Filla de Theon, matemàtic i cap del Museu d'Alexandria a Egipte.
Va fer importants aportacions en els estudis matemàtics del seu pare.
És considerada la primera dona matemàtica i astrònoma de la història, a més d'una seguidora de la filosofia del neoplatonisme.
Hi ha un cràter i un espadat lunar amb el nom d'Hypatia.
Maria la Profetessa (segle III?)
Es creu que és una de les primeres figures conegudes de la tradició alquímica.
Segons algunes fonts, li devem la descripció de procediments que avui s'empren en un laboratori: la destil·lació, la sublimació, la filtració, la dissolució, la calcinació i la copel·lació o separació dels metalls nobles.
Va inventar diversos aparells, dels quals el bany Maria és el més conegut.
Va néixer a Bermersheim (Alemanya), en el si d'una família noble del Palatinat.
Va ser cosmòloga i metgessa, i una de les personalitats intel·lectuals i místiques més importants de l'època.
Va ser abadessa del convent benedictí de Disibodenberg i fundadora d'altres monestirs.
Es va fer famosa per les seves cures i per la seva destresa mèdica.
Feia ressaltar les virtuts de tot el seu entorn tant des del punt de vista mèdic com alimentari o mediambiental.
Va néixer i va morir a París, en el si d'una família d'origen noble.
Es va introduir en els treballs alquímics com a mitjà d'expansió intel·lectual, però el seu afany investigador va topar amb crítiques i atacs de tota mena.
Presentava públicament en els salons de l'època les seves idees a favor de l'alquímia i de la igualtat de les dones per accedir al coneixement.
Va participar en la formulació de les primeres teories moleculars precursores de la teoria actual i en les discussions més importants de l'epoca sobre la matèria i el moviment, l'existència del buit, la naturalesa del magnetisme, el color, el foc, la percepció i el coneixement.
Va criticar alhora els experimentalistes i el dualisme cartesià matèria/esperit, ja que sota el seu punt de vista només existia la matèria.
Comtessa de Conway, de família aristocràtica.
Va ser una excel·lent estudiant de llengües clàssiques, però també de matemàtiques i ciències.
Considerava que existia una unitat de cos i esperit que era el resultat de la unió entre els principis masculí i femení.
Va escriure un bloc de notes que es va editar pòstumament amb el títol de The Principles of the Most Ancient and Modern Philosophy, on estudia els sistemes filosòfics de Descartes, Hobbes i Spinoza i va més enllà de les discussions de l'època, ja que supera el dualisme entre els conceptes de mònada i àtom.
Filla d'un artista i gravador molt conegut, va ser l'entomòloga mes citada del segle XVIII i va deixar la seva empremta amb la identificació de sis plantes i nou papallones.
Estudiava els cicles de vida dels insectes, sobretot de les erugues, amb l'objectiu de trobar varietats dels cucs de seda que poguessin emprar-se per obtenir teles fines i duradores.
Astrònoma, es va casar als 22 anys amb Gottfried Kirch, el seu professor, del qual es va convertir en col·laboradora.
Va fer les observacions i els càlculs necessaris per confeccionar el calendari i el 1702 va descobrir un cometa.
A la mort del seu espòs, li va ser denegada la plaça que ell tenia a l'Acadèmia de Ciències de Berlín per tal d'impedir la creació d'un precedent d'autoritat femenina en astronomia.
Escriptora i viatgera anglesa molt il·lustrada.
Dona de diplomàtic, va haver de romandre a Turquia una temporada.
Va lloar els coneixements i les capacitats curatives de les dones turques, descobridores d'una mena de vacuna contra la verola –la variolització–, pràctica immunològica comuna també des de feia segles a la Xina, l'Índia i el Mitjà Orient, que va tenir el valor d'inocular ella mateixa al seu fill.
Va introduir aquesta pràctica al Regne Unit i al continent europeu, cosa que li va ocasionar la contestació -malgrat la seva provada efectivitat- de la classe mèdica i l'Església.
Es va fer famosa pel seu llibre de càlcul diferencial i integral Institucions analítiques, publicat el 1748 i considerat el tractat més important de càlcul diferencial escrit fins aleshores.
És coneguda per la formulació d'una corba cúbica, la 'versiera' o 'cúbica d'Agnesi'.
Va prendre possessió d'una plaça de matemàtiques i filosofia natural a la Universitat de Bolonya, però després de la mort del seu pare va abandonar l'activitat científica per dedicar-se als estudis religiosos i a fer obres de caritat.
Va calcular la taula d'oscil·lacions dels pèndols per unitat de temps i longitud, tot i que va ser publicada com a obra del seu marit.
El 1762 va calcular l'hora exacta d'un eclipsi solar que va esdevenir el 1764, i va proporcionar un mapa de l'extensió de l'eclipsi al llarg d'Europa, amb intervals de 15 minuts.
En 1759 Lepaute també va realitzar prediccions sobre la tornada del cometa Halley i va determinar de quina manera la gravetat dels planetes pot afectar la trajectòria d'un cometa.
Fou astrònoma d'origen alemany nacionalitzada al Regne Unit.
Al llarg dels seus quasi 98 anys de vida va descobrir nombrosos cometes, entre altres astres.
Es va casar als 14 anys amb el químic Antoine-Laurent Lavoisier, que es va fer càrrec de la seva instrucció.
Va participar activament en la realització de les experiències al laboratori, la redacció dels quaderns de notes dels experiments i la confecció de les il·lustracions dels aparells i els muntatges, que va dibuixar amb gran precisió.
Particularment rellevants són les il·lustracions del 'Tractat elemental de química'.
Després de la mort a la guillotina del seu pare i de Lavoisier, Marie va dirigir un "saló científic".
El seu llibre Conversacions en Química, publicat anònimament el 1805, és un diàleg informal entre una professora i les seves alumnes, Emily i Caroline, sobre els descobriments de l'època de Galvani, Volta, Franklin, Priestle, Berzelius, Lavoisier i Berthollet, entre d'altres.
Va escriure els llibres científics més populars i influents de principis del segle XIX.
Científica britànica de família culta.
Va escriure Assaig sobre la combustió (1794), el propòsit del qual era trobar aplicacions pràctiques als seus experiments.
Va rebutjar en part la teoria de Lavoisier de la combustió així com la teoria del flogist.
Va ser elegida membre honoràri de la Societat Química de Filadèlfia, i el llibre va ser reimprès el 1810.
Astrònoma xinesa que va estudiar els eclipsis de lluna investigant des del jardí de casa seva.
Tot i la seva curta vida, la seva producció científica va ser intensa.
Interessada també en l'estudi de les posicions estel·lars i el temps atmosfèric per prevenir i combatre sequeres i inundacions que assolaven la seva regió.
Va néixer en una família burgesa i comerciant.
Va treballar sobre la teoria dels números seguint els mètodes proposats per Gauss.
El teorema que porta el seu nom va ser la fita més destacada, des de 1753 fins a 1840, per demostrar l'últim teorema de Fermat.
Posteriorment, la seva recerca es va orientar cap a la teoria de l'elasticitat; i el 1816 va aconseguir el Premi Extraordinari de les Ciències Matemàtiques que l'Acadèmia de Ciències de París atorgava al millor estudi que explicaria mitjançant una teoria matemàtica el comportament de les superfícies elàstiques.
Va tenir una posició i una indiscutible reputació professional i científica.
Quan va començar a realitzar experiments a casa seva, era el seu marit qui havia de fer arribar els resultats a la Royal Society.
Va ser escollida per la societat científica per realitzar la traducció de la Mecànica Celeste de Laplace.
Va ser una ferma defensora de la igualtat dels drets per a les dones i, per tant, de l'educació científica d'aquestes.
Filla de la matemàtica Annabella Milbanke i el poeta Lord Byron, va ser una personalitat rellevant del món de les matemàtiques, influenciada fonamentalment per la seva mare.
Va ser ajudant del matemàtic i inventor britànic Charles Babagge, amb qui va col·laborar per desenvolupar la màquina analítica, precursora del primer ordinador, i que permetia calcular qualsevol funció algebraica.
Ada Byron és considerada la primera programadora de la història.
El llenguatge de programació ADA, que es va desenvolupar a finals dels anys setanta, rep aquest nom com a homenatge a Ada Byron.
Va ser la primera dona astrònoma dels Estats Units, la primera bibliotecària de Nantucket Atheneum, la primera dona admesa a l'Associació Americana per a l'Avenç de la Ciència, la primera professora d'astronomia dels Estats Units d'Amèrica del Nord i la primera dona acceptada per l'Acadèmia d'Arts i Ciències.
El seu interès per les matemàtiques i la ciència la va portar a aprendre astronomia.
El 1847 va descobrir un cometa amb un telescopi (Cometa Mitchell 1847 VI).
En el camp polític, el 1873 va formar part d'una reforma educativa a favor de les dones, i va acabar sent escollida presidenta de l'associació.
Nascuda a Moscou en el si d'una família latifundista, va haver de contreure matrimoni de conveniència per poder estudiar fora del seu país.
Va elaborar treballs rellevants sobre les equacions diferencials, les integrals abelianes i els anells de Saturn.
El 1881 va ser la primera dona catedràtica i el 1889 va rebre un premi de l'Acadèmia Sueca de Ciències i va ser elegida membre de l'Acadèmia de Ciències Russa.
Va començar a treballar com a voluntària a l'Observatori d'Harvard el 1895, com la majoria de les ajudantes.
Va arribar a ser la responsable del Departament de Fotometria fotogràfica.
La seva contribució teòrica més important va ser l'establiment del període de lluminositat d'unes estrelles variables que ho fan de manera regular.
Fou una bioquímica i professora universitària nord-americana, d'origen txec, la primera dona guardonada amb el Premi Nobel de Medicina i Fisiologia, l'any 1947.
Seria la tercera dona a aconseguir aquest guardó en ciències després de Marie Curie i Irène Joliot-Curie.
McClintock va iniciar la carrera científica a la Universitat de Cornell el 1919 i és considerada una de les especialistes en genètica més rellevants del segle XX.
La seva recerca sobre transferència de posicions dels gens del blat de moro ha estat cabdal per a la comprensió dels processos hereditaris.
L'any 1944 va rebre el prestigiós Academy of Sciences Nacional Award.
El 1983 li fou atorgat el Premi Nobel de Fisiologia i Medicina.
Fou una de les més brillants dones científiques dels anys 20 i 30.
El seu treball va ser clau en la incorporació de tècniques com l' espectroscòpia Raman als departaments de química a Espanya.
Considerada pels crítics com un dels casos més flagrants de geni frustrat per submissió matrimonial i el marc bèl·lic.
Treballà al US Bureau of Fisheries, organisme oficial d'investigacions pesqueres, i el 1962 publicà Silent Spring, un dels primers estudis sobre els efectes perniciosos de certes activitats humanes (especialment la indústria i l'agricultura) sobre el medi ambient.
També va ser una de les primeres a alertar sobre els perills de la contaminació.
El llibre contribuí decisivament a la creació d'una consciència ecològica en l'opinió pública.
Altres llibres seus són Under the Sea Wind (1941) i The Edge of the Sea (1955).
Fou una neurològa i professora universitària italiana guardonada amb el Premi Nobel de Medicina i Fisiología l'any 1986.
Anestesiòloga nord-americana, inventora del test Apgar que expressa els resultats de les primeres observacions a què hom sotmet un infant per verificar-ne l'estat de vitalitat.
Equival a la suma de les puntuacions parcials que s'obtenen en l'explorar el nadó un minut després del naixement.
Hom considera els signes següents: coloració de la pell, freqüència cardíaca, resposta reflexa, to muscular, esforç respiratori.
La mortalitat neonatal és inversament proporcional a la puntuació d'Apgar obtinguda durant el primer minut.
Una valoració dels signes al cap de cinc minuts indica el sentit de l'evolució i té significació pronòstica.
Fou una química britànica que va desenvolupar cristal·lografies de proteïnes, per la qual cosa va ser guardonada amb el Premi Nobel de Química l'any 1964.
Considerada com pionera en el camp d'estudi de biomolècules amb tècniques de cristal·lografia de raigs X.
Fou una farmacòloga, bioquímica i professora universitària nord-americana guardonada amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1988.
Va desenvolupar un gran nombre de nous fàrmacs, innovadors mètodes d'investigació que després ocasionarien el desenvolupament del fàrmac AZT contra la SIDA.
Científica anglesa, estudià a Cambridge i treballà en la investigació de l'aplicació dels raigs X a l'estructura del vidre, l'ADN i els virus.
Posteriorment, les seves descobertes parcials sobre la difracció dels raigs X van ser decisives per descriure l'estructura helicoïdal de l'ADN, cosa que va permetre a Watson i Crick obtenir el Nobel de Medicina l'any 1962.
Morí prematurament als 37 anys.