Per al càlcul del nitrogen aportat per les dejeccions ramaderes en la seva aplicació al sòl i per al càlcul del volum de dejeccions produït, necessari per dimensionar correctament el sistema d'emmagatzematge de dejeccions, s'utilitzaran els valors de l' Annex 1 i Annex 2 del Decret 153/2019.
Per aplicar els avenços en nutrició animal que permeten un ús més eficient del nitrogen de la proteïna amb que s'alimenta el bestiar, en la tramitació dels plans de gestió de dejeccions ramaderes s'incorpora a l'annex 2 del Decret 136/2009 la " taula d'alimentació i excreció de nitrogen ", que es considera que reflecteix adequadament, en el moment actual, les possibles reduccions en la quantitat de nitrogen excretat pels porcs segons edat, estat productiu de l'animal i composició de l'aliment que es proporcioni.
Els tècnics que elaborin Plans de gestió de dejeccions ramaderes poden utilitzar, quan s'escaigui, aquesta taula en lloc dels valors estàndards recopilats pel Departament.
Amb la publicació de l' Ordre AAM/312/2014, de 15 d'octubre, s'estableixen nous nivells de reducció de nitrogen amb l'alimentació, els nivells 3a i 3b.
Els fabricants del pinso hauran de presentar a la Direcció General d'Agricultura i Ramaderia la documentació que es relaciona a l'enllaç " Reducció en l'excreció nitrogenada porcina per millores en l'alimentació -fabricants- Tràmits Gencat "
Les explotacions ramaderes (sempre que el fabricant del pinso hagi finalitzat el tràmit) juntament amb la modificació del pla de gestió de dejeccions ramaderes hauran de presentar:
Nivell 3a: Còpia del càlcul de l'excreció de nitrogen de la declaració del fabricant del pinso i del contracte o certificat de l'empresa que li ho subministri.
Nivell 3b: Contracte amb la empresa subministradora on hi consti la dieta acceptada.
En tots els casos, per justificar que l'explotació ramadera segueix una alimentació que dóna lloc a reducció en el N excretat pel bestiar porcí, el titular de l'explotació ha de conservar, durant un període de tres anys, els comprovants emesos pel subministrador del pinso que garanteixin la composició i la quantitat d'aliments subministrats.
En el cas de porcs d'engreix, el titular de l'explotació ha de portar un registre del nombre de porcs engreixats, el pes mitjà a l'inici de l'engreix, el pes mitjà de sortida cap a escorxador i les quantitats consumides de cada tipus de pinso.
En el cas de truges, s'ha de portar un registre anual del nombre de parts per truja i any, les quantitats consumides de cada tipus de pinso i la durada de la lactació.
La quantitat consumida de cada tipus de pinso per porc i el consum total de pinso per porc no poden superar el consum indicatiu corresponent al nivell d'alimentació que el ramader s'ha compromès a seguir en el pla de dejeccions ramaderes, havent una tolerància màxima d'un 5% en el primer cas i un 15% en el segon cas.
En cas de realitzar reduccions del nivell 3a o 3b es pot utilitzar com a model la taula per anotar les quantitats consumides dels diferents tipus de pinso en cada engreixada, així com el nombre d'animals engreixats en cada cicle.
Aplicació del coeficient de volum 1,65 m 3 /plaça i any en porcs d'engreix.
L'Ordre AAM/312/2014, de 15 d'octubre, per la qual s'estableixen els criteris per a l'aplicació dels nivells de reducció en l'excreció del nitrogen del bestiar porcí mitjançant la millora de l'alimentació, en la seva disposició final primera modifica el coeficient de volum de purí corresponent als porcs d'engreix, de manera que el valor 1,65 m 3 /plaça i any és aplicable si es donen simultàniament les circumstàncies següents:
Per reduir el coeficient les granges existents hauran de presentar una modificació del PGDR adjuntant-hi un certificat signat per tècnic competent declarant que es compleixen aquests requisits.
Per a presentar un Pla de gestió de dejeccions ramaderes d'una explotació avícola ecològica cal seguir les indicacions del document " Coeficients d'avicultura ecològica " per a calcular la quantitat de nitrogen i fem (gallinassa) generats.
Aquest valor de nitrogen és el que cal tenir en compte per veure si s'aporta prou terra (diferent del propi pati) per a aplicar dejeccions, mentre que el valor de gallinassa és el que cal utilitzar per a calcular el volum necessari de femer.
El titular de l'explotació ha de regenerar periòdicament la coberta vegetal dels patis per tal de captar el nitrogen excretat per les aus.
Per validar la gestió dels patis, cal que la superfície mínima a l'aire lliure que està a disposició dels animals sigui com a mínim la que estableix la normativa que regula la producció agrària ecològica.
Per exemple, en cas de pollastres en galliner fix i gallines ponedores el pati ha de garantir com a mínim 4 m 2 /animal, en galls dindi 10 m 2 /animal.
I a més, d'acord amb la mateixa normativa de producció ecològica, en tots els casos la superfície mínima de pati ha de garantir que no se sobrepassi la càrrega de 170 kg de nitrogen per hectàrea.