Condicions de les instal·lacions
Procediments de demostració de conformitat
Límits d'emissió per a instal·lacions de combustió de potència tèrmica inferior a 50 MWt i instal·lacions de cogeneració
El Reial decret 646/1991, de 22 d'abril, modificat pel Reial decret 1800/1995, de 3 de novembre, estableix nous límits d'emissions a l'atmosfera per a les grans instal·lacions de combustió.
Aquests decrets adapten a la legislació espanyola les directives 88/609/CEE, de 24 de novembre, i 94/66/CEE, de 15 de desembre, sobre limitació d'emissions a l'atmosfera de determinats agents contaminants procedents d'instal·lacions de combustió de potència tèrmica nominal igual o superior a 50 MWt.
Els límits d'emissió de les instal·lacions industrials de combustió de potència tèrmica nominal inferior a 50 MWt, en canvi, encara estan regulats pel Decret 833/1975.
Des de l'any 1975, any de publicació d'aquest Decret, aquestes instal·lacions han avançat molt tècnicament i, per tant, és necessari adaptar la normativa aplicable a aquest tipus d'activitat a les tècniques i tecnologies disponibles en l'actualitat, a fi d'avançar en la protecció del medi ambient.
D'altra banda, la legislació vigent no regula de forma específica les emissions generades a les plantes de cogeneració.
Per aquest motiu, els límits d'emissió aplicables a aquestes instal·lacions són els límits d'emissió de caràcter general especificats a l'apartat anomenat Activitats diverses de l'annex IV del Decret 833/1975.
Aquests límits genèrics no tenen en consideració les característiques tècniques particulars d'aquest tipus d'activitat.
En conseqüència, és necessari establir uns nivells màxims d'emissió específics que s'adeqüin a les condicions pròpies d'aquestes instal·lacions.
D'acord amb l'exposat, el present Decret incorpora a la reglamentació de Catalunya nous límits d'emissió de determinats agents contaminants produïts en instal·lacions de combustió de potència inferior a 50 MWt i en instal·lacions de cogeneració.
Per tot això, a proposta del conseller de Medi Ambient, d'acord amb el dictamen de la Comissió Jurídica Assessora i d'acord amb el Govern de la Generalitat,
És objecte d'aquest Decret la regulació dels nivells d'emissió a l'atmosfera de les instal·lacions industrials de combustió de potència tèrmica nominal inferior a 50 MWt i les instal·lacions de cogeneració, a fi d'avançar en la protecció del medi ambient.
2.1 Aquest Decret és d'aplicació a les instal·lacions següents:
a) Instal·lacions industrials de combustió de potència tèrmica nominal inferior a 50 MWt que utilitzen qualsevol combustible, quan la potència tèrmica nominal de la instal·lació és superior o igual a 1 MWt.
b) Instal·lacions de cogeneració o d'autogeneració que utilitzen processos termodinàmics, ja sigui en el règim general o en el règim especial de producció elèctrica, independentment del combustible utilitzat i del fet que treballin en illa o en xarxa, quan la potència elèctrica nominal de la instal·lació és superior o igual a 1 MWe.
2.2 S'exclouen de l'aplicació d'aquest Decret les instal·lacions següents:
a) Instal·lacions de combustió que utilitzen com a combustible qualsevol tipus de residu, inclosos els residus de fusta i els seus derivats.
b) Instal·lacions de combustió destinades a la generació d'energia per a ús exclusivament domèstic i no industrial.
c) Instal·lacions de proves de motors.
d) Motors i turbines utilitzats per generar electricitat en casos d'emergència.
e) Instal·lacions destinades a depurar gasos residuals per combustió, llevat de les instal·lacions que s'explotin com a generadors d'energia i no puguin emetre productes halogenats i/o metalls pesants.
f) Instal·lacions que utilitzen directament els gasos de combustió en processos de fabricació.
f.1) Reescalfament directe, assecatge o qualsevol altre tractament d'objectes o materials.
f.2) Dispositius de regeneració dels catalitzadors de craqueig catalític.
f.3) Dispositius de conversió de sulfur d'hidrogen en sofre.
f.4) Reactors utilitzats a la indústria química.
f.6) Recuperadors de calor d'alts forns.
g) Igualment, s'exclou del present Decret la regulació dels nivells d'emissió d'SO2 de les instal·lacions de combustió i de les instal·lacions de cogeneració que formen part de les refineries de petroli.
La resta de substàncies emeses a l'atmosfera per aquestes instal·lacions estan incloses en l'àmbit d'aplicació del present Decret.
Caldera mixta: qualsevol instal·lació de combustió que es pot alimentar simultàniament o alternativament amb dos o més tipus de combustibles.
Carboni orgànic total: paràmetre utilitzat per expressar el nivell d'emissió de compostos orgànics.
Es determina mitjançant l'avaluació del seu contingut en carboni i s'expressa com la massa de carboni orgànic per unitat de volum de gasos emesos en condicions normals de temperatura (0o C) (273o K) i pressió (760 mm d'Hg) (101,3 KPa).
Combustible: qualsevol matèria combustible sòlida, líquida o gasosa diferent dels residus als quals s'aplica el capítol IV, "Disposicions especials per a les instal·lacions d'incineració i coincineració de residus", del Reglament d'emissions industrials i de desenvolupament de la Llei 16/2002, d'1 de juliol, de prevenció i control integrats de la contaminació, aprovat pel Reial decret 815/2013, de 18 d'octubre.
Emissió: abocament a l'atmosfera de qualsevol substància.
Establiment industrial: conjunt d'aparells, equips, elements i components associats a una activitat industrial.
Focus emissor: cadascuna de les xemeneies d'una planta de combustió o de cogeneració.
Gasos residuals: emissions que contenen substàncies sòlides, líquides i/o gasoses.
El seu cabal volumètric s'expressa en m 3 N/h de gas sec, en condicions normals de temperatura (0o C) (273o K) i pressió (760 mm d'Hg) (101,3 KPa).
Instal·lació d'autogeneració: instal·lació de cogeneració que produeix energia fonamentalment per a ús propi.
Instal·lació de cogeneració: cadascun dels equips d'un establiment industrial en els quals s'oxiden productes combustibles per produir conjuntament energia elèctrica (o energia mecànica) i energia calorífica útil.
Quan els gasos residuals de dues o més instal·lacions de cogeneració separades s'expulsin per una xemeneia comuna, la combinació d'aquestes instal·lacions s'ha de considerar una única instal·lació de cogeneració i les seves capacitats s'han de sumar a efectes de calcular la potència elèctrica nominal total.
Instal·lació de combustió: cadascun dels equips d'un establiment industrial en els quals s'oxiden productes combustibles per produir energia calorífica útil.
Quan els gasos residuals de dues o més instal·lacions de combustió separades s'expulsin per una xemeneia comuna, la combinació d'aquestes instal·lacions s'ha de considerar una única instal·lació de combustió i les seves capacitats s'han de sumar a efectes de calcular la potència tèrmica nominal.
Instal·lació de reserva: instal·lació de combustió o cogeneració que només funciona en substitució d'alguna altra instal·lació d'aquest tipus.
Límit d'emissió: nivell d'emissió màxim admissible.
Motor dual: qualsevol tipus de motor tèrmic que pot utilitzar només combustibles líquids o bé combustibles líquids i gasosos, en diferents proporcions, de forma simultània o alternativa.
Nivell d'emissió: quantitat d'una substància emesa a l'atmosfera, expressada en unitats de massa de la substància per unitat de volum de gasos emesos en condicions normals de temperatura (0o C) (273o K) i pressió (760 mm d'Hg) (101,3 KPa).
Planta de cogeneració: conjunt de les instal·lacions de cogeneració d'un establiment industrial.
Planta de cogeneració en illa: planta de cogeneració que produeix energia elèctrica sense estar interconnectada amb la xarxa elèctrica.
Planta de cogeneració en xarxa: planta de cogeneració que produeix energia elèctrica tant per a ús propi com per distribuir a la xarxa elèctrica.
Planta de combustió: conjunt de les instal·lacions de combustió d'un establiment industrial.
Poder calorífic superior d'un combustible: és la quantitat total de calor d'un combustible, incloent la calor latent de l'aigua formada per la combustió de l'hidrogen contingut en aquest combustible.
Potència elèctrica d'una instal·lació de cogeneració (Pe): potència elèctrica nominal de la instal·lació en MW elèctrics (MWe).
Als efectes del present Decret, la potència de les instal·lacions de cogeneració serà la nominal a excepció de les instal·lacions de cogeneració de cicle combinat, en les quals es considerarà exclusivament la potència nominal de la turbina de gas.
Potència tèrmica d'una instal·lació de cogeneració (Pt): potència produïda pel combustible cremat per la instal·lació, sense considerar el rendiment de conversió en potència elèctrica, en MW tèrmics (MWt).
Potència tèrmica d'una instal·lació de combustió (Pt): potència tèrmica nominal lliurada per la instal·lació en forma de calor utilitzable, en MW tèrmics (MWt).
Potència elèctrica d'una planta de cogeneració: suma de les potències elèctriques del conjunt de les instal·lacions de cogeneració d'un establiment industrial sense considerar les instal·lacions de reserva.
Potència tèrmica d'una planta de combustió: suma de les potències tèrmiques del conjunt d'instal·lacions de combustió d'un establiment industrial sense considerar les instal·lacions de reserva.
Titular: persona física o jurídica que explota la instal·lació de combustió o cogeneració o que té directament, o per delegació, un poder econòmic determinant en la instal·lació.
Xemeneia de by-pass: xemeneia en la qual es produeix l'emissió directa a l'atmosfera dels gasos residuals generats en una instal·lació de cogeneració sense haver-se produït, prèviament, energia calorífica útil.
4.1 Les instal·lacions incloses en l'àmbit d'aplicació d'aquest Decret n'han de complir les especificacions en tot moment a excepció dels períodes d'arrencada i aturada.
Per a la determinació dels períodes d'arrencada o aturada de la instal·lació s'han de tenir en compte els criteris establerts en la Decisió d'Execució de la Comissió de 7 maig 2012, relativa a la determinació dels períodes d'arrencada i de parada, als efectes de la Directiva 2010/75 / UE del Parlament Europeu i del Consell, sobre les emissions industrials.
4.2 Límits d'emissió aplicables.
a) Els focus emissors que emeten els gasos residuals produïts per una única instal·lació han de complir els límits d'emissió fixats a l'apartat de l'annex 1 corresponent d'acord amb el tipus d'instal·lació.
b) Els focus emissors que emeten els gasos residuals produïts per diverses instal·lacions han de complir la mitjana ponderada dels límits d'emissió fixats a l'annex 1 per a cada instal·lació, en funció de la potència tèrmica de cadascuna.
c) Els focus emissors que emeten els gasos residuals produïts per calderes mixtes o motors duals que utilitzen simultàniament dos o més combustibles han de complir la mitjana ponderada dels límits d'emissió fixats a l'annex 1 per a cada combustible, en funció de la potència tèrmica subministrada per cadascun.
S'ha de realitzar el procediment de vigilància ambiental descrit a l'annex 1, amb les consideracions següents:
a) En els focus emissors que emeten els gasos residuals produïts per una única instal·lació, s'han de mesurar en continu els contaminants descrits a l'apartat de l'annex 1 corresponent d'acord amb el tipus d'instal·lació.
b) En els focus emissors que emeten els gasos residuals produïts per diverses instal·lacions, s'han de mesurar en continu tots els contaminants descrits a l'apartat de l'annex 1 corresponent per a cadascuna de les instal·lacions de combustió i de cogeneració que emeten els seus gasos residuals a través de la mateixa xemeneia.
c) En les xemeneies de by-pass de les plantes de cogeneració, no serà necessari el mesurament en continu de contaminants sempre que el seu temps de funcionament sigui inferior al 30% del temps total de funcionament de la planta de cogeneració.
d) Si la potència tèrmica total de la planta de combustió és igual o superior a 17,4 MWt, s'ha de mesurar en continu, com a mínim, el focus emissor que es consideri potencialment més contaminant.
e) Si la potència elèctrica total de la planta de cogeneració és igual o superior a 8 MWe, s'ha de mesurar en continu, com a mínim, el focus emissor que es consideri potencialment més contaminant.
a) Els mesuraments d'emissions en discontinu s'han d'efectuar d'acord amb el que prevegin les Normes Europees (EN), en absència d'aquestes les normes UNE i en absència d'aquestes les normatives internacionals, sempre que no hi hagi mètodes específics fixats pel Departament de Medi Ambient que, en cas d'existir, són d'utilització prioritària.
b) Tots els mesuraments d'emissions en discontinu han de tenir una durada mínima de mitja hora.
En el cas de mesuraments d'opacitat, s'han d'efectuar tres sèries de mesuraments puntuals de, com a mínim, deu minuts de durada cada una.
Els preceptes anteriors s'han de complir sempre que no contradiguin la norma aplicable.
a) Els mesuraments d'emissions en continu s'han d'efectuar amb aquells analitzadors que corresponguin a la millor tecnologia disponible, i que proporcionin resultats reproduïbles i comparables.
Els analitzadors han de disposar d'un certificat oficial d'homologació per al mesurament de concentració de cada contaminant que analitzin, atorgat per algun dels organismes oficialment reconeguts als estats membres de la Unió Europea, als països firmants de l'Acord sobre l'Espai Econòmic Europeu o, quan hi hagi reciprocitat, a tercers països.
b) Els analitzadors en continu han de calibrar-se i ubicar-se d'acord amb el que prevegin les Normes Europees (EN), en absència d'aquestes les normes UNE i en absència d'aquestes les normatives internacionals, sempre que no hi hagi normes específiques fixades pel Departament de Medi Ambient que, en cas d'existir, són d'utilització prioritària.
Els valors dels intervals de confiança del 95% dels analitzadors, determinats en el límit d'emissió aplicable per a cada contaminant, no han de sobrepassar els percentatges fixats a l'annex 2.1.
Els valors de concentració de partícules en continu s'han d'obtenir a partir de la correlació entre aquest paràmetre i l'opacitat, o una altra variable relacionada amb aquesta, seguint el mètode que es descriu a l'annex 2.2.
No obstant, s'admet el mesurament en continu de la concentració de partícules mitjançant altres analitzadors de mesurament directe o indirecte.
c) Els titulars de les instal·lacions que hagin d'efectuar mesuraments d'emissions en continu han de justificar el compliment de les especificacions fixades a l'apartat anterior mitjançant certificació d'una entitat col·laboradora en matèria de medi ambient.
Els titulars de les noves instal·lacions han d'expedir i presentar aquest certificat al Departament de Medi Ambient per primer cop durant els tres mesos posteriors a la seva posada en marxa i, posteriorment, cada tres anys.
Els titulars de les instal·lacions existents han d'expedir i presentar aquest certificat al Departament de Medi Ambient per primer cop durant els quatre anys posteriors a l'entrada en vigor del present Decret i, posteriorment, cada tres anys.
d) Els titulars de les instal·lacions que hagin d'efectuar mesurament d'emissions en continu han de disposar del registre de tots els mesuraments efectuats i de tots els valors mitjans semihoraris durant un període mínim de tres anys.
Tots els resultats dels mesuraments d'emissions efectuats, tant els puntuals com en continu, s'han d'expressar respecte al percentatge d'oxigen que s'especifica a l'annex 1.
Per expressar els mesuraments realitzats respecte d'un determinat percentatge d'oxigen, s'ha d'utilitzar la relació que es detalla a continuació:
C corregida: concentració corregida del contaminant considerat
C mesurada: concentració mesurada del contaminant considerat
O 2 ref: concentració d'oxigen de referència (%)
O 2 mes: concentració d'oxigen mesurada (%)
Els incompliments dels requeriments que s'especifiquen en aquest Decret poden ser sancionats d'acord amb allò que estableixi la legislació en la matèria.
Les instal·lacions existents hauran de complir allò que estableix el present Decret a partir de quatre anys després de la seva data d'entrada en vigor.
Durant aquests quatre anys, són d'aplicació els límits fixats per la reglamentació vigent excepte els corresponents als contaminants especificats a continuació, que disposen dels límits d'emissió transitoris següents:
Motors de combustió interna que funcionen amb combustible líquid:
Motors de combustió interna que funcionen amb combustible gasós: NOx: 3.500 mg/Nm 3 al 5% d'O2.
--1 Instal·lacions de combustió
--1.1 Instal·lacions que funcionen amb carbó, carbó de coc o torba com a combustible
Tots els límits d'emissió s'expressen en mg/Nm 3 i estan referits a un contingut d'oxigen del 6%.
Concentració d'òxids de sofre (expressats com a SO2).
--1.2 Instal·lacions que funcionen amb combustible líquid
--1.3 Instal·lacions que funcionen amb combustible gasós
--2 Instal·lacions de cogeneració
Tots els límits d'emissió s'expressen en mg/Nm 3 i estan referits a un contingut d'oxigen del 15%.
(expressats com a carboni orgànic total)
(1) Els valors límit d'emissió només són aplicables per sobre d'una càrrega corresponent al funcionament estable de la turbina de gas, tal com es defineix en la Decisió d'Execució de la Comissió, de 7 de maig de 2012, relativa a la determinació dels períodes d'arrencada i de parada, als efectes de la Directiva 2010/75/UE del Parlament Europeu i del Consell, sobre les emissions industrials.
--2.2 Motors de combustió interna
Tots els límits d'emissió s'expressen en mg/Nm 3 i estan referits a un contingut d'oxigen del 5%.
--2.2.1 Motors de combustió interna que funcionen amb combustible líquid
--2.2.2 Motors de combustió interna que funcionen amb combustible gasós
Els valors dels intervals de confiança del 95% dels analitzadors en continu determinats en els límits d'emissió aplicables per a cada contaminant no han de sobrepassar els percentatges següents:
2.2 Mesurament en continu de partícules sòlides
Els valors de concentració de partícules mesurats en continu a partir d'una correlació entre aquest paràmetre i l'opacitat, o una altra variable relacionada amb aquesta, s'obtindran d'acord amb el mètode que es descriu a continuació:
2.2.1 S'obtindran un mínim de vuit mesuraments de concentració d'emissió de partícules mesurades de forma manual mitjançant mètode isocinètic, i d'opacitat, o d'una altra variable relacionada amb aquesta, de forma simultània.
Aquests vuit mesuraments han de reflectir les situacions següents:
a) Tot el rang de càrrega normal del focus emissor; s'han d'efectuar, com a mínim, sis mesuraments simultanis distribuïts uniformement en tot el rang de càrrega del focus emissor.
b) Les operacions o situacions potencialment contaminants (bufats, avaries del sistema d'eliminació de partícules...) de durada suficient per efectuar un mesurament manual isocinètic complet de partícules.
2.2.2 A partir del coeficient de determinació (R) de la regressió lineal entre la concentració d'emissió de partícules sòlides (variable dependent) i l'opacitat (variable independent) o una altra variable relacionada amb aquesta, s'escollirà una de les tres opcions que es descriuen a continuació:
a) Adoptar el mètode lineal y=a+bx si R2 és prou elevat (R2 > 0,75).
b) Estudiar la regressió polinòmica i adoptar el polinomi de menor grau (mai superior a 4) pel qual R2 > 0,75.
c) Augmentar el nombre de mesuraments simultanis si per al seu conjunt inicial no s'aconsegueix cap regressió polinòmica de grau igual o menor que 4, amb R2 > 0,75.
2.2.3 Es presentaran al Departament de Medi Ambient els vuit mesuraments efectuats de forma simultània, l'equació de regressió obtinguda i els seus intervals de confiança.
2.2.4 Cada cop que s'efectuïn mesuraments manuals s'aprofitaran els nous mesuraments per corregir l'equació i millorar la desviació típica i els intervals de confiança.