La propietat intel·lectual és el conjunt de drets que corresponen a l'autor/a i altres titulars (artistes, productors/es, organismes de radiodifusió...) respecte de les obres i prestacions fruit de la seva creació.
La propietat intel·lectual d'una obra correspon a l'autor/a pel sol fet de la seva creació.
Són objecte de propietat intel·lectual totes les creacions originals literàries, artístiques o científiques expressades per qualsevol mitjà o suport, tangible o intangible.
La propietat intel·lectual protegeix creacions com llibres, escrits, composicions musicals, obres dramàtiques, coreografies, obres audiovisuals, escultures, obres pictòriques, plànols, maquetes, mapes, fotografies, programes d'ordinador, bases de dades, interpretacions artístiques, fonogrames, gravacions àudiovisuals, emissions de radiodifusió...
És important destacar que les idees no són objecte de propietat intel·lectual mentre no es fixen en un suport.
Segons la legislació la propietat intel·lectual la conformen dos tipus de drets:
La Llei de Propietat Intel·lectual recull el dret a la còpia privada sense demanar permís a l'autor/a, sempre i quan no hi hagi afany de lucre ni utilització col·lectiva, que l'obra ja estigui divulgada i que s'hi hagi accedit de manera legal.
Per compensar aquestes còpies privades la llei contempla el pagament d'un cànon compensatori associat als suports i aparells que fan possible aquesta gravació, com ara CD i DVD, reproductors MP3, càmeres fotogràfiques, fotocopiadores, gravadores de CD/DVD, etc. i que compensa els drets de propietat intel·lectual deixats de percebre per raó de les reproduccions de les obres o prestacions protegides per a ús exclusivament privat de la persona que fa la còpia.
La LPI estableix una diferència entre subjectes dels drets d'autoria (autor/a d'una obra literària, artística o científica) i subjectes d'altres drets de propietat intel·lectual (coneguts també com a drets afins, connexos o veïns), que poden ser:
L'alumnat és autor dels seus treballs i li corresponen els drets d'autoria.
Si l'alumne/a és menor de 18 anys l'autorització per a la cessió dels drets, necessària per a la publicació d'aquests treballs a Internet, correspon als seus representants legals llevat dels casos de l'alumnat entre 16 i 18 anys que estigui independitzat amb consentiment dels seus pares, tutors o persona o institució que els tingui a càrrec.
En aquest cas el propi alumnat té plena capacitat per cedir els drets d'explotació.
Les obres col·lectives i les obres en col·laboració tenen un tractament jurídic diferent pel que fa a la propietat intel·lectual i convé, en crear una obra entre diverses persones, especificar de quin tipus es tracta.
Una obra col·lectiva no és de cap dels coautors/es en particular i la seva integritat i contingut són decidits per qui coordina i edita, que pot decidir incloure o no les diferents aportacions.
Hi ha, per tant, jerarquia o subordinació en la relació entre la persona que coordina i la resta d'autors/es de les aportacions, i no és possible atribuir drets separadament a qualsevol dels autors/es sobre l'obra resultant.
És per aquest motiu, que és necessari fixar de forma inequívoca que el resultat dels treballs formaran part d'una obra col·lectiva.
Entre la persona que coordina i els autors/es individuals s'estableix un vincle jurídic, ja sigui un contracte de serveis, d'obra, de treball, de col·laboració... en el qual s'han d'establir les condicions de participació en l'obra col·lectiva i especialment la retribució econòmica que correspon a cada autor/a per la seva aportació.
Nota important: està prohibida l'admissió al treball de menors de setze anys, i per tant, no es poden utilitzar treballs de classe de l'alumnat sense el seu consentiment (veure secció "Subjectes").
Una vegada ha expirat el termini de protecció dels drets patrimonials que reconeix la llei de propietat intel·lectual (setanta anys després de la mort de l'autor/a), les obres passen a formar part del domini públic, de manera que poden ser explotades per qualsevol persona o entitat i donar lloc als drets d'autoria corresponents.
També pertanyen al domini públic les obres d'aquelles persones que tenen els drets d'autoria i que han renunciat explícitament als drets patrimonials.
Cal tenir present que tot i que una obra original estigui al domini públic, una edició, traducció, adaptació o interpretació particular pot tenir els corresponents drets de l'editor/a, la persona que ha fet l'adaptació, traducció o interpretació.
El símbol © prové de l'àmbit anglosaxó, representa el copyright (textualment, dret de còpia) d'una obra i té com a finalitat identificar l'autor/a d'una obra.
En la nostra legislació identifica els drets d'explotació i generalment s'anteposa al nom de l'autor/a, tot indicant que és qui posseeix aquests drets sobre l'obra.
En el cas d'una gravació de so el símbol equivalent és P, que identifica també qui és titular dels drets d'explotació d'un CD, per exemple.
La indicació P procedeix del terme anglès phonogram (fonograma, o registre fonogràfic).