Se sotmet al dictamen d'aquesta Comissió Jurídica Assessora el Projecte de decret de mesures de prevenció dels incendis forestals en les urbanitzacions sense continuïtat immediata amb la trama urbana.
L'objecte d'aquest Projecte és el desplegament dels requeriments continguts en la Llei 5/2003, de 22 d'abril, de mesures de prevenció d'incendis forestals en les urbanitzacions sense continuïtat immediata amb la trama urbana.
La disposició projectada desenvolupa, principalment, diversos aspectes del plànol de delimitació de les edificacions sotmeses a l'àmbit d'aplicació de la Llei (article 4), regula les mesures de prevenció d'incendis previstes legalment -el pla d'autoprotecció (article 5), la franja exterior de protecció (article 6), la xarxa d'hidrants (article 8), la neteja dels vials (article 9), la retirada dels residus de poda i la neteja (article 10)- i concreta el tractament de la vegetació en les franges de protecció, parcel·les interiors i zones verdes de les urbanitzacions (annex I), així com els criteris per a l'execució de les actuacions de tractament (annex II).
També determina els òrgans competents per a la imposició de les sancions (article 15).
La memòria del Projecte justifica la iniciativa normativa en la necessitat de dinamitzar amb diligència l'aplicació pràctica de la Llei 5/2003, de 22 d'abril, i indica que també s'han volgut precisar diversos conceptes del redactat de la Llei que podien donar lloc a interpretacions divergents, per tal de delimitar-ne més clarament el marc i l'abast obligacional.
L'àmbit material objecte de regulació és el de forests, aprofitaments i serveis forestals, en el qual s'inclou la prevenció i la lluita contra incendis, així com la legislació sancionadora forestal.
En aquesta matèria l'Estatut d'autonomia (article 9.10) atribueix a la Generalitat una competència exclusiva, que ha d'exercir d'acord amb la legislació bàsica sobre espais i aprofitaments forestals (article 149.1.23 de la Constitució espanyola).
En l'exercici d'aquesta competència s'ha promulgat la Llei 6/1988, de 30 de març, forestal de Catalunya, que regula, en els articles 33 a 41, la prevenció d'incendis forestals amb caràcter general i, recentment, la Llei 5/2003, de 22 d'abril, de mesures de prevenció d'incendis forestals en les urbanitzacions sense continuïtat immediata amb la trama urbana.
Habilitació del Govern de la Generalitat
L'habilitació del Govern per aprovar el Projecte de disposició es troba en la mateixa Llei 5/2003, de 22 d'abril.
En la disposició final primera habilita el Govern i els consellers de Medi Ambient i de Justícia i Interior, en l'àmbit de les respectives competències, perquè la despleguin per reglament en el termini d'un any.
Aquesta iniciativa normativa complementa el desplegament reglamentari que, d'una manera fragmentària, s'ha efectuat de les disposicions de la Llei 6/1988, de 30 de març, relatives a la prevenció d'incendis forestals.
Així, el Decret 64/1995, de 7 de març, aprovà una sèrie de mesures, d'abast general, per a la prevenció d'incendis; el Decret 268/1996, de 23 de juliol -objecte del Dictamen 179/96 d'aquest òrgan consultiu- regulà mesures de tallada periòdica i selectiva de vegetació en la zona d'influència de les línies aèries de conducció elèctrica, per a la prevenció d'incendis forestals i la seguretat de les instal·lacions; i el Decret 130/1998, de 12 de maig -objecte del Dictamen 125/98- establí mesures de prevenció d'incendis forestals en les àrees d'influència de carreteres.
En aquest sentit, la Llei 5/2003, de 22 d'abril, incorporà a l'ordenament jurídic una regulació més completa que l'establerta pel Decret 64/1995 en relació amb la prevenció d'incendis en les urbanitzacions limítrofs amb terrenys forestals, amb la finalitat -segons s'exposa en el Preàmbul- de reforçar els instruments jurídics necessaris per fer completament efectives les mesures preventives, moltes de les quals ja existien i no s'havien aplicat.
Aquest Projecte de decret, en desplegament d'aquesta disposició legislativa, pretén també desplegar una normativa específica de tractament de la vegetació en les edificacions esmentades, ubicades en zona forestal, per reduir la combustibilitat i, així, disminuir la possibilitat de propagació del foc.
En conseqüència, doncs, no hi ha dubte que el Govern pot dictar el Projecte de disposició general objecte d'aquest Dictamen.
Aquest Dictamen és preceptiu en virtut d'allò que disposa l'article 3.1.b) i 12 del Text refós de les lleis reguladores d'aquesta Comissió -aprovat pel Decret legislatiu 1/1991, de 25 de març- que és el text que resulta d'aplicació d'acord amb la disposició transitòria tercera de la Llei 5/2005, de 2 de maig, de la Comissió Jurídica Assessora.
El Dictamen s'emet amb caràcter d'urgència arran de la petició formulada pel conseller de Medi Ambient i Habitatge, atesa "la necessitat d'implementar en el termini més breu possible les mesures de prevenció d'incendis forestals previstes a la Llei 5/2003, de 22 d'abril, atès que la insuficiència de les pluges caigudes els darrers mesos ha generat unes condicions extremadament favorables a la generació d'incendis forestals".
Malgrat això, aquesta urgència s'ha de veure necessàriament matisada tenint en compte que les mesures de prevenció que es despleguen en aquesta disposició, foren inicialment incorporades al nostre ordenament jurídic mitjançant el Decret 64/1995, de 7 de març, i són plenament aplicables des de l'any 2001, quan finalitzà el règim transitori -ampliat pel Decret 46/1999, de 23 de febrer- previst per a la seva entrada en vigor.
De la mateixa manera, la Llei 5/2003, de 22 d'abril, que entrà en vigor el 9 de maig de 2004, atorgà un termini de sis mesos a comptar des de l'aprovació del plànol de delimitació, per portar a terme les mesures de prevenció que s'hi establien.
Al seu torn, el termini per a l'elaboració del plànol de delimitació -l'aprovació i el contingut del qual es regulen en aquest Projecte- era de sis mesos, i finalitzà el novembre de 2004, per la qual cosa es considera que la instrucció del Projecte de decret s'hauria hagut de tramitar i aprovar de conformitat amb aquest termini
Finalment, crida l'atenció que la convocatòria d'ajuts per a l'elaboració del plànol de delimitació i el tractament de la vegetació en les urbanitzacions afectades per la Llei 5/2003, de 22 d'abril -les bases reguladores dels quals foren aprovades per l'Ordre MAH/103/2005, de 14 de març- s'hagi avançat al desplegament de la Llei mitjançant Decret, i hagi concretat ja molts dels aspectes que es recullen en aquest Projecte.
Aquesta Comissió Jurídica Assessora ha de palesar, un cop més, la necessitat de restringir les sol·licituds urgents a aquells casos en què realment es doni tal circumstància, a fi que aquest òrgan pugui exercir la seva funció institucional amb les condicions de rigor i de reflexió que li són pròpies.
Cal subratllar també que l'exercici institucional de la funció consultiva, com a garantia preventiva de la legalitat de l'actuació del Govern, no s'adiu, per norma general, amb la urgència (dictàmens 117/03 i 88/05).
En definitiva, aquestes urgències extremes afecten negativament la garantia de qualitat de les normes, com també s'ha recordat en d'altres ocasions (Dictamen 1007/99 i 91/05) i així ho sotmet a la consideració de l'autoritat consultant.
El procediment que s'ha seguit per a l'elaboració del Projecte i la documentació incorporada a l'expedient tramès s'ajusten, substancialment, a allò que disposen els articles 63 i següents de la Llei 13/1989, de 14 de desembre, d'organització, procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
Concretament, hi figura una memòria justificativa de la iniciativa; un estudi econòmic, el qual compleix a bastament la seva finalitat; una llista de disposicions afectades amb una taula de vigències; l'informe favorable de l'Institut Català de la Dona, i els informes d'unitats administratives de diversos departaments de l'Administració de la Generalitat.
També consta que s'ha sotmès al tràmit preceptiu d'informació pública, en el qual han formulat al·legacions diverses entitats públiques i privades.
No obstant això, s'assenyala que la memòria i l'estudi econòmic del Projecte semblen redactats al final de la tramitació de l'expedient, la qual cosa contradiu la pròpia finalitat d'aquests documents, i crida especialment l'atenció si es té en compte que la tramitació del projecte s'inicià l'octubre de 2003.
Aquesta circumstància es desprèn, no només de la data dels documents -25 d'abril i 25 de març de 2005, respectivament-, sinó del fet que en el tràmit d'audiència i informació es remet únicament el Projecte de decret sense cap altre document adjunt, tal com s'ha posat de manifest en algunes de les al·legacions formulades.
D'altra banda, es troba a faltar en la memòria justificativa la descripció del marc normatiu en què s'insereix la disposició projectada, així com un major grau de detall i concreció en l'elaboració de la llista de disposicions afectades, atès que les previsions que desplega el Projecte en desplacen algunes de les dels decrets afectats.
Pel que fa al tràmit d'audiència, s'observa que algunes de les consultes tampoc no s'han dut a terme fins a la finalització de tota la tramitació.
Així, les efectuades a diversos departaments de la Generalitat i al Gabinet Jurídic, i especialment, la submissió a informe de la Comissió de Govern Local de Catalunya, i no consta en l'expedient que cap d'ells s'hi hagi pronunciat.
En aquest sentit, s'ha de recordar novament la importància de la intervenció de la Comissió de Govern Local, la qual respon a unes funcions i unes finalitats de naturalesa totalment diversa a la que correspon a les al·legacions que poden formular les associacions d'ens locals en el tràmit d'audiència.
Per aquest motiu, l'Administració ha de sol·licitar el seu parer amb l'antelació suficient per fer-ne efectiva la intervenció, de manera que aquest òrgan consultiu pugui tenir en compte aquest informe a l'hora d'emetre el seu Dictamen.
Per tant, aquesta llacuna hauria de quedar coberta pel Departament de Medi Ambient i Habitatge, promotor d'aquesta disposició general.
Ara bé, si com a conseqüència d'aquest informe, desconegut fins ara per aquesta Comissió Jurídica Assessora, no es deduís cap modificació essencial en el contingut dispositiu del Projecte de decret, no caldria, llavors, que aquest darrer fos remès un altre cop a la Comissió.
Cal destacar que, la Direcció General del Medi Natural -unitat que impulsa el Projecte- ha analitzat mitjançant diversos informes valoratius, els informes i les al·legacions presentades, i, en molts casos, les han acceptades i introduïdes al text normatiu, i n'han motivat suficientment l'admissió o la inadmissió.
Ara bé, en aquest punt, convé indicar que no s'han tramès a aquest òrgan consultiu les diferents versions del text normatiu, la qual cosa ha dificultat, en algunes ocasions, l'anàlisi de les al·legacions formulades, ja que es referien a documents que no consten en l'expedient.
D'altra banda, atès que el Projecte sotmès a consulta també incideix en l'àmbit de protecció civil, la proposta es formula de manera conjunta amb el Departament d'Interior (abans de Justícia i Interior, i així s'hi referia la Llei 5/2003).
Tanmateix, sobta que en l'expedient administratiu tramès gairebé no es constata la participació d'aquest Departament en l'elaboració d'aquella part del Projecte que l'afecta substancialment, malgrat les manifestacions formulades per la Direcció General d'Emergències i Seguretat Civil a l'inici de la tramitació que la sol·liciten.
En efecte, d'aquesta participació, que sens dubte hauria hagut d'existir, és necessari que tots els tràmits duts a terme es materialitzin en l'expedient, a fi que aquesta Comissió Jurídica Assessora pugui dur a terme la seva funció, entre d'altres, de seguiment del procediment correcte, quant a la formació de l'encertada, oportuna i vàlida voluntat del Govern.
De la mateixa manera, es comprova que el Projecte no ha estat informat per la Comissió de Protecció Civil, tal com hauria estat desitjable ateses les funcions d'aquest organisme dins l'àmbit de la protecció civil.
Finalment, cal indicar que el Projecte ha estat informat pels Serveis Jurídics del Departament, segons el que s'exigeix en l'article 65 de la Llei 13/1989, de 14 de desembre, i tal com preceptua l'article 4.m) de la Llei 7/1996, de 5 juliol, d'organització dels serveis jurídics de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
En definitiva, i en vista de les observacions formulades, cal insistir en la necessitat que els tràmits d'elaboració normativa exigits per la llei siguin curosament respectats, tenint en compte que es preveuen amb la finalitat d'assegurar un procés responsable d'elaboració normativa.
El contrast del contingut del projecte normatiu amb la Constitució i amb les lleis aplicables si bé no revela cap problema de constitucionalitat planteja, en canvi, alguna qüestió des de la perspectiva de la Llei que desplega, així com des del punt de vista formal i tècnic, la qual cosa porta a formular les observacions i els suggeriments que tot seguit s'enuncien.
Caldria modificar-ne la redacció, en el sentit d'eliminar l'al·lusió reiterativa, en l'epígraf segon i tercer del preàmbul, a la regulació del pla d'autoprotecció, i enunciar sistemàticament els diversos aspectes que són objecte de regulació.
Igualment, convindria eliminar la referència a la titularitat privada dels vials, en consonància amb el que s'ha fet en l'article 9 del Projecte, atenent les al·legacions formulades sobre això, i atès que l'obligació de neteja de la vegetació afecta per igual tots els tipus de vials.
D'altra banda, atesa la important problemàtica de les urbanitzacions properes a zones forestals, fóra bo explicitar la finalitat perseguida pel Projecte normatiu, és a dir, disminuir el risc de propagació d'un incendi forestal cap a l'interior de la urbanització o d'un incendi urbà cap a l'exterior de la urbanització, així com millorar la seguretat de les persones, habitatges i infraestructures, en general.
L'article 2 de la norma reprodueix l'àmbit material d'aplicació previst per la Llei 5/2003 (article 1): les urbanitzacions -que no tenen una continuïtat immediata amb la trama urbana i que estan situades a menys de cinc cents metres de terrenys forestals- i les edificacions i les instal·lacions aïllades situades en terrenys forestals.
A l'efecte del decret, el concepte d'urbanització es defineix en l'article 3 com una edificació destinada a l'habitatge.
El concepte d'edificacions i instal·lacions no és, en canvi, objecte de cap delimitació, a banda de la que resulta de l'exclusió expressa de l'àmbit d'aplicació de la disposició d'aquelles que són destinades a explotacions agrícoles i ramaderes, juntament amb els habitatges que hi són vinculats.
Així doncs, es pot deduir que les instal·lacions de caràcter industrial i de serveis -a què es refereix el Decret 64/1995, de 7 de març, pel qual s'estableixen mesures de prevenció d'incendis forestals- resten incloses en el camp d'aplicació del Projecte.
No obstant això, la manca de cap referència expressa a aquest tipus d'edificacions pot plantejar algun dubte, tal com s'ha manifestat durant la fase de consultes, sobretot si es té en compte que la Llei 5/2003 es preocupà de derogar expressament l'article 2 del Decret 64/1995, de 7 de març, específicament dedicat a les urbanitzacions, mentre que res no mencionà de l'article 4 del mateix Decret, relatiu a les normes d'aplicació a les instal·lacions destinades a usos industrials o de serveis.
Per tant, convindria precisar en l'article 2 la inclusió d'aquestes instal·lacions en el camp d'aplicació del Projecte -les prescripcions del qual són més àmplies que les de l'article 4 del Decret esmentat, al qual complementen- o bé definir en l'article 3 el concepte d'edificacions i instal·lacions de manera que les inclogui.
Finalment, quant al règim normatiu que regeix les instal·lacions i edificacions agrícoles i ramaderes, al qual remet l'article 2.2 del Projecte, caldria afegir el títol complet del Decret 64/1995, de 7 de març, és a dir, "pel qual s'estableixen mesures de prevenció d'incendis forestals", i substituir la menció de "[...] sotmeses a l'article 3 del Decret [...]" per "[...] sotmeses a les disposicions del Decret [...]".
Aquesta expressió és més precisa des del punt de vista jurídic, ja que aquestes construccions no es troben subjectes únicament al que disposa aquest precepte sinó a totes les disposicions generals del decret.
Aquest precepte regula el contingut del plànol de delimitació, l'objecte del qual és determinar quines són les urbanitzacions i edificacions afectades per la Llei 5/2003, així com el seu procediment d'elaboració i aprovació.
Sobre aquests últims aspectes s'assenyala que l'article 4.5 del Projecte incorpora un nou tràmit previ a l'aprovació del plànol pel ple de l'Ajuntament -l'informe de la Direcció General del Medi Natural- que no es preveia en la Llei 5/2003(article 2.1).
S'ha d'entendre, per tant, que aquest informe preceptiu no té caràcter vinculant, extrem que es podria fer constar en el text normatiu.
D'altra banda, i únicament des d'un punt de vista formal, fóra bo modificar la redacció de l'article 4.5, en el sentit d'eliminar de les lletres a) i d) la referència "del plànol de delimitació", perquè el precepte ja menciona que es tracta del procediment d'aprovació del plànol de delimitació.
En segon lloc, per coherència amb la sistemàtica de tot l'apartat, caldria desglossar el contingut de la lletra d) en un altre epígraf, essent l'apartat d) "aprovació pel Ple de l'ajuntament" i un nou apartat e) "tramesa al Departament de Medi Ambient i Habitatge".
Aquest article desplega el contingut i el procediment d'elaboració per part dels ajuntaments del pla d'autoprotecció contra incendis forestals, i concreta així l'obligació prevista en l'article 3.1.c) de la Llei 5/2003, de 22 d'abril, en relació amb l'article 19 de la Llei 4/1997, de 20 de maig, de protecció civil a Catalunya.
En la redacció final no s'han tingut en compte les observacions efectuades per la Direcció General d'Emergències i Seguretat Civil sobre la introducció de determinats aspectes relacionats amb la seguretat de la població, malgrat l'informe de la Direcció General del Medi Natural que valorà favorablement que s'inclogués en el text normatiu.
Així, no s'ha incorporat al contingut del pla de protecció la classificació de les urbanitzacions i edificacions conforme a criteris de protecció civil (perillositat, vulnerabilitat i evacuabilitat), amb la finalitat de determinar la viabilitat de l'estratègia d'aïllament, evacuació o impossibilitat de protecció de la població, i l'adopció en conseqüència de les mesures que corresponguin.
Caldria ponderar si cal integrar aquesta classificació en el contingut del pla, perquè és indicativa de les característiques del territori i de les seves deficiències, aspectes tots ells que són rellevants a l'efecte d'adoptar les mesures oportunes.
En canvi, l'article 5.1.d) sí que ha recollit les mesures suggerides per aquesta unitat departamental, malgrat que la redacció del precepte no sigui massa afortunada: "implantació i manteniment de les mesures previstes en el pla [...] que facilitin l'adopció de les mesures corresponents per minimitzar els danys sobre la població de risc".
Per facilitar la comprensió, fóra adient eliminar la menció "que facilitin l'adopció de les mesures corresponents".
Finalment, per raons de tècnica normativa fóra bo substituir la referència en l'article 5.1.a) a "la persona responsable del pla" pel "responsable del pla" o bé "el director del pla".
Aquest precepte dóna compliment a la remissió reglamentària expressa continguda en l'article 3.1.a) de la Llei 5/2003, per a la concreció de les característiques de la franja perimetral de la urbanització.
Tanmateix, els epígrafs 4 i 5 d'aquest article 6 no resulten necessaris, atès que reiteren les previsions de la Llei 5/2003 (articles 6.2 i 6.3) relatives a la servitud establerta en els terrenys inclosos en aquesta franja que no pertanyen a la urbanització.
El tractament de la vegetació de la franja i els criteris per a l'execució de les actuacions de tractament de vegetació que es detallen en l'annex I i II, respectivament, seran objecte d'anàlisi més endavant.
A banda del que es disposa sobre la franja exterior perimetral, la Llei de referència únicament imposa una obligació de tractament de la vegetació respecte de les parcel·les no edificades (art. 3.1.b).
En vista d'això, podria semblar que, a priori, l'article 7 del Projecte no compta amb cobertura legal, ja que fa extensiva aquesta obligació a les parcel·les interiors edificades.
Tanmateix, l'obligació esmentada s'incardina en el deure de conservació imposat legalment als propietaris de tota mena de terrenys i construccions, els quals, de conformitat amb l'article 19 de la Llei 6/1998, de 13 d'abril, sobre règim del sòl i valoracions, "els han de destinar a usos que no siguin incompatibles amb el planejament urbanístic i els han de mantenir en condicions de seguretat, salubritat i ornament públic" (aquesta disposició té caràcter bàsic en virtut de l'article 149.1.13, 18 i 23 de la Constitució espanyola).
Al seu torn, l'incompliment del deure de conservació de terrenys en condicions de seguretat, constitueix una infracció urbanística greu (article 206 de la Llei 2/2002, de 14 de març d'urbanisme).
Aquest deure genèric de conservació pot ser concretat, en cada cas, tant per l'Administració local com per l'autonòmica, en una obligació específica de fer que es concretin les obres o les mesures que cal executar per mantenir aquestes condicions de seguretat, com ara mesures de prevenció contra el risc d'incendis forestals.
D'altra banda, l'òrgan consultant justifica, des del punt de vista de l'eficàcia de les mesures preventives que es volen implantar, que el tractament de tota la vegetació interior a la franja de protecció perimetral de les urbanitzacions -ja siguin parcel·les edificades, no edificades, o zones verdes- s'efectuï segons el que disposa l'article 3.1.b) de la Llei 5/2003, per a les parcel·les no edificades, essent-li aplicable les mesures previstes a l'Annex I.
L'article 3.1.d) de la Llei 5/2003, remet expressament la regulació de les característiques de la xarxa d'hidrants al que es disposi per decret.
L'article 8.1 del Projecte remet a la norma que regula la instal·lació d'hidrants d'incendi, el Decret 241/1994, de 26 de juliol, sobre condicionats urbanístics i de protecció contra incendis en els edificis, complementaris de la NBE-CPI/91, el qual resulta d'aplicació, segons l'article únic del Decret, a les edificacions fixes o temporals respecte de la forest o les àrees amb risc d'incendi de vegetació.
El Decret 64/1995, de 7 de març, que atorgà un termini màxim de 3 anys per executar les obres d'adequació necessàries per tal de dotar-se d'una xarxa d'hidrants, establí en la disposició transitòria primera que, al final d'aquest període, les urbanitzacions havien de comptar amb un hidrant d'incendi a cadascun dels accessos principals, capaços de funcionar sense energia elèctrica.
També preveié que "la resta dels hidrants de la urbanització s'hauran d'instal·lar en un termini màxim de deu anys, en funció dels altres requisits de protecció, la grandària de la urbanització i el grau d'implantació del PAU".
En vista d'això, es troba a faltar una disposició en el Projecte que reculli aquests condicionants en la implantació dels hidrants, la qual cosa permetria reagrupar la normativa sobre aquest tema.
I en el cas que aquests no es considerin tècnicament adequats, fóra adient modificar o derogar expressament la disposició transitòria primera del Decret 64/1995 ja que mentre no es disposi res diferent s'ha d'entendre que continua vigent.
El Departament d'Interior no ha valorat les al·legacions formulades en relació amb aquest precepte -com tampoc les presentades sobre l'article 5- contràriament al que hauria estat desitjable en tractar-se de qüestions de la seva competència, fet al qual al·ludeix la mateixa Direcció General de Medi Natural en un dels informes valoratius.
Resulta encertada la redacció de l'obligació de mantenir nets de vegetació tots els vials, de manera que s'incloguin, no només els de titularitat privada, sinó també els de titularitat pública, per acollir, així, les esmenes formulades en aquest sentit.
La Llei 5/2003 es refereix especialment als primers com una de les mesures de prevenció forestals d'obligat compliment per les urbanitzacions i altres edificacions sotmeses al seu camp d'aplicació (article 3.1), però tot seguit recorda les tasques que corresponen als ajuntaments respecte dels vials públics (article 4.4).
A més, l'obligació establerta respecte d'ambdues tipologies de vials troba empara en la legislació específica vigent en matèria urbanística i de carreteres, i en la normativa de règim local.
La Llei 5/2003 (article 3.2) remet expressament al reglament la regulació de la retirada i l'eliminació de les restes vegetals procedent de la poda i la neteja.
Les previsions de l'article 10 sobre això són similars a les dels decrets 268/1996, de 23 de juliol, i 130/1998, de 12 de maig, en relació amb la vegetació de la zona d'influència de les línies aèries de conducció elèctrica i la que limita amb les carreteres, respectivament, ja que tots ells concreten les normes d'aplicació previstes al Decret 64/1995, de 7 de març, ja esmentat.
Per aquest motiu, la previsió de l'epígraf 4 és massa restrictiva, ja que no únicament es regeix per aquest decret l'època de l'any en què s'executen aquests treballs, sinó també per altres disposicions de la mateixa norma.
Així, totes les autoritzacions concedides per cremar els residus romandran suspeses en el cas d'entrada en vigor de les mesures extraordinàries de l'article 18 del Decret 64/1995, de 7 de març.
Consegüentment, fóra adient redactar aquest precepte d'una manera més àmplia.
D'altra banda, la redacció de l'article 10.3 hauria de concretar mínimament la normativa de referència.
La inclusió d'una referència als recursos tributaris de què disposen els ajuntaments, en virtut de la Llei reguladora de les hisendes locals -aprovada per Reial decret legislatiu 2/2004, de 5 de març- per assumir les despeses que pugui comportar l'execució subsidiària de les actuacions previstes en el Projecte, tot i ser supèrflua, queda justificada ateses les implicacions econòmiques que se'n poden derivar i les nombroses al·legacions que s'hi formulen.
S'està al·ludint bàsicament a la possibilitat d'establir taxes -l'article 20.4.k) de la Llei d'hisendes locals preveu la prestació dels serveis de prevenció i extinció d'incendis, i en general de protecció de persones i béns, com un dels supòsits que habilita particularment els ajuntaments per establir una taxa- però també contribucions especials.
Reitera allò disposat per la Llei en matèria d'inspecció i control del compliment de l'aplicació de les mesures de prevenció previstes legalment (article 8), i afegeix l'obligació d'informar els subjectes obligats de les mesures pertinents en cas de risc greu d'incendi forestal.
Tampoc no hi ha res a objectar respecte dels preceptes que configuren el capítol tercer del text normatiu, íntegrament dedicat a concretar alguns aspectes del règim sancionador contingut a la Llei: el còmput dels terminis de prescripció, els òrgans competents per a la imposició de les sancions i la definició de "dificultar l'execució de les obligacions establertes per la Llei".
No obstant això, pel que fa a la primera de les qüestions enunciades, si bé podria resultar correcta la interpretació que es fa de la normativa aplicable, no sembla que aquest sigui el cos legal més adient per a la seva inclusió, atès que es tracta d'una qüestió d'ordre procedimental referida al règim sancionador que ja té una regulació específica.
Fóra adient concretar, en la disposició addicional segona, què s'ha d'entendre per circumstàncies de vulnerabilitat.
La disposició transitòria de la Llei 5/2003, de 22 d'abril, atorgà un termini de sis mesos per elaborar els plànols de delimitació, que acabà el novembre de 2004, sense que s'habilités el Govern per ajornar l'aplicació d'aquesta normativa.
Ara el Projecte de decret preveu un règim transitori per a la presentació del plànol davant el Departament de Medi Ambient i Habitatge, de 3, 5, 7 o 9 mesos -en funció de la població del municipi- des de l'entrada en vigor del decret.
En aquest sentit, i atès que el Projecte concreta les condicions tècniques que han de complir els plànols de delimitació i en regula el procediment d'aprovació, únicament es podria considerar que s'ajusta a la legalitat vigent la dita disposició si s'interpretés que la seva finalitat és la d'atorgar un marge per adequar i adaptar el plànol de delimitació a aquests requeriments que no precisava la Llei
Finalment, i per raons de seguretat jurídica, s'assenyala la conveniència d'afegir una disposició derogatòria al text del Projecte amb la referència genèrica a "qualsevol altra disposició d'igual o inferior rang que s'oposi o contradigui al que estableix aquest decret".
Preveu l'entrada en vigor immediata de la norma.
Caldria que s'hi hagués concretat que era "única".
No es planteja cap qüestió rellevant respecte del contingut eminentment tècnic d'ambdós annexos.
Pel que fa a l'annex I, s'observa que transcriu el contingut de les bases reguladores dels ajuts convocats recentment pel Departament de Medi Ambient i Habitatge, en allò que respecta a les condicions tècniques del tractament de la vegetació en la franja perimetral, i el completa amb altres dos epígrafs.
En aquest sentit, sembla apropiada la introducció amb efectes orientatius del catàleg de les espècies vegetals que compleixen els requisits de baixa combustibilitat.
D'altra banda, dins els criteris de selecció, es podria afegir, pel que fa a la tala d'arbres, la possibilitat excepcional de salvar determinats exemplars d'especial interès, introduint les cauteles oportunes.
Finalment, s'assenyala que l'epígraf primer de l'Annex I afegeix a la previsió de la Llei 5/2003 sobre l'informe tècnic de caràcter forestal (article 5), la menció "signat per un/a facultatiu/va forestal".
Aquesta Comissió Jurídica Assessora entén que, per tal d'evitar possibles conflictes, caldria determinar, amb major precisió, el tècnic que es troba facultat per emetre aquest informe, i considera que la referència a "facultatiu forestal" no és jurídicament adequada per determinar una categoria específica de personal.
En aquest sentit, les competències que en matèria forestal corresponen a la Generalitat de Catalunya permeten regular en quins casos concrets es requereix d'una titulació específica per subscriure un determinat document tècnic i assumir la responsabilitat que se'n deriva.
A tall d'exemple, la Llei 43/2003, de 21 de novembre, de forests, es refereix en l'article 33.4 als "professionals amb titulació forestal universitària".
L'ús d'aquesta fórmula genèrica -per tal d'evitar canvis previsibles en les titulacions- tot i que no està exempta de problemes, resulta més precisa, ja que comprèn únicament les titulacions d'enginyer forestal i enginyer tècnic forestal.
S'informa que es pot elevar al Govern, per a la seva aprovació, el Projecte de decret de mesures de prevenció dels incendis forestals en les urbanitzacions sense continuïtat immediata amb la trama urbana, atenent les especials observacions que es fan en el cos del Dictamen.