès públic, s'han d'adreçar, i posar-ho en coneixement del Ministeri de Justícia, al fiscal superior de la comunitat autònoma, el qual ho ha de posar en coneixement del fiscal general de l'Estat, qui, escoltada la Junta de Fiscals de Sala, ha de resoldre el que escaigui, ajustant-se en tot cas al principi de legalitat.
Sigui quin sigui l'acord adoptat, se n'ha d'informar a qui hagi formulat la sol·licitud.
Els fiscals superiors de les comunitats autònomes han d'elaborar una memòria sobre l'activitat de les fiscalies del seu àmbit territorial, que han d'elevar al fiscal general de l'Estat.
Així mateix, n'han de remetre una còpia al Govern, al Consell de Justícia i a l'assemblea legislativa de la comunitat.
Han de presentar la memòria davant l'assemblea legislativa de la comunitat dins dels sis mesos següents al dia en què es va fer pública.
Els fiscals superiors de les comunitats autònomes han de col·laborar amb l'assemblea legislativa de la comunitat autònoma en els mateixos termes i condicions que preveu l'article anterior per a les relacions entre el fiscal general de l'Estat i les Corts Generals.
Els membres del ministeri fiscal han de col·laborar amb les comunitats autònomes que tinguin competències en matèria de justícia per a l'efectivitat de les funcions que les comunitats tenen en matèria de mitjans materials i personals al servei de l'Administració de Justícia i han de participar en els òrgans de col·laboració que en el seu àmbit territorial constitueixin els diferents operadors i instàncies implicats a l'Administració de Justícia amb la finalitat d'analitzar, debatre i realitzar estudis sobre matèries relacionades amb l'Administració de Justícia.
Es poden establir convenis amb les comunitats autònomes amb l'autorització prèvia del fiscal general de l'Estat.
Són òrgans del ministeri fiscal:
a ) El fiscal general de l'Estat.
d ) La Junta de Fiscals Superiors de les Comunitats Autònomes.
g ) La Fiscalia de l'Audiència Nacional.
i ) La Fiscalia del Tribunal de Comptes, que es regeix pel que disposa la Llei orgànica del dit Tribunal.
k ) Les fiscalies de les comunitats autònomes.
El fiscal general de l'Estat dirigeix la Fiscalia General de l'Estat, integrada per la Inspecció Fiscal, la Secretaria Tècnica, la Unitat de Suport, i pels fiscals de sala que es determinin a la plantilla.
Correspon al fiscal general de l'Estat, a més de les facultats reconegudes en altres preceptes d'aquest Estatut, proposar al Govern els ascensos i nomenaments per als diferents càrrecs, amb l'informe previ del Consell Fiscal, escoltat el fiscal superior de la comunitat autònoma respectiva, quan es tracti de càrrecs a les fiscalies del seu àmbit territorial.
La Inspecció Fiscal de la Fiscalia General de l'Estat la dirigeix un fiscal en cap inspector i està integrada per un tinent fiscal inspector i els inspectors fiscals que es determinin a la plantilla.
Exerceix amb caràcter permanent les seves funcions per delegació del fiscal general de l'Estat tal com estableixi el reglament, sense perjudici de les funcions inspectores que al fiscal en cap de cada fiscalia corresponen respecte als funcionaris que en depenguin.
En tot cas, correspon al fiscal superior de la comunitat autònoma exercir la inspecció ordinària de les fiscalies del seu àmbit territorial.
A la Inspecció Fiscal s'ha de crear la Secció Permanent de Valoració, als efectes de centralitzar tota la informació sobre mèrits i capacitat dels fiscals, amb la finalitat de donar suport al Consell Fiscal a l'hora d'emetre informe sobre les diferents propostes de nomenaments discrecionals a la carrera fiscal.
La Secretaria Tècnica de la Fiscalia General de l'Estat la dirigeix un fiscal en cap i està integrada per un tinent fiscal i els fiscals que es determinin a la plantilla, que duen a terme les tasques preparatòries que se'ls encomanin en les matèries en què correspongui a la Junta de Fiscals de Sala assistir el fiscal general de l'Estat, així com tots els altres estudis, investigacions i informes que aquest consideri escaients.
Així mateix, la Secretaria Tècnica col·labora en la planificació de la formació dels membres de la carrera fiscal la competència de la qual correspon al Centre d'Estudis Jurídics.
Sense perjudici de les competències encomanades a altres òrgans, la Secretaria Tècnica ha d'assumir les funcions que les lleis atribueixin al ministeri fiscal en matèria de cooperació judicial internacional, en el marc de les directrius de política exterior emanades del Govern.
La Unitat de Suport, la dirigeix un fiscal en cap i ha d'estar integrada pels fiscals que es determinin a la plantilla.
Per al compliment de les seves funcions, es poden adscriure a la Unitat de Suport funcionaris de l'Administració General de l'Estat i de l'Administració de Justícia, el nombre dels quals igualment s'ha de determinar a la plantilla, i en tot cas romanen en servei actiu als seus cossos d'origen.
La seva funció és dur a terme tasques d'assistència a la Fiscalia General de l'Estat en matèria de:
a ) Representació institucional i relacions amb els poders públics.
b ) Comunicació, relacions amb els mitjans i gestió de l'atenció al ciutadà.
c ) Anàlisi i avaluació de les propostes relatives a necessitats d'organització i funcionament del ministeri fiscal en matèria d'estadística, informàtica, personal, mitjans materials, informació i documentació.
d ) En general, les funcions d'assistència o suport al fiscal general de l'Estat, als fiscals de sala adscrits a la Fiscalia General de l'Estat, al Consell Fiscal i a la Junta de Fiscals de Sala que no corresponguin a la Inspecció o a la Secretaria Tècnica.
Els fiscals de sala integrats a la Fiscalia General de l'Estat han de tenir els fiscals adscrits que es determinin a la plantilla.
El règim de designació i cessament d'aquests fiscals de sala és el que preveuen l'apartat u de l'article trenta-sis i l'apartat u de l'article quaranta-u d'aquest Estatut.
El règim de designació i cessament dels fiscals adscrits als fiscals de sala és el que preveu l'apartat tres de l'article trenta-sis.
El Consell Fiscal està constituït, sota la presidència del fiscal general de l'Estat, pel tinent fiscal del Tribunal Suprem, el fiscal en cap inspector i nou fiscals pertanyents a qualsevol de les categories.
Tots els membres del Consell Fiscal, excepte el fiscal general de l'Estat, el tinent fiscal del Tribunal Suprem i el fiscal inspector, són elegits, per un període de quatre anys, pels membres del ministeri fiscal en servei actiu, constituïts en un únic col·legi electoral tal com es determina per reglament.
No poden ser elegits vocals del Consell Fiscal els fiscals que prestin serveis a la Inspecció Fiscal, la Unitat de Suport i la Secretaria Tècnica de la Fiscalia General de l'Estat.
El Consell Fiscal pot funcionar en ple i en comissió permanent i els seus acords s'han d'adoptar per majoria simple i, en cas d'empat, és diriment el vot del president.
a ) Elaborar els criteris generals a fi d'assegurar la unitat d'actuació del ministeri fiscal, pel que fa a l'estructuració i funcionament dels seus òrgans.
b ) Assessorar el fiscal general de l'Estat en totes les matèries que aquest li sotmeti.
c ) Emetre informe sobre les propostes pertinents respecte al nomenament dels diversos càrrecs.
d ) Elaborar els informes per a ascensos dels membres de la carrera fiscal.
e ) Resoldre els expedients disciplinaris i de mèrit que siguin competència seva, així com apreciar les possibles incompatibilitats a què es refereix aquest Estatut.
f ) Resoldre els recursos interposats contra resolucions dictades en expedients disciplinaris pels fiscals en cap dels diferents òrgans del ministeri fiscal.
g ) Instar les reformes convenients al servei i a l'exercici de la funció fiscal.
h ) Conèixer els plans anuals de la Inspecció Fiscal.
i) Conèixer i informar els plans de formació i selecció dels fiscals.
j ) Informar els projectes de llei o normes reglamentàries que afectin l'estructura, l'organització i les funcions del ministeri fiscal.
A aquests efectes, el Consell Fiscal ha d'emetre l'informe corresponent en el termini de trenta dies hàbils.
Quan en l'ordre de remissió es faci constar la urgència de l'informe, el termini és de quinze dies hàbils.
k ) Adreçar al fiscal general de l'Estat totes les peticions i sol·licituds relatives a la seva competència que es considerin oportunes.
Al si del Consell Fiscal s'ha d'integrar una Comissió d'Igualtat per a l'estudi de la millora dels paràmetres d'igualtat en la carrera fiscal, la composició de la qual la determina la normativa que regeix la constitució i el funcionament del Consell Fiscal.
La Junta de Fiscals de Sala està constituïda, sota la presidència del fiscal general de l'Estat, pel tinent fiscal del Tribunal Suprem i els fiscals de sala.
Hi actua com a secretari el fiscal en cap de la Secretaria Tècnica.
La Junta assisteix el fiscal general de l'Estat en matèria doctrinal i tècnica, per a la formació dels criteris unitaris d'interpretació i actuació legal, resolució de consultes, elaboració de les memòries i circulars, preparació de projectes i informes que s'hagin d'elevar al Govern i qualssevol altres, de naturalesa anàloga, que el fiscal general de l'Estat consideri procedent sotmetre al seu coneixement i estudi, així com en els supòsits que preveu l'article vint-i-cinc d'aquest Estatut.
La Junta de Fiscals Superiors de les Comunitats Autònomes, presidida pel fiscal general de l'Estat, està integrada pel tinent fiscal del Tribunal Suprem, pels fiscals superiors esmentats i pel fiscal en cap de la Secretaria Tècnica, que hi actua com a secretari.
La seva funció és assegurar la unitat i coordinació de l'actuació i funcionament de les fiscalies a tot el territori de l'Estat, sense perjudici de les competències que aquest Estatut atribueix al Consell Fiscal.
En funció dels assumptes a tractar, es pot convocar a la Junta qualsevol membre del ministeri fiscal.
La Fiscalia del Tribunal Suprem, sota el comandament del fiscal general de l'Estat, està integrada, a més, per un tinent fiscal, els fiscals de sala i els fiscals del Tribunal Suprem que es determinen a la plantilla, els quals han de pertànyer a la categoria segona.
El tinent fiscal del Tribunal Suprem exerceix les funcions següents, sense perjudici de les altres que li atribueixin aquest Estatut o el reglament que el desplegui, o que li pugui delegar el fiscal general de l'Estat:
a ) Substituir el fiscal general de l'Estat en cas d'absència, impossibilitat o vacant.
b ) Dirigir i coordinar per delegació del fiscal general de l'Estat l'activitat ordinària de la Fiscalia del Tribunal Suprem.
Els fiscals del Tribunal Suprem exerceixen les seves funcions a l'àmbit d'aquest Tribunal, i en conseqüència gaudeixen de la consideració, tractament i règim retributiu concordes amb la rellevància de la seva tasca i el rang i naturalesa d'aquest òrgan.
Les fiscalies s'han de constituir i organitzar d'acord amb les regles següents:
La Fiscalia davant el Tribunal Constitucional, la Fiscalia del Tribunal de Comptes, la Fiscalia de l'Audiència Nacional i les fiscalies especials estan integrades per un fiscal de sala, per un tinent fiscal i pels fiscals que determina la plantilla, que han de pertànyer a la categoria segona.
La Fiscalia del Tribunal de Comptes es regeix pel que disposa la Llei orgànica d'aquest Tribunal.
La Fiscalia Jurídica Militar està integrada per la Fiscalia Togada, la Fiscalia del Tribunal Militar Central i les fiscalies dels tribunals militars territorials.
La Fiscalia Togada la dirigeix el fiscal togat i ha d'estar integrada almenys per un general auditor i per un fiscal de sala pertanyent a la carrera fiscal i designat d'acord amb el que disposa l'article tretze d'aquest Estatut.
La Fiscalia del Tribunal Militar Central i les fiscalies dels tribunals militars territorials s'han de formar i organitzar d'acord amb el que disposa la Llei orgànica de competència i organització de la jurisdicció militar.
Les fiscalies de les comunitats autònomes i les fiscalies provincials són dirigides pel seu fiscal en cap i estan integrades per un tinent fiscal, els fiscals degans necessaris per al correcte funcionament segons les dimensions i el volum de feina de les fiscalies, i els altres fiscals que determini la plantilla.
A les comunitats autònomes amb competències en matèria de justícia, es poden crear unitats de suport al fiscal superior de la comunitat autònoma, en les quals es poden integrar funcionaris de la comunitat autònoma en el nombre que es determini a la plantilla, per a tasques de suport i assistència en matèries d'estadística, informàtica, traducció de llengües estrangeres, gestió de personal o altres que no siguin de les que d'acord amb aquest Estatut tinguin encomanades els fiscals.
Correspon al fiscal superior de la comunitat autònoma informar el Govern de la comunitat autònoma de les necessitats d'organització i funcionament de les fiscalies del seu àmbit territorial en matèria de mitjans informàtics, noves tecnologies i altres mitjans materials.
Aquestes fiscalies poden tenir seccions especialitzades en les matèries que es determinin legalment o reglamentàriament, o que per la seva singularitat o pel volum d'actuacions que generin requereixin una organització específica.
Les seccions es poden constituir, si es considera necessari per al correcte funcionament segons les seves dimensions, sota la direcció d'un fiscal degà, i s'hi han d'adscriure un o més fiscals pertanyents a la plantilla de la fiscalia, i hi tenen preferència els qui, per raó de les anteriors funcions exercides, cursos impartits o superats o per qualsevol altra circumstància anàloga, s'hagin especialitzat en la matèria.
No obstant això, quan les necessitats del servei ho aconsellin també poden actuar en altres àmbits o matèries.
Les seccions exerceixen les funcions que els atribueixin els fiscals en cap respectius, en l'àmbit de la matèria que els correspongui, d'acord amb el que disposen aquest Estatut, el reglament que el desplegui i les instruccions del fiscal general de l'Estat.
A més, en aquestes seccions s'han d'integrar els fiscals delegats de les fiscalies especials quan escaigui d'acord amb el que disposa l'article dinou d'aquesta Llei.
Les instruccions que es donin a les seccions especialitzades en les diferents fiscalies, quan afectin un àmbit territorial determinat, s'han de comunicar al fiscal superior de la comunitat autònoma corresponent.
En tot cas, a la Fiscalia de l'Audiència Nacional i a les fiscalies provincials hi ha d'haver una Secció de Menors a la qual s'han d'encomanar les funcions i facultats que atribueix al ministeri fiscal la Llei orgànica reguladora de la responsabilitat penal dels menors.
Així mateix, a les fiscalies provincials hi ha d'haver la Secció contra la Violència sobre la Dona, que coordini o, si s'escau, assumeixi directament la intervenció del ministeri fiscal en els procediments penals i civils la competència dels quals estigui atribuïda als jutjats de violència sobre la dona.
A la Secció contra la Violència sobre la Dona s'hi ha de portar un registre dels procediments que se segueixin relacionats amb aquests fets, que ha de permetre la consulta dels fiscals quan coneguin d'un procediment dels que tenen atribuïda la competència, a l'efecte que sigui procedent en cada cas.
A les fiscalies provincials, quan pel volum d'actuacions que generin requereixin una organització específica, es poden constituir seccions de seguretat viària i sinistralitat laboral.
També hi ha d'haver la Secció de Medi Ambient especialitzada en delictes relatius a l'ordenació del territori, la protecció del patrimoni històric, els recursos naturals i el medi ambient, la protecció de la flora, fauna i animals domèstics, i els incendis forestals.
Quan el volum d'assumptes, el nombre d'òrgans judicials dins d'una província o la creació d'una secció de l'audiència provincial en una seu diferent de la capital de la província ho aconsellin, el fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal i el fiscal superior de la comunitat respectiva, pot proposar al ministre de Justícia la constitució de fiscalies d'àrea, que han de ser dirigides per un fiscal en cap i estar integrades pels fiscals que determini la plantilla.
S'ha de crear una fiscalia d'àrea a totes les localitats on hi hagi una secció desplaçada de l'audiència provincial, que ha de tenir el nom del lloc de la seu.
Les fiscalies d'àrea han d'assumir el despatx dels assumptes corresponents a l'àmbit territorial que prevegi la norma que les estableixi, que pot comprendre un o diversos partits judicials.
Quan no es donin les circumstàncies que assenyala el paràgraf anterior, però la dispersió geogràfica dels òrgans judicials o la millor prestació del servei ho facin necessari, el fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal i el fiscal superior de la comunitat respectiva, pot proposar al ministre de Justícia la constitució de seccions territorials de la fiscalia provincial, que han d'atendre els òrgans judicials d'un o més partits de la mateixa província.
Aquestes seccions han d'estar constituïdes pels fiscals que es determinin a la plantilla i han d'estar dirigides per un fiscal degà, que s'ha de designar i ha d'exercir les seves funcions en els termes que preveu aquest Estatut.
Per les mateixes circumstàncies que assenyalen els dos paràgrafs anteriors, el fiscal superior de la comunitat autònoma, escoltats els respectius fiscals en cap provincials, pot proposar al fiscal general de l'Estat la constitució de fiscalies d'àrea i de seccions territorials a les fiscalies del seu àmbit territorial.
El nombre de les fiscalies, les seccions territorials si s'escau, i les seves plantilles respectives s'han de fixar, d'acord amb els criteris que estableixen els números anteriors, per reial decret, a proposta del ministre de Justícia, amb l'informe previ del fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal.
Aquesta plantilla orgànica ha de tenir, en tot cas, les limitacions que derivin de les previsions pressupostàries que corresponguin i s'ha de revisar almenys cada cinc anys per adaptar-la a les noves necessitats.
Les decisions referides a les matèries que preveuen els apartats números tres, quatre i cinc d'aquest precepte han de tenir l'informe previ de l'òrgan competent de la comunitat autònoma en matèria de mitjans personals i materials de l'Administració de Justícia.
La Fiscalia de l'Audiència Nacional és competent per conèixer dels assumptes que corresponguin a aquest òrgan judicial, amb excepció dels que s'atribueixin a una altra fiscalia especial d'acord amb les disposicions d'aquest Estatut.
Són fiscalies especials la Fiscalia Antidroga i la Fiscalia contra la Corrupció i la Criminalitat Organitzada.
La Fiscalia Antidroga exerceix les funcions següents:
a ) Intervenir directament en tots els procediments relatius al tràfic de drogues, estupefaents i substàncies psicòtropes, o blanqueig de capitals relacionat amb aquest tràfic, que siguin competència de l'Audiència Nacional i dels jutjats centrals d'instrucció d'acord amb els articles 65 i 88 de la Llei orgànica del poder judicial.
b ) Investigar, en els termes de l'article cinc d'aquest Estatut, els fets que presentin indicis de ser constitutius d'algun dels delictes esmentats a l'apartat anterior.
c ) Coordinar les actuacions de les diferents fiscalies a fi de prevenir i reprimir el tràfic il·legal de drogues i el blanqueig de capitals relacionat amb aquest tràfic.
Les fiscalies dels tribunals militars han de col·laborar amb la Fiscalia Antidroga en relació amb els fets comesos en centres, establiments i unitats militars.
d ) Col·laborar amb l'autoritat judicial en el control del tractament dels drogodependents als quals s'hagi aplicat la remissió condicional, i per això ha de rebre les dades necessàries dels centres acreditats que participin en aquest tractament.
La Fiscalia contra la Corrupció i la Criminalitat Organitzada ha de practicar les diligències a què es refereix l'article cinc d'aquesta Llei i intervenir directament en processos penals, en els dos casos sempre que es tracti de supòsits d'especial transcendència, apreciada pel fiscal general de l'Estat, en relació amb:
c ) Delictes d'abús o ús indegut d'informació privilegiada.
d ) Malversació de cabals públics.
e ) Fraus i exaccions il·legals.
f ) Delictes de tràfic d'influències.
h ) Negociació prohibida als funcionaris.
k ) Alteració de preus en concursos i subhastes públics.
l ) Delictes relatius a la propietat intel·lectual i industrial, al mercat i als consumidors.
n ) Blanqueig de capitals i conductes afins a la receptació, llevat quan per la seva relació amb delictes de tràfic de drogues o de terrorisme correspongui conèixer d'aquesta conducta a les altres fiscalies especials.
ñ ) Delictes de corrupció en transaccions comercials internacionals.
o ) Delictes de corrupció en el sector privat.
p ) Delictes connexos amb els anteriors.
q ) La investigació de tot tipus de negocis jurídics, transaccions o moviments de béns, valors o capitals, fluxos econòmics o actius patrimonials, que indiciàriament estiguin relacionats amb l'activitat de grups delictius organitzats o amb l'aprofitament econòmic d'activitats delictives, així com dels delictes connexos o determinants d'aquestes activitats; llevat quan per la seva relació amb delictes de tràfic de drogues o de terrorisme correspongui conèixer d'aquestes conductes a la Fiscalia Antidroga o a la de l'Audiència Nacional.
Quan el nombre de procediments ho aconselli, el fiscal general de l'Estat pot designar en qualsevol fiscalia un o diversos fiscals delegats de les fiscalies especials, que s'hi han d'integrar.
Aquesta designació s'ha de fer, escoltat el Consell Fiscal, amb l'informe previ dels fiscals en cap de la fiscalia especial i la fiscalia territorial corresponent, entre els fiscals de la plantilla d'aquesta última que ho sol·licitin, i han d'acreditar la seva especialització en la matèria en els termes que s'estableixin per reglament.
Quan a la fiscalia territorial hi hagi una secció especialitzada, constituïda d'acord amb el que disposa l'article anterior, que tingui un àmbit d'actuació coincident totalment o parcialment amb la matèria per a la qual és competent la fiscalia especial, el fiscal delegat s'ha d'integrar a la secció esmentada.
El fiscal en cap de la fiscalia especial, respecte als fiscals així designats i només en l'àmbit específic de la seva competència, té les mateixes facultats i deures que corresponen als fiscals en cap dels altres òrgans del ministeri fiscal.
Sense perjudici de les instruccions que amb caràcter general pugui impartir el fiscal general de l'Estat, el decret de nomenament ha de concretar les funcions i l'àmbit d'actuació dels fiscals delegats, amb especificació del grau de dedicació als assumptes que són competència de la fiscalia especial.
En tot cas, els fiscals delegats han d'informar dels assumptes dels quals coneguin en qualitat de tals al fiscal en cap de l'òrgan en què exerceixin les funcions.
Per al seu adequat funcionament, es poden adscriure a les fiscalies especials unitats de policia judicial i tots els professionals i experts que siguin necessaris per auxiliar-les de manera permanent o ocasional.
A la Fiscalia General de l'Estat hi ha d'haver un fiscal contra la violència sobre la dona, amb categoria de fiscal de sala, que exerceix les funcions següents:
a ) Practicar les diligències a què es refereix l'article cinc de l'Estatut orgànic del ministeri fiscal, i intervenir directament en els processos penals d'especial transcendència apreciada pel fiscal general de l'Estat, referents als delictes per actes de violència de gènere inclosos a l'article 87 ter.1 de la Llei orgànica del poder judicial.
b ) Intervenir, per delegació del fiscal general de l'Estat, en els processos civils inclosos a l'article 87 ter.2 de la Llei orgànica del poder judicial.
c ) Supervisar i coordinar l'actuació de les seccions contra la violència sobre la dona, sol·licitar-ne informes i donar-ne coneixement al fiscal en cap de les fiscalies en què s'integrin.
d ) Coordinar els criteris d'actuació de les diverses fiscalies en matèries de violència de gènere, per a la qual cosa pot proposar al fiscal general de l'Estat l'emissió de les instruccions corresponents.
e ) Elaborar semestralment, i presentar al fiscal general de l'Estat, perquè el remeti a la Junta de Fiscals de Sala del Tribunal Suprem, i al Consell Fiscal, un informe sobre els procediments seguits i les actuacions practicades pel ministeri fiscal en matèria de violència de gènere.
Per a la seva adequada actuació se li han d'adscriure els professionals i experts que siguin necessaris per auxiliar-lo de manera permanent o ocasional.
A la Fiscalia General de l'Estat hi ha d'haver un fiscal contra els delictes relatius a l'ordenació del territori i la protecció del patrimoni històric, del medi ambient i incendis forestals, amb categoria de fiscal de sala, que exerceix les funcions següents:
a ) Practicar les diligències a què es refereix l'article cinc, i intervenir, directament o a través d'instruccions impartides als delegats, en els processos penals d'especial transcendència apreciada pel fiscal general de l'Estat, referents a delictes relatius a l'ordenació del territori, la protecció del patrimoni històric, els recursos naturals i el medi ambient, la protecció de la flora, fauna i animals domèstics, i els incendis forestals.
b ) Exercir l'acció pública en qualsevol tipus de procediment, directament o a través d'instruccions impartides als delegats, quan aquesta estigui prevista a les diferents lleis i normes de caràcter mediambiental, i exigir les responsabilitats que escaiguin.
c ) Supervisar i coordinar l'actuació de les seccions especialitzades de medi ambient i sol·licitar els informes oportuns, i dirigir per delegació del fiscal general de l'Estat la xarxa de fiscals de medi ambient.
d ) Coordinar les fiscalies en matèria de medi ambient i unificar-ne els criteris d'actuació, per a la qual cosa pot proposar al fiscal general l'emissió de les instruccions corresponents i reunir, quan escaigui, els fiscals integrants de les seccions especialitzades.
e ) Elaborar anualment, i presentar-lo al fiscal general de l'Estat, un informe sobre els procediments seguits i les actuacions practicades pel ministeri fiscal en matèria de medi ambient, que s'ha d'incorporar a la memòria anual presentada pel fiscal general de l'Estat.
Per a la seva adequada actuació se li ha d'adscriure la Unitat del Servei de Protecció de la Naturalesa de la Guàrdia Civil, així com, si s'escau, els efectius necessaris de la resta de les forces i cossos de seguretat que tinguin competències mediambientals, de conformitat amb la Llei orgànica 2/1986, de 13 de març, de forces i cossos de seguretat.
Igualment, s'hi poden adscriure els professionals i experts tècnics necessaris per auxiliar-lo de manera permanent o ocasional.
La fiscalia pot sol·licitar l'auxili dels agents forestals o ambientals de les administracions públiques corresponents, dins de les funcions que aquests col·lectius tenen legalment encomanades.
A la Fiscalia General de l'Estat també hi ha d'haver fiscals de sala especialistes responsables de la coordinació i supervisió de l'activitat del ministeri fiscal en matèria de protecció i reforma de menors, i en les altres matèries en què el Govern, a proposta del ministre de Justícia, escoltat el fiscal general de l'Estat, i amb l'informe previ, en tot cas, del Consell Fiscal, apreciï la necessitat de crear aquestes places.
Aquests fiscals de sala han de tenir facultats i exercir funcions anàlogues a les que preveuen els apartats anteriors d'aquest article, en l'àmbit de la seva respectiva especialitat, així com les que, si s'escau, els pugui delegar el fiscal general de l'Estat, tot això sense perjudici de les atribucions dels fiscals en cap dels òrgans territorials respectius.
Les fiscalies del Tribunal Suprem, davant el Tribunal Constitucional, del Tribunal de Comptes, la Fiscalia Togada, la Fiscalia de l'Audiència Nacional i les fiscalies especials tenen la seu a Madrid i estenen les seves funcions a tot el territori de l'Estat per als assumptes de la seva competència.
La Fiscalia del Tribunal Militar Central també té la seu a la capital d'Espanya i exerceix les seves funcions davant l'esmentat Tribunal i davant els jutjats togats militars centrals.
Les fiscalies dels tribunals militars territorials tenen la seu on resideix el tribunal militar territorial respectiu i exerceixen les funcions al seu àmbit competencial.
Les fiscalies de les comunitats autònomes tenen la seu on resideix el tribunal superior de justícia respectiu, i exerceixen les seves funcions al seu àmbit competencial.
En cas que hi hagi o s'estableixin sales dels tribunals superiors de justícia amb jurisdicció limitada a una o diverses províncies de la comunitat autònoma, a proposta o amb l'informe previ del fiscal superior de la comunitat autònoma, el fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal, pot proposar al ministre de Justícia la constitució a la seu d'una secció territorial de la fiscalia superior de la comunitat autònoma.
La proposta s'ha de comunicar a la comunitat autònoma amb competències en matèria de justícia perquè les exerceixi.
Les fiscalies provincials tenen la seu on la té l'audiència provincial i estenen les seves funcions a tots els òrgans judicials de la província, llevat que d'acord amb les disposicions d'aquest Estatut hi sigui competent un altre òrgan del ministeri fiscal.
També han de despatxar els assumptes competència d'òrgans judicials unipersonals d'àmbit superior al provincial, quan ho disposin el fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal, i el fiscal superior de la comunitat autònoma.
En el cas de comunitats autònomes uniprovincials, atenent el seu volum d'activitat, el Govern, a proposta del fiscal general de l'Estat, escoltats el Consell Fiscal i el fiscal superior de la comunitat autònoma, pot establir que la fiscalia de la comunitat autònoma també assumeixi les funcions de la fiscalia provincial.
Les fiscalies d'àrea exerceixen les seves funcions en l'àmbit territorial inferior a la província en què escaigui crear-les atès el volum d'assumptes, el nombre d'òrgans judicials o l'existència d'una secció de l'audiència provincial en una seu diferent de la seva capital, i poden incloure un o més partits judicials d'aquesta província, i tenir la seu al lloc que determini la norma que les estableixi.
Els membres del ministeri fiscal poden actuar i constituir-se en qualsevol punt del territori de la seva fiscalia.
No obstant això, quan el volum o la complexitat dels assumptes ho requereixi, el fiscal general de l'Estat, d'ofici o a proposta del fiscal superior de la comunitat autònoma, escoltats el Consell Fiscal i els fiscals en cap dels òrgans afectats, pot ordenar que es destaquin temporalment un o diversos fiscals a una fiscalia determinada.
Igualment, amb l'autorització del fiscal general de l'Estat, qualsevol fiscal pot actuar en qualsevol punt del territori de l'Estat.
El que estableix aquest article s'entén sense perjudici que, quan els tribunals i jutjats es constitueixin en un lloc diferent de la seu legal o quan l'exercici de les seves funcions ho requereixi, el ministeri fiscal, per mitjà dels seus membres, es pugui constituir davant un òrgan judicial amb seu diferent de la de la fiscalia respectiva.
El ministeri fiscal és únic per a tot l'Estat.
El fiscal general de l'Estat té el comandament superior del ministeri fiscal i la seva representació a tot el territori espanyol.
Li correspon donar les ordres i les instruccions convenients al serve i i a l'ordre intern de la institució i, en general, la direcció i la inspecció del ministeri fiscal.
El fiscal general de l'Estat pot delegar en els fiscals de sala funcions relacionades amb la matèria pròpia de la seva competència.
Els fiscals de sala delegats han d'assumir aquestes funcions en els termes i amb els límits que estableixi l'acte de delegació, que és revocable i en tot cas s'extingeix en cessar el fiscal general.
Dins d'aquests límits, els fiscals de sala poden proposar al fiscal general de l'Estat les circulars i instruccions que considerin necessàries, participar en la determinació dels criteris per a la formació dels fiscals especialistes i coordinar en l'àmbit estatal l'actuació de les fiscalies, sense perjudici de les facultats dels respectius fiscals en cap dels òrgans territorials.
Els fiscals superiors de les comunitats autònomes, a més de dirigir la seva fiscalia, actuen en tot el territori de la comunitat autònoma corresponent, i hi assumeixen la representació i el comandament del ministeri fiscal, sense perjudici de les atribucions del fiscal general de l'Estat.
En conseqüència, presideixen la junta de fiscals en cap del seu territori, i hi exerceixen les funcions que preveuen els articles onze, vint-i-u, vint-i-cinc i vint-i-sis d'aquest Estatut, les que els delegui el fiscal general de l'Estat, així com les que els corresponen en matèria disciplinària d'acord amb aquesta Llei o el reglament que la desplega.
En el cas de les comunitats autònomes uniprovincials esmentades a l'article vint-i-u, apartat tres, el fiscal superior també assumeix les funcions que, d'acord amb aquest Estatut o les normes que el despleguen, corresponen al fiscal en cap de la fiscalia provincial.
El fiscal en cap de cada òrgan n'exerceix la direcció i sempre actua en representació del ministeri fiscal sota la dependència dels seus superiors jeràrquics i del fiscal general de l'Estat.
Correspon als fiscals en cap de cada òrgan:
a ) Organitzar els serveis i la distribució de tasques entre els fiscals de la plantilla i l'adscripció dels components de la secció de menors, escoltada la Junta de Fiscalia.
b ) Concedir els permisos i les llicències de la seva competència.
c ) Exercir la facultat disciplinària en els termes que estableixin el present Estatut i el seu reglament.
d ) Fer les propostes de recompenses, de mèrits i les mencions honorífiques que escaiguin.
e ) Les altres facultats que aquest Estatut o altres disposicions li confereixen.
El que disposa aquest apartat s'entén sense perjudici de les facultats que atribueix al ministre de Defensa l'article 92 de la Llei orgànica 4/1987, de 15 de juliol, de competència i organització de la jurisdicció militar.
El tinent fiscal, a les fiscalies on n'hi hagi, ha d'assumir les funcions de direcció o coordinació que li delegui el fiscal en cap, i el substitueix en cas d'absència, vacant o impossibilitat.
Els fiscals en cap de les fiscalies provincials estan jeràrquicament subordinats al fiscal superior de la comunitat autònoma i, sota la seva presidència, s'integren a la junta de fiscals en cap de la comunitat autònoma.
Els fiscals en cap de les fiscalies d'àrea estan jeràrquicament subordinats als fiscals en cap de les fiscalies provincials.
En cas d'absència, vacant o impossibilitat són substituïts pel fiscal degà més antic de la fiscalia d'àrea, i si no, pel mateix fiscal en cap de la fiscalia provincial o la persona en quin qui aquest delegui mentre subsisteixi la situació que va motivar la substitució.
Els fiscals degans exerceixen la direcció i coordinació de les seccions de fiscalia d'acord amb les instruccions del fiscal en cap provincial i, si s'escau, del fiscal superior de la comunitat autònoma, i per delegació seva.
El tinent fiscal de la fiscalia provincial, els fiscals en cap d'àrea i els fiscals degans integren la junta de coordinació de la fiscalia provincial, que ha de convocar periòdicament i dirigir el fiscal en cap provincial, amb la finalitat de coordinar la direcció del ministeri fiscal al seu àmbit territorial.
Els membres del ministeri fiscal són autoritat a tots els efectes i sempre actuen en representació de la institució.
En qualsevol moment de l'activitat que un fiscal estigui duent a terme en compliment de les seves funcions o abans de començar la que tingui assignada en virtut del sistema de distribució d'assumptes entre els membres de la fiscalia, el seu superior jeràrquic immediat, mitjançant una resolució motivada, pot avocar per sí l'assumpte o designar un altre fiscal perquè el despatxi.
Si hi ha discrepància, resol el superior jeràrquic comú a tots dos.
La substitució s'ha de comunicar en tot cas al Consell Fiscal, que pot expressar el seu criteri.
Per mantenir la unitat de criteris, estudiar els assumptes d'especial transcendència o complexitat o fixar posicions respecte a temes relatius a la seva funció, cada fiscalia ha de celebrar periòdicament juntes de tots els seus components.
A les juntes de les fiscalies especials s'hi poden convocar els seus fiscals delegats.
Els acords de la majoria tenen caràcter d'informe, i després del lliure debat preval el criteri del fiscal en cap. Tanmateix, si aquesta opinió és contrària a la manifestada per la majoria dels assistents, les dues les ha de sotmetre al seu superior jeràrquic.
Fins que es produeixi l'acord del superior jeràrquic, si el tema debatut el requereix, el criteri del fiscal en cap gaudeix d'executivitat en els aspectes estrictament necessaris.
Amb la finalitat que preveu el número anterior, els fiscals adscrits a les diferents seccions que integren la Fiscalia del Tribunal Suprem han de celebrar juntes de secció, que estan presidides pel fiscal de sala respectiu.
En els casos en què el criteri del fiscal en cap sigui contrari a l'opinió mantinguda per la majoria dels integrants de la junta, resol el fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal o la junta de fiscals de sala, segons l'àmbit propi de les seves respectives funcions.
Les seccions de la Fiscalia del Tribunal Suprem el comandament de les quals estigui integrat per més d'un fiscal de sala poden celebrar juntes que agrupin els fiscals distribuïts en les diferents unitats organitzatives que integrin cada secció.
Tanmateix, els assumptes d'especial transcendència o complexitat i els que afectin la unitat de criteri s'han de debatre en una junta de secció, que ha de ser presidida pel fiscal de sala més antic.
Als efectes que preveu el paràgraf primer d'aquest apartat, n'hi ha prou que la discrepància respecte del criteri de la majoria sigui provocada pel criteri d'un de sol dels fiscals de sala que integren la secció.
Amb la finalitat de donar compte de l'activitat estadística de les diferents seccions i per al tractament de les qüestions que puguin afectar l'organització dels diferents serveis de caràcter general, els fiscals han de celebrar la Junta de Fiscals del Tribunal Suprem.
Aquestes juntes les presideix el fiscal general de l'Estat, que pot ser substituït pel tinent fiscal del Tribunal Suprem.
Sense perjudici de les juntes de fiscals que preveu l'apartat u d'aquest article, els fiscals en cap provincials poden convocar les juntes de coordinació que preveu l'article vint-i-dos.deu, amb la finalitat de tractar qüestions relatives a la direcció i coordinació dels diferents serveis, sense que en cap cas puguin substituir la Junta General en les seves funcions.
Així mateix, per mantenir la unitat de criteris o fixar posicions respecte a temes relatius a la seva funció, els fiscals superiors de les comunitats autònomes, com a superiors jeràrquics, poden convocar la junta de fiscals que integri els qui exerceixin el comandament de les fiscalies provincials als àmbits territorials respectius.
Les juntes de fiscals poden ser ordinàries o extraordinàries.
Les ordinàries s'han de celebrar almenys semestralment.
El seu ordre del dia l'ha de fixar el fiscal en cap, per bé que s'hi han d'incloure els altres assumptes o temes que proposin, per escrit i abans del començament de la junta, un cinquè, almenys, dels fiscals destinats a les fiscalies.
També s'hi pot deliberar, fora de l'ordre del dia, sobre els assumptes que proposi qualsevol dels assistents a la Junta i el fiscal en cap acordi sotmetre a debat.
Les juntes extraordinàries es convoquen per debatre qüestions que per la seva urgència o complexitat es consideri oportú no relegar a la junta ordinària.
La convocatòria, que ha d'expressar l'ordre del dia, la fa el fiscal en cap, o bé per iniciativa pròpia, o bé en virtut d'una moció subscrita per un terç dels fiscals destinats a la fiscalia.
L'assistència a les juntes és obligatòria per a tots els fiscals segons la seva composició respectiva, llevat d'absència justificada apreciada pel fiscal en cap. Els fiscals substituts han d'assistir a les juntes amb veu però sense vot, quan siguin convocats pel fiscal en cap.
El fiscal general de l'Estat pot impartir als seus subordinats les ordres i instruccions que convinguin al servei i a l'exercici de les funcions, tant de caràcter general com referides a assumptes específics.
Quan les instruccions es refereixin a assumptes que afectin directament qualsevol membre del Govern, el fiscal general ha d'escoltar amb caràcter previ la Junta de Fiscals de Sala.
Els membres del ministeri fiscal han de posar en coneixement del fiscal general de l'Estat els fets relatius a la seva missió que per la seva importància o transcendència hagi de conèixer.
Les ordres, instruccions i comunicacions a què es refereixen aquest paràgraf i l'anterior s'han de dur a terme a través del superior jeràrquic, llevat que la urgència del cas aconselli fer-ho directament, cas en què se n'ha de donar ulterior coneixement.
Els fiscals superiors de les comunitats autònomes tenen les mateixes facultats respecte als fiscals en cap del seu àmbit territorial, i tots dos respecte dels membres del Ministeri que els estiguin subordinats.
El fiscal que rebi una ordre o una instrucció relativa al servei i a l'exercici de les seves funcions, referida a assumptes específics, s'hi ha d'atenir en els seus dictàmens, però pot desenvolupar lliurement les seves intervencions orals en el que cregui convenient per al bé de la justícia.
El fiscal general de l'Estat pot cridar a la seva presència qualsevol membre del ministeri fiscal per rebre directament els seus informes i donar-li les instruccions que consideri oportunes, i, en aquest cas, ha de traslladar les instruccions esmentades al fiscal en cap respectiu.
El fiscal general de l'Estat pot designar qualsevol dels membres del ministeri fiscal perquè actuï en un assumpte determinat, davant qualsevol dels òrgans jurisdiccionals en què el ministeri fiscal està legitimat per intervenir, escoltat el Consell Fiscal.
El fiscal que rebi una ordre o instrucció que consi deri contrària a les lleis o que, per qualsevol altre motiu estimi improcedent, li ho ha de fer saber així, mitjançant un informe raonat, al seu fiscal en cap. Si l'ordre o instrucció procedeix d'aquest, si no considera satisfactòries les raons al·legades, ha de plantejar la qüestió a la Junta de Fiscalia i, una vegada aquesta es manifesti, ha de resoldre definitivament reconsiderant-la o ratificant-la.
Si procedeix d'un superior, ha d'elevar un informe a aquest, el qual, si no admet les raons al·legades, ha de resoldre de la mateixa manera escoltant prèviament la Junta de Fiscalia.
Si l'ordre la dóna el fiscal general de l'Estat, aquest ha de resoldre escoltant la Junta de Fiscals de Sala.
Si el superior es ratifica en les seves instruccions ho ha de fer mitjançant un escrit raonat amb el rellevament exprés de les responsabilitats que es puguin derivar del seu compliment o bé encomanar a un altre fiscal el despatx de l'assumpte a què es refereixi.
Els membres del ministeri fiscal no poden ser recusats.
S'han d'abstenir d'intervenir en els plets o les causes quan els afectin algunes de les causes d'abstenció establertes per als jutges i magistrats a la Llei orgànica del poder judicial, quan els siguin aplicables.
Les parts intervinents en aquests plets o causes poden acudir al superior jeràrquic del fiscal de què es tracti i interessar que, en aquests supòsits, s'ordeni que no intervinguin en el procés.
Quan es tracti del fiscal general de l'Estat, resol la junta de fiscals de sala, presidida pel tinent fiscal del Tribunal Suprem.
Contra les decisions anteriors no es pot interposar cap recurs.
El fiscal general de l'Estat el nomena el Rei, a proposta del Govern, escoltat prèviament el Consell General del Poder Judicial, i s'escull entre juristes espanyols de prestigi reconegut amb més de quinze anys d'exercici efectiu de la professió.
Rebut l'informe del Consell General del Poder Judicial, el Govern comunica la seva proposta al Congrés dels Diputats, a fi que pugui disposar la compareixença de la persona elegida davant la comissió corresponent de la Cambra, en els termes que prevegi el seu reglament, als efectes que es puguin valorar els mèrits i la idoneïtat del candidat proposat.
Una vegada nomenat, el fiscal general de l'Estat ha de prestar davant el Rei el jurament o promesa que preveu la Llei i prendre possessió del càrrec davant el Ple del Tribunal Suprem.
El fiscal general de l'Estat té caràcter d'autoritat en tot el territori espanyol i se li ha de guardar i fer guardar el respecte i les consideracions adequats al seu alt càrrec.
En els actes oficials ocupa el lloc immediat següent al del president del Tribunal Suprem.
El mandat del fiscal general de l'Estat té una durada de quatre anys.
Abans que conclogui el mandat només pot cessar pels motius següents:
b ) per incórrer en alguna de les incompatibilitats o prohibicions que estableix aquesta Llei,
c ) en cas d'incapacitat o malaltia que l'inhabiliti per al càrrec,
d ) per incompliment greu o reiterat de les seves funcions,
El mandat del fiscal general de l'Estat no es pot renovar, excepte en els supòsits en què el titular hagi exercit el càrrec durant un període inferior a dos anys.
L'existència de les causes de cessament esmentades als apartats a, b, c i d del número anterior l'aprecia el Consell de Ministres.
Són aplicables al fiscal general de l'Estat les incompatibilitats establertes per als restants membres del ministeri fiscal, sense perjudici de les facultats o funcions que li encomanin altres disposicions del mateix rang.
El seu règim retributiu és idèntic al del president del Tribunal Suprem.
Si el nomenament de fiscal general recau sobre un membre de la carrera fiscal, queda en situació de serveis especials.
La carrera fiscal està integrada per les diverses categories de fiscals que formen un cos únic, organitzat jeràrquicament.
Els membres de la carrera fiscal estan equiparats en honors, categories i retribucions als de la carrera judicial.
En els actes oficials a què assisteixen els representants del Ministeri Fiscal ocupen el lloc immediat següent al de l'autoritat judicial.
Quan hagin d'assistir a les reunions de govern dels tribunals i jutjats ocupen el mateix lloc respecte de qui les presideixi.
Les categories de la carrera fiscal són les següents:
Fiscals de sala del Tribunal Suprem, equiparats a magistrats de l'alt tribunal.
El tinent fiscal del Tribunal Suprem té la consideració de president de sala.
És necessari pertànyer a la categoria primera per servir les destinacions següents:
a ) Tinent fiscal del Tribunal Suprem, que a més ha de tenir tres anys d'antiguitat en aquesta categoria.
d ) Fiscal en cap de la Unitat de Suport.
e ) Fiscal en cap de l'Audiència Nacional.
k ) Els altres llocs de fiscals de sala que es determinin a la plantilla d'acord amb les disposicions d'aquest Estatut.
Els fiscals superiors de les comunitats autònomes i els fiscals en cap de les fiscalies provincials tenen la categoria equiparada a la dels presidents dels tribunals superiors de justícia i presidents de les audiències provincials, respectivament.
És necessari pertànyer a la categoria segona per servir els restants càrrecs a les fiscalies del Tribunal Suprem, davant el Tribunal Constitucional, Fiscalia de l'Audiència Nacional, fiscalies especials, Tribunal de Comptes, Inspecció Fiscal, Unitat de Suport i Secretaria Tècnica.
També és necessari pertànyer a la categoria segona per servir el càrrec de fiscal en cap i tinent fiscal.
La plantilla orgànica ha de fixar la categoria necessària per servir els restants destinacions fiscals dins la segona i la tercera categoria.
Sense perjudici del que disposa l'apartat tres d'aquest article, les destinacions corresponents a la categoria primera, les de fiscals del Tribunal Suprem, les de fiscals superiors de comunitats autònomes i les de fiscals en cap els proveeix el Govern, a proposta del fiscal general de l'Estat, d'acord amb el que preveu l'article 13 d'aquest Estatut.
De la mateixa manera es designen els tinents fiscals de les fiscalies de les comunitats autònomes i els fiscals que integrin la plantilla de tots els òrgans el cap dels quals pertanyi a la categoria primera.
Quan els estatuts d'autonomia prevegin l'existència del consell de justícia de la comunitat autònoma, aquest consell ha de ser escoltat necessàriament amb caràcter previ al nomenament del fiscal superior de la comunitat autònoma.
Rebut l'informe del consell de justícia de la comunitat autònoma, s'ha de comunicar la proposta de candidat a la respectiva assemblea legislativa autonòmica, a fi que pugui disposar la compareixença de la persona proposada davant la comissió corresponent de la cambra, en els termes que prevegi el seu reglament, als efectes que pugui valorar els mèrits i la idoneïtat del candidat proposat.
Per als càrrecs de fiscal del Tribunal Suprem, de fiscal superior de les comunitats autònomes, de fiscal davant el Tribunal Constitucional, de fiscal del Tribunal de Comptes i d'inspector fiscal, és necessari tenir almenys 15 anys de servei en la carrera i pertànyer a la categoria segona.
Per als càrrecs de fiscal de l'Audiència Nacional i de fiscal en cap de fiscalia provincial, és necessari tenir almenys deu anys de servei a la carrera i pertànyer a la categoria segona.
S'exigeix la mateixa antiguitat als fiscals de les fiscalies especials i al tinent fiscal de la Secretaria Tècnica.
Per als càrrecs de fiscals adscrits als fiscals de sala integrats en la Fiscalia General de l'Estat, és necessari tenir, almenys, deu anys de servei a la carrera, pertànyer a la categoria segona i tenir una mínima especialització acreditable en la matèria a la qual estan adscrits.
Per accedir al càrrec de fiscal en cap d'àrea, és necessari pertànyer a la segona categoria.
El tinent fiscal inspector i els fiscals de la Inspecció Fiscal són designats per un termini màxim de 10 anys.
Una vegada cessin en els seus càrrecs, s'han d'incorporar en qualitat d'adscrits, a elecció seva, a la fiscalia en què estiguin destinats abans d'ocupar la plaça de la Inspecció o a la Fiscalia de la Comunitat Autònoma o Provincial de Madrid, fins a ocupar una plaça en propietat.
El fiscal en cap, el tinent fiscal i els fiscals de la Secretaria Tècnica, els fiscals de la Unitat de Suport i els fiscals adscrits als fiscals de sala integrats a la Fiscalia General de l'Estat són designats i rellevats directament pel mateix fiscal general de l'Estat, i cessen amb el fiscal general de l'Estat, per bé que han de continuar exercint les seves funcions fins que siguin rellevats o confirmats en els seus càrrecs pel nou fiscal general.
Els nomenaments als quals es refereix aquest apartat, així com, si s'escau, l'ascens corresponent a la primera categoria del candidat a fiscal en cap de la Secretaria Tècnica, els comunica el fiscal general al Consell Fiscal abans d'elevar la proposta corresponent al Govern, sense que hi sigui aplicable el que disposen l'article tretze i l'apartat primer d'aquest article.
Una vegada rellevats o cessats, el tinent fiscal de la Secretaria Tècnica i els fiscals als quals es refereix el paràgraf anterior s'han d'incorporar en qualitat d'adscrits, sota la seva elecció i fins que obtinguin una plaça en propietat, a la Fiscalia de la Comunitat Autònoma o Provincial de Madrid o a la fiscalia a la qual estiguin destinats abans d'ocupar plaça a la Secretaria Tècnica, a la Unitat de Suport o abans d'haver estat adscrits als fiscals de sala integrats a la Fiscalia General de l'Estat.
Els fiscals degans de les seccions de les fiscalies en les quals n'hi hagi han de ser nomenats i, si s'escau, rellevats mitjançant una resolució dictada pel fiscal general de l'Estat, a proposta motivada del fiscal en cap respectiu.
La plantilla orgànica ha de determinar el nombre màxim de fiscals degans que es puguin designar a cada fiscalia, atenent les seves necessitats organitzatives.
Per cobrir aquestes places és necessari, amb caràcter previ a la proposta del fiscal en cap corresponent, efectuar una convocatòria entre els fiscals de la plantilla.
A la proposta s'ha d'adjuntar una relació de la resta dels fiscals que hagin sol·licitat el lloc amb aportació dels mèrits al·legats.
Les altres destinacions fiscals s'han de proveir mitjançant concurs entre funcionaris de la categoria, atenent el millor lloc escalafonal.
Per sol·licitar una nova destinació s'ha de romandre, almenys, dos anys a l'anterior, sempre que s'hi hagi accedit a petició pròpia, excepte en la primera destinació per a aquells fiscals després del seu ingrés a la carrera fiscal una vegada superat el procés selectiu, cas en què el termini és d'un any.
Les destinacions que quedin desertes s'han de cobrir amb els fiscals que ascendeixin a la categoria necessària.
Per a la provisió de places a les fiscalies amb seu en comunitats autònomes amb idioma cooficial és mèrit determinant l'acreditació, d'acord amb els criteris que s'estableixin per reglament, del coneixement de l'idioma esmentat.
S'ha de valorar, com a mèrit preferent, d'acord amb els criteris que s'estableixin per reglament, el coneixement del dret propi de la comunitat.
La provisió de destinacions de la Fiscalia Jurídica Militar s'ha de portar a terme d'acord amb el que disposa la Llei orgànica reguladora de la competència i organització de la jurisdicció militar.
Les vacants que es produeixin en la categoria primera s'han de cobrir per ascens entre fiscals que tinguin com a mínim 20 anys de servei en la carrera i pertanyin a la categoria segona.
Les vacants que es produeixin en la categoria segona s'han de cobrir, per ordre d'antiguitat, entre els pertanyents a la categoria tercera.
El nomenament dels fiscals de les dues primeres categories es fa per reial decret.
Els altres nomenaments es fan per ordre del ministre de Justícia.
La declaració de les situacions administratives dels fiscals, sigui quina sigui la seva categoria, s'efectua per ordre del ministre de Justícia.
Els membres del Ministeri Fiscal poden ser traslladats:
Per pròpia petició de conformitat amb el que disposa aquest Estatut.
Per ocupar una plaça de la categoria a la qual siguin promoguts.
Perquè incorren en les incompatibilitats relatives establertes en aquesta Llei.
Per dissidències greus amb el fiscal en cap respectiu per causes imputables a aquells.
Quan així mateix per causes imputables a ells tinguin enfrontaments greus amb el Tribunal.
El trasllat forçós el disposa l'òrgan que hagi acordat el seu nomenament en un expedient contradictori, amb l'informe favorable del Consell Fiscal.
El tinent fiscal del Tribunal Suprem, els fiscals de sala a què es refereixen els articles vint i trenta-cinc.1. k d'aquest Estatut i els altres fiscals en cap que pertanyin a la primera categoria són nomenats per un període de cinc anys, transcorreguts els quals cessen en el càrrec, llevat que siguin nomenats una altra vegada per a aquest comandament per períodes successius de la mateixa durada.
En expirar el termini legal, si no són confirmats o nomenats per a un altre cap, queden adscrits a la fiscalia del Tribunal Suprem o a qualsevol de les fiscalies el comandament de les quals pertanyi a la primera categoria, i en tot cas conserven la categoria.
Als efectes del paràgraf anterior, tenen la consideració de fiscals en cap els quals ho siguin de les diferents seccions de la Fiscalia del Tribunal Suprem.
Per al nomenament i cessament del fiscal en cap de la Secretaria Tècnica s'ha de procedir d'acord amb l'article trenta-sis.
Una vegada cessat, queda en la mateixa situació que preveu el número anterior.
Els fiscals en cap pertanyents a la segona categoria, els tinents fiscals de les fiscalies els caps de les quals pertanyin a la primera categoria i els tinents fiscals de les fiscalies de les comunitats autònomes són nomenats per un període de cinc anys, transcorreguts els quals cessen en els seus càrrecs, llevat que siguin nomenats una altra vegada per al mateix càrrec per períodes successius d'idèntica durada.
Els fiscals superiors de les comunitats autònomes, els fiscals en cap pertanyents a la segona categoria i els tinents fiscals esmentats a l'apartat tres d'aquest article, una vegada rellevats o cessats en els seus càrrecs, o en cas de renúncia acceptada pel fiscal general de l'Estat, queden adscrits, sota la seva elecció i fins que obtinguin una destinació amb caràcter de definitiva, a la fiscalia en la qual han exercit el comandament o tinença, o a la fiscalia en què prestaven servei quan van ser nomenats per al càrrec.
Sense perjudici d'això, els fiscals en cap dels òrgans respectius i els tinents fiscals esmentats a l'apartat tres d'aquest article poden ser remoguts pel Govern a proposta del fiscal general de l'Estat, que ha d'escoltar prèviament el Consell Fiscal i l'interessat i, si s'escau, el fiscal superior de la comunitat autònoma.
Els fiscals superiors de les comunitats autònomes també poden proposar al fiscal general de l'Estat que el Govern remogui els fiscals en cap dels òrgans del seu àmbit territorial.
L'ingrés a la carrera fiscal es fa per oposició lliure entre els que compleixin les condicions de capacitat que exigeix aquesta Llei, que s'ha de fer conjuntament amb la d'ingrés a la carrera judicial, en els termes que preveu la Llei orgànica del poder judicial.
Per ser nomenat membre del Ministeri Fiscal es requereix ser espanyol, més gran de divuit anys, doctor o llicenciat en dret i no estar comprès en cap de les incapacitats establertes en aquesta Llei.
La condició de membre del ministeri fiscal s'adquireix, una vegada fet vàlidament el nomenament, pel jurament o promesa, i la presa de possessió.
Els membres del ministeri fiscal, abans de prendre possessió de la seva primera destinació, han de fer jurament o promesa de complir i fer complir la Constitució i les lleis, i d'exercir fidelment les funcions fiscals amb lleialtat al Rei.
El jurament o la promesa l'han de fer a la sala de govern del tribunal superior de justícia del territori on hagin estat destinats, i al costat del seu president s'ha de situar el fiscal superior de la comunitat autònoma.
Igualment, han de jurar o prometre el càrrec els fiscals de sala, quan accedeixin a la primera categoria de la carrera fiscal.
Aquest acte ha de tenir lloc davant la Sala de Govern del Tribunal Suprem, i al costat del president s'ha de situar el fiscal general de l'Estat.
Els fiscals superiors de les comunitats autònomes han de prendre possessió a la ciutat on tingui la seu la seva fiscalia, en un acte presidit pel fiscal general de l'Estat.
Els fiscals en cap de les fiscalies provincials i de les fiscalies d'àrea han de prendre possessió en el lloc on tingui la seu la seva fiscalia, en un acte presidit pel fiscal superior de la comunitat autònoma, llevat que hi assisteixi el fiscal general de l'Estat, cas en què aquest ha de presidir l'acte.
La resta dels fiscals han de prendre possessió davant el fiscal en cap de la fiscalia a la qual estiguin destinats, llevat que assisteixi a l'acte el fiscal general de l'Estat o un altre membre de rang superior en l'escala jeràrquica del ministeri fiscal, cas en què aquest ha de presidir l'acte.
En tots els casos que preveu aquest apartat, el president del Tribunal Superior de Justícia i, si s'escau, el de l'audiència provincial respectiva ha d'ocupar el lloc preferent que els correspongui a la presidència de l'acte.
La presa de possessió ha de tenir lloc dins els vint dies naturals següents a la publicació del nomenament per a la destinació de què es tracti, o en el termini superior que es concedeixi quan hi concorrin circumstàncies que ho justifiquin, i l'ha de conferir el cap de la fiscalia o qui n'exerceixi les funcions.
La condició de fiscal es perd en virtut d'alguna de les causes següents:
b ) Pèrdua de la nacionalitat espanyola.
c ) Sanció disciplinaria de separació del servei.
d ) Pena principal o accessòria d'inhabilitació per a càrrecs públics.
e ) Haver incorregut en alguna de les causes d'incapacitat.
La integració activa en el Ministeri Fiscal cessa també en virtut de jubilació forçosa o voluntària, que l'acorda el Govern en els mateixos casos i condicions que s'assenyalen a la Llei orgànica del poder judicial per als jutges i magistrats.
Les situacions administratives en la carrera fiscal s'han d'acomodar al que disposa la Llei orgànica del poder judicial per a jutges i magistrats i s'han de desplegar reglamentàriament.
Els membres del Ministeri Fiscal tenen el deure primordial d'ocupar fidelment el càrrec que serveixin, amb promptitud i eficàcia en compliment de les seves fun cions, de conformitat amb els principis d'amistat i dependència jeràrquica i amb subjecció, en tot cas, als de legalitat i imparcialitat.
Els membres del Ministeri Fiscal han de residir a la població on tinguin la seva destinació oficial.
Només se'n poden absentar amb permís dels seus superiors jeràrquics.
Així mateix han d'assistir, durant el temps necessari, i de conformitat amb les instruccions del cap de la fiscalia, el despatx d'aquesta i els tribunals en què hagin d'actuar.
Els membres del Ministeri Fiscal han de guardar el secret escaient dels assumptes reservats de què coneguin per raó del seu càrrec.
Els membres del Ministeri Fiscal tenen dret al càrrec i a la promoció en la carrera, en les condicions legalment establertes.
Els càrrecs del Ministeri Fiscal van acompanyats dels honors que s'estableixin reglamentàriament.
Els membres del Ministeri Fiscal gaudeixen dels permisos i llicències, i del règim de recompenses, que s'estableixin reglamentàriament, inspirats els uns i les altres en el que disposa per a jutges i magistrats la Llei orgànica del poder judicial.
El règim retributiu dels membres del Ministeri Fiscal es regeix per llei i estan equiparats en retribucions als membres de la carrera judicial.
Així mateix disposen, en els termes legals, de l'assistència i Seguretat Social adequades.
D'acord amb el que estableix l'article cent vint-i-set de la Constitució, es reconeix el dret d'associació professional dels fiscals, que s'exerceix lliurement en l'àmbit de l'article vint-i-dos de la Constitució i que s'ha d'ajustar a les regles següents:
Les associacions de fiscals tenen personalitat jurídica i plena capacitat per al compliment de les seves finalitats.
Poden tenir com a finalitats lícites la defensa dels interessos professionals dels seus membres en tots els aspectes i la realització d'estudis i activitats encaminats al servei de la justícia en general.
Només poden formar part d'aquestes associacions els que tinguin la condició de fiscals, sense que s'hi puguin integrar membres d'altres cossos o carreres.
Els fiscals poden afiliar-se lliurement o no a associacions professionals.
Aquestes han d'estar obertes a la incorporació de qualsevol membre de la carrera fiscal.
Les associacions professionals queden vàlidament constituïdes des que s'inscriuen en el Registre, que l'ha de portar a efecte el Ministeri de Justícia.
La inscripció es practica a sol·licitud de qualsevol dels promotors, a la qual s'ha d'adjuntar el text dels Estatuts i una relació d'afiliats.
Els Estatuts han d'expressar, com a mínim, les mencions següents:
Nom de l'associació, que no pot incloure connotacions polítiques.
Organització i representació de l'associació.
La seva estructura interna i funcionament han de ser democràtics.
Mitjans econòmics i règim de quota.
Forma d'elegir els càrrecs directius de l'associació.
Quan les associacions professionals incorrin en activitats contràries a la llei o que excedeixin el marc dels Estatuts, el fiscal general de l'Estat pot instar, pels tràmits de judici declaratiu ordinari, la dissolució de l'associació.
La competència per acordar-la correspon a la Sala Primera del Tribunal Suprem que, amb caràcter cautelar, pot acordar-ne la suspensió.
Cap membre del Ministeri Fiscal no pot ser obligat a comparèixer personalment, per raó del seu càrrec o funció, davant les autoritats administratives, sens perjudici dels deures d'auxili o assistència entre autoritats.
Cap membre del Ministeri Fiscal tampoc no pot rebre ordres o indicacions relatives a la manera de complir les seves funcions.
Només les pot rebre dels seus superiors jeràrquics.
Respecte del fiscal general de l'Estat, cal atenir-se al que disposen l'article vuitè i següents.
Els membres de la carrera fiscal en actiu no poden ser detinguts sense autorització del superior jeràrquic de qui depenguin, excepte per ordre de l'autoritat judicial competent o en cas de delicte flagrant.
En aquest últim supòsit s'ha de posar immediatament el detingut a disposició de l'autoritat judicial més pròxima, i, en els dos casos, donar-ne compte a l'acte al seu superior jeràrquic.
L'exercici de càrrecs fiscals és incompatible:
Amb el de jutge o magistrat i amb les ocupacions de totes classes als tribunals i jutjats en qualsevol ordre jurisdiccional.
Amb el de qualsevol altra jurisdicció, així com la participació en activitats o òrgans d'arbitratge.
Amb qualsevol càrrec d'elecció popular o designació política de l'Estat, comunitats autònomes, províncies i altres entitats locals i organismes que depenguin de qualsevol d'aquests.
Amb les ocupacions o càrrecs dotats o retribuïts per l'Administració de l'Estat, les Corts Generals, la Casa Reial, comunitats autònomes, províncies, municipis, i qualssevol entitats, organismes o empreses dependents d'uns o d'altres.
Amb tota ocupació, càrrec o professió retribuïda, llevat de la docència o la recerca jurídica, així com la producció i la creació literària, artística, científica i tècnica, degudament notificada al superior jeràrquic, i les publicacions que en derivin, de conformitat amb el que disposa la legislació sobre incompatibilitats del personal al servei de les administracions públiques.
Amb l'exercici de l'advocacia, excepte quan tingui per objecte assumptes personals del fiscal, del seu cònjuge o persona a qui estigui lligat de manera estable per una relació d'afectivitat anàloga, dels fills subjectes a la seva pàtria potestat o de les persones sotmeses a la seva tutela, amb l'exercici de la procuradoria, així com tot tipus d'assessorament jurídic, sigui retribuït o no.
La incompatibilitat amb l'exercici de l'advocacia s'estén en tot cas a la tinença, directament o mitjançant una persona interposada, dels assumptes en què el fiscal hagi intervingut com a tal, encara que després hagi passat a la situació d'excedència.
A aquest supòsit li és aplicable el règim de responsabilitat disciplinària que preveu l'Estatut general de l'advocacia per als qui exerceixin la professió d'advocat estant incursos en una causa d'incompatibilitat.
Amb l'exercici directe o mitjançant una persona interposada de tota activitat mercantil.
Se n'exceptua la transformació i venda de productes obtinguts dels béns propis, operacions que es poden dur a terme, però sense tenir establiment obert al públic.
Amb les funcions de director, gerent, administrador, conseller, soci col·lectiu o qualsevol altra que impliqui intervenció directa, administrativa o econòmica en societats o empreses mercantils, públiques o privades de qualsevol gènere.
Els membres del ministeri fiscal no poden exercir els seus càrrecs:
En les fiscalies que comprenguin dins de la seva circumscripció territorial una població en la qual el seu cònjuge o la persona a qui estiguin lligats de manera estable per una relació d'afectivitat anàloga exerceixi una activitat industrial o mercantil que obstaculitzi el desenvolupament imparcial de la seva funció, segons el criteri del Consell Fiscal.
En la mateixa fiscalia o secció a la qual els seus parents, dins del segon grau de consanguinitat o afinitat, o el seu cònjuge, o la persona a qui estiguin lligats de manera estable per una relació anàloga d'afectivitat, exerceixin càrrecs de la carrera fiscal, sempre que hi hagi dependència jeràrquica immediata entre tots dos.
Als efectes d'aquest apartat, es considera dependència jeràrquica immediata la que vincula el fiscal en cap de la fiscalia amb el tinent fiscal i amb el degà de cada secció, així com el degà de cada secció amb els fiscals integrats a la secció respectiva.
Als mateixos efectes, s'entén que hi ha dependència jeràrquica immediata entre el fiscal superior de la comunitat autònoma i els fiscals en cap provincials de la mateixa comunitat, i també entre el fiscal en cap provincial i els fiscals en cap d'àrea a la mateixa província.
Quan la Llei orgànica del poder judicial estableixi incompatibilitats entre membres de la carrera judicial i fiscal.
Com a fiscals en cap en les fiscalies on exerceixin habitualment com a advocat o procurador el seu cònjuge o la persona a qui estiguin lligats de manera estable per una relació d'afectivitat anàloga o un parent dins del segon grau de consanguinitat o afinitat, llevat que es tracti de circumscripcions territorials de més de cinc-cents mil habitants i sense perjudici del deure d'abstenció quan escaigui.
En una fiscalia en el territori de la qual hagin exercit com a advocat o procurador en els dos anys anteriors al seu nomenament.
Els membres del ministeri fiscal no poden pertànyer a partits polítics o sindicats o tenir una ocupació al seu servei, dirigir als poders i a funcionaris públics o corporacions oficials felicitacions o censures pels seus actes, ni concórrer amb caràcter o atributs oficials a qualssevol actes o reunions públiques en què això no sigui procedent en l'exercici de les seves funcions.
Així mateix, només poden prendre part en les eleccions legislatives, autonòmiques o locals per emetre el seu vot personal.
L'exigència de responsabilitat civil i penal als membres del Ministeri Fiscal i la repetició contra aquests per part de l'Administració de l'Estat, si s'escau, es regeix, quan els sigui aplicable, pel que disposa la Llei orgànica del poder judicial per a jutges i magistrats.
Els membres del Ministeri Fiscal incorren en responsabilitat disciplinària quan cometin alguna de les faltes que preveu aquesta Llei.
Les faltes comeses pels membres del Ministeri Fiscal poden ser lleus, greus i molt greus.
L'incompliment conscient del deure de fidelitat a la Constitució que estableix l'article quaranta-cinc d'aquesta Llei, quan s'apreciï en sentència ferma.
L'incompliment de les ordres particulars i requeriments personals adreçats per escrit de la manera que estableix aquest Estatut, quan se n'hagi derivat un perjudici en el procés o una alteració rellevant en el funcionament intern de la fiscalia.
L'afiliació a partits polítics o sindicats, o l'exercici d'ocupacions o càrrecs al seu servei.
La provocació reiterada d'enfrontaments greus amb les autoritats de la circumscripció en què el fiscal exerceixi el càrrec, per motius aliens a l'exercici de la seva funció.
Les accions i omissions que hagin donat lloc en sentència ferma a una declaració de responsabilitat civil contreta en l'exercici de la funció per dol o culpa greu d'acord amb l'article seixanta d'aquesta Llei.
L'exercici de qualsevol de les activitats incompatibles amb el càrrec de fiscal, establertes a l'article cinquanta-set d'aquesta Llei, llevat de les que puguin constituir una falta greu d'acord amb el que disposa l'article seixanta-tres.
Provocar el nomenament propi per a alguna fiscalia quan en el nomenat s'hi doni alguna de les situacions d'incompatibilitat o prohibició que preveu l'article cinquanta-vuit d'aquesta Llei, o mantenir-se en l'exercici del càrrec en els òrgans esmentats sense posar en coneixement de la Fiscalia General de l'Estat les circumstàncies necessàries per procedir al trasllat forçós que preveu l'article trenta-nou, apartat tres.
La inobservança del deure d'abstenció tot i saber que es dóna alguna de les causes legalment previstes.
La desatenció o el retard injustificat i reiterat en el despatx dels assumptes o en l'exercici de qualssevol altres de les funcions que li siguin encomanades.
L'abandonament del servei o l'absència injustificada i continuada per set dies naturals o més de la seu de la fiscalia en què estigui destinat.
Faltar a la veritat en la sol·licitud d'obtenció de permisos, autoritzacions, declaracions de compatibilitat, dietes i ajudes econòmiques.
La revelació pel fiscal de fets o dades coneguts en l'exercici de la seva funció o en ocasió d'aquesta, quan es causi algun perjudici a la tramitació d'un procés o a qualsevol persona.
L'abús de la condició de fiscal per obtenir un tracte favorable i injustificat d'autoritats, funcionaris o professionals.
La comissió d'una falta greu quan el fiscal hagi estat anteriorment sancionat per altres dues de greus, que hagin adquirit fermesa, sense que hagin estat cancel·lades o s'hagi procedit a cancel·lació de les anotacions corresponents, d'acord amb el que estableix l'article seixanta-nou d'aquesta Llei.
La ignorància inexcusable en el compliment dels seus deures.
La falta de motivació absoluta i manifesta en els informes i dictàmens que la requereixin de conformitat amb les instruccions de la Fiscalia General de l'Estat.
La falta de respecte als superiors jeràrquics quan no hi concorrin les circumstàncies que qualificarien la conducta de falta greu.
La desatenció o desconsideració amb iguals o inferiors en l'ordre jeràrquic, amb els ciutadans, institucions, jutges i magistrats, fiscals, secretaris, metges forenses, funcionaris dels cossos de gestió, tramitació i auxili judicial, advocats i procuradors, graduats socials, funcionaris de la policia judicial i la resta de personal al servei de l'Administració de Justícia i la resta de personal que presti servei a l'oficina fiscal, quan per les seves circumstàncies no mereixi la qualificació de falta greu.
L'incompliment injustificat o immotivat dels terminis legalment establerts en el despatx dels assumptes que tingui encomanats.
L'absència injustificada i continuada d'un a tres dies naturals de la seu de la fiscalia o adscripció en què el fiscal estigui destinat.
La simple recomanació de qualsevol assumpte del qual coneguin els jutjats i tribunals.
La desatenció a les ordres, els requeriments o les observacions verbals rebudes dels caps, llevat que constitueixi una infracció més greu, d'acord amb el que preveuen els dos articles anteriors.
La desatenció o desconsideració amb ciutadans, institucions, jutges i magistrats, davant la petició d'intervenir en una llengua cooficial, en el cas en què s'hagi acreditat un coneixement adequat i suficient com a mèrit.
Les faltes molt greus prescriuen al cap de dos anys, les greus, al cap d'un any, i les lleus, en el termini que preveu el Codi penal per a la prescripció de les faltes.
El termini de prescripció es comença a comptar des que s'hagi comès la falta.
Això no obstant, en el supòsit que preveu l'article 62.5 d'aquesta Llei, el termini de prescripció s'inicia a partir de la fermesa de la sentència que declari la responsabilitat civil del fiscal.
La prescripció s'interromp des de la data de notificació de l'acord d'iniciació del procediment disciplinari o, si s'escau, de les diligències informatives relacionades amb la conducta investigada del fiscal.
El termini de prescripció torna a córrer si les diligències o el procediment romanen paralitzats durant sis mesos per una causa no imputable al fiscal subjecte a l'expedient disciplinari.
Les sancions que es poden imposar als fiscals per faltes comeses en l'exercici dels seus càrrecs són:
c ) Trasllat forçós a una fiscalia amb seu separada com a mínim cent quilòmetres d'aquella on està destinat.
d ) Suspensió de fins a tres anys.
El fiscal sancionat amb trasllat forçós no pot concursar en el termini d'un a tres anys.
La durada de la prohibició de concursar s'ha de determinar necessàriament en la resolució que posi fi al procediment.
El fiscal en cap sancionat en virtut d'una falta greu o molt greu pot ser remogut de la direcció, a proposta del fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal.
Les faltes lleus només es poden sancionar amb una advertència o multa de fins a tres-cents euros o amb totes dues; les greus, amb una multa de tres-cents euros a tres mil euros, i les molt greus, amb suspensió, trasllat forçós o separació.
En la imposició de qualsevol sanció cal atendre els principis de graduació i proporcionalitat en la resposta sancionadora, que s'agreuja o s'atenua en relació amb les circumstàncies del fet i del presumpte infractor.
Les sancions imposades per faltes molt greus prescriuen al cap de dos anys; les imposades per faltes greus, al cap d'un any, i per faltes lleus, en el termini que preveu el Codi penal per a la prescripció de les faltes.
Aquests terminis de prescripció es comencen a comptar des de l'endemà del dia que adquireixi fermesa la resolució per la qual es van imposar les sancions.
Són competents per imposar sancions:
Per imposar la d'advertència, el fiscal en cap respectiu.
Per imposar fins a la de suspensió, el fiscal general de l'Estat.
Per imposar la de separació del servei, el ministre de Justícia, a proposta del fiscal general de l'Estat, amb l'informe favorable previ del Consell Fiscal.
Les resolucions del fiscal en cap són objecte de recurs davant el Consell Fiscal.
Les resolucions del fiscal general de l'Estat són objecte de recurs d'alçada davant el ministre de Justícia.
Les resolucions del Consell Fiscal i del ministre de Justícia que exhaureixen la via administrativa són susceptibles del recurs contenciós administratiu davant la sala corresponent de l'Audiència Nacional.
La sanció d'advertiment es pot imposar de pla, amb l'audiència prèvia de l'interessat.
Per a la imposició de les restants, és preceptiva la instrucció d'expedient contradictori, amb audiència de l'interessat.
Les sancions disciplinàries fermes s'han d'anotar en l'expedient personal de l'interessat, de la qual cosa ha de tenir cura l'autoritat que l'hagi imposat.
Les anotacions es cancel·len per acord del fiscal general de l'Estat, una vegada complerta la sanció, i transcorreguts sis mesos, dos anys o quatre anys des de la seva imposició, respectivament, segons que la falta hagi estat lleu, greu o molt greu, si en el període esmentat el funcionari no ha incorregut en la comissió de fets sancionables.
Les sancions imposades per faltes lleus es cancel·len automàticament.
La cancel·lació de les restants es fa en un expedient iniciat a petició de l'interessat i amb l'informe del Consell Fiscal.
La cancel·lació esborra l'antecedent a tots els efectes, fins i tot als d'apreciació de reincidència o reiteració.
La rehabilitació dels fiscals separats disciplinàriament es regeix, quan els sigui aplicable, pel que disposa la Llei orgànica del poder judicial per a jutges i magistrats.
En els òrgans fiscals hi ha d'haver el personal tècnic i auxiliar necessari per atendre el servei, que depèn dels fiscals en cap respectius sens perjudici de la competència que correspongui a altres òrgans en l'esfera que els sigui pròpia.
Les fiscalies han de tenir en tot cas una instal·lació adequada a la seu dels tribunals i jutjats corresponents, i a més han de poden disposar de les seves pròpies instal·lacions fora d'aquestes seus quan convingui per prestar millor el servei.
Les instal·lacions del ministeri fiscal han d'estar dotades dels mitjans necessaris que es consignin a les lleis de pressupostos.
Els pressupostos generals de l'Estat i els de les comunitats autònomes que hagin assumit competències en matèria d'Administració de Justícia han de preveure, dins la secció que correspongui, i amb la ponderació prèvia de les necessitats funcionals del ministeri fiscal proposades pel fiscal general de l'Estat, amb l'audiència prèvia, si s'escau, a les comunitats autònomes amb competències en la matèria, les partides pressupostàries corresponents adequadament singularitzades per atendre-les.
En tot cas, una d'aquestes partides l'ha de gestionar la Unitat de Suport del fiscal general i està destinada a atendre les despeses de funcionament de l'administració de la Fiscalia General de l'Estat.
El període màxim de deu anys, previst a l'apartat dos de l'article trenta-sis, pel qual es designen els fiscals destinats a la Inspecció Fiscal, es comença a comptar, per als qui actualment hi estan destinats, a partir de l'entrada en vigor d'aquesta Llei.
En el termini d'un any des de l'entrada en vigor d'aquesta Llei s'han de constituir les fiscalies de les comunitats autònomes d'acord amb el que preveu l'article vint-i-u.
En el moment de la constitució, els actuals fiscals en cap dels tribunals superiors de justícia passen a denominar-se, automàticament, fiscals superiors de les comunitats autònomes, i romanen en aquest càrrec fins que s'exhaureixi el termini de cinc anys pel qual al seu moment van ser nomenats, sense perjudici de la seva ulterior renovació d'acord amb el que disposa l'article quaranta-u, apartat tres.
De la mateixa manera, els tinents fiscals dels tribunals superiors de justícia passen a ocupar el càrrec de tinent fiscal de la fiscalia superior de la comunitat autònoma pel període que quedi del seu mandat, computat d'acord amb el que disposen l'apartat tres de l'article quaranta-u i aquesta disposició transitòria, sense perjudici, igualment, de la seva renovació ulterior.
Amb aquesta finalitat, una vegada fixades les plantilles de les fiscalies superiors de les comunitats autònomes, s'ha de convocar, dins el termini indicat, el concurs corresponent d'acord amb el que disposa l'article trenta-sis, apartat cinc, d'aquest Estatut orgànic.
Resolt el concurs esmentat, els fiscals que, estant en aquell moment destinats a les fiscalies dels tribunals superiors de justícia, no hagin obtingut plaça en les noves fiscalies superiors, passen automàticament a integrar les fiscalies provincials respectives.
En el mateix termini d'un any, s'han de constituir les fiscalies d'àrea, per a la qual cosa el Govern, amb l'informe previ del fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal i els fiscals en cap dels territoris afectats, ha d'adoptar les disposicions necessàries, en particular per proveir les places de fiscal en cap. Les adscripcions permanents que no es constitueixin com a fiscalies d'àrea a través del procediment que preveu aquesta disposició queden automàticament convertides en seccions territorials de les fiscalies provincials, en els termes que preveuen el paràgraf segon de l'apartat quatre i l'apartat cinc de l'article divuit d'aquesta Llei.
A l'entrada en vigor d'aquesta Llei finalitza el mandat dels tinents fiscals inclosos a l'article quaranta-u, apartat tres, que fa més de cinc anys que exerceixen el càrrec.
Les places resultants s'han d'oferir per cobrir-les en els termes que preveu aquesta Llei, i hi poden concórrer els afectats per aquesta disposició, els quals, en tot cas, han de continuar exercint les seves funcions mentre no es produeixin els nous nomenaments.
Els nomenats abans de l'entrada en vigor d'aquesta Llei que no hagin exercit el càrrec durant més de cinc anys han de finalitzar el seu mandat en el moment en què es compleixi aquest termini, a comptar de la data del nomenament.
Qui exerceixi les funcions de fiscal general de l'Estat a l'entrada en vigor d'aquesta Llei ha de continuar en l'exercici del càrrec fins que es produeixi el cessament, que només tindrà lloc quan es doni algun dels supòsits que preveuen els apartats a, b, c, d i e de l'article trenta-u, apartat u, de l'Estatut orgànic del ministeri fiscal.
Els qui hagin exercit el càrrec de fiscal general de l'Estat abans de l'entrada en vigor d'aquesta Llei no queden exclosos per aquest motiu de la possibilitat de ser proposats pel Govern d'acord amb l'article vint-i-nou de l'Estatut orgànic del ministeri fiscal.
Quant a l'adquisició i pèrdua de la condició de membre de la carrera fiscal, incapacitats, situacions administratives, deures i drets, incompatibilitats, prohibicions i responsabilitats d'aquests, hi és aplicable supletòriament el que disposa per a jutges i magistrats la Llei orgànica del poder judicial.
El ministeri fiscal té un sistema d'informació i una xarxa de comunicacions electròniques plenament integrats, a través dels quals s'assegura eficaçment la seva unitat d'actuació de conformitat amb el que estableix l'article 124 de la Constitució.
El sistema d'informació i la xarxa integrada de comunicacions electròniques del ministeri fiscal els defineixen i gestionen els òrgans competents de la Fiscalia General de l'Estat.
A aquests efectes compten amb el suport administratiu i tecnològic del Ministeri de Justícia.
Les comunitats autònomes que hagin assumit competències en matèria de provisió de mitjans materials per a l'Administració de justícia han de participar amb el Ministeri de Justícia en la dotació dels equipaments informàtics del ministeri fiscal, amb subjecció al que disposen aquest Estatut orgànic i els acords i les resolucions adoptats per la Comissió Nacional d'Informàtica i Comunicacions Electròniques del ministeri fiscal.
La xarxa integrada de comunicacions del ministeri fiscal garanteix:
a ) Un sistema d'identificació i de codificació únic dels procediments i actuacions en què intervingui el ministeri fiscal.
b ) L'obtenció immediata, actualitzada i rigorosa d'informació estadística.
A aquests efectes, hi ha una base de dades centralitzada dels procediments de què conegui el ministeri fiscal.
c ) L'accés telemàtic de totes les fiscalies als registres, bases de dades, sistemes d'informació i aplicacions informàtiques d'àmbit nacional gestionats pel Ministeri de Justícia.
d ) La connexió telemàtica permanent del fiscal general de l'Estat i dels òrgans centrals restants del ministeri fiscal amb totes les fiscalies i els membres de la carrera fiscal, així com d'aquests entre si.
A aquests efectes s'implanta un sistema únic d'identificació i de comunicacions electròniques.
La Comissió Nacional d'Informàtica i Comunicacions Electròniques del ministeri fiscal presidida pel fiscal general de l'Estat dicta instruccions i criteris de compliment obligatori en totes les fiscalies sobre la implantació, utilització, gestió i explotació de tots els sistemes informàtics i de comunicacions electròniques.
L'estructura, la composició i les funcions d'aquesta Comissió Nacional, així com l'organització, el funcionament i les característiques tècniques de la xarxa integrada a comunicacions electròniques del ministeri fiscal s'han d'establir reglamentàriament, mitjançant un reial decret.
Els fiscals de sala del Tribunal Suprem, una vegada jubilats i a proposta del fiscal general de l'Estat, escoltat el Consell Fiscal, els designa anualment el Govern fiscals de sala emèrits en el Tribunal Suprem, quan així ho sol·licitin, sempre que compleixin els requisits que exigeix la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial, per als magistrats emèrits en el Tribunal Suprem i d'acord amb les necessitats de reforç en la Fiscalia del Tribunal Suprem.
Els membres de la carrera fiscal s'han de substituir entre si, d'acord amb el que disposen aquest Estatut, les normes reglamentàries que el despleguin i les instruccions que, amb caràcter general, dicti el fiscal general de l'Estat.
Quan no es pugui acudir al sistema de substitucions ordinàries, poden ser nomenats amb caràcter excepcional fiscals substituts en els casos de vacants, llicències, serveis especials o altres causes que ho justifiquin.
El règim jurídic dels fiscals substituts ha de ser objecte de desplegament reglamentari en termes anàlegs al que preveu per als magistrats suplents i jutges substituts la Llei orgànica del poder judicial, que és aplicable supletòriament en aquesta matèria.
A. Perquè, en el termini d'un any i a proposta del ministre de Justícia, dicti el Reglament que desplegui aquesta Llei.
B. Per redistribuir les plantilles entre les diferents fiscalies, tant del personal fiscal que les serveix, com de l'auxiliar que hi és adscrit, sempre que no impliqui un increment en les plantilles pressupostàries respectives.
Queda derogat l'Estatut del Ministeri Fiscal de vint-i-u de juny de mil nou-cents vint-i-sis.
Mentre no es dicti el Reglament a què es refereix la disposició anterior, es continua aplicant el vigent actualment en el que no s'oposi a aquesta Llei.