Es pot començar per on desitgeu i visitar les zones segons el vostre interès.
Arribada a l'Ecomuseu, Centre d'Informació del Parc Natural situat al municipi de Deltebre.
Visita a l'Ecomuseu, on hi ha una representació dels diferents ambients naturals (riu, llacuna, bosc de ribera, ullal) i humanitzats (barraques, horta, arrossars, sistema de rec) que hi ha al Delta, i un aquari, on es poden contemplar les principals espècies de peixos presents a les aigües deltaiques.
Sortida cap a la desembocadura del riu Ebre per observar els diferents ambients naturals de la zona: riu Ebre, llacuna del Garxal i formació dunar de la platja de Riumar.
Visita a la punta del Fangar, península d'arena de 410 ha, on predominen els immensos sorrals i les formacions dunars més ben conservades del litoral català.
El Fangar és una important zona d'hivernada d'ocells, sobretot limícoles.
Entre l'abril i el juliol, nidifiquen a la península el corriol camanegre, el xatrac menut, el xatrac comú i el xatrac becllarg.
És permès l'accés en cotxe per les pistes delimitades, i la velocitat màxima és de 30 km/h.
Visita a la bassa de les Olles, que, amb les seves 54 ha, és la bassa més petita del Delta.
Els ambients més representatius són la llacuna litoral, una interessant àrea de salobrar entre la platja i la llacuna, una ben constituïda formació de dunes i la badia del Fangar, important tant per a les aus marines hivernants com per a les activitats marisqueres que s'hi practiquen (muscleres).
Des del mirador podreu d'observar el Roquer, un penya-segat de 4 m d'alçària que delimita l'antiga línia de costa, quan encara no existia el delta.
Al voltant de la bassa podreu gaudir, a peu o amb bicicleta, dels itineraris interpretatius.
Podeu començar per on desitgeu i visitar les zones segons el vostre interès.
Visita a la Casa de Fusta, Centre d'Informació del Parc i museu dedicat a les llacunes del Delta.
La Casa data del 1926 i va ser construïda amb fusta portada expressament del Canadà.
Inclou una petita col·lecció ornitològica catalogada.
Visita a la bassa de l'Encanyissada.
Amb una superfície de 1.192 ha, és la llacuna més gran del Delta.
A la primavera i a l'estiu, els canyissars de l'Encanyissada alberguen les colònies de cria d'ardèids més grans de tot el Delta (martinet blanc, esplugabous, martinet menut, agró roig i martinet ros).
Davant de la Casa de Fusta neix el carril bici de l'Encanyissada.
L'àrea disposa de cinc miradors sobre la bassa.
Visita a la llacuna de la Tancada, que, amb el règim salí més elevat de totes les llacunes del Delta, conserva uns ambients molt interessants, especialment un dels salobrars més ben conservats, que voreja la llacuna per la part de mar i la badia.
És freqüent veure-hi flamencs, diverses espècies d'ànecs, fotges i cabussons a les seves aigües.
No dubteu a gaudir del carril bici que voreja la Tancada i dels diferents pontets que hi trobareu, magnífiques talaies per observar aus.
Visita al riu Migjorn, una de les antigues desembocadures de l'Ebre que envolta l'illa de Buda pel sud i crea una barrera natural entre els arrossars i l'ínsula.
Podreu disposar d'una bona panoràmica pujant al seu mirador, el més alt del Delta.
Els ullals són surgències d'aigües subterrànies que provenen de la pluja de les muntanyes del Montsià i els Ports.
Actualment, s'està agençant la zona per a l'ús públic i només són visitables els que estan inclosos en una zona pública recreativa.
Lloc de sortida: el Poblenou del Delta.
Agafem la carretera que deixa el Poblenou del Delta en direcció nord cap a la torre d'observació del pont del Través que aviat trobarem a la dreta.
Pel camí podem buscar el martinet ros als arrossars.
Aquesta torre d'observació ofereix vistes de la llacuna de l'Encanyissada i la possibilitat de veure espècies com ara el martinet menut, la polla blava, el xibec, el xatrac gros, el camallarga, l'arpella vulgar, el flamenc, el trist i el balquer.
És igualment aconsellable fer un passeig per la carretera, on entre les canyes podeu veure i sentir el boscaler comú i el repicatalons (la raça endèmica witherbyi ).
També cal fer una parada a la segona torre d'observació, ja que, a més de veure-hi les espècies ja esmentades, també hi podeu trobar l'agró blanc, el curroc i la cotxa blava (aquest darrer en època de migració o a l'hivern).
Continuem cap a la costa, parant a les salines de Sant Antoni.
Normalment és un lloc molt interessant per a gavines, xatracs i limícoles.
Durant l'època de nidificació s'hi troba abundància de xatracs becllargs, xatracs comuns i xatracs menuts, mentre que grups petits de xatracs grossos s'hi poden trobar tot l'any.
La gavina capblanca, la gavina corsa i el gavià argentat gairebé sempre hi són presents, i els limícoles que es troben amb més freqüència són el bec d'alena, el pigre gris, el tètol cuabarrat, el territ menut, el territ becllarg, el territ variant, la gamba verda, la gamba roja, la gamba roja pintada, el batallaire, el corriol camanegre i el corriol gros.
El territ gros i la siseta es poden veure en èpoques de migració, mentre que la raça ibèrica de la cuereta groga nidifica enmig del matollar.
Anem cap a la platja i seguim el camí sorrenc que pel Trabucador ens adreça a les salines de la Trinitat.
(Important: aquestes salines són propietat privada i no es permet l'accés al públic; si us plau, respecteu la senyalització.)
En aquest cas la durada de la visita és opcional, però podem buscar ocells migratoris molt interessants entre les petites taques de vegetació existents.
Vorejant la badia podem observar una bona varietat de limícoles, gavines i xatracs, incloent-hi el remena-rocs, la garsa de mar, el territ de tres dits, la gavina capblanca i altres.
Durant els mesos d'hivern, l'aigua de la badia és un lloc privilegiat per a la calàbria, el bec de serra mitjà, el cabussó collnegre i, a vegades, l'ànec negre o l'ànec fosc.
Tornem enrere per on hem vingut per anar vorejant l'est de la llacuna de la Tancada.
Podem buscar limícoles en els bassals de l'esquerra i la terrerola rogenca als salobrars de la dreta abans d'arribar a l'observatori que domina la Tancada.
Aquest és un lloc interessant per a ànecs com ara el xibec i el xarrasclet.
L'àguila pescadora acostuma a sobrevolar la zona de manera força regular.
Entre aquí i la platja dels Eucaliptus hi ha els Erms de la Tancada, una àrea de salobrars, pastures amb arbusts i canals, ideal per als ocells migratoris durant la primavera i la tardor, la qual cosa confereix a aquest espai un potencial enorme per sorprendre'ns molt gratament.
Les aus que nidifiquen aquí inclouen l'alosa vulgar, la terrerola vulgar i la perdiu de mar, mentre que la piula grossa gairebé ha esdevingut una espècie hivernant regular en els darrers anys.
Vora la carretera que va a Amposta trobem la reserva natural de Riet Vell, una finca d'arròs ecològic amb espais naturals recuperats.
Hi ha una barraca que fa de centre de visitants i dos observatoris al costat de la llacuna, des d'on, entre ardèids, anàtids i altres ocells, podem observar la polla blava, el martinet menut, el fumarell carablanc, l'agró blanc, el rascló i, de manera excepcional, la polla pintada i el rasclet.
L'arrossar ecològic acull espècies com ara el martinet ros i l'agró roig, limícoles com per exemple el camallarga, el bec d'alena i el tètol cuanegre, i fins i tot el flamenc.
Destacats visitants estacionals inclouen la perdiu de mar i la gavina corsa, a més del bitó, que apareix de manera esporàdica entre la collita i l'hivern.
Cal destacar el pardal xarrec i el xoriguer comú, que crien a les caixes niu de la reserva.
Des d'aquí anem a Sant Jaume d'Enveja, girant a la dreta cap a l'illa de Buda i la gola de Migjorn.
Seguim la carretera que creua vastes extensions d'arrossars per arribar finalment a una torre d'observació.
Aquesta torre ofereix vistes insuperables de l'illa de Buda, amb els seus arrossars, saladars, tolls i llacunes, a més dels canyissars i les zones pantanoses de l'Alfacada, sense oblidar el mar obert.
Aquesta àrea és una de les millors de tot el Delta per veure una gran diversitat d'ocells en poc temps.
A més d'una gran varietat de limícoles com ara la valona, el batallaire, la gamba roja pintada i el tètol cuanegre, també hi ha la polla blava, el capó reial, l'agró blanc i varietat d'ànecs, així com l'arpella vulgar i el blauet.
Igualment podem veure el fumarell negre, el fumarell carablanc, el bec planer, el martinet menut, el martinet ros i, durant els mesos d'hivern, l'oca vulgar i l'àguila calçada.
Per acabar, no deixarem pas de banda la platja, on podem buscar ocells marins en el que es podria considerar el millor indret del Delta per observar el mascarell, el paràsit gros, el paràsit cuapunxegut, el gavot, la baldriga mediterrània i la baldriga balear; i segons l'època de l'any, ànecs marins, gavines (incloent-hi la gavina capnegra), xatracs i limícoles.
Us podeu descarregar l'opuscle amb la resta de rutes recomanades per observar ocells al web de Terres de l'Ebre.
Lloc de sortida: la població de Deltebre.
Sortim de la població en direcció a Riumar i entrem a la T-340.
Seguim la carretera fins a un senyal que indica «Mirador/Restaurant Canal Vell» cap a l'esquerra.
Aquí hi ha una torre d'observació que domina tota la zona sud de la llacuna del Canal Vell, des de la qual podem veure el martinet de nit, el flamenc, l'agró blanc, el bitó comú (durant la migració), el martinet menut, el balquer, el trist, el camallarga, el blauet, l'arpella vulgar i varietat d'ànecs.
Tornem a la T-340 i seguim les indicacions cap a Riumar.
A la part més oriental de la platja s'hi troba el Garxal, una llacuna habitualment esquitxada amb abundants xatracs i limícoles, que sovint inclouen la siseta i la gamba roja pintada.
El rascló nidifica a les àrees de joncs del marge sud, mentre que els habitants dels salobrars inclouen la terrerola rogenca i la perdiu de mar.
A més de ser una bona àrea per observar passeriformes i la gavina menuda, els darrers anys la fotja banyuda ha esdevingut un visitant regular.
Tornant cap a Deltebre seguim la T-3451, que condueix a la platja de la Marquesa.
L'observació del mar des d'aquesta platja pot proporcionar cites de paràsits, baldrigues, ànecs marins i altres ocells marins segons l'època de l'any.
Durant els mesos d'hivern es veuen passar centenars de gavines capnegres, i el mateix passa a finals d'estiu amb els fumarells negres.
Des d'aquí, un camí condueix cap al far del Fangar.
Passades les dunes trobem una àrea immensa, plana i sorrenca, que és una zona de reproducció molt important per al xatrac i el corriol camanegre.
Al costat de la badia sovint s'hi reuneixen grans quantitats de limícoles, xatracs, gavines i ànecs.
L'últim lloc d'observació es troba al costat sud de la badia, o port, del Fangar.
Deixem enrere el Restaurant Figueres i seguim la carretera que porta fins al límit de la badia.
Des d'aquí és possible seguir per la vora durant aproximadament 4 km. Aconsellem evitar el període de pujada de la marea, fet que obliga la majoria dels ocells, especialment els limícoles, a traslladar-se cap a altres indrets.
Us podeu descarregar l'opuscle amb la resta de rutes recomanades per observar ocells al web de Terres de l'Ebre