La Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial estableix que el Pla territorial general de Catalunya ha de definir els objectius d'equilibri territorial d'interès general per a Catalunya i ha d'ésser el marc orientador de les accions que s'emprendran per a crear les condicions adequades per a atreure l'activitat econòmica als espais territorials idonis.
La Llei esmentada crea també la figura dels plans territorials parcials que defineixen els objectius d'equilibri d'una part del territori de Catalunya i són el marc orientador de les accions que s'emprendran.
L'article 2.2 de la Llei 1/1995, de 16 de març, per la qual s'aprova el Pla territorial general de Catalunya, modificat per la Llei 24/2001, de 31 de desembre, fixa els àmbits d'aplicació dels plans territorials parcials, entre els quals figura l'àmbit del Camp de Tarragona, que comprèn les comarques de l'Alt Camp, el Baix Camp, el Baix Penedès, la Conca de Barberà, el Priorat i el Tarragonès.
L'avantprojecte del Pla territorial parcial del Camp de Tarragona es va sotmetre al corresponent procés de participació, i un cop valorades les observacions, suggeriments i propostes presentats, es va elaborar el projecte de Pla, el qual va ser aprovat inicialment pel conseller de Política Territorial i Obres Públiques en data 14 de juliol de 2008.
Posteriorment, el projecte del Pla territorial parcial del Camp de Tarragona, juntament amb el seu informe de sostenibilitat ambiental, es va sotmetre a informació pública i a audiència dels departaments de la Generalitat, dels ens locals de l'àmbit del Pla i de l'Administració de l'Estat, per un període de tres mesos.
També es va sotmetre a la consideració i consulta de les corporacions, associacions i entitats interessades en el desenvolupament del territori.
Un cop introduïdes les pertinents modificacions com a conseqüència del període d'al·legacions, en data 28 de juliol de 2009, la Comissió de Coordinació de Política Territorial va emetre informe favorable en relació al projecte de pla.
D'acord amb la disposició transitòria del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, l'avaluació ambiental del Pla s'ha efectuat a partir de l'informe mediambiental contingut en l'avantprojecte i s'ha mantingut al llarg de tota la tramitació.
El Pla, en compliment de la normativa aplicable sobre avaluació ambiental de plans i programes, conté també una memòria ambiental sobre la qual ha atorgat la conformitat el Departament de Medi Ambient i Habitatge, en data 10 de desembre de 2009, amb una sèrie de condicions que han estat incorporades en el document objecte de l'aprovació provisional.
Per resolució de data 15 de desembre de 2009, el conseller de Política Territorial i Obres Públiques ha aprovat provisionalment el Pla territorial parcial del Camp de Tarragona.
En conseqüència, vist el dictamen de la Comissió de Coordinació de Política Territorial i de conformitat amb l'article 15.1 del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, a proposta del conseller de Política Territorial i Obres Públiques, el Govern
Acorda:.1 Aprovar definitivament el Pla territorial parcial del Camp de Tarragona, elaborat per la Secretaria per a la Planificació Territorial a través del Programa de Planejament Territorial del Departament de Política Territorial i Obres Públiques..2 Disposar la publicació al DOGC d'aquest Acord i de la normativa del Pla territorial parcial del Camp de Tarragona, que consta com a annex, a l'efecte de la seva executivitat immediata.
L'expedient restarà, per a la consulta i la informació que preveu l'article 16.2 del Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, a l'arxiu del Departament de Política Territorial i Obres Públiques, avinguda Josep Tarradellas, 2-6, planta baixa, 08029 Barcelona i a la pàgina web del Departament de Política Territorial i Obres Públiques [URL].
Contra aquest Acord, que exhaureix la via administrativa, es pot interposar recurs contenciós administratiu, de conformitat amb el que preveu l'article 107.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, i l'article 25 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, davant la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, en el termini de dos mesos comptadors des de l'endemà de la seva notificació o publicació al DOGC, sens perjudici que es pugui interposar qualsevol altre recurs que es consideri procedent.
El Pla territorial del Camp de Tarragona (en endavant, el Pla) ordena el territori de les comarques de l'Alt Camp, el Baix Camp, el Baix Penedès, la Conca de Barberà, el Priorat i el Tarragonès.
Aquest àmbit funcional de planificació va ser delimitat pel Pla territorial general de Catalunya, aprovat per la Llei 1/1995, de 16 de març.
Per a aquest àmbit del Camp de Tarragona, el Pla estableix determinacions que han de ser respectades i desenvolupades per les actuacions territorials, en especial les urbanístiques, les d'infraestructures de mobilitat, i les derivades de les polítiques de protecció del patrimoni ambiental, cultural, social i econòmic.
El Pla té naturalesa i contingut de pla territorial parcial d'acord amb el que estableix el capítol III de la Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial.
El Pla, que desenvolupa el Pla territorial general de Catalunya, s'ha redactat d'acord amb la legislació territorial, sectorial i urbanística vigent, com també amb la resta de disposicions legals aplicables.
Per aquest motiu, les determinacions del Pla són sense perjudici de l'observança obligatòria de les lleis i reglaments de l'Estat i de la Generalitat de Catalunya relatives a qualsevol matèria de caràcter sectorial present en el territori, en especial totes les disposicions d'obligat compliment referents a les infraestructures viària, ferroviària, aeroportuària, portuària, de comunicacions i qualsevol altra que, per raó de les competències de creació, explotació i regulació sigui objecte de legislació i reglamentació sectorial.
Tota referència a la.legislació territorial, sectorial i urbanística vigent. s'ha d'entendre que remet a l'ordenament aplicable a Catalunya.
El Pla té per finalitat ordenar el territori per tal de garantir el benestar de la població actual i futura.
Per això el Pla estableix les pautes espacials per a un desenvolupament del territori que compleixi les condicions següents:
a) Que doni cabuda a les previsions de nous habitatges i llocs de treball adoptades com a hipòtesis de futur per a l'àmbit del Pla, amb especial atenció a les necessitats de sòl per a habitatge assequible.
b) Que contribueixi a la generació de riquesa a partir de l'aprofitament ordenat i sostenible dels recursos del territori i del desvetllament del seu potencial endogen.
c) Que la distribució d'usos i la disposició de les xarxes d'infraestructures en el territori afavoreixin una eficiència econòmica creixent considerada en el conjunt de l'àmbit i en el conjunt de Catalunya.
d) Que els ciutadans, amb independència del seu lloc de residència, disposin d'unes condicions raonablement equiparables en l'accés a la renda i els serveis.
e) Que el desenvolupament sigui sostenible i que respongui als criteris del Programa de planejament territorial de Catalunya explicitats en la memòria del Pla i que tenen l'enunciat següent:
Afavorir la diversitat del territori, mantenint la referència de la seva matriu biofísica.
Protegir els espais naturals, agraris i no urbanitzables en general com a components de l'ordenació del territori.
Preservar el paisatge i el patrimoni cultural com a valors socials i actius econòmics del territori.
Afavorir la cohesió social del territori i evitar la segregació espacial de les àrees urbanes.
Facilitar una política d'habitatge eficaç i urbanísticament integrada.
Propiciar la convivència d'activitats i habitatge a les àrees urbanes i racionalitzar la implantació de polígons industrials o terciaris.
Aportar mesures de regulació i orientació espacial de la segona residència.
Vetllar pel caràcter compacte i contigu dels nous creixements.
Reforçar l'estructura nodal del territori a través del creixement urbà.
Fer de la mobilitat un dret i no una obligació.
Facilitar el transport públic mitjançant la polarització i la compacitat dels sistemes d'assentaments.
Atendre especialment la vialitat que estructura territorialment els desenvolupaments urbans.
Integrar els espais del transport i de la logística en la matriu territorial.
El contingut del Pla respon a l'objectiu d'aportar les referències espacials necessàries per a un desenvolupament sostenible del territori en termes ambientals, socials i econòmics.
Amb aquesta finalitat, el desenvolupament urbanístic, la construcció d'infraestructures, les activitats agràries i extractives i les actuacions de protecció del patrimoni territorial cal que s'ajustin a les pautes que estableix el Pla, les quals no poden ésser contradictòries amb la normativa sectorial aplicable.
El Pla se centra en la regulació dels tres sistemes bàsics de la realitat territorial: els espais oberts, els assentaments urbans i les infraestructures de mobilitat.
La proposta reguladora del Pla es basa en els criteris de planejament assenyalats a l'article 1.4, en les hipòtesis d'evolució econòmica i demogràfica i en la situació actual del territori, en especial, pel que fa a les infraestructures i les implantacions urbanes.
Quant al sistema d'espais oberts, el Pla diferencia, segons les seves característiques i la seva funció territorial els diferents tipus de sòl que han de quedar al marge dels processos d'urbanització i estableix la normativa i els criteris de gestió de cadascun.
Pel que fa al sistema d'assentaments urbans, assenyala, per a cada nucli o àrea urbana, les estratègies de desenvolupament que són adequades per a les finalitats del Pla.
Pel que fa al sistema d'infraestructures de mobilitat, fa propostes de nous traçats i de millores en la xarxa viària territorial i en la xarxa ferroviària.
Igualment, el Pla fa propostes relatives a les àrees logístiques i de serveis, associades a les xarxes viària i ferroviària.
A més de les propostes corresponents als tres sistemes territorials bàsics, el Pla conté propostes amb diversos graus de vinculació relatives, entre altres, a planejament urbanístic supramunicipal, cooperació intermunicipal, creació d'equipaments, implantació d'àrees d'activitat econòmica, actuacions d'habitatge i normativa específica per a determinats àmbits, en especial la referent al paisatge.
El Pla incorporarà les determinacions dels plans sectorials que s'aprovin que tinguin transcendència per a l'ordenació de l'espai territorial i, quan calgui, s'introduiran els ajustaments necessaris a les determinacions del Pla mitjançant un tràmit d'adaptació.
L'aplicació del Pla ha de millorar substancialment la sostenibilitat del procés d'evolució del territori amb relació a les dinàmiques hagudes fins a l'aprovació, com explica i justifica l'informe de sostenibilitat ambiental i ratifica l'avaluació ambiental de plans i programes a què s'ha sotmès d'acord amb allò que disposa la legislació vigent en aquesta matèria.
En cas que les previsions en matèria mediambiental que estableixin futurs plans sectorials haguessin de motivar una reconsideració de les hipòtesis d'evolució econòmica i demogràfica del Pla, es procedirà a introduir les correccions i ajustaments necessaris en les corresponents determinacions per tal de recuperar la coherència propositiva entre totes les variables que intervenen en el desenvolupament sostenible del territori.
El Pla concreta l'ordenació de l'espai comprès en el seu àmbit mitjançant tres ordres de determinacions gràfiques que s'assenyalen en els plànols d'ordenació:
Àrees: formades per les superfícies de sòl corresponents als tres sistemes territorials.espais oberts, assentaments i infraestructures..
Aquestes àrees tenen un significat funcional relacionat amb el paper que desenvolupen en el conjunt del territori, que comporta l'establiment d'una normativa reguladora dels usos i processos adequats o admissibles.
Aquestes àrees són excloents i en conjunt exhaureixen tota la superfície del territori.
Les àrees que determina el Pla són divisions amb finalitat reguladora, de caràcter territorial, que se superposen a les qualificacions de sòl pròpies del planejament urbanístic, sense perjudici que puguin donar-se en alguns casos coincidències de delimitació.
El Pla determina els tipus d'àrees següents:
Nuclis històrics i les seves extensions
Xarxes: formades pels elements existents i previstos de les xarxes viària i ferroviària.
Als efectes d'aquestes Normes d'ordenació territorial, les xarxes es consideren formades per línies unidimensionals dotades de determinats atributs (amplada, nombre de carrils, etc.) que se superposen a les àrees en què es divideix l'àmbit territorial i les relacionen.
Àmbits: el Pla delimita àmbits amb diferents tipus de finalitats complementàries que se superposen a les anteriors determinacions.
Els àmbits no exhaureixen necessàriament tota la superfície del territori i no són excloents entre si, de manera que un punt del territori, a més de pertànyer a una àrea, pot pertànyer, o no, a un o més àmbits.
El Pla pot determinar àmbits amb les finalitats següents:
Referència per a la previsió d'habitatges i llocs de treball
Assenyalament de normatives específiques, en especial les relatives al paisatge
Formulació de plans directors urbanístics
Formulació de plans especials urbanístics plurimunicipals
Formulació de plans especials per a l'establiment i aplicació d'estratègies de conservació, gestió i intervenció en els espais oberts
Recomanació de fórmules de cooperació municipal
Creació i gestió d'equipaments supramunicipals
Implantació d'àrees mancomunades d'activitat econòmica
Actuacions plurimunicipals d'habitatge
El contingut propositiu d'aquests diferents ordres de determinacions gràfiques en completa la definició en la normativa del Pla interpretada en el marc del conjunt de la documentació.
El caràcter obert de l'estructura d'àmbits facilita que, mitjançant modificacions del Pla, s'hi puguin incloure nous àmbits amb les finalitats assenyalades o d'altres tipus.
En concret, això permet incorporar eventualment al Pla les directrius de paisatge corresponents a les diverses unitats que definirà el catàleg de paisatge que s'ultimi amb posteritat a la seva entrada en vigència.
La documentació del Pla inclou els documents següents:
Memòria, amb un contingut justificatiu i explicatiu de les propostes del Pla en el marc dels criteris del Programa de planejament territorial de Catalunya, de les hipòtesis generals de desenvolupament econòmic i demogràfic i de les circumstàncies concretes del territori que comprèn l'àmbit de planejament.
plànols d'ordenació, on s'expressen les determinacions gràfiques que defineixen la proposta espacial del Pla.
Són els següents, amb expressió de la seva escala:
Per a cadascuna de les sis comarques de l'àmbit:
Espais oberts, estratègies d'assentaments i actuacions d'infraestructures (1:50.000)
Per a la conurbació central tarragonina:
Espais oberts, estratègies d'assentaments i actuacions d'infraestructures (1:30.000)
Plànols d'informació, com a referència documental complementària.
Abasten el conjunt de l'àmbit i són els següents, amb expressió de la seva escala:
Espais potencialment inadequats per al desenvolupament urbanístic (1/100.000)
Principals cobertes del sòl (1:100.000)
Grau d'ocupació del sòl no urbanitzable (1:100.000)
Valors i recursos dels espais oberts (1:100.000)
Potencial i estat del planejament vigent (1:100.000)
Unitats de paisatge i valors principals (1:100.000)
Normes d'ordenació territorial, que regulen els diferents continguts del Pla, és a dir, les qüestions de caràcter general, el sistema d'espais oberts, el sistema d'assentaments urbans, el sistema d'infraestructures de mobilitat, els instruments de gestió supramunicipal i directrius paisatgístiques, entre d'altres.
Estudi econòmic i financer, que presenta una avaluació dels efectes previsibles del Pla sobre l'economia del territori, com també una valoració del cost de les actuacions prioritàries amb la previsió de fórmules possibles de finançament.
Informe de sostenibilitat ambiental, que conté una avaluació ambiental de les propostes del Pla, amb la justificació del compliment dels criteris i els objectius ambientals adoptats i de la manera en què aquests i els diferents aspectes ambientals s'han tingut en compte; i Memòria ambiental, que valora la integració dels aspectes ambientals durant el procediment d'elaboració i tramitació de la proposta de Pla.
Informes sobre el procés d'informació pública i de participació institucional i ciutadana, tant l'informe de consulta de l'avantprojecte com l'informe d'al·legacions del projecte del Pla.
Com a annex a la documentació integrant del Pla, cal considerar la cartografia i la informació de base i els estudis realitzats per a la seva elaboració.
Vinculació normativa de les determinacions
A través del conjunt de la documentació, el Pla estableix normes, directrius i recomanacions que es distingeixen per la redacció o per l'expressió gràfica.
Normes són aquelles disposicions de formulació precisa i d'obligat compliment pel planejament urbanístic, pels projectes d'infraestructures i per les altres actuacions en el territori que són objecte de regulació.
Les directrius són disposicions que defineixen estratègies o pautes d'actuació que han de ser concretades en documents normatius de major detall, especialment pel planejament urbanístic.
El Pla fa, així mateix, diverses recomanacions que considera adients per a un desenvolupament positiu del territori però que entén sotmeses a les valoracions d'oportunitat o conveniència que l'administració competent pugui fer en el moment de l'actuació, amb el benentès que caldrà, quan s'escaigui, justificar en el projecte tècnic corresponent els motius pels quals no se segueixen les recomanacions del Pla.
Els plànols d'ordenació i les normes d'ordenació territorials són els documents que contenen les normes, les directrius i les recomanacions del Pla, les quals han de ser interpretades en el marc del discurs que el conjunt de documents que l'integren expressa.
Les normes i les directrius són d'obligat compliment i vinculen tant als particulars com a l'Administració.
Els plànols d'ordenació, amb caràcter general, assoleixen el grau de detall propi de l'escala 1/50.000 i, per tant, les determinacions gràfiques del Pla han d'ésser interpretades amb el nivell de precisió que aquesta escala permet, i amb el benentès que seran els instruments urbanístics i els projectes d'infraestructures, d'acord amb les prescripcions de la normativa sectorial, els que concretaran de manera precisa la configuració i l'abast físic real de les línies i àrees proposades pel Pla.
Interpretació de les determinacions
Les determinacions del Pla i concretament aquestes normes d'ordenació territorial s'han d'interpretar basant-se en criteris que, partint del sentit propi de les paraules en relació amb el context i els antecedents, tinguin en compte principalment els objectius, com també la realitat social del moment en què han de ser aplicades.
Les administracions públiques, les entitats que en depenen i els particulars estan obligats a complir les determinacions i les disposicions que estableix el Pla.
El Pla entra en vigor el mateix dia de la publicació de l'acord d'aprovació definitiva i de les normes corresponents al DOGC i manté la vigència, de manera indefinida, sense perjudici de les adaptacions a què es refereix l'article 1.15 i de les modificacions que calgui anar-hi introduint com a resultat del procés de seguiment.
Com a termini de previsió temporal de les determinacions del Pla s'estableix l'any 2026.
Una vegada aprovat definitivament el Pla, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques encarregarà al Programa de planejament territorial la creació d'un dispositiu dotat dels mitjans tècnics necessaris per a fer un seguiment de l'evolució del territori sota la vigència del Pla.
En el procés de seguiment s'han d'analitzar i avaluar com a mínim els canvis que es vagin produint en les variables següents:
planejament i desenvolupament urbanístic
execució d'infraestructures de mobilitat i transport
execució d'altres infraestructures sectorials
evolució socioeconòmica (llocs de treball, atur, PIB sectorial)
evolució demogràfica i dotació d'habitatge
sòl residencial i per a activitats econòmiques
inversió en infraestructures i equipaments
Com a resultat dels treballs de seguiment s'han de presentar periòdicament informes sobre el seguiment del Pla.
Així mateix, s'ha d'elaborar un informe d'avaluació general als 10 anys a comptar des de l'aprovació definitiva del Pla.
Pel que fa al seguiment dels efectes sobre el medi ambient que en l'aplicació del Pla es puguin produir i per tal d'evitar els efectes adversos, d'acord amb la normativa relativa a l'avaluació ambiental de plans i programes, el dispositiu de seguiment ha de garantir la participació de l'òrgan ambiental.
En l'avaluació de l'aplicació del Pla s'han de tenir en compte també els punts de vista de les administracions i les entitats del territori, i amb aquesta finalitat, el funcionament del dispositiu ha d'establir els mecanismes per a copsar l'opinió del territori sobre el desenvolupament del Pla.
A la vista del grau de desajustament o de les divergències que puguin produir-se entre l'evolució del territori i els objectius del Pla, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques proposarà la introducció de les esmenes necessàries a les seves determinacions per tal que el Pla mantingui la seva eficàcia reguladora del desenvolupament territorial.
En aquest procés, que s'atendrà al procediment establert pel Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, es consultarà als departaments de la Generalitat de Catalunya que, per raó de les seves competències, s'hagin de pronunciar sobre els diferents aspectes objecte d'actualització.
Com a mesura prioritària en el procés de seguiment, s'han d'incorporar al Pla les determinacions del planejament sectorial que tinguin incidència en el territori i, de manera especial, el planejament relatiu al cicle de l'aigua, a la producció i distribució d'energia i a la gestió de residus, ja sigui per a recollir les previsions de sòl necessàries al respecte o per esmenar, si s'escau, supòsits de desenvolupament que no s'ajustessin al marc ambiental definit per aquests plans.
El Pla ha d'incorporar també, si és necessari, les previsions d'implantació de nous equipaments d'abast supramunicipal incloses en els plans sectorials que elaborin els departaments corresponents, com també les determinacions relatives al paisatge que s'aprovin mitjançant els instruments previstos en la legislació sobre paisatge.
Amb l'objecte d'adequar les determinacions del Pla a les circumstàncies no previstes detectades en el procés de seguiment i en els supòsits previstos reglamentàriament es pot procedir a modificar el Pla, d'acord amb el procediment establert pel Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, i per la normativa aplicable.
El projecte de modificació del Pla que es redacti ha de tenir el grau de precisió propi d'un pla territorial parcial i ha d'anar acompanyat d'una avaluació que expliqui la incidència de les noves determinacions en l'ordenació general establerta pel Pla, la seva adaptació als criteris i objectius inicials del Pla i els efectes sobre el planejament urbanístic i sectorial.
Actuacions d'interès territorial no previstes pel Pla
Sense perjudici de les modificacions del Pla a què fa referència l'article 1.13, no es consideren modificacions aquelles actuacions que, tot i no haver estat previstes específicament o emparades directament pel marc normatiu del Pla, se'ls reconeix, d'acord amb el que estableix aquest article, un elevat interès per al desenvolupament del territori en coherència amb els objectius adoptats pel Pla.
L'actuació s'ha de definir en un avantprojecte o avanç de pla i pot ser promoguda per l'administració de la Generalitat, per l'administració local o pels particulars.
En aquest últim cas, l'avantprojecte ha d'ésser tramès a la Generalitat amb informe favorable per l'ajuntament o ajuntaments afectats per la iniciativa.
En tot cas, en la documentació que defineixi l'abast i contingut de l'actuació hauran de constar les dades i referències adequades per valorar la credibilitat de la iniciativa i, si s'escau, la solvència de l'operador.
Aquestes condicions han de considerar-se necessàries per al reconeixement de l'interès territorial de l'actuació.
Les actuacions d'interès territorial han de permetre, a través dels tràmits urbanístics necessaris en cada cas, la transformació urbanística de peces de sòl de protecció preventiva que en quantitat o localització no queden compreses en l'abast que correspon a les estratègies definides per a cada nucli, i tampoc corresponen a previsions del Pla sobre noves àrees d'activitat econòmica no localitzades.
Aquestes actuacions poden afectar també peces de sòl de protecció territorial, amb les limitacions establertes en l'article 2.9.
El reconeixement de l'elevat interès territorial de l'actuació l'ha d'acordar la Comissió d'Urbanisme de Catalunya a la vista de l'avantprojecte o avanç que ha d'anar acompanyat d'un informe de la Secretaria per a la Planificació Territorial i en el seu cas dels informes d'altres departaments que poguessin ésser determinants per a la viabilitat de l'actuació o per a la valoració del potencial del sòl que es vol transformar en relació amb d'altres usos existents o possibles.
L'avaluació de l'interès territorial de l'actuació ha de tenir en compte el valor estratègic d'aquesta per al desenvolupament territorial i/o l'interès supramunicipal que serà especialment considerat si l'actuació és promoguda o participada per un grup significatiu d'ajuntaments.
En tot cas l'avaluació de l'interès territorial es farà també en funció de la qualitat, potencialitat i localització del sòl que es proposa transformar i de la consideració de possibles alternatives, en especial si es tracta de sòl de protecció territorial, amb el benentès que l'actuació ha de tenir un balanç clarament positiu per al territori.
L'acord de la Comissió d'Urbanisme de Catalunya permet iniciar la tramitació de l'instrument urbanístic adequat al tipus d'actuació de què es tracti.
L'acord pot, així mateix, assenyalar paràmetres obligatoris i altres requeriments bàsics dels instruments urbanístics a redactar.
En tot cas, les actuacions excepcionals a què fa referència aquest article han de complir les següents condicions per a què puguin ser reconegudes com d'interès territorial:
a) Han de tenir una dimensió i requeriments funcionals que justifiquin una localització que no segueix les pautes d'extensió de les àrees urbanes establertes pel Pla.
b) Els motius per a fonamentar l'interès territorial de l'actuació són les millores que pot representar per al territori en termes d'equipament, medi ambient, desenvolupament econòmic, projecció internacional, cohesió social o qualitat de vida.
c) L'actuació ha de proposar solucions ambientals satisfactòries a les necessitats d'accés, en funció dels fluxos previsibles i de provisió de serveis d'aigua, energia, telecomunicacions i eliminació de residus, com també respecte les altres variables ambientals regulades per disposicions sectorials.
Així mateix, l'actuació ha de proposar solucions ambientals adequades per al manteniment o la restauració de la funcionalitat ecològica global de l'entorn en el qual es desenvolupi i respectarà les disposicions d'obligat compliment relatives a la prevenció de riscos.
d) L'actuació ha de complir les exigències d'ordenació, arquitectura, materials, colors i complements de vegetació que assegurin una acceptable integració en la morfologia del territori i el paisatge d'acord amb els criteris que estableixen aquestes Normes d'ordenació territorial i, en concret, les directrius del paisatge.
L'avantprojecte de l'actuació que se sotmeti a la Comissió d'Urbanisme de Catalunya ha d'incloure les especificacions amb aquestes finalitats que siguin necessàries.
e) Les actuacions han d'excloure l'ús d'habitatge, llevat d'aquells pocs casos que s'haguessin de destinar a guardes permanents de les instal·lacions, si bé es pot admetre en casos excepcionals per motius d'urgència i d'especial interès públic, sempre que quedi garantida la satisfactòria integració de la nova implantació en el sistema d'assentaments urbans del territori.
En cas que l'avantprojecte o avanç de l'actuació formi part d'una proposta de revisió d'un pla d'ordenació urbanística municipal, s'ha de sotmetre a la consideració de la Comissió d'Urbanisme de Catalunya, que ha de valorar-ne l'interès territorial, amb anterioritat a l'aprovació inicial de la revisió.
En aquest cas, la Comissió s'ha de pronunciar exclusivament sobre l'interès territorial de l'actuació que es proposa, la qual se sotmet a aquest tràmit per no quedar compresa dins dels paràmetres establerts pel Pla per al planejament urbanístic, sense entrar a valorar la resta de determinacions de la proposta de revisió.
La previsió i definició en els plans directors urbanístics, que s'elaborin en desenvolupament del pla territorial, d'actuacions que compleixin les condicions assenyalades en l'apartat 6 i es justifiqui el seu elevat interès territorial en el pla director, implica el reconeixement de l'interès territorial d'aquestes actuacions que serà efectiu amb l'aprovació definitiva del pla director.
També s'ha de seguir el procediment establert en aquest article per a la tramitació de modificacions o revisions de planejament urbanístic municipal que classifiquin com a sòl urbà o urbanitzable parcel·les aïllades de sòl no urbanitzable ocupades per indústries o altres activitats, o que proposin extensions d'àrees especialitzades en sòl de protecció territorial d'acord amb el que estableix l'article 3.13.
En aquests casos, la justificació de l'interès territorial de l'actuació pot centrar-se en els objectius de manteniment de l'activitat econòmica o de millora de l'equipament.
Es pot procedir a l'adaptació del Pla amb l'objecte d'adequar les determinacions del Pla a les revisions o modificacions del Pla territorial general de Catalunya que es produeixin, a les determinacions dels plans territorials sectorials que s'aprovin definitivament o a les determinacions d'altres figures i instruments de planificació definitivament aprovats que hagin estat subjectes a participació pública d'acord amb la normativa sectorial.
El tràmit d'adaptació s'ha d'ajustar al procediment establert pel Reglament pel qual es regula el procediment d'elaboració, tramitació i aprovació dels plans territorials parcials, aprovat pel Decret 142/2005, de 12 de juliol, i per la normativa aplicable.
Adequació del planejament urbanístic
L'aprovació del Pla territorial no afecta al planejament urbanístic vigent, excepte pel que fa a les determinacions en l'àmbit del sòl no urbanitzable que es detallen en els títols II i VI d'aquestes Normes d'ordenació territorial i que són d'aplicació directa, i pel que fa als sectors i àmbits a què fa referència l'apartat 9 d'aquest article.
Tanmateix aquest s'haurà d'adaptar progressivament a les determinacions del Pla d'acord amb el que disposa aquest article.
El planejament urbanístic general que s'elabori o es revisi, els plans parcials de delimitació i les modificacions de planejament urbanístic vigent que augmentin el conjunt del sòl urbà més el sòl urbanitzable, s'adaptaran a les determinacions del Pla territorial.
Amb caràcter informatiu i no exhaustiu, els plànols d'ordenació assenyalen els sectors no delimitats o no programats.
Els plans urbanístics municipals a què fa referència l'apartat 2 que s'aprovin amb posterioritat a l'entrada en vigor del Pla territorial, han de contenir dins la Memòria un apartat explicatiu i justificatiu de la conformitat de les propostes del Pla d'ordenació urbanística amb les determinacions d'aquest Pla territorial.
En l'elaboració de plans urbanístics municipals a què fa referència l'apartat 2, l'avanç de planejament que l'Ajuntament ha d'elaborar d'acord amb la legislació urbanística i la d'avaluació de plans i programes s'ha de trametre al Programa de Planejament Territorial per tal que, prèviament a l'aprovació inicial, aquest pugui informar a l'Ajuntament sobre la conformitat de l'avanç amb les disposicions del Pla territorial.
Cal també un informe del Programa de Planejament Territorial per a l'aprovació dels plans i projectes que incideixin de manera destacada en el desenvolupament del seu àmbit territorial.
L'informe és preceptiu per a l'aprovació dels plans i projectes següents:
Modificacions del planejament urbanístic municipal vigent que augmentin l'extensió en el conjunt del sòl urbà més el sòl urbanitzable.
Estudis informatius d'infraestructures de mobilitat
Plans territorials sectorials amb incidència sobre l'ordenació territorial i el desenvolupament urbanístic.
En els plans urbanístics d'iniciativa municipal, l'informe el sol·licitarà l'ajuntament un cop aprovats inicialment aquests.
El Pla estableix la recomanació que el planejament urbanístic vigent, mitjançant els instruments de desenvolupament al seu abast, incloses les modificacions puntuals, s'ajusti als principis i objectius que el Pla propugna.
En tot cas els serà d'aplicació el que disposa l'article 3.14.
En cap cas, les modificacions de planejament urbanístic municipal no poden incrementar la superfície conjunta de sòl urbà i sòl urbanitzable en aquells nuclis i àrees urbanes on les possibilitats d'extensió previstes en el pla municipal excedeixin de les que són admissibles en el marc de les estratègies de desenvolupament urbanístic establertes en el Pla territorial.
El Departament de Política Territorial i Obres Públiques ha d'establir programes d'ajuda per a fomentar els processos d'adequació del planejament urbanístic i pot adoptar mesures per a promoure de manera específica aquelles adaptacions que siguin més necessàries pel grau de desajustament entre les determinacions del planejament urbanístic vigent i les propostes del Pla territorial.
El planejament derivat de desenvolupament d'àrees especialitzades que es tramiti amb posterioritat a la data d'aprovació inicial del Pla, haurà de complir amb les especificacions de l'estratègia assignada a l'àrea d'acord amb el que disposa l'article 3.12, amb la prèvia o simultània modificació del planejament d'ordenació urbanística del municipi si és necessària.
El sistema d'espais oberts comprèn tot el sòl classificat com a no urbanitzable pel planejament urbanístic en el moment de redacció del Pla.
Mitjançant el sistema d'espais oberts, el Pla assenyala les parts del territori que han de ser preservades de la urbanització i, en general, dels processos que poguessin afectar-ne negativament els valors paisatgístics, ambientals, patrimonials i econòmics, entre els quals els agraris, sense perjudici de les actuacions que poden autoritzar-se en les circumstàncies i condicions que aquestes Normes d'ordenació territorial estableixen.
El Pla considera el sistema d'espais oberts com un component fonamental de l'ordenació del territori i, per tant, cal considerar les determinacions que el regulen com a bàsiques per al desenvolupament del Pla.
Les normes relatives al sistema d'espais oberts incloses en el Pla són d'aplicació directa i executives a partir de l'entrada en vigor del Pla.
Les normes prevalen sobre les del planejament territorial sectorial i urbanístic vigents en aquells aspectes en què siguin més restrictives en relació amb les possibles obres, edificacions i implantació d'activitats que poguessin afectar els valors del sòl que en motiven la protecció.
La determinació espacial i normativa del sistema d'espais oberts té les finalitats següents:
a) Evitar la urbanització i la degradació d'aquells terrenys no urbanitzats que reuneixen especials qualitats com a espais d'interès natural, paisatgístic, social, cultural, agrícola i/o econòmic.
b) Evitar els processos d'implantació urbana en àrees mal comunicades, no aptes orogràficament o subjectes a uns graus de risc no acceptables d'acord amb allò que estableix la normativa urbanística.
c) Assegurar les connectivitats ecològiques necessàries per al manteniment de la biodiversitat i la salut dels ecosistemes i la conservació dels valors geològics i de les zones humides.
d) Preservar aquells terrenys necessaris per al cicle hidrològic i mantenir en bon estat de conservació les zones humides.
e) Dotar de sentit morfològic i territorial a les delimitacions dels sòls integrants del sistema d'espais oberts, afavorint la màxima continuïtat i dimensió territorial de les peces no urbanitzades.
f) Establir una gradació de preferències amb relació a les alternatives d'urbanització i edificació.
g) Garantir la reserva, per raons de localització, connectivitat, topografia i condicions de les àrees necessàries per a possibles infraestructures o equipaments d'interès estratègic en el futur.
h) Contribuir a garantir la continuïtat de l'activitat agrària i la gestió dels espais oberts.
i) Propiciar la gestió i la protecció del paisatge rural.
j) Proporcionar pautes espacials i regulacions per a la implantació d'aquelles edificacions que es poden admetre en sòl no urbanitzable.
Amb la finalitat de modular les normes de protecció en funció de les condicions de les diferents àrees de sòl i dels papers que han de representar en el territori, el Pla distingeix tres tipus bàsics de sòl en els espais oberts:
b) Sòl de protecció territorial
Dins de cadascun d'aquests tipus de sòl, el Pla pot distingir subtipus en funció de la seva naturalesa específica i de les mesures de protecció que convingui establir en cada cas.
Els plans directors urbanístics i els plans d'ordenació urbanística municipal han de contenir un plànol a l'escala en què es determini l'ordenació del sòl no urbanitzable, on s'assenyalin els límits dels diferents tipus de sòl d'espais oberts determinats pel Pla en el terme municipal, sense perjudici dels ajustaments que el major detall del plànol aconselli.
Els plans territorials sectorials, els plans directors o especials urbanístics i els plans d'ordenació urbanística municipal poden establir els subtipus d'espais no urbanitzables de protecció que considerin adequats en funció dels seus objectius i del seu àmbit d'actuació, sense contradir les determinacions del Pla, amb el benentès que no es consideren contradictòries les disposicions que pretenguin un major grau de protecció o una major restricció de les possibles transformacions.
Aquest és el cas del sòl no urbanitzable costaner delimitat pel Pla director urbanístic del sistema costaner que, per la seva rellevància en l'ordenació de la franja litoral, es grafia en els plànols d'ordenació.
Precisió i modificació de límits
Els plànols d'ordenació assenyalen a escala 1:50.000 els límits dels diferents tipus de sòl que componen el sistema d'espais oberts.
Aquests límits poden ser concretats pels instruments de planejament urbanístic que defineixin l'ordenació a escales més detallades, sempre que no hi hagi augments substancials de superfície de sòl de menor protecció en detriment del de major protecció, sense perjudici del que s'estableix en l'apartat 2 d'aquest article i en l'apartat 5 de l'article 2.9, i de la possibilitat, prevista i regulada en el Pla, de classificar nou sòl urbà o urbanitzable, mitjançant el planejament urbanístic, en el sòl de protecció preventiva.
En tot cas, s'han de justificar les variacions de forma de la delimitació que hi calgui introduir.
La línia de delimitació entre el sòl de protecció especial no procedent de la normativa sectorial o de protecció territorial i les àrees urbanes en les quals el Pla defineix estratègies que permeten una extensió de l'ocupació urbana d'acord amb les determinacions del títol III, pot variar com a resultat del planejament urbanístic que determini l'abast de l'extensió i el traçat detallat d'aquesta línia.
La determinació de les àrees d'extensió ha de justificar l'ocupació de sòl de protecció especial o territorial si hi ha possibilitat d'ocupar només sòl de protecció preventiva.
En tot cas, la línia no pot variar en aquelles parts on s'especifiqui en el plànol la condició de.límit específic del creixement urbà., d'acord amb el que preveu l'article 3.15.
Quan la separació entre dos tipus de sòl d'espais oberts coincideixi amb un nou traçat d'infraestructures proposat pel Pla, i la definició final d'aquest en el projecte sectorial corresponent sigui, a l'empara del que s'estableix al punt a) de l'article 4.5 d'aquestes Normes d'ordenació territorial, diferent del que s'assenyala en els plànols d'ordenació, es pot ajustar la línia de separació entre tipus de sòl a la que estableixi la nova infraestructura sempre que no comporti pèrdues significatives en configuració i quantitat de sòl de major grau de protecció o que no contradigui la lògica del Pla.
L'ajustament s'ha de formalitzar mitjançant el procediment de modificació o revisió del pla d'ordenació urbanística municipal amb informe preceptiu del Programa de Planejament Territorial.
Edificacions, instal·lacions i infraestructures en els espais oberts
El Pla considera com a factors favorables per a l'autorització d'edificacions, instal·lacions i infraestructures en els espais oberts els següents:
a) que aportin qualitat al medi natural, agrari i paisatgístic;
b) que siguin d'interès públic.
Als efectes d'aquest article, aportar qualitat s'entén com tenir conseqüències positives i duradores envers un territori endreçat en un àmbit que transcendeixi àmpliament l'extensió específica de l'actuació.
El Pla considera un argument favorable per a l'autorització d'activitats en els espais oberts la reutilització i millora d'edificis existents de qualitat i localització adequades, mentre que per a l'autorització de noves edificacions recomana una especial exigència pel que fa a la seva inserció territorial i paisatgística.
Amb la finalitat d'orientar l'autorització d'edificacions, instal·lacions i infraestructures en els diferents tipus d'espais oberts, i sense perjudici de les especificacions establertes per la legislació urbanística i la normativa sectorial, el Pla distingeix tres tipus d'intervencions en funció dels seus efectes i objecte:
A. Aquelles que aporten qualitat al medi natural, agrari i paisatgístic.
La seva presència està associada a la gestió i millora del territori rural, com és el cas de les edificacions i instal·lacions pròpies de l'agricultura a cel obert, la ramaderia i la silvicultura extensives, el turisme rural.en especial i preferentment l'agroturisme. i les instal·lacions i edificacions per a la protecció i valorització del medi natural.
També es consideren incloses en aquest tipus les instal·lacions de les activitats agràries intensives o determinades activitats complementàries a l'agricultura que formen part de l'explotació a cel obert d'una finca molt més gran que l'espai que ocupen i contribueixen a la viabilitat del conjunt de l'activitat agrària que manté la qualitat de la finca.
B. Aquelles que no aporten qualitat al medi natural i paisatgístic.
No contribueixen a la gestió, endreça i millora del territori no urbanitzat.
Es tracta d'edificacions sovint assimilables a les d'ús industrial, com és el cas de les edificacions per a activitats agràries intensives no associades a l'explotació i la gestió territorial d'una finca gran i altres edificacions o instal·lacions d'interès privat i un ús intensiu del sòl, com són els càmpings.
Es tracta d'activitats no prohibides per la legislació urbanística però que no poden ser incloses en el tipus A.
C. Aquelles que són d'interès públic, d'acord amb la legislació vigent, i que s'hagin d'emplaçar en el medi rural.
Comprèn les infraestructures i equipaments d'interès públic que han de situar-se en el medi rural, entre els quals, i als efectes de les determinacions d'aquest Pla territorial, es distingeixen: infraestructures lineals (C1) com carreteres, ferrocarrils, conduccions i altres elements significatius similars; elements d'infraestructures (C2) com parcs solars, parcs eòlics, antenes de telecomunicacions, depuradores, plantes de tractament de residus d'interès públic, i altres elements similars; i elements d'equipament públic que la legislació urbanística no prohibeix en sòl no urbanitzable (C3) com cementiris, establiments penitenciaris i altres.
Les implantacions legalment admissibles en sòl no urbanitzable que comporten canvis de certa extensió en la cobertura vegetal del sòl poden ser admesos en sòl de protecció especial o territorial si, per la localització i correcta inserció en el territori, no afecten substancialment els valors intrínsecs ni la funcionalitat del sòl que han motivat el règim de protecció establert pel Pla territorial.
Sòl de protecció especial: definició
Comprèn aquell sòl que pels seus valors naturals i de connectivitat ecològica o per la seva localització en el territori, el Pla considera que és el més adequat per a integrar una xarxa permanent i contínua d'espais oberts que ha de garantir la biodiversitat i vertebrar el conjunt d'espais oberts del territori amb els seus diferents caràcters i funcions.
El sòl de protecció especial incorpora aquells espais que han estat protegits per la normativa sectorial com el Pla d'Espais d'Interès Natural i la xarxa Natura 2000.
Sòl de protecció especial: regulació
El sòl de protecció especial ha de mantenir la condició d'espai no urbanitzat, sens perjudici de la precisió de límits que es regula en l'apartat 2 de l'article 2.4.
Amb aquesta finalitat ha de ser classificat com a sòl no urbanitzable pels plans d'ordenació urbanística municipal llevat que, excepcionalment i de manera justificada, convingués incloure alguna peça en sectors o polígons per tal de garantir definitivament la permanència com a espai obert mitjançant la cessió i la incorporació al patrimoni públic que poden resultar del procés de gestió urbanística corresponent.
En els sòls de protecció especial determinats pel Pla s'ha d'aplicar el règim que estableix aquest article.
Amb relació a les actuacions en sòl no urbanitzable que es poden autoritzar a l'empara dels apartats 4 i 6 de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i dels articles concordants del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol, s'entén que el sòl de protecció especial està sotmès a un règim especial de protecció al qual fa referència l'apartat 5 de l'article esmentat, i que són incompatibles totes aquelles actuacions d'edificació o de transformació de sòl que puguin afectar de forma clara els valors que motiven la protecció especial.
En el sòl de protecció especial, només es poden autoritzar les següents edificacions de nova planta o ampliació de les existents:
a) Les que tenen per finalitat el coneixement o la potenciació dels valors objecte de protecció o la millora de la gestió de l'espai en el marc dels objectius de preservació que estableix el Pla, la qual cosa comporta el compliment de les especificacions que s'assenyalen en l'apartat 7 del present article.
Aquestes edificacions corresponen al tipus A de l'article 2.5.
b) Les edificacions i ampliacions que podrien ser admissibles d'acord amb el que estableix l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, quan es compleixin les condicions i exigències que assenyalen els apartats 5, 6, 7 i 8 d'aquest article per tal de garantir que no afectaran els valors que motiven la protecció especial d'aquest sòl.
Aquestes edificacions o instal·lacions corresponen als tipus B i C de l'article 2.5.
En el sòl classificat com de protecció especial que es destini a activitats agràries, s'entén com a edificacions motivades per a la millora de la seva gestió les necessàries per a l'agricultura a cel obert i la ramaderia extensiva, tal com els coberts per emmagatzemar provisionalment les collites, per al bestiar o la maquinària agrícola i similars i, en general, aquelles que preveuen el punt 6 a) i b) de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i els articles concordants del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol.
Les edificacions motivades per formes intensives d'explotacions agrícoles o ramaderes, com també totes aquelles altres edificacions i activitats, autoritzables considerades del tipus B en l'apartat 3 de l'article 2.5 requereixen, per a ser autoritzades, la incorporació a l'Estudi d'impacte i integració paisatgística, que és preceptiu d'acord amb el que disposa l'article 6.4 per tractar-se d'edificacions aïllades, d'un capítol que analitzi els efectes de la inserció de l'edificació en l'entorn territorial i demostri la seva compatibilitat amb la preservació dels valors que motiven la protecció especial d'aquest sòl, sense perjudici del que s'assenyala a l'apartat 8.
Els nous elements d'infraestructures que s'hagin d'ubicar necessàriament en sòl de protecció especial, com també la millora dels que hi ha en aquesta classe de sòl, han d'adoptar solucions que minimitzin els desmunts i terraplens, i han d'evitar interferir els connectors ecològics, corredors hidrogràfics, i els elements singulars del patrimoni natural (hàbitats d'interès, zones humides i espais d'interès geològic) i cultural.
Quan el sòl de protecció especial es destini a activitats agràries, caldrà adoptar també solucions que minimitzin l'impacte a les explotacions agràries i les seves infraestructures.
L'estudi d'impacte ambiental quan sigui requerit per la naturalesa de l'obra ha de tenir en compte la circumstància de la seva ubicació en sòl de protecció especial.
Quan no es requereixi l'estudi d'impacte ambiental és preceptiva la realització, dins l'Estudi d'impacte i integració paisatgística que disposa l'article 6.4, d'una valoració de la inserció de la infraestructura en l'entorn territorial que expressi el compliment de les condicions esmentades sense perjudici del que s'assenyala a l'apartat 8.
L'anàlisi i valoració de la inserció de les edificacions o infraestructures en l'entorn territorial ha de demostrar que les construccions i els usos que es proposen no afecten de forma substancial els valors de l'àrea de sòl de protecció especial on s'ubicarien.
L'estudi ha de considerar les següents variables, amb especial atenció a les relacionades amb els valors a protegir i el possible impacte de l'activitat:
a) Vegetació i hàbitats de l'entorn
d) Funcions de connector biològic
i) Accessibilitat i necessitat de serveis
j) Increment de la freqüentació
k) Patrimoni cultural i històric
p) Millora esperada de l'espai protegit
En tot cas, les dimensions de l'àrea de sòl.superfície, amplada, etc.. seran determinants en la valoració dels efectes de les edificacions o infraestructures en l'entorn territorial.
Mitjançant instruments de planejament urbanístic.plans directors urbanístics, plans d'ordenació urbanística o plans especials., o directrius de paisatge que s'incorporin al Pla territorial o d'altres instruments de planificació sectorial, es poden, en el marc de les regulacions d'ordre general que s'expressen en aquestes normes, desenvolupar de forma detallada les condicions per a l'autorització de les edificacions i activitats a què es refereix l'apartat 5, com també les condicions específiques per a la implantació de les infraestructures necessàries.
Quan hi hagi aquestes regulacions, no és necessari analitzar i valorar la inserció en l'entorn territorial a què es fa referència, amb caràcter general, en aquest article, sense perjudici de:
a) Les avaluacions d'impacte ambiental que exigeix la legislació vigent per a determinades actuacions en funció de la seva naturalesa i dimensió.
b) Les avaluacions d'impacte ambiental que exigeix la normativa ambiental de Catalunya per als espais compresos en el pla d'espais d'interès natural.
c) Les condicions específiques de caràcter més restrictiu establertes per als sòls que formen part de la xarxa Natura 2000.
En els espais de protecció especial destinats a la producció agrària s'ha d'afavorir l'ambientalització de les activitats agrícoles i ramaderes, principalment pel que fa al manteniment i millora de les tanques de vegetació natural (reticles, tanques verdes, illes de vegetació, mosaics i altres) i a la incorporació de mesures agroambientals, d'acord amb les polítiques agràries i els instruments de suport i finançament existents.
Els departaments competents han de definir projectes de restauració i programes de foment amb aquests objectius per tal que les reposicions no gravin significativament l'activitat agrària.
Les activitats extractives que tinguin lloc en el sòl de protecció especial es regeixen per l'establert en l'article 2.18.
Sòl de protecció territorial: definició
Comprèn aquell sòl que el Pla no considera imprescindible que formi part de la xarxa de sòl de protecció especial, però que té valors, condicionants o circumstàncies que motiven una regulació restrictiva de la seva possible transformació, atès que existeix en l'àmbit del Pla suficient sòl de protecció preventiva o vinculat a les estratègies de desenvolupament urbanístic que s'estableixen en l'article 3.5 per donar resposta a totes les necessitats de desenvolupament urbanístic o d'edificació en sòl no urbanitzable que es donessin al llarg del seu període de vigència.
El Pla distingeix tres motius pels quals el sòl ha d'ésser considerat sòl de protecció territorial i en conseqüència ha de ser preservat o se n'ha de condicionar la transformació a un suficient interès territorial:
a) L'interès agrari i/o paisatgístic.
Assenyala àrees d'activitats productives agràries de significació territorial, i que alhora són terrenys que aporten paisatges valuosos o identitaris de l'àmbit territorial i també en terrenys que, per estar molt poc contaminats per l'edificació, convé mantenir en el període de vigència del Pla com espais no urbanitzats estructuradors de l'ordenació del territori.
b) El potencial interès estratègic.
Assenyala àrees de sòl que, per raons de localització, connectivitat, topografia o altres condicions poden tenir un paper estratègic en el futur en termes d'estructuració territorial, activitat econòmica, equipament o infraestructura.
En tant que recurs de sòl valuós, cal preservar-lo dels usos residencials i d'activitat econòmica convencionals, que tenen altres possibilitats de localització, i d'aquelles operacions conjunturals i sense un interès estratègic provat.
c) La preservació de corredors d'infraestructures.
Assenyala àrees de sòl que, per raó de la seva situació al llarg de determinades infraestructures o en corredors geogràfics de pas que podrien quedar escanyats per l'espai construït, han de quedar excloses de transformacions urbanístiques amb la finalitat de no dificultar futures propostes de millora de la mobilitat territorial o de dotació d'infraestructures en general.
Alhora, aquest sòl acompleix una funció paisatgística prou important, garantint unes visuals àmplies i un entorn endreçat de les infraestructures, que són un dels principals miradors actuals del paisatge.
El Pla assenyala l'existència d'afectacions que, pel fet de tenir repercussió sobre superfícies significatives del territori, el Pla considera oportú remarcar com una circumstància que pot impedir o condicionar la transformació urbanística i l'edificació de sòl.
En els plànols d'ordenació, pot assenyalar-se aquesta condició sobre el sòl de protecció territorial o el de protecció preventiva i, si bé podria donar-se també sobre el sòl de protecció especial, el Pla no l'assenyala en el benentès que en aquest sòl no són previsibles transformacions importants.
Sòl de protecció territorial: regulació
El sòl de protecció territorial ha de mantenir majoritàriament la condició d'espai no urbanitzat i amb aquesta finalitat ha de ser classificat com a no urbanitzable pels plans d'ordenació urbanística municipal, llevat dels casos que es preveuen en aquest article i si, excepcionalment i de manera justificada, convingués incloure alguna peça en sectors o polígons per tal de garantir definitivament la permanència com a espai obert mitjançant la cessió i la incorporació al patrimoni públic que poden resultar del procés de gestió urbanística corresponent.
El sòl de protecció territorial resta subjecte a les limitacions que estableix l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i a les condicions que es deriven dels motius que en cada cas justifiquen la seva consideració com a sòl de protecció territorial que s'especifiquen en la memòria del Pla.
Així mateix, s'han de tenir en compte les recomanacions que s'assenyalen a l'apartat 3 d'aquest article.
L'autorització relativa a les edificacions que podrien ser admissibles d'acord amb la legislació urbanística i l'execució d'infraestructures que s'empara en la legislació sectorial han de tenir en compte les següents recomanacions referides als tipus d'intervenció que estableix l'article 2.5.
A. Autorització admissible d'acord amb la parcel·lació i la morfologia de l'espai.
B. Autorització especialment condicionada a la seva correcta integració paisatgística i inserció territorial.
Factor favorable si forma part d'una finca molt més gran que l'espai que ocupa i contribueix de forma demostrable a la viabilitat del conjunt de l'activitat agrària que manté la qualitat de la finca.
Exigència d'assegurar la permeabilitat necessària i el mínim impacte sobre l'estructura de les parcel·les agràries i sobre les infraestructures necessàries per desenvolupar l'activitat agropecuària.
Factor favorable si es tracta d'activitats complementàries a les pròpies de la producció agrària per ajudar a mantenir l'activitat agrícola del conjunt de la finca.
Autorització excepcional i si no existeixen alternatives raonables en sòl de protecció preventiva o en contigüitat amb els assentaments existents.
b) Sòl de potencial interès estratègic
A. Autorització admissible d'acord amb la parcel·lació i morfologia de l'espai.
Evitar instal·lacions molt grans, d'amortització llarga o de desplaçament difícil.
Exigència de minimitzar l'afectació de la potencialitat del conjunt de l'àrea.
Exigència d'evitar instal·lacions d'amortització llarga o de desplaçament difícil.
A. Autorització admissible si es tracta d'intervencions de fàcil desplaçament o amortització curta.
També es poden admetre les que no compleixin aquest requisit i es comprovi que no han d'afectar la funció d'aquest sòl i aquelles que, tractant-se d'elements motivats per l'explotació agrària d'aquest sòl, no tinguin una alternativa raonable de localització.
B. Autorització no admesa pel que fa a instal·lacions de nova planta i restringida pel que fa a ampliacions d'edificacions existents.
Autorització admissible si la intervenció va associada a la funcionalitat del corredor i especialment restringida en els altres supòsits.
Les autoritzacions d'edificació i l'execució d'infraestructures a què fa referència l'apartat anterior, han d'observar, a més de les recomanacions assenyalades, els criteris generals i les normatives que s'aprovin en les matèries que s'assenyalen en aquest apartat:
a) Per a l'autorització de les edificacions dels tipus B, C2, C3 cal considerar la possibilitat que s'ubiquin en sòl de protecció preventiva i la preferència de reutilització d'edificacions existents.
b) S'aplicarà sempre el criteri que l'edificació o infraestructura, per la seva localització i característiques, afectin el menys possible la potencialitat funcional de l'àrea de sòl d'acord amb la tipificació adoptada dins del sòl de protecció territorial.
c) Si bé l'exigència d'integració paisatgística cal extremar-la en el sòl d'interès agrari i/o paisatgístic, totes les intervencions estan subjectes a les disposicions que el Pla estableix en aquesta matèria.
d) L'aprovació de les directrius del paisatge corresponent a l'àmbit del Pla comporta la incorporació de criteris i normes addicionals a les recomanacions assenyalades en l'apartat anterior.
e) Les disposicions d'un pla sectorial per a la preservació dels terrenys d'interès agrari ha de complementar, si s'escau, les regulacions establertes en l'apartat anterior, en tot allò que sigui d'aplicació.
El sòl de protecció territorial pot ser objecte d'actuacions d'urbanització, o en general de transformació, només en els següents casos:
Extensió d'àrees urbanes amb estratègies de creixement moderat o mitjà, de canvi d'ús i reforma o de millora i compleció, d'acord amb l'apartat 2 de l'article 2.4.
Excepcionalment i amb especial consideració del valor del lloc que es proposa transformar, de les alternatives possibles i de la integració paisatgística necessària, actuacions d'interès territorial no previstes pel Pla mitjançant el procediment que estableix l'article 1.14.
b) Sòl de potencial interès estratègic.
Actuacions d'interès territorial estratègic no previstes pel Pla mitjançant el procediment que estableix l'article 1.14.
En cas que no s'exhaureixi el conjunt de la peça de sòl qualificada com de potencial interès estratègic, a banda de les condicions que es deriven de l'article 1.14, cal minimitzar l'afectació sobre la potencialitat del conjunt de l'àrea i que la fragmentació de la peça sigui mínima.
No admet actuacions d'urbanització o en general de transformació que no estiguin funcionalment associades a les infraestructures que han de situar-se en el corredor.
Les limitacions i altres regulacions del sòl de protecció territorial per raó de riscos o afectacions s'estableixen en l'article 2.12.
Sòl de protecció preventiva: definició
S'inclouen en aquest tipus els sòls classificats com a no urbanitzables en el planejament urbanístic que no hagin estat considerats de protecció especial o de protecció territorial.
El Pla considera que cal protegir preventivament aquest sòl, sense perjudici que mitjançant el planejament d'ordenació urbanística municipal, i en el marc que les estratègies que el Pla estableix per a cada assentament, es puguin delimitar àrees per a ésser urbanitzades i edificades, si escau.
També el Pla preveu la possibilitat que, més enllà de les estratègies establertes per a cada nucli, es puguin admetre, en casos justificats, implantacions d'activitats o instal·lacions de valor estratègic general i d'especial interès per al territori, a través del procediment que el Pla determina en l'article 1.14 per a garantir una avaluació suficient dels pros i contres de la iniciativa.
Sòl de protecció preventiva: regulació
El sòl de protecció preventiva està subjecte a les limitacions que la legislació urbanística estableix per al règim de sòl no urbanitzable i que s'assenyalen bàsicament en l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
Els plans d'ordenació urbanística municipal poden, si s'escau, classificar com a urbanitzable les peces de sòl de protecció preventiva que tinguin la localització i la proporció adequades en funció de les opcions d'extensió urbana que el pla d'ordenació urbanística municipal adopti d'acord amb les estratègies de desenvolupament urbà que en cada cas estableix el Pla territorial.
El sòl de protecció preventiva que mantingui la classificació de sòl no urbanitzable continua subjecte a les limitacions pròpies d'aquest règim de sòl, amb les especificacions que estableixi en cada cas el Pla d'ordenació urbanística municipal i altres instruments de planejament urbanístic, si escau.
Sense perjudici de les restriccions específiques per a determinades àrees establertes en el Pla d'ordenació urbanística municipal o altres instruments urbanístics, cal considerar, en general, el sòl de protecció preventiva com una opció preferent davant de la del sòl de protecció territorial per a implantacions admeses en sòl no urbanitzable.
Els plans municipals han de posar una especial atenció en l'ordenació de l'àmbit del sòl de protecció preventiva, sense perjudici de la capacitat del Pla d'ordenació urbanística municipal de precisar, d'acord amb el Pla territorial, l'ordenació de tot el sòl no urbanitzable del terme municipal.
El Pla estableix a l'article 2.13 d'aquestes normes, recomanacions per a una adequada ordenació del sòl no urbanitzable en el planejament urbanístic i, en el seu títol sisè, condicions d'integració paisatgística en els espais oberts.
Amb la voluntat d'ordenar el procés de conurbació de l'àmbit central del Camp de Tarragona que actualment s'esdevé i de garantir que el territori pugui acollir els importants creixements previsibles a mig i llarg termini amb la màxima eficiència i amb la màxima sostenibilitat econòmica, ambiental i social, el Pla assenyala, amb la indicació d'àmbits preferents d'extensió, aquelles àrees de sòl no urbanitzable de protecció preventiva de major idoneïtat per a l'extensió del teixit urbà i la creació de ciutat.
Sòl subjecte a risc o afectació
Els sòls subjectes a riscos naturals o tecnològics significatius queden exclosos de qualsevol destinació que hagi de comportar un risc per a les persones d'acord amb les directrius que estableixen els articles 5 i 6 del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol.
El planejament urbanístic ha de delimitar amb precisió les zones de risc o afectació i ha de determinar, si escau, les mesures específiques de protecció i prevenció que siguin adequades, d'acord amb l'ordenació proposada i la normativa d'aplicació en cada cas.
L'ús dels terrenys sotmesos a risc d'inundació es regula pel que assenyala l'article 6 del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol, en funció de la planificació hidràulica que ha d'establir els àmbits de la zona fluvial, zona del sistema hídric i zona inundable per episodis extraordinaris.
Les àrees de sòl de protecció preventiva que hagin estat assenyalades com a sòl subjecte a risc pel Pla exclusivament per causa de la seva inundabilitat, d'acord amb les delimitacions proposades per l'Agència Catalana de l'Aigua, ha de recuperar la disponibilitat del sòl de protecció preventiva si per causa de canvis en el règim hidràulic o per la utilització de models més precisos de predicció, l'administració hidràulica deixés de classificar-les com a inundables.
Les peces de sòl subjectes a risc per causa de la seva inundabilitat, confrontants amb àrees urbanes poden, amb les limitacions derivades de l'estratègia assignada a l'àrea o nucli urbà, ser classificades com a sòl urbanitzable en el planejament d'ordenació urbanística municipal si es compleixen els requeriments que estableix al respecte l'article 6 del Reglament de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret 305/2006, de 18 de juliol.
Les àrees de sòl de protecció preventiva que hagin estat assenyalades com a sòl subjecte a risc o afectació pel Pla per l'existència d'afectacions acústiques de l'aeroport no podran tenir usos residencials.
Per a la resta d'usos, no s'estableix cap altra restricció addicional al conjunt de determinacions i estratègies del Pla i les regulacions sectorials de l'activitat aeroportuària.
L'ordenació del sòl no urbanitzable en el planejament urbanístic
Dins del marc que estableixen els tipus de sòl del sistema d'espais oberts establerts pel Pla, el planejament urbanístic ha de determinar diverses zones i mesures de protecció d'acord amb l'escala de treball que li és pròpia.
Sense perjudici de les consideracions específiques derivades de les característiques del municipi, les zones i les mesures de protecció en sòl no urbanitzable tenen com a objectiu facilitar la gestió orientada a la preservació dels següents valors i funcions:
Terrenys edafològicament valuosos.
Terrenys més planers i amb unitats productives més extenses i aptes per al seu maneig.
Terrenys de regadiu o que poden ser-ho, i molt especialment aquells que han estat objecte d'inversions importants en infraestructures de regadiu per part de l'Administració i que, amb caràcter indicatiu i no exhaustiu, s'assenyalen en el plànol d'informació.Sistema d'espais oberts.
Valors i recursos dels espais oberts (1:100.000). del Pla.
Espais de transició entre l'espai urbà i aquell que té un ús agrari, per a què el primer no pressioni el segon i el segon no molesti els residents en el primer.
b) Valors ambientals, ecològics o científics
Hàbitats singulars, fràgils o que hostatgen flora o fauna d'especial interès.
Hàbitats de major integritat, dimensió i més representatius de la regió.
Terrenys agrícoles que embolcallen espais naturals protegits o de domini públic hidràulic i pecuari.
Espais intersticials rics en diversitat biològica (marges, sèquies, tanques arbrades...) en el sòl agrícola.
Terrenys amb funció connectora o amb funció esmorteïdora de possibles impactes sobre els espais protegits.
c) Valors paisatgístics i patrimonials
Àrees d'interès paisatgístic a preservar, a restaurar i a crear.
Entorns d'elements culturals (històrics, arqueològics, identitaris...).
Espais agraris de valor: aquells amb infraestructures agràries creades per al maneig de sòls que identifiquen un paisatge, que tenen valor històric i que resulten fonamentals per a la conservació de sòls i aigües com ara terrasses i feixes, infraestructures de rec i drenatge, estructures i closes de paret de pedra seca o altres elements patrimonials d'interès.
Espais amb mines d'aigua o altres elements d'interès per a la gestió de l'aigua.
Terrenys de domini públic (camins, boscos i prats comunals, domini hidràulic, camins ramaders, patrimoni arqueològic i paleontològic i altres).
d) El planejament urbanístic ha de considerar també en l'ordenació del sòl no urbanitzable, aquell que, sense tenir un valor intrínsec notable, pot jugar un paper rellevant en l'estructuració de l'espai i en concret el que:
Respon a un objectiu de separació d'àrees edificades.
Defineix els límits de l'espai que poden assolir les àrees urbanes.
Facilita la percepció del paisatge.
Facilita l'ampliació o la implantació de les infraestructures necessàries.
Preserva superfícies no urbanitzables de certa entitat com a reserves estratègiques de futur.
Pot fer de franja protectora de corredors fluvials i zones humides.
La consideració dels valors que assenyala aquest article no comporta una zonificació que s'hi refereixi específicament, atès que les determinacions normatives d'una zona poden simultàniament tenir objectius d'ordre divers i que aquests poden ser també objecte de determinacions no zonals.
Les zones de sòl no urbanitzable són, per tant, les que el pla urbanístic adopti en el marc, en el seu cas, de les disposicions reglamentàries que s'estableixin al respecte.
Les activitats agràries en els espais oberts
El Pla reconeix les activitats agràries com a estratègiques per al futur de la col·lectivitat social, en tant que garanteixen la producció d'aliments, ajuden a fixar població en el territori i contribueixen a la preservació de la qualitat del paisatge.
El Pla territorial admet el desenvolupament d'activitats agrícoles, ramaderes i silvícoles en els tres tipus d'espais oberts que diferencia, amb les condicions que el propi Pla estableix i sense perjudici de les disposicions sectorials que siguin d'aplicació.
El Pla, mitjançant la definició del sistema d'espais oberts, exclou una part molt majoritària del territori de qualsevol opció d'urbanització, i assegura així un espai per a la producció agrària.
D'altra banda, per tal de garantir l'evolució, modernització i intensificació pròpia del sector de forma compatible amb una correcta inserció territorial, el Pla estableix algunes condicions per a la implantació d'edificacions derivades de les activitats agràries.
Quan es tracti d'edificacions aïllades que hagin de romandre indefinidament en aquesta situació, el Pla exigeix que el projecte d'edificacions agràries incorpori un Estudi d'impacte i integració paisatgística en els termes que s'especifiquen en l'article 6.4.
D'acord amb el que especifica l'article 2.5, les edificacions agràries són majoritàriament del tipus A. Es consideren, tanmateix, del tipus B aquelles que comporten una ocupació inusualment alta de la finca agrària.
L'article 2.7 estableix les condicions per a les edificacions en sòl de protecció especial, el 2.9 en sòl de protecció territorial i el 2.11 en sòl de protecció preventiva.
Els articles 2.7 i 2.9 estableixen certes condicions, precaucions o recomanacions pel que fa a les edificacions del tipus B. En sòl de protecció preventiva, el Pla es remet a les condicions que estableix la legislació urbanística per al sòl no urbanitzable.
El Pla considera un argument favorable la utilització d'edificis existents per davant de l'autorització de noves edificacions agràries.
Si no és així, s'han de considerar amb criteris restrictiu les del tipus B.
Les regulacions que el Pla estableix per a les edificacions agràries no han de ser cap impediment per autoritzar les ampliacions de les instal·lacions d'explotacions existents que hagin d'incrementar el seu espai en compliment de la Directiva Europea sobre benestar animal o altres exigències d'obligat compliment.
Règim dels usos i edificacions existents en els espais oberts
Les edificacions i instal·lacions legalment implantades que s'ajustin als supòsits d'usos permesos en sòl no urbanitzable poden mantenir-se i ampliar-se si es compleixen els requisits del planejament urbanístic general a què estiguin subjectes i les determinacions que estableixen el Pla i la legislació urbanística.
Les edificacions i instal·lacions degudament autoritzades d'acord amb la legislació anterior a la Llei 2/2002, de 14 de març, d'urbanisme, que no s'ajustin als supòsits d'usos permesos pel Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i que, per tant, actualment no serien autoritzables, es podran mantenir, però només podran autoritzar-se'n ampliacions en els termes previstos per la legislació urbanística vigent si el planejament urbanístic municipal aprovat definitivament abans de l'entrada en vigor de la Llei 2/2002 ho preveu expressament.
En el cas del sòl de protecció especial i territorial, les ampliacions possibles no poden superar el percentatge previst pel planejament urbanístic i com a màxim el 50% de la superfície construïda i del volum edificat que hi havia en la data d'entrada en vigor de la Llei 2/2002.
L'establiment d'aquest límit màxim no comporta cap nova opció d'ampliació en aquells casos en què aquesta ja s'hagi realitzat i hagi exhaurit les possibilitats assenyalades pel planejament urbanístic.
En tot cas, caldrà que les obres d'ampliació siguin imprescindibles per al manteniment de l'activitat per a la qual es va construir l'edificació o es va implantar la instal·lació objecte d'ampliació i que aquesta es trobi en plena utilització.
Els municipis han de vetllar que les edificacions, les instal·lacions o els usos existents implantats il·legalment, per a les quals hagi prescrit l'acció de reposició, minimitzin l'impacte.
No s'admeten les ampliacions d'aquestes edificacions o instal·lacions ni la intensificació o substitució de les activitats llevat que, d'acord amb la legislació urbanística, fos possible la seva legalització i aquesta es dugués a terme.
Amb l'objectiu de recuperar la integritat formal del territori rural, les administracions públiques han d'adoptar mesures per al desmuntatge o enderroc d'aquelles construccions no incloses en el catàleg de masies i cases rurals destinades a activitats subjectes a intervenció ambiental quan aquestes cessin definitivament i les edificacions o instal·lacions no estiguin legalitzades o es trobin en estat ruïnós.
S'entén que una activitat ha cessat definitivament quan se'n constati de manera notòria la inactivitat continuada al llarg de dos anys consecutius.
No són objecte d'aquest article aquelles edificacions i instal·lacions que per les seves tipologia, construcció i el seu valor identitari.masies, corrals, barraques de pastor o de vinya, molins i altres. cal considerar que formen part de la imatge del territori rural que es vol preservar o recuperar.
La possible classificació com a sòl urbà o urbanitzable de petites peces aïllades de sòl per a la legalització de determinades edificacions ha de tenir un caràcter especialment restrictiu i s'ha d'ajustar als criteris següents:
a) Les edificacions existents en sòl no urbanitzable separades dels nuclis urbans han de romandre en aquesta situació si no hi ha raons d'interès general que motivin un canvi de classificació.
Es considera un factor molt negatiu la consolidació de petites àrees urbanes disseminades pel territori que contribueixen a consolidar la dispersió de la implantació urbana.
b) Si el canvi de classificació és imprescindible per a la continuïtat d'una activitat separada de l'àrea urbana, l'ús admès per la qualificació urbanística que se li assigni ha de ser, estrictament, el de l'activitat existent, i només s'han d'admetre les ampliacions imprescindibles per a la continuïtat d'aquesta.
Aquest criteri s'ha d'aplicar amb especial atenció per a aquelles activitats amb instal·lacions de poc valor.com ara reciclatge de materials, activitats associades a extraccions, etc.. que podrien deixar de tenir sentit en algun moment i fer possible el retorn de la parcel·la a la situació rural.
c) Quan es justifiqui que l'activitat separada de l'àrea urbana té un interès especial en termes econòmics i en llocs de treball, unes perspectives de creixement en el futur que es consideren desitjables i una localització acceptable, es pot admetre un canvi de classificació com a sòl industrial amb possibilitats d'extensió en parcel·la única.
En aquest supòsit, l'espai d'ampliació no computa com a sòl d'extensió corresponent a les estratègies que el Pla assenyala per als nuclis propers.
Actuacions en els trams urbanitzats dels cursos fluvials i en les zones verdes i en els parcs urbans amb funció connectora o de transició
Les actuacions en els trams fluvials i riberencs al seu pas per àrees urbanes i urbanitzables que formen part d'un mateix curs d'aigua, la resta del qual, aigües amunt i aigües avall, està classificat pel Pla de protecció especial en una longitud territorialment significativa, s'han d'adreçar al manteniment o, en el seu cas, la restauració de la vegetació riberenca per tal d'incrementar, en la mesura del possible, la funció connectora del conjunt del curs fluvial i influir positivament en la qualitat del paisatge dels espais urbans que travessa.
Quan aquests trams fluvials i riberencs formin part d'algun parc o zona verda urbans, com també en els casos de parcs o zones verdes urbans a través dels quals es pot produir la continuïtat entre sòls de protecció especial, en el seu tractament formal i compositiu s'han d'evitar les construccions no necessàries i s'ha de basar en elements vegetals naturals, preferentment de les espècies pròpies dels ambients representats en els sòls de protecció especial contigus, i el mobiliari urbà ha de ser-hi absent o ha de quedar reduït al mínim imprescindible.
En cas d'un nucli o àrea urbana amb un curs fluvial perifèric, les extensions urbanes han d'evitar preferiblement passar a l'altre costat d'aquest, llevat que fos l'única opció o que des dels punts de vista de l'estructuració urbana i la integració territorial tingués avantatges clares respecte altres opcions.
En tot cas, l'espai fluvial i riberenc ha de ser tractat com un element bàsic de l'ordenació urbanística.
Quan sigui adient pel tipus d'espais i pel caràcter de la franja perimetral del sòl urbà, el tractament i els usos admesos a les zones verdes perifèriques i els parcs periurbans han de ser els adequats per tal que aquestes àrees de sòl puguin jugar un paper d'espais de transició entre l'àrea urbana i el medi rural i que actuïn com amortidors dels possibles impactes de la primera envers el segon.
En la façana litoral i en algunes extensions d'urbanització residencial on el planejament urbanístic vigent ha classificat sòl de manera continua, creant grans barreres a la connectivitat ecològica, el Pla territorial identifica i assenyala en els plànols d'ordenació amb el nom de.condicions zones verdes..
Aquesta estratègia identifica aquells sectors urbanitzables encara no desenvolupats i aquelles àrees encara no consolidades on seria possible, i tindria interès pel que fa a la biodiversitat o al paisatge, una estratègia de concentració dels espais lliures i les zones verdes en unes determinades localitzacions per afavorir la connectivitat ecològica.
La representació gràfica que es fa en els plànols d'ordenació té caràcter simbòlic i de directriu i, en cap cas, constitueix una delimitació precisa: pertoca al planejament i la gestió urbanística definir les possibilitats d'intervenció i l'aplicació concreta d'aquesta estratègia.
El Pla recull i assenyala també en els plànols d'ordenació, amb el nom de.condicions PDUSC., aquells sectors on el Pla director urbanístic del sistema costaner estableix determinacions en aquest mateix sentit.
Mitjançant plans directors o especials urbanístics i plans d'ordenació urbanística municipal es poden establir altres regulacions específiques referides a determinades àrees o indrets en atenció a les seves peculiars característiques, sempre que siguin coherents amb la regulació que amb caràcter general estableix aquest Pla per als diversos tipus d'espais oberts.
El Pla no afecta les activitats extractives autoritzades d'acord amb els procediments i condicions establerts per la legislació sectorial vigent.
Es poden autoritzar noves activitats extractives i ampliacions de les ja autoritzades en sòl de protecció especial i territorial sempre que no afectin de forma clara i definitiva els valors que han motivat la protecció especial o territorial del conjunt de l'espai protegit.
Aquestes autoritzacions s'han de regir per la normativa vigent relativa a activitats extractives en espais naturals protegits i han de tenir en compte les determinacions del Pla i les estratègies de desenvolupament urbà i d'infraestructures, en tant que poden ser també argument favorable o desfavorable per a determinades ubicacions.
En qualsevol cas, en la restauració d'aquests espais s'ha de tenir cura de restablir els valors que, en cada cas, han motivat la protecció especial.
Les propostes del Pla per a la protecció dels sòls no urbanitzats i del paisatge que s'estableixen en els títols II i VI d'aquestes normes seran específicament considerades en l'elaboració dels projectes d'explotació i dels programes de restauració, i en els informes preceptius corresponents.
Les propostes de noves activitats extractives han de ponderar des de l'anàlisi multicriteri del costbenefici els valors naturals, ambientals, agraris i patrimonials enfront del valor dels béns miners objecte d'explotació, la disponibilitat i necessitat d'aquests i els costos globals del seu transport.
Els desenvolupaments urbanístics han de tenir en compte les afectacions derivades d'aquestes activitats i evitar possibles conflictes d'usos.
Amb l'objectiu de racionalitzar al màxim des dels punts de vista ambiental, econòmic i social l'atorgament de noves autoritzacions d'activitats extractives, s'han de portar a terme estudis en l'àmbit de Catalunya sobre previsions de la demanda i sobre la localització i condicions d'explotació dels possibles jaciments; de manera especial s'han de tenir en compte els acords i els estudis promoguts pel Grup Interdepartamental d'Àrids de Catalunya constituït el 7 de juliol de 2004, o per altres dispositius amb la mateixa finalitat que es puguin crear en el futur.
Amb el mateix objectiu, s'han de portar a terme estudis paleontològics i d'altres estudis sectorials que permetin detectar possibles zones de restricció.
Abocadors, plantes de gestió de residus i estacions depuradores d'aigües residuals
El Pla no afecta els abocadors, les plantes de tractament de residus i les estacions depuradores d'aigües residuals que van ser autoritzades d'acord amb els procediments i condicions establerts per la legislació sectorial vigent.
Pel que fa a l'autorització de nous abocadors i l'ampliació, explotació i restauració dels existents, regeix el que estableixen els apartats 2 i 3 de l'article 2.18.
Recomanacions complementàries per a una millor planificació i gestió dels espais oberts
Com a instruments de planificació i de gestió que poden complementar positivament les directrius d'ordenació territorial que es proposen, el Pla territorial recomana:
a) En l'àmbit de l'espai agrari:
Un pla de valorització del paisatge mediterrani.
Un mapa de sòls agrícoles, basat en el valor edafològic i l'aptitud productiva.
La promoció de bones pràctiques agràries a favor del paisatge, la biodiversitat, el patrimoni i la conservació del sòl en front de l'erosió.
b) En l'àmbit del medi natural:
El foment de plans especials per a recuperar i conservar el bosc de ribera, incrementar la qualitat de les aigües, ordenar els usos de les ribes, protegir el patrimoni fluvial.rescloses, recs, molins., dissenyar itineraris i ordenar el seu gaudi social.
Un estudi acurat de les necessitats d'àrids i materials petris previsibles en l'horitzó del Pla i de la localització i qualitat dels jaciments possibles.
Un marc incentivador d'acords de custòdia del territori.
La Identificació dels punts conflictius per a la connectivitat ecològica, que podran ser susceptibles de millora mitjançant les mesures compensatòries de les noves actuacions urbanístiques o infraestructurals.
c) En matèria d'implantació de les infraestructures tècniques:
Un estudi sobre les possibilitats de racionalització i minimització de l'impacte paisatgístic de les infraestructures de transformació d'energia elèctrica.subestacions i centres de transformació elèctrics. i de transport.
Un pla d'ordenació ambiental de les instal·lacions de radiocomunicació.
d) En matèria de domini públic:
Un programa de classificació del domini públic constituït pels camins ramaders, el domini públic hidràulic, el patrimoni arqueològic i paleontològic i d'altres.
Una normativa específica i un pla de camins que clarifiqui la titularitat i la gestió dels diferents tipus de camí, reguli l'elaboració dels inventaris i les ordenances municipals de camins i defineixi la protecció urbanística dels mateixos.
Reintegració de sòl al sistema d'espais oberts per canvi de classificació urbanística
El sòl que es reintegri al sistema d'espais oberts com a resultat de la desclassificació urbanística com a sòl urbanitzable realitzada mitjançant modificació o revisió del planejament municipal, ha d'esdevenir sòl de protecció especial.d'interès natural o agrícola., de protecció territorial o de protecció preventiva en funció de la categoria que tingui l'àrea de sòl en què estigui integrat físicament o amb la que mantingui una clara continuïtat morfològica.
En els casos dubtosos per trobar-se en relació similar amb peces de sòl de distinta categoria, el sòl s'ha d'adscriure al tipus que s'assenyali en l'instrument a través del que s'ha produït el canvi de classificació, i si aquest no ho fa, ha de quedar inclòs en el tipus que comporti la major protecció de la que tinguin els sòls del seu entorn immediat.
Espais oberts inclosos dins del Pla d'espais d'interès natural (PEIN) i altres àmbits subjectes a legislació o planejament sectorial
El Pla incorpora al sistema d'espais oberts de protecció especial els espais inclosos en el Pla d'espais d'interès natural (PEIN), en la xarxa Natura 2000 i en altres instruments sectorials de protecció de la natura amb les delimitacions globals adoptades per aquests.
Sens perjudici de la regulació de protecció derivada d'aquest Pla o del planejament que el desenvolupi, és d'aplicació a cada espai la legislació o regulació específica per raó dels seus valors naturals així com el planejament que les desenvolupi.
La Llei 12/1985, de 13 de juny, d'espais naturals, constitueix el marc jurídic bàsic per a la protecció de la natura a Catalunya.
En els àmbits del PEIN regulats mitjançant els plans especials a què fa referència la normativa sectorial reguladora de la protecció dels espais d'interès natural, o mitjançant altres plans de protecció derivats de l'aplicació de la regulació sectorial, la normativa d'aquests plans especials preval en cas que sigui més restrictiva sobre la que amb caràcter general estableix el pla territorial per al sòl de protecció especial.
Tanmateix, en tot cas són d'aplicació les disposicions del Pla relatives a la protecció del paisatge.
El sòl corresponent a la zona fluvial i a la zona de sistema hídric que es delimitin en els documents de planificació dels espais fluvials que s'aprovin, s'han de considerar com integrants de la xarxa d'espais de protecció especial que el Pla territorial determina.
Consideració del Patrimoni Cultural Immoble de Catalunya
En compliment del que disposa l'apartat 1.e) de l'article 13 de la Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial, les actuacions d'urbanització i aquelles en sòl no urbanitzable que s'autoritzin a l'empara de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, situades en l'entorn visual dels edificis o altres elements patrimonials inclosos en l'Inventari del Patrimoni Cultural Immoble de Catalunya, que gestiona la Direcció General del Patrimoni Cultural o que es puguin descobrir, a part de complir amb caràcter general les limitacions derivades de les disposicions de protecció patrimonial, hauran de respectar les característiques paisatgístiques d'aquest entorn i les traces existents de camins, passos, esplanades, fonts, vegetació, etc. que estructuren l'espai al voltant de l'edifici o element.
Determinacions específiques en matèria d'espais oberts
El planejament urbanístic ha de tenir en compte el Pla Especial de Protecció de la Infraestructura de portada de les aigües de l'Ebre i, en general, els espais de protecció d'altres infraestructures d'interès públic.
La protecció especial que el Pla assenyala per als Clots de la Barquera, en el terme municipal de la Secuita, està vinculada a la seva inclusió en el catàleg de zones humides del Departament de Medi Ambient i Habitatge.
En cas contrari, podrà ser considerat pel planejament urbanístic com un sòl de protecció territorial d'interès agrari i/o paisatgístic amb la regulació que s'especifica a l'article 2.9.
El POUM de Riudoms i d'altres del seu entorn que reuneixin un patrimoni equiparable, haurà de reflectir en els seus plànols d'ordenació la xarxa de mines d'aigua des de la zona de captació i establir les mesures adients per a la seva protecció.
La peça de sòl de protecció territorial de potencial interès estratègic que s'assenyala al Pla de Santa Maria, a la comarca de l'Alt Camp, s'ha de considerar una possible reserva per a projectes preferentment unitaris i excepcionals, generalment més enllà de l'escenari temporal del Pla, que puguin requerir peces de territori grans i que reuneixin determinades condicions, per la qual cosa cal mirar d'evitar el seu esquarterament en projectes menors i d'usos convencionals que puguin tenir alternatives de localització i mantenir aquesta reserva com un actiu de futur.
Qualsevol aprofitament que pugui esdevenir-se dins la peça de sòl de protecció territorial de potencial interès estratègic que s'assenyala al Pla de Santa Maria, a la comarca de l'Alt Camp, haurà de garantir, a banda de les exigències que s'estableixen en l'apartat anterior i les pròpies d'aquesta categoria de sòl, les següents:
a) Caldrà estudiar específicament i evitar un major tancament de la barrera que formen els polígons industrials de l'eix Valls-Pla de Santa Maria i garantir un connector ecològic funcional, que garanteixi una visual paisatgística oberta i que prioritzi la preservació de l'avifauna estèpica amenaçada.
b) Caldrà estudiar específicament poblacions d'avifauna estèpica amenaçada i les àrees d'interès per llur conservació i dissenyar el sistema d'espais lliures interns d'aquesta gran peça de sòl en funció, preferentment, d'aquests taxons amenaçats.
Mitjançant el reconeixement dels assentaments existents, la proposta d'estratègies d'extensió, reforma o consolidació i la definició d'una estructura nodal de referència, el Pla estableix les pautes per a una evolució urbanística que respongui als criteris del Programa de planejament territorial enunciats en l'article 1.4 i que sigui coherent amb les aptituds i condicions de cada lloc del territori.
D'acord amb les estratègies de desenvolupament que estableix el Pla i amb les característiques físiques, socials i econòmiques de cada nucli i àrea urbana, el planejament urbanístic ha de definir el model d'implantació urbana i les determinacions concretes que regularan les iniciatives d'urbanització i d'edificació.
El plànol Model territorial expressa l'estructura nodal que el Pla proposa, en la qual es reconeix el paper que poden jugar les diverses àrees i nuclis en la vertebració urbana del territori, el qual no sempre va associat a l'estratègia assignada, ja que aquesta depèn també de la disponibilitat de sòl apte per a l'extensió.
L'estructura nodal proposada no té efectes normatius directes en matèria de planejament sectorial, per bé que, juntament amb l'assignació d'estratègies de desenvolupament, proporciona una pauta indicativa per a la distribució dels equipaments d'interès supramunicipal en compliment del que assenyala l'apartat 1 a) de l'article 13 de la Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial.
La determinació espacial i normativa del sistema d'assentaments té les finalitats següents:
b) Assolir masses crítiques de població i llocs de treball que facilitin la disminució de les necessitats de mobilitat i la dotació de transport públic i equipaments al servei del conjunt del territori.
c) Facilitar la integració dels creixements urbans i de la població immigrada.
d) Afavorir la formació d'àrees urbanes socialment cohesionades i combatre els riscos de la segregació urbana.
e) Evitar i corregir la dispersió d'usos i edificacions en el territori.
f) Propiciar el desenvolupament urbà en les localitzacions de major aptitud i amb capacitats de prestació eficient dels serveis.
g) Corregir, quan és possible, situacions urbanístiques contradictòries als objectius del Pla.
h) Fomentar la mixticitat d'usos dels teixits urbans.
i) Racionalitzar la implantació d'àrees especialitzades aïllades.
j) Preservar el valor patrimonial del sistema d'assentaments.
k) Potenciar l'ús eficient de les àrees urbanes per a disminuir les necessitats d'extensió.
l) Proporcionar pautes per a una distribució espacial funcionalment adequada dels equipaments d'interès plurimunicipal.
m) Evitar els possibles efectes negatius dels desenvolupaments urbans sobre el paisatge.
Aquests objectius tenen el rang de principis rectors i han d'informar, en absència de determinacions normatives més específiques, la presa de decisions en el planejament urbanístic.
En els plànols d'ordenació es distingeixen, d'una banda, amb la denominació de nuclis històrics i les seves extensions o de centres urbans dins continus urbans els assentaments de naturalesa complexa que inclouen usos i teixits diversos i que s'han format a partir d'un nucli originari per les seves extensions per continuïtat al llarg del temps i, d'altra banda, amb la denominació d'àrees especialitzades, les que són resultat d'iniciatives per al desenvolupament d'usos específics: residencials, industrials, terciaris, equipaments, sovint en localitzacions separades de l'àrea urbana principal.
El Pla considera que el conjunt dels nuclis històrics i les seves extensions configura el sistema d'assentaments bàsics del territori que ha de donar suport al desenvolupament urbanístic.
Les àrees especialitzades constitueixen una situació de fet que el Pla té per objectiu racionalitzar per tal de millorar la funcionalitat del territori.
Amb el nom de Centre urbà dins continus urbans, el Pla assenyala aquells nuclis històrics sense capacitat d'extensió pel fet de trobar-se envoltats de continus urbans.generalment intemunicipals i sovint de baixa densitat. però que constitueixen referents urbans reconeguts que convé preservar o potenciar.
Els usos i delimitacions que s'assenyalen en els plànols d'ordenació tenen valor descriptiu per a les diverses àrees especialitzades i la seva regulació es remet al que estableix el planejament urbanístic vigent.
Amb el nom d'espais lliures interns es recullen en els plànols d'ordenació els àmbits no edificables de certa significació, assimilables a espais oberts, inclosos dins de peces de sòl urbà per tal de descriure més ajustadament la realitat física de l'assentament.
També es recullen com àrees especialitzades alguns equipaments o instal·lacions en sòl no urbanitzable d'importància o rellevància territorial.
Assentaments, planejament urbanístic i estratègies de desenvolupament
Els àmbits dels nuclis històrics i les seves extensions i de les àrees especialitzades assenyalats en els plànols d'ordenació comprenen el sòl urbà i urbanitzable previstos en el planejament urbanístic vigent, d'acord amb la informació disponible en el moment de la redacció del Pla.
En cas de dubte o contradicció, preval l'àmbit que realment tinguin el sòl urbà i l'urbanitzable en els instruments urbanístics que estiguin aprovats definitivament en el moment de l'aprovació definitiva del Pla territorial.
La definició de les estratègies de desenvolupament que es proposa es fa per referència a la situació física real del nucli o àrea urbana en el moment de l'aprovació definitiva del Pla territorial.
Per tant, es defineixen, es calculen i s'apliquen en relació amb el sòl realment consolidat o urbanitzat en el moment de l'aprovació definitiva del Pla territorial i no en relació amb el sòl classificat pel planejament urbanístic.
D'acord amb el que disposa l'article 1.16, el Pla no afecta les expectatives del planejament vigent pel que fa al sòl urbà i urbanitzable llevat dels sectors i àmbits a que fa referència l'apartat 9 de l'esmentat article.
Tanmateix, les estratègies que s'estableixen per a cada àrea han de ser tingudes en compte com a referències vinculants en les revisions dels plans urbanístics, en les modificacions que afecten les superfícies de sòl urbà o urbanitzable i en l'avaluació de l'oportunitat de desenvolupar sectors de sòl urbanitzable no delimitat.
D'acord amb el que disposa l'apartat 2 de l'article 2.4, les extensions urbanes que proposi el planejament urbanístic municipal en el marc de l'estratègia de desenvolupament assignada pel Pla podran ocupar sòl de protecció especial o territorial amb les condicions que assenyala l'article esmentat.
Aquesta possibilitat no és d'aplicació en el cas d'estratègia de creixement potenciat o estratègic.
Correspon al planejament urbanístic, per a aquells assentaments d'escassa dimensió territorial, entorn bàsicament rural i economia eminentment agropecuària o forestal, establir el règim urbà o no urbanitzable del seu sòl.
Els assentaments no assenyalats en els plànols normatius del Pla, per raó de la seva escassa dimensió, feble condició urbana o estat d'abandonament, podran ser reconeguts pel planejament urbanístic com a edificacions en sòl no urbanitzable i recollides en el corresponent catàleg de masies i cases rurals o, si es tracta d'un nucli compacte, amb l'estratègia de millora urbana i compleció prevista en l'article 3.9.
En tot cas, s'aconsella la màxima prudència a l'hora d'atorgar la classificació com a sòl urbà a nuclis de molt escassa entitat i/o abandonats; i es recomana als ajuntaments que no prenguin decisions que comportin costos socials i econòmics.accessos, transport, serveis, etc.. que no estiguin en disposició econòmica d'afrontar per si mateixos, sense el concurs d'altres administracions.
Tipus d'estratègies de desenvolupament
Els plànols d'ordenació assenyalen les estratègies de desenvolupament que es proposen per a cadascun dels nuclis històrics i les seves extensions en funció de l'entitat, les característiques, l'accessibilitat i la disponibilitat de sòl físicament apte per a un creixement per extensió.
Creixement potenciat o estratègic.
Canvis d'ús i reforma interior.
Quan, en funció dels objectius d'ordenació territorial, es proposa que es produeixi creixement per extensió, el Pla estableix l'estratègia de creixement potenciat.
Quan el creixement es considera adequat en una certa mesura, el Pla estableix l'estratègia de creixement mitjà o de creixement moderat.
Quan es considera que no es donen circumstàncies adequades per a un creixement significatiu en extensió o es considera que han de prevaldre els aspectes qualitatius sobre els quantitatius, s'estableixen, en funció dels objectius d'ordenació territorial, les estratègies de canvi d'ús i reforma interior o de millora urbana i compleció.
L'estratègia de.centres urbans dins continus urbans. que s'assenyala en els plànols d'ordenació té per objecte la preservació del caràcter i les funcions urbanes de l'assentament.
Malgrat el seu elevat grau de consolidació i les seves limitacions per al desenvolupament urbanístic, el planejament urbanístic ha de preservar el seu paper nodal i potenciar les funcions urbanes establertes; promoure el seu caràcter mixt pel que fa a la relació entre residència i activitat econòmica; procurar dotar-los, mitjançant la requalificació dels teixits obsolets, d'espais per a equipaments col·lectius adequats al seu àmbit de servei; procurar dotar-los d'aparcaments i, en general, millorar el seu nivell d'accessibilitat global especialment per a vianants i transport públic.
Aquesta estratègia s'associa a la dificultat d'una extensió contigua al nucli històric; o a una gran dimensió del teixit residencial especialitzat contigu; o a una excessiva especialització residencial del continu urbà; i, sovint, a l'existència, dins d'aquestes àrees especialitzades de peces encara no consolidades i amb possibilitats de canvis pel que fa als seus paràmetres urbanístics.
En conseqüència, l'estratègia de desenvolupament urbanístic de l'assentament s'ha de centrar en la requalificació de teixits obsolets o encara no consolidats.
Excepcionalment, pot ser admesa una nova extensió si s'associa a la reducció d'àrees especialitzades disconformes amb els criteris del planejament territorial o si, exhaurides les possibilitats de requalificació del teixit existent, es formula la creació de noves centralitats de serveis o d'activitat econòmica de dimensió sempre moderada i certa intensitat que aportin estructura i equilibri al municipi.
La indicació d'àmbits preferents d'extensió s'assenyala en els plànols d'ordenació per a aquelles àrees de sòl no urbanitzable de protecció preventiva de major idoneïtat per a l'extensió del teixit urbà i la creació de ciutat en termes d'eficiència i sostenibilitat.
Aquestes àrees han de garantir la constitució d'eixamples de densitat elevada i naturalesa complexa i la seva urbanització pot ser impulsada pel planejament municipal.
Quan es tracta d'una peça de sòl que no es troba directament associada a un assentament amb estratègia de creixement potenciat, el seu desenvolupament pot ser instat pel mateix municipi o per un pla director urbanístic.
Els plànols d'ordenació recullen les àrees especialitzades existents segons el planejament urbanístic vigent i, si bé reconeix la realitat de la implantació o la possibilitat de desenvolupament d'acord amb el planejament urbanístic municipal, el Pla estableix com objectiu general la seva minimització o, quan són contigües amb un nucli històric, l'augment de la seva integració urbana.
Tanmateix, en algunes àrees especialitzades el Pla expressa la necessitat de reorientar el seu desenvolupament per tal que sigui més coherent amb els objectius d'ordenació territorial, mitjançant l'assenyalament d'alguna de les estratègies següents:
Complementàriament, amb la indicació de centralitat s'assenyalen en els plànols d'ordenació aquelles localitzacions aproximades o àmbits on convindria desenvolupar operacions de millora de l'estructura urbana.
A banda de les estratègies de desenvolupament esmentades i que s'assenyalen en els plànols d'ordenació, el Pla estableix, mitjançant la seva normativa, directrius generals per al planejament urbanístic amb l'objectiu de vetllar per una correcta extensió urbana, garantir la gradualitat dels creixements i ordenar l'extensió de les àrees especialitzades i la creació d'espais per a l'activitat econòmica.
Creixement potenciat o estratègic
El Pla proposa aquesta estratègia de desenvolupament en aquelles àrees que haurien d'augmentar de manera equilibrada la seva capacitat de creixement de població i activitat.
L'objectiu de l'estratègia de creixement potenciat és adreçar la major part del creixement urbà a les àrees en millors condicions per reforçar l'estructura de ciutats que vertebra el territori de Catalunya i, d'aquesta manera, facilitar l'accessibilitat als serveis, reduir les necessitats de mobilitat i de noves infraestructures i evitar la dispersió de la població i l'activitat.
El Pla assigna l'estratègia de creixement potenciat a àrees urbanes amb bones condicions de connectivitat i disponibilitat de sòl apte per a l'extensió en les quals es valora la presència rellevant d'alguna de les següents circumstàncies:
a) Àrees urbanes que són ja polaritats territorials significatives per la seva trajectòria història, l'estructura social i econòmica, el dinamisme empresarial i cultural i la presència d'equipaments i institucions d'abast supramunicipals.
b) Àrees urbanes conurbades o molt pròximes a les anteriors amb les quals constitueixen o poden arribar a constituir una realitat urbana supramunicipal amb un elevat grau d'integració.
c) Àrees o nuclis de dimensió diversa que pel seu valor de posició en el territori, haurien de reforçar o assolir una funció nodal amb relació a les àrees i nuclis del seu entorn.
D'acord amb aquesta estratègia, i en funció de les previsions de creació d'habitatges i llocs de treball que el Pla considera per als diversos àmbits, els plans d'ordenació urbanística municipal corresponents han de fer majors previsions de sòl de desenvolupament urbanístic que les que resultarien de considerar només les seves necessitats internes.
En la formulació, tramitació i aprovació de les revisions dels plans d'ordenació urbanística municipal, els òrgans competents han de tenir present aquesta exigència per tal de vetllar que, en el seu conjunt, les àrees amb creixement a potenciar ofereixin sòl en quantitat suficient per a satisfer les necessitats que, d'acord amb els objectius del Pla, es preveuen en cada àmbit.
Els plans directors urbanístics han d'establir referències quantitatives específiques per a la determinació de les previsions de sòl d'extensió i reforma en la revisió dels plans d'ordenació urbanística municipal.
En absència de plans directors, la Comissió Territorial d'Urbanisme ha d'establir en cada cas els mínims de sòl per a l'extensió urbana que s'ha de classificar en la revisió del planejament urbanístic municipal, com també aquells màxims que no s'han de sobrepassar per criteris de coherència espacial dels assentaments atès que l'estratègia de creixement potenciat ha d'ésser interpretada d'acord amb les dimensions del nucli o àrea urbana a què s'aplica.
El Pla estableix aquesta estratègia en aquells nuclis o àrees de mitjana o petita dimensió urbana que per les seves condicions de sòl i de connectivitat poden tenir un creixement proporcionat a la seva realitat física com a àrees urbanes.
En àmbits on no hi hagi àrees urbanes de major importància, algunes de les que tenen assignada l'estratègia de creixement moderat poden assolir, en funció del seu valor de posició, una funció nodal amb relació al seu entorn pròxim.
L'extensió urbana màxima que el Pla d'ordenació urbanística municipal pot proposar és orientativament la que resulti de l'aplicació de les següents expressions alfanumèriques:
E: superfície de l'extensió urbana admissible
A: superfície de càlcul de l'àrea urbana existent
f: factor de correcció per a nuclis de petita dimensió
La superfície de l'àrea urbana existent a considerar en el càlcul (A) s'ha de determinar de la manera següent: s'han de comptabilitzar tots els sòls consolidats o urbanitzats en la data d'aprovació definitiva del pla territorial, corresponents a trames urbanes d'ús dominant residencial o mixt amb una presència significativa d'habitatge, incloent-hi tota la superfície viària, de zones verdes i d'equipaments integrats o associats a aquestes trames, que formen part dels àmbits dels nuclis històrics i les seves extensions assenyalats en els plànols d'ordenació.
En la determinació de l'àrea urbana existent es poden comptabilitzar els sòls urbanitzats no edificats i els sòls en procés d'urbanització que en l'any d'aprovació del Pla territorial es trobaven en procés d'urbanització avançada i clarament perceptible sobre el terreny.
També, en casos excepcionals, poden comptabilitzar-se les peces de sòl no urbanitzable contigües a l'àrea urbana i ocupades per edificacions plenament integrades a la vida urbana.com per exemple un equipament, una masia reconvertida a l'ús hoteler, etc.. que es classifiquin com a sòl urbà i que, per tant, no computen com a extensió urbana.
Altres supòsits, com el fet de tenir el projecte d'urbanització aprovat o un aval dipositat no són justificació suficient per a que puguin computar com a superfície de l'àrea urbana existent.
En cas que les trames considerades estiguin pròximes a altres trames consolidades o urbanitzades destinades a activitat econòmica, que no han estat comptabilitzades per no contenir habitatge o per tractar-se d'àrees especialitzades, es pot considerar que una proporció d'aquestes es considera que forma també part de l'àrea urbana existent a efectes de càlcul, amb els següents límits i condicions:
a) No ha d'incrementar en més del 60% l'àrea urbana de caràcter residencial i mixt delimitada a efectes de càlcul;
b) Es comptabilitza només el sòl d'activitat econòmica consolidat o urbanitzat que està situat dins d'una franja al voltant d'aquesta mateixa àrea urbana, d'una amplada igual a la meitat del màxim diàmetre d'aquesta.
En el càlcul per proporcionalitat de l'extensió urbana admissible (E) en l'estratègia de creixement moderat, s'ha d'aplicar a les superfícies de càlcul iguals o inferiors a 50 ha un factor de correcció que s'obtindrà de l'aplicació de l'expressió alfanumèrica següent:
A: superfície de càlcul de l'àrea urbana existent en ha.
El factor f tindrà el valor 1 per a superfícies de càlcul iguals o superiors a 51 ha i el valor 2,43 per a superfícies de càlcul iguals o inferiors a 4 ha.
Quan el municipi no tingui cap àrea diferenciada destinada a activitat industrial, ja sigui formant part de l'àrea urbana principal o separada d'aquesta, o quan l'àrea industrial existeixi, però hagi exhaurit o estigui en vies d'exhaurir la disponibilitat de sòl per acollir noves edificacions, es pot augmentar la superfície de sòl d'extensió urbana admissible resultant de l'aplicació de les condicions establertes pels apartats 2, 3 i 4 d'aquest article, en un 25% de la seva superfície amb destí a àrea específica d'activitat industrial.
La superfície de sòl pendent d'ocupar en un àrea industrial existent disminueix la superfície resultant de l'aplicació del percentatge assenyalat.
La nova àrea per a activitat industrial s'ha de situar en continuïtat amb la resta de teixits d'extensió, tanmateix per raons topogràfiques, paisatgístiques o d'ordenació, pot disposar-se separada, però ben articulada, amb la resta de teixits mitjançant algun espai urbà o periurbà o algun element d'infraestructura o com a extensió d'un àrea especialitzada existent que el Pla no hagi assenyalat específicament com no extensible.
La superfície d'extensió urbana que determinarà el Pla d'ordenació urbanística municipal comprèn els sectors de sòl urbanitzable i el sòl urbà no consolidat que estigui en disposició d'ésser desenvolupat per no contenir edificacions i usos de difícil desplaçament.
Les àrees de sòl no consolidat ni urbanitzat que formen part d'una àrea especialitzada i que queden dins la franja descrita al punt b) de l'apartat 3 d'aquest article, computen com a superfície de l'extensió urbana admissible.
El sòl urbà no consolidat que estigui ocupat per teixits urbans o instal·lacions que hagin de ser objecte d'un procés de remodelació, la complexitat del qual permet preveure que no es desenvoluparà dins dels primers 8 anys de vigència del Pla, no s'ha de tenir en compte en el càlcul.
En tot cas, el Pla d'ordenació urbanística municipal ha de justificar aquesta previsió.
L'extensió que resulta de l'aplicació dels apartats anteriors comprèn els teixits urbans de base residencial i aquells destinats a l'activitat econòmica industrial o terciària que s'integren en la trama general de l'àrea urbana.
L'extensió representa el màxim orientatiu que el Pla considera adequat per al termini 2006-2026, sense perjudici del que assenyala l'article 3.13.
En cas que s'hagués d'excedir aquest màxim, encara que sigui en poca quantitat, s'ha de justificar expressament per la racionalitat de l'ordenació, la coherència amb els objectius del Pla o altres motius d'interès públic.
El planejament urbanístic ha de definir els àmbits de sòl urbà no consolidat i sòl urbanitzable constituents del creixement i ha de fer explícita la comprovació que no excedeixen del límit establert en aquest article.
Tanmateix, i amb la finalitat que les limitacions del creixement convencional no afectin negativament la solució de necessitats o oportunitats de millora de l'àrea urbana, s'admet com a justificació per a sobrepassar si és necessari el límit d'extensió establert la provisió de sòl per als següents usos, d'acord amb les especificacions que s'assenyalen en aquest apartat:
a) Habitatges de protecció pública en proporció superior al mínim establert per la legislació.
d) Equipaments privats qualificadors del nucli i àrea urbana (culturals, turístics, científics, sanitaris, educatius etc.).
e) Propostes de translació i compactació de sòl urbanitzable classificat en el planejament vigent, d'acord amb el que assenyala l'apartat 2 de l'article 3.11.
f) Cessions per a sistemes de parc urbà i equipament manifestament superiors als estàndards exigibles per la normativa vigent.
L'increment d'habitatges de protecció pública té com a limitació que el total d'habitatges de protecció pública.existents més previstos. no ha d'excedir del 40% del total d'habitatges del municipi.existents més previstos. i l'increment de sòl per aquest concepte no ha de superar en cap cas el 30% de sòl d'extensió urbana admissible.
Quan es proposin habitatges de protecció pública en proporció superior al mínim establert per la legislació, no comptabilitza el percentatge de sòl equivalent al percentatge d'edificabilitat residencial dedicada a habitatges de protecció pública addicional a l'exigible.
Els terrenys destinats a habitatges de protecció pública, equipaments públics o privats i hotels, que per raó d'aquests usos excedeixin de l'extensió obtinguda per aplicació del que estableixen els apartats 2, 3 i 4 d'aquest article, no poden variar el seu destí urbanístic sense una prèvia modificació, en aquest sentit, del Pla territorial.
Els equipaments i establiments hotelers que hagin de justificar una major extensió han d'estar en parcel·la única, no segregable i d'ús excloent.
La translació i compactació d'àrees de sòl urbanitzable dispers existent en desenvolupament de l'apartat 2 de l'article 3.11 per a situar-les en continuïtat amb el nucli, o amb els seus creixements previstos, no comptabilitza com a àrea d'extensió quan el nombre d'habitatges de l'extensió proposada no excedeix dels que podien construir-se en la peça de sòl urbanitzable separada i el valor de l'aprofitament urbanístic en la nova situació no és superior al que tenia en la peça de sòl urbanitzable separada.
El compliment d'aquesta darrera condició pot comportar la disminució del nombre d'habitatges, de la seva superfície i de la superfície privatitzable del sector.
Les àrees d'extensió que aportin una major proporció de sistemes de parc urbà o equipament que els mínims establerts per l'article 65 del text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, en funció de l'edificabilitat (20m2 sòl/100m2 de sostre per a parc urbà i 20 m2 sòl/100m2 de sostre per a equipament) no computen en la superfície corresponent a l'escreix d'aportació de sistemes respecte al mínim.
Atès que el motiu de la superior aportació de sistemes pot ser la cobertura de dèficits existents o l'estructuració urbana, aquests sistemes han d'estar representats gràficament en els plànols de proposta o tenir un grau suficient de determinació espacial que justifiqui el seu interès.
Els motius de justificació de majors extensions assenyalats són vàlids també en les modificacions dels POUM.
Les actuacions pròpies de l'estratègia de canvis d'ús i reforma són, en diversa mesura, adequades també per a totes les àrees urbanes per a les quals el Pla assenyala estratègies de creixement en extensió, d'acord amb el principi que abans de l'extensió urbana cal optimitzar l'ús de l'àrea urbana existent.
El Pla estableix específicament aquesta estratègia en aquelles àrees que han exhaurit o estan en vies d'exhaurir les disponibilitats de sòl adequat per a l'extensió de la urbanització, però que, per les seves significació i localització, poden millorar el seu paper com a àrees urbanes en l'estructura territorial, atès que es troben en alguna de les següents circumstàncies:
a) Tenen una desproporció significativa entre habitatges i llocs de treball.
b) Són àrees amb potencial de transformació interna per obsolescència de teixits urbans o industrials i d'instal·lacions o infraestructures.
c) Tenen un dèficit d'equipaments i altres serveis urbans previsible, sovint vinculat a l'existència d'una proporció elevada de segona residència susceptible d'anar convertint-se en habitatges principals.
L'objectiu d'aquesta estratègia és fomentar la mixticitat d'usos de les àrees urbanes que afavoreixi el reequilibri residència-treball.
Aquesta estratègia ha de permetre, per altra banda, el manteniment i reforçament del seu paper com a polaritat urbana que han assolit algunes àrees que avui ja no tenen possibilitats raonables d'expandir-se.
D'acord amb aquesta estratègia els plans d'ordenació urbanística municipal corresponents han de centrar les seves propostes en els canvis d'ús i les reformes urbanes necessàries per a assolir els objectius assenyalats.
Les possibilitats de densificació raonable i de generar plusvàlues per canvis d'ús han d'ésser considerades pels plans d'ordenació urbanística com a eines de gestió encaminades a la millora d'aquestes àrees urbanes.
L'estratègia de canvis d'ús i reforma interior es considera compatible amb algunes extensions urbanes amb l'objectiu d'assolir una configuració i uns límits més adequats de l'espai urbà, que poden comportar en el planejament urbanístic la previsió del sòl urbanitzable que fos necessari per a aquesta finalitat.
Amb l'assignació de l'estratègia de canvis d'ús i reforma a una àrea urbana en la qual el planejament vigent té previsions no desenvolupades de sòl urbanitzable, el Pla assenyala la conveniència que aquestes opcions de creixement s'orientin en el sentit de fomentar la complexitat d'usos i el reequilibri de l'àrea pel fet que, ateses les disponibilitats de sòl, es poden considerar les darreres opcions d'extensió de l'àrea.
En tot cas, amb relació a la possible revisió o modificació substancial del planejament municipal, regeixen per a aquestes àrees les limitacions que el Pla estableix per a l'estratègia de creixement moderat.
El Pla estableix aquesta estratègia en aquells nuclis que, per la seva petita dimensió, no tenen capacitat per a estructurar extensions urbanes o que no disposen de sòl físicament apte per a la urbanització o que tenen un baix nivell d'accessibilitat.
L'objectiu d'aquesta estratègia és la recuperació i millora d'aquests nuclis com a patrimoni urbanístic, mitjançant el foment de la residència associada a les activitats rurals, a les activitats professionals desconcentrades, i a la segona residència de reutilització, i també als serveis turístics de qualitat i petita escala.
D'acord amb aquesta estratègia, els plans d'ordenació urbanística municipal corresponents s'han de centrar en el manteniment, la reconstrucció i millora de les trames urbanes existents amb especial atenció al manteniment de la tipologia arquitectònica dominant en el lloc.
Tanmateix els plans d'ordenació urbanística municipal poden determinar, mitjançant la delimitació i l'ordenació precisa del sòl urbà d'aquestes àrees, extensions encaminades a la compleció de l'assentament, la regularització de la franja perimetral o, en el seu cas, a ubicar correctament un nou element d'activitat econòmica o equipament.
Els petits creixements són suficients per a atendre les necessitats internes del nucli, llevat del cas que no fos possible per les condicions físiques de l'entorn (forts pendents, talls orogràfics, riscos o incompatibilitat per protecció paisatgística aprovada).
Les extensions dels nuclis que es proposin en els POUM només es poden classificar com a sòl urbà i han de tenir una ordenació precisa de l'edificació definida en el mateix pla.
Aquestes ordenacions poden ser constitutives de polígons d'actuació quan calgui algun procés de reparcel·lació per a la cessió del carrer o algun element públic.
L'ordenació precisa que estableixi el POUM té com a criteri prevalent la integració morfològica i paisatgística en el nucli existent.
Tanmateix aquesta ordenació pot modificar-se mitjançant un Pla de millora urbana si esdevingués convenient sense disminuir el grau d'integració morfològica i paisatgística de l'ordenació anterior.
Els objectius i línies d'acció de l'estratègia de millora i compleció aquí assenyalats s'han de considerar adequats també per a qualsevol nucli de petita grandària encara que s'hi hagin establert estratègies que possibiliten una major extensió de l'àrea urbana.
L'assenyalament d'aquesta estratègia en nuclis que formin part del sòl no urbanitzable en municipis amb planejament d'ordenació urbanística municipal, o que no tinguin establert el seu règim de sòl per estar en municipis sense planejament, no implica la seva necessària classificació com a sòl urbà en la revisió o formulació del pla municipal.
El POUM pot mantenir el règim de sòl no urbanitzable si es considera l'adequat per a la consecució dels objectius urbanístics que pretengui, dins dels límits establerts per aquest article.
Previsions de desenvolupament i terminis
Les previsions de creixement de les àrees urbanes.sòl urbanitzable i sòl urbà no consolidat. que els plans d'ordenació urbanística facin com a resultat de l'aplicació de les disposicions del Pla, s'ha de determinar a partir de la situació física aproximada de cada àrea o nucli urbà en la data d'aprovació del Pla i s'entendrà que corresponen al període temporal fins l'any 2026.
En cas que es prevegi l'exhauriment pròxim del sòl urbanitzable i del no consolidat, perquè es trobin construïts o en procés de construcció els solars corresponents al 75% de l'edificabilitat d'aquestes àrees de sòl, l'ajuntament pot sol·licitar una nova revisió del pla d'ordenació urbanística municipal.
La revisió es pot autoritzar amb les condicions que siguin oportunes en funció dels criteris de planejament territorial i de les dades que proporcioni el procés de seguiment del Pla a què es refereix l'article 1.12.
Estratègies per a les àrees especialitzades
Són objectius del Pla la minimització de les àrees especialitzades aïllades d'ús residencial, l'augment de la integració urbana d'aquelles que estan en contigüitat amb nuclis històrics i les seves extensions complexes i en tot cas la racionalització de les ubicacions d'aquelles àrees especialitzades que per causa del seu ús hagin d'estar aïllades.
Són per tant propostes coherents amb els objectius del pla territorial aquelles que les revisions dels POUM facin en el sentit de disminuir el sòl qualificat per al desenvolupament d'àrees especialitzades aïllades i aquelles altres encaminades a aconseguir una major integració de les àrees especialitzades que són contigües als nuclis històrics i les seves extensions.
Quan sigui necessari per a facilitar la supressió de qualificacions urbanístiques existents que possibiliten el desenvolupament de noves àrees especialitzades en localitzacions contradictòries amb els objectius del Pla, les revisions del POUM poden proposar, en substitució, increments de sòl urbanitzable dels nuclis històrics i les seves extensions que continguin similar nombre d'habitatges o superfície d'activitat econòmica, sempre que es respectin les condicions que assenyala l'article 3.14.
La supressió d'àrees qualificades que per causa de la seva localització, topografia, falta d'accessibilitat o dificultat de dotació de serveis siguin d'improbable urbanització no pot motivar la creació d'extensions de substitució en els termes establerts en aquest apartat.
El Pla recull la realitat de la implantació, o la possibilitat de desenvolupament d'acord amb el planejament urbanístic vigent, de les àrees especialitzades existents en el territori i que s'assenyalen en els plànols d'ordenació.
En totes aquestes àrees és d'aplicació el que, amb caràcter general, disposen aquest article i l'article 3.13.
En algunes àrees especialitzades el Pla expressa la conveniència de reorientar el seu desenvolupament per tal que sigui més coherent amb els objectius d'ordenació territorial, mitjançant l'assenyalament d'alguna de les estratègies següents:
S'assenyala en aquelles àrees que per la seva posició respecte els altres teixits urbans o per la seva accessibilitat, existent o prevista, convindria que augmentessin la densitat d'habitatges i d'usos urbans amb la finalitat d'una utilització més eficient del sòl i d'una millor estructuració de l'assentament urbà.
S'assenyala en aquelles àrees en què, per la seva localització i condicions de l'entorn, un augment de la seva dimensió es considera una alternativa preferible a la de noves implantacions menors separades, per l'efecte polaritzador i pels avantatges en la racionalització de la mobilitat i en la dotació de serveis que es poden derivar d'aquesta opció.
S'assenyala en aquelles àrees previstes pel planejament urbanístic, i fins i tot existents, que comporten una extrema contradicció amb els criteris de planejament territorial, en les quals ja sigui pel seu escàs grau de consolidació o per la gran afectació dels valors territorials que comporten, es considera socialment rendible abordar al seva reducció o extinció.
S'assenyalen en aquelles àrees on concorren característiques i circumstàncies específiques.
El contingut i abast de l'estratègia en cada cas es defineix en aquestes Normes d'ordenació territorial.
El desenvolupament de les estratègies requereix la seva concreció mitjançant els instruments de planejament urbanístic adequats en cada cas.
El Pla admet la creació de noves àrees especialitzades d'activitats econòmiques, ja sigui perquè l'ús i característiques d'aquestes àrees no permeten integrar-les en els creixements dels nuclis històrics i les seves extensions formats per teixits complexos o perquè convé que constitueixin un nou punt de referència territorial.
Les condicions per a la creació de noves àrees especialitzades d'activitats econòmiques s'especifiquen en els articles 3.16 i 5.3.
Amb un símbol indicatiu de.centralitat., s'assenyalen en els plànols d'ordenació aquelles localitzacions aproximades on caldria desenvolupar actuacions de creació o reforçament de centralitats.amb activitats terciàries, equipaments i una certa intensitat urbana- per tal d'estructurar i dotar els teixits urbans resultants del desenvolupament d'àrees especialitzades.
També el pla determina àmbits on, sense indicació de localitzacions, assenyala la conveniència de realitzar, mitjançant els instruments urbanístics i projectuals adients, operacions de millora de l'estructura urbana, de l'equilibri habitatge-activitat, de la connectivitat, de l'equipament i de la integració territorial del conjunt d'àrees especialitzades compreses.
En tot cas, el tipus d'actuacions que s'assenyalen en aquest apartat podran desenvolupar-se també en altres àrees que tinguin assignada l'estratègia d'intensificació urbana o extensió.
Determinacions específiques en estratègies per a les àrees especialitzades
En aplicació de les estratègies per a les àrees especialitzades que es defineixen en l'article 3.11 d'aquestes normes, s'estableixen les determinacions específiques següents:
En l'àmbit de la comarca de l'Alt Camp s'estableixen les següents estratègies específiques:
Per al polígon industrial del Mas Vell, en el municipi de Vallmoll, l'estratègia d'extensió amb l'objectiu de crear sòl per a activitat econòmica en contigüitat amb sòl urbà ja existent, en una posició de baix impacte visual i que no ha de generar problemes de mobilitat en el sistema d'assentaments.
Per al polígon industrial de Valls, que inclou els sectors Palau de Reig (S1, S2 i S3) i Palau de Reig de Dalt, en el municipi de Valls, l'estratègia d'extensió amb l'objectiu de crear sòl per a activitat econòmica en una ciutat per a la qual el Pla assenyala l'estratègia de creixement potenciat, en contigüitat amb sòl urbà ja existent i que no genera problemes de mobilitat en el sistema d'assentaments.
Si bé pot admetre's una certa extensió cap al nord, l'extensió s'ha de produir preferentment i bàsicament cap al sud-est fins atènyer, en el límit, el sòl industrial d'Alió.
L'objectiu és configurar una ciutat més nodal i evitar augmentar la barrera nord-sud que ara constitueix l'assentament de Valls.
Per al polígon industrial de Vila-rodona, Alió i Bràfim, que inclou els sectors PP-i 1, PP-i 2 i PP-i 8, en el municipi de Vila-rodona, Industrial Alió-Bràfim en el municipi d'Alió i SUD-5 en el municipi de Bràfim, l'estratègia d'extensió amb l'objectiu de crear sòl per a activitat econòmica en contigüitat amb sòl urbà ja existent, en una posició de molt bona accessibilitat que no ha de generar problemes de mobilitat en el sistema d'assentaments i amb repercussió supramunicipal.
S'assenyala la necessitat que el desenvolupament d'aquesta àrea industrial garanteixi el pas d'una possible autovia i la connexió d'aquesta amb l'AP-2 i que concentri el màxim de sòl de cessió a l'oest de l'actuació com a separador entre el polígon i el nucli d'Alió i com a connector nord-sud comarcal.
Es recomana que s'assagin mecanismes de cooperació municipal d'acord amb els principis inspiradors dels articles 5.1 i 5.3 d'aquestes normes.
Per al sector residencial SAU 5 de l'antiga carretera de Reus, en el municipi d'Alcover, l'estratègia d'extinció amb l'objectiu d'eliminar una peça de sòl residencial especialitzada i desconnexa del nucli urbà que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Per als àmbits forestals afectats per la xarxa Natura 2000 o altres espais inclosos en el Pla d'espais d'interès natural, en el municipi de Querol, l'estratègia d'extinció amb l'objectiu d'ajustar-se al planejament territorial sectorial.
Per al sector residencial de l'Arboçar, en el municipi de Querol, que té una part inclosa en el Pla d'espais d'interès natural i que va ser objecte d'una resolució de reducció total de l'àmbit del pla parcial, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu de reduir la gran dimensió de sòl residencial especialitzat que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Es recomana l'extinció del sector i, en tot cas, si es demostrés la impossibilitat de fer efectiva aquesta determinació, la concentració de l'aprofitament en determinades localitzacions adients alliberant un percentatge majoritari de sòl que ocupa el sector i garantir la màxima connectivitat ecològica entre els espais del Pla d'espais d'interès natural entre els quals s'interposa, és a dir, garantir la connectivitat nord-sud.
En tot cas, l'àmbit afectat per la xarxa Natura 2000 o altres espais inclosos en el Pla d'espais d'interès natural ha de ser classificat, per part del planejament municipal, com a sòl no urbanitzable de protecció especial.
Per a l'àmbit de Can Llenes i Ranxos de Bonany, en el municipi de Querol, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu de reduir la gran dimensió de sòl residencial especialitzat que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
L'objectiu és alliberar la pràctica totalitat del sòl urbanitzable existent al nord, a l'oest i a l'est de l'àrea actualment consolidada.
Això sens perjudici que pugui concentrar-se una part de l'aprofitament en posicions amb elevada consolidació d'edificacions, en la part classificada com a sòl urbà que ara presenta un baix nivell de consolidació i uns estàndards de parcel·lació malbaratadors de sòl.
En tot cas, s'insta el POUM a ajustar el límit del sòl classificat com urbà d'acord amb les determinacions de l'article 26 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
Per a l'àmbit de Mas Gassons, en el municipi de Querol, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu de reduir la gran dimensió de sòl residencial especialitzat que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Això sens perjudici que pugui concentrar-se una part de l'aprofitament en posicions amb elevada consolidació d'edificacions, alliberant el màxim percentatge de sòl possible.
Per al sector residencial Mas Vermell, en el municipi de Querol, que va ser objecte d'una resolució de reducció parcial de l'àmbit del pla parcial al sector C i de suspensió dels efectes del planejament al sector B, en el municipi de Querol, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu de reduir la gran dimensió de sòl residencial especialitzat que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
L'objectiu ha de ser consolidar i millorar en el possible el sector A; reduir l'extensió del sector B garantint una dotació elevada i suficient d'equipaments per al conjunt de la urbanització; i extingir el sector C.
Per al sector residencial Bosc de Peixets, en el municipi de Valls una estratègia específica amb l'objectiu de modificar els paràmetres urbanístics per tal de disminuir l'ocupació i incloure usos d'equipament turístic.
En l'àmbit de la comarca del Baix Camp s'estableixen les següents estratègies específiques:
Per als sectors residencials B9-Planas Boada, B10 Calderons Nord, i B11 Calderons Sud, situats al nord del municipi de Reus, l'estratègia d'intensificació urbana amb l'objectiu d'augmentar la densitat d'habitatges i d'usos urbans i aprofitar la proximitat a una de les principals estacions de ferrocarril del sistema de rodalies del Camp de Tarragona per crear un teixit urbà amb mixticitat d'usos i, si escau, elements d'intermodalitat en el transport de persones, com correspon a una ciutat per a la qual el Pla assenyala l'estratègia de creixement potenciat.
Per al sector residencial SUPP-1 que s'assenyala en els plànols d'ordenació proper a la Fontcoberta, en el municipi de Vinyols i els Arcs, l'estratègia d'intensificació urbana amb l'objectiu d'aprofitar la proximitat a una de les principals estacions del sistema ferroviari del Camp de Tarragona per crear ciutat amb mixticitat d'usos i, si escau, elements d'intermodalitat en el transport de persones, com correspon a una àrea urbana per a la qual el Pla assenyala l'estratègia de creixement potenciat.
Per al sòl d'ús residencial de Mas Pinyol, en el municipi de Pratdip, l'estratègia d'extinció amb l'objectiu d'eliminar una peça de sòl residencial especialitzada i desconnexa del nucli urbà que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Per al polígon industrial C8 la Comarcal, en el municipi de Reus, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu d'impedir el salt del teixit industrial de Reus a l'altre costat de la carretera T-11/N-420, per raons paisatgístiques i de visibilitat del territori des de les infraestructures principals i per coherència amb el model d'espais oberts que propugna el Pla.
Encara més tenint en compte que l'aprofitament pot ser transferit a posicions més adequades dins del mateix municipi.
Més enllà de la màxima reducció possible de la superfície ocupada, es recomana la seva extinció o, si escau, la transferència dels aprofitaments cap a localitzacions més adients del municipi.
Per als sectors residencials litorals PERI5, PPEPS 2 N-340, PPR Els Corralets, PPR1 Cala d'Oques, PPR4 Hospitalet Ponent, PPR 5 Barranc Cala Oques, PPR6 Camí la Porrassa, PPR7 Barranc la Porrassa, PPR8 Alcantarilla Gran, PPR9 La Portella, PPR10 Barranc la Basseta, PPR11 Barranc Forat Negre-Llevant, PPR12 Barranc Forat Negre-Ponent, PPR13 Camping les Oques, SUNP 1, SUNP 2, SUNP 3, SUNP 4, SUNP 5, SUNP 6 i SUNP 7, en el municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, una estratègia específica amb el doble objectiu de deixar lliure, tant com sigui possible, el corredor mediterrani d'infraestructures i, sobretot, de concentrar els aprofitaments de la manera més nodal possible, pròxims al nucli urbà i l'estació de ferrocarril, allunyant el sòl residencial de la central nuclear, tal com reclama la Direcció General de Protecció Civil, i alliberant sòl costaner.
S'insta a extingir els sectors no programats situats al llarg de l'autopista AP-7 i tot el sòl classificat al sud del barranc del Forat Negre.
Igualment, a reduir l'ocupació de la resta de sectors concentrant part de l'aprofitament, si escau, al nord, en contigüitat amb el nucli urbà.
Es recomana estudiar la possibilitat que alguns sectors amb planejament derivat però encara no consolidats, situats fora de l'àmbit objecte d'aquesta estratègia, puguin replantejar-se i ajudar a materialitzar l'estratègia acollint, si escau, aprofitaments provinents d'altres sectors.
Per al sector residencial PPR 2, en el municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, una estratègia específica amb la recomanació d'estudiar l'extinció d'aquest sector residencial situat a l'altre costat de l'autopista i del polígon industrial que contradiu els principis de compacitat i contigüitat amb els nuclis urbans, d'estalvi i utilització eficient del sòl, de protecció de la biodiversitat i del paisatge, d'eficiència en la prestació dels serveis i l'habitatge protegit, de creació de ciutat mixta i de foment del transport col·lectiu i sostenible.
Per als sectors PPUD-03 PIC-Variant de Reus i PPUD-04 PIC-Mas del Sol, al municipi de Constantí, i per al sòl no urbanitzable confrontant en el terme municipal de Reus, una estratègia específica amb l'objectiu de garantir que aquesta peça de sòl romangui vinculada a usos estratègics i d'alt valor afegit lligats a la seva proximitat a un aeroport i una gran ciutat, la seva accessibilitat viària actual i la seva futura accessibilitat ferroviària i tramviaire.
Per al sector residencial els Servians, en el municipi d'Alforja, una estratègia específica amb la recomanació d'estudiar l'extinció d'aquest sector residencial encara no consolidat que contradiu els principis de compacitat i contigüitat amb els nuclis urbans, d'estalvi i utilització eficient del sòl, de protecció de la biodiversitat i del paisatge, d'eficiència en la prestació dels serveis i l'habitatge protegit, de creació de ciutat mixta i de foment del transport col·lectiu i sostenible.
Per a les urbanitzacions residencials de Castellvell i Almoster, que inclouen els sectors PP1, PP2A, PP2B, PP3, PP4 i PP5-6 al municipi d'Almoster i el SAU1, SAU3, Subsector I, Subsector II, SAU4, SAU5, SAU6, SAU7, SAU8, SAU9 i SAU10 al municipi de Castellvell del Camp, la indicació de centralitat, d'acord amb l'apartat 7 de l'article 3.11 d'aquestes normes, amb el doble objectiu d'admetre i afavorir les operacions urbanístiques de millora de l'estructura urbana i creació de centralitats que exigeix un continu residencial especialitzat que actua de forma conurbada amb la ciutat propera i de reduir l'assentament pel que fa a les peces de sòl urbà i urbanitzable no consolidat que contradiuen els principis dels articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes a l'article 3.14 d'aquestes normes.
Per a la urbanització de les Masies Catalanes, en el municipi de l'Albiol, la indicació de centralitat, per tal de permetre una certa extensió de la mateixa associada a l'obtenció de les dotacions d'equipament necessàries per al municipi i que no és possible o no és adient materialitzar en el nucli històric.
A l'àmbit de la comarca del Baix Penedès s'estableixen les estratègies específiques següents:
Per als sectors residencials Pla de Cunit, SUD 1 Pla de Cunit 1 i SUD 2 Pla de Cunit 2, en el municipi de Cunit, l'estratègia d'intensificació urbana amb l'objectiu d'aprofitar la proximitat d'una estació de ferrocarril d'important connectivitat per crear ciutat amb mixticitat d'usos i, si escau, elements d'intermodalitat en el transport de persones, aprofitant una de les darreres operacions urbanístiques possibles, si no l'última, en aquest sentit.
Per al polígon industrial SAU 3 les Planes, en el municipi de la Bisbal del Penedès, l'estratègia d'extensió amb l'objectiu de crear sòl per a activitat econòmica en contigüitat amb sòl urbà ja existent, en una posició de molt bona accessibilitat que no ha de generar problemes de mobilitat al sistema d'assentaments i amb espai suficient per constituir una de les tres àrees de sòl per activitat econòmica de rellevància comarcal.
Per al polígon industrial Torrent d'en Lluc (sectors I1, I2 i I3), en el municipi de Santa Oliva; sectors S8 Sector occidental dels Masets, S11 Sector oriental dels Masets, S12 Sector sud-occidental dels Masets i S13 Sector nord-occidental dels Masets, en el municipi de Bellvei; i el sector S9 Les Mates-1 en el municipi del Vendrell; l'estratègia d'extensió amb l'objectiu de crear sòl per a activitat econòmica en contigüitat amb sòl urbà ja existent, en una posició de bona accessibilitat que no ha de generar problemes de mobilitat al sistema d'assentaments, propera a una ciutat per a la qual el Pla assenyala l'estratègia de creixement potenciat i amb espai suficient per constituir una de les tres àrees de sòl per a activitat econòmica de rellevància comarcal.
Per a l'àmbit de pla especial àrea industrial de l'Arboç, en el municipi de l'Arboç, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu de que la ciutat no salti a l'oest de la via del ferrocarril, per raons paisatgístiques i de visibilitat del territori des de les infraestructures principals i per coherència amb el model d'espais oberts que propugna el Pla.
Per a les urbanitzacions residencials que inclouen els sectors Segur de Dalt-II-C i Segur de Dalt-II-E, en el municipi de Calafell, l'estratègia de reducció o extinció amb el doble objectiu de minimitzar les peces de sòl residencial especialitzades i desconnexes del nucli urbà que contradiuen els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes i de permeabilitzar al màxim la zona pel que fa a la connectivitat ecològica.
Per a la urbanització residencial de la Font d'en Talló (sector P4), en el municipi de Masllorenç, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu de minimitzar l'afectació d'una peça de sòl residencial especialitzada i desconnexa del nucli urbà que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Per a les urbanitzacions residencials de la Torrosolla i de Can Merlès, afectades per la xarxa Natura 2000 o altres espais inclosos en el Pla d'espais d'interès natural, en el municipi del Montmell, l'estratègia d'extinció amb l'objectiu d'ajustar-se al planejament territorial sectorial.
Per a la urbanització residencial de la Talaia, en el municipi del Montmell, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu de minimitzar l'afectació d'una peça de sòl residencial especialitzada i desconnexa del nucli urbà que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
L'objectiu és extingir la part no consolidada d'aquest assentament.
Per a la urbanització residencial del Pinell (sector SUND-15 El Pinell), al sud-est del municipi del Vendrell, l'estratègia de reducció o extinció amb l'objectiu de minimitzar l'afectació d'una peça de sòl residencial especialitzada i desconnexa del nucli urbà que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Si bé es recomana la seva extinció, s'insta almenys a reduir fortament l'extensió del sector: concentrant l'edificació cap a l'est, en contigüitat a les urbanitzacions ja existents; alliberant l'extrem sud, més enllà del que ja exigia el Pla director urbanístic del sistema costaner, per garantir la màxima connectivitat paisatgística i ecològica de la platja de les Madrigueres cap a l'interior; i alliberant l'extrem nord de peu de turó i elevat impacte paisatgístic.
Per a les urbanitzacions residencials que conformen els sectors PP S-2B Tomoví-1, PP S-3B Tomoví-2, PP S-4B Tomoví-3 i PP S-1B la Plana de la Papiola, en el municipi d'Albinyana, una estratègia específica amb la recomanació de modificar els usos i els paràmetres urbanístics actuals, bàsicament residencials, a favor de l'ús d'equipament i d'activitat econòmica.
Tenint en compte les restriccions que s'estableixen en el Pla a la classificació de nou sòl urbanitzable, fora d'una extensió moderada a l'entorn estricte del nucli urbà, es recomana mirar d'obtenir un major rendiment, en termes d'interès públic per al municipi, dels sectors encara no desenvolupats.
Per al Sector 17-Castell de la Muga, en el municipi de Bellvei, una estratègia específica amb l'objectiu que si es donen les condicions per desenvolupar les previsions de les Normes subsidiàries del municipi en aquest àmbit de sòl, els drets edificatoris que escaigui reconèixer siguin transferits a localitzacions contigües al nucli urbà, vinculant a tal efecte aquest àmbit, amb caràcter preferent, als terrenys del paratge de les Martines.
El planejament urbanístic haurà d'establir aquesta vinculació mitjançant un únic sector discontinu o altres mecanismes que ho permetin amb el benentès que l'extensió que comporta no és addicional a la que es deriva de l'aplicació de l'estratègia assignada al nucli urbà de Bellvei si no que la desenvolupa.
Pot admetre's la classificació com a sòl urbà o urbanitzable de l'entorn immediat del castell del Mas de la Muga per a ús d'equipaments hotelers o altres equipaments i una estreta franja frontal de la urbanització de la Baronia del Mar per a ús residencial si es demostra que millora substancialment la façana actual de la urbanització.
Per al sector Font de la Gavatxa, en el municipi de Bonastre, una estratègia específica amb la recomanació de reduir, en la mesura del possible, la gran peça de sòl residencial especialitzada i desconnexa del nucli urbà que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Això sens perjudici que pugui concentrar-se una part de l'aprofitament, si escau amb una major densitat, en localitzacions més properes al nucli urbà i alliberant el sòl més allunyat.
Per al sector residencial SAU 3 l'Estrella, en el municipi de Llorenç del Penedès, una estratègia específica amb l'objectiu de garantir un vial de pas est-oest, de capacitat manifestament superior al carrer estàndard d'una urbanització com aquesta, que permeti franquejar la barrera urbana nord-sud que el planejament urbanístic ha configurat.
S'admet que sigui una avinguda urbana contigua a la franja d'afectació actual de la línia d'alta tensió amb la possibilitat que el possible desmantellament d'aquesta, en el futur, permetés l'eixamplament de l'esmentat vial de pas.
En tot cas, s'insta el planejament urbanístic a estudiar una ordenació de les zones edificables que eviti el conflicte entre l'ús residencial i el possible trànsit de pas que pugui discórrer per aquest vial.
Per a la urbanització residencial de Mas Mateu, en el municipi del Montmell, una estratègia específica amb l'objectiu d'extingir la gran peça de sòl forestal no consolidada d'aquest àmbit i estudiar la implantació de sòl per activitat econòmica en localitzacions properes adients que garanteixi el reequilibri entre habitatges i llocs de treball en l'àmbit del municipi.
Per al el sector SAU 6-Industrial de Sant Jaume dels Domenys, una estratègia específica per tal de permetre, si escau, una petita extensió del polígon industrial cap a l'est que permeti cobrir les necessitats endògenes del municipi de Sant Jaume.
Per a l'àrea que s'assenyala en els plànols d'ordenació que inclou els sectors S17 Mas Canyamàs, S18 Eden Park Nord i SUND-3 El Matar, en el municipi del Vendrell i a l'est del nucli urbà principal, una estratègia específica amb l'objectiu de densificar el sòl residencial per crear ciutat, com correspon a una ciutat per a la qual el Pla assenyala l'estratègia de creixement potenciat, i alhora mantenir un determinat sòl d'ús terciari per aprofitar la seva posició favorable en el sistema viari de la comarca.
S'insta el planejament a garantir una regeneració de la ribera de la riera de la Bisbal mitjançant la creació d'un parc fluvial periurbà.
Per a l'àrea del Pla de Mar-Estació, que inclou, que inclou els sectors S15 Els Còdols-2, S34 Mas Belot, SUND-4 Les Clotes-3, SUND-5 El Saldonar, SUND-9 La Pallissa cremada, SUND-11 Masia Fons-1, SUND-12 Monestir, SUND-13 Els Còdols-3 i SUND-14 Mas Roig, en el municipi del Vendrell, una estratègia específica amb l'objectiu d'alliberar tot l'espai central o triangle entre Sant Vicenç de Calders, Calafell i la platja de les Madrigueres com espai obert i concentrar els aprofitaments, amb intensificació dels paràmetres urbanístics i mixticitat d'usos, al nord i el sud, és a dir, contigus a la ciutat del Vendrell i a la important estació de tren de Comarruga.
L'espai a alliberar, correspondria, indicativament al que són els sectors SUND-9, SUND-11 i SUND-12 i, per raons paisatgístiques, el SUND-14, i l'aprofitament dels mateixos es podria transferir a la resta de sectors de l'àrea que s'assenyala.
S'assenyala molt especialment que el SUND-4 Les Clotes-3 ha d'aprofitar la proximitat d'una estació de ferrocarril d'important connectivitat per crear ciutat amb mixticitat d'usos i, si escau, elements d'intermodalitat en el transport de persones, aprofitant una de les darreres operacions urbanístiques possibles, si no l'última, en aquest sentit.
Per als sectors residencials de les Pedreres, que inclouen els sectors R2/1 Zona central 1, R2/2 Zona central 2, R3/1 Zona central 3, R3/2 Zona central 4, R4/1 Zona central 5 i R4/2 Zona central 6 al municipi de Santa Oliva, una estratègia específica amb l'objectiu de concentrar l'aprofitament al sud, alliberant els sectors R4/1 Zona central 5 i R4/2 Zona central 6 com espais oberts, amb intensificació dels paràmetres urbanístics i mixticitat d'usos i tenint en compte el nou traçat indicatiu (previsió) que s'assenyala en els plànols d'ordenació i que en el futur podria constituir el tancament o ronda nord de la conurbació central del Baix Penedès.
En l'àmbit de la comarca de la Conca de Barberà s'estableixen les següents estratègies específiques:
Per al polígon industrial de Montblanc que inclou els sectors Ctra.
N-240 Plans d'En Jori, PP12, PP13, PP14, PP15 i PP23, en els municipis de Montblanc i l'Espluga de Francolí, l'estratègia d'extensió amb l'objectiu de crear sòl per a activitat econòmica en contigüitat amb sòl urbà ja existent, en una posició de molt bona accessibilitat que no ha de generar problemes de mobilitat al sistema d'assentaments i amb repercussió supramunicipal.
S'assenyala la necessitat que el desenvolupament d'aquesta àrea industrial internalitzi, dins dels límits de viabilitat del sector, el cost de repermeabilització de les infraestructures viàries i ferroviàries per tal de garantir la funcionalitat del connector ecològic que els plànols d'ordenació assenyalen entre l'Espluga de Francolí i Montblanc.
S'assenyala la necessitat que el desenvolupament d'aquesta àrea garanteixi el pas soterrat de la línia d'evacuació del parc eòlic de la Serra Voltorera per les canalitzacions que, a tal efecte i compartides amb els altres serveis urbans que correspongui, es prevegin en les obres d'urbanització del sector.
S'insta a prestar una especial atenció als possibles i previsibles jaciments arqueològics existents.
Finalment, es recomana que s'assagin mecanismes de cooperació municipal d'acord amb els principis inspiradors dels articles 5.1 i 5.3 d'aquestes normes.
En l'àmbit de la comarca del Tarragonès s'estableixen les següents estratègies específiques:
Per al polígon industrial de Constantí, que inclou els sectors PPU 08 PIC les Fonts, PPU 09 PIC la Rufola, PPU 10 PI de Constantí, PPU 11 PIC Tradillo i PPU-12 PIC-Nord, en el municipi de Constantí, l'estratègia d'extensió amb l'objectiu de crear sòl per a activitat econòmica en contigüitat amb sòl urbà ja existent, en una posició de molt bona accessibilitat que no ha de generar problemes de mobilitat al sistema d'assentaments i amb repercussió supramunicipal.
Per al polígon industrial Torredembarra-Altafulla, que inclou els sectors PP 1e-Zona Industrial.Roques Blanques. i PP 2e-Ampliació de la zona Industrial, en el municipi de Torredembarra, i el sector S11 Parc Industrial en el terme municipal d'Altafulla, l'estratègia d'extensió amb l'objectiu de crear sòl per a activitat econòmica en contigüitat amb sòl urbà ja existent, en una posició de molt bona accessibilitat que no ha de generar problemes de mobilitat al sistema d'assentaments i aprofitant una de les darreres oportunitats urbanístiques de reequilibrar la relació entre habitatges i llocs de treball tan esbiaixades a la zona en favor dels primers.
Es recomana que s'assagin mecanismes de cooperació municipal d'acord amb els principis inspiradors dels articles 5.1 i 5.3 d'aquestes normes per tal d'esdevenir la zona d'activitat comuna del conjunt Baix Gaià.
Per al polígon industrial de la UAI-1, en el municipi de Vilallonga del Camp, l'estratègia d'extensió amb l'objectiu d'acollir en contigüitat les necessitats d'expansió d'una activitat ja existent i cobrir les estrictes necessitats locals d'ubicar petits tallers.
Aquesta estratègia es condiciona a l'extinció del polígon industrial PPI-1 Carretera de la Selva del Camp.
Per al polígon industrial P-4, en el municipi de la Pobla de Montornès, l'estratègia d'extinció amb l'objectiu d'eliminar un sector ubicat en una posició discontínua respecte el nucli urbà i que produeix un efecte de barrera en la connectivitat territorial.
Per tal de no perjudicar els propietaris afectats, el planejament urbanístic municipal pot transferir els actuals aprofitaments cap a localitzacions contigües al nucli urbà mitjançant l'establiment d'un sector discontinu o altres procediments.
Per a la part del sector residencial PP1-Mas Cornudella, en el municipi de Vespella de Gaià, que concentra l'aprofitament urbanístic, malgrat l'estat avançat de planejament i de projecte en que es troba, es recomana estudiar mecanismes que permetin avançar en una estratègia de reducció o extinció de la gran peça de sòl residencial especialitzat que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Per al polígon industrial PPI-1 Carretera de la Selva del Camp, en el municipi de Vilallonga del Camp, l'estratègia d'extinció per traslladar la zona industrial a un emplaçament més idoni en el mateix terme municipal, o bé de reducció condicionada al manteniment estricte del sòl ja ocupat per indústria.
Per al sector residencial S10 Brises del Mar, en el municipi d'Altafulla, una estratègia específica amb la recomanació d'eliminar una peça de sòl residencial especialitzada i desconnexa del nucli urbà que contradiu els principis continguts en els articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Si això no fos possible, s'insta a concentrar els aprofitaments alliberant el màxim de sòl possible i a garantir el màxim respecte i integració de les edificacions i la urbanització en el paisatge del garrofer propi del lloc.
Per als sectors PPUD-03 PIC-Variant de Reus i PPUD-04 PIC-Mas del Sol, en el municipi de Constantí, i per al sòl no urbanitzable confrontant al terme municipal de Reus, una estratègia específica amb l'objectiu de garantir que aquesta peça de sòl roman vinculada a usos estratègics i d'alt valor afegit lligats a la seva proximitat a un aeroport i una gran ciutat, la seva accessibilitat viària actual i la seva futura accessibilitat ferroviària i tramviaire.
Per a l'Eixample Residencial de Creixell que inclou els sectors PAU 4 Mas Pastoret, PAU 5 El Torrent, PAU 6 Camí de Roda 1 i part del PAU 7 Camí de Roda 2, en el municipi de Creixell, una estratègia específica amb l'objectiu de modificar l'ús residencial actual a ús d'activitat econòmica amb l'objectiu de crear sòl per activitat econòmica en una posició de correcta accessibilitat i aprofitant una de les darreres oportunitats urbanístiques de reequilibrar la relació entre habitatges i llocs de treball tan esbiaixades a la zona en favor dels primers.
La peça podria ampliar-se pel nord en terrenys no urbanitzables de protecció preventiva, ja en terme de Roda de Barà, jugant un paper supramunicipal.
Per al petit polígon industrial SAU-6, en el municipi de els Pallaresos, una estratègia específica amb l'objectiu d'eliminar aquest sector o convertir-lo en un sòl de cessió coherent amb el connector ecològic nord-sud en el qual s'insereix.
S'admet l'ampliació del sector per tal d'ubicar els aprofitaments a ponent de la futura ronda de Sant Salvador si això comporta la qualificació com a zona verda de l'actual sector.
S'assenyala a l'entorn de l'estació de ferrocarril d'alta velocitat del Camp de Tarragona i els assentaments de Perafort, la Secuita, els Garidells i Puigdelfí un àmbit d'estratègia específica amb l'objectiu que el Pla director urbanístic de l'àmbit central del Camp de Tarragona defineixi les petites complecions necessàries per ordenar correctament les peces de sòl no residencial en relació als assentaments i infraestructures existents o planejades.
Es tracta d'un àmbit caracteritzat per una insuficient ordenació i alhora curull de potencialitats que pot ser aprofitat de forma més eficient i amb uns estàndards de qualitat superiors.
Per als sectors residencials S7-Roure Gran i S13b-Roure Petit Oest, a l'est del nucli, en el municipi de Roda de Barà, una estratègia específica amb l'objectiu d'alliberar la meitat oriental dels sectors revertint aquest sòl al sistema d'espais oberts i concentrar els aprofitaments cap al nucli urbà, configurant un àmbit d'intensitat urbana adient a l'entorn de la futura estació de tren.
Per al petit sector d'activitat econòmica SAUI-1 Industrial La Secuita, en el municipi de la Secuita, una estratègia específica amb l'objectiu de minimitzar l'impacte visual i paisatgístic a l'entrada del nucli urbà.
Per a la segona fase del CIM del Camp, en el municipi de Tarragona, una estratègia específica amb l'objectiu de garantir un nivell adequat de permeabilitat urbana.infraestructural i d'usos terciaris. mitjançant el manteniment de peces de sòl de titularitat pública.
L'objectiu és que aquesta peça pugui actuar, en el futur, de frontissa i nexe d'unió entre la ciutat actual que s'està configurant al sud de l'A-7, a la Canonja, i la que pot configurar-se en el futur al nord de la T-11, en terme de Constantí, i que ha de ser una de les principals apostes a l'hora de configurar la conurbació central del Camp de Tarragona.
Per a la zona sud del sector PAU 5, en el municipi de Tarragona, una estratègia específica amb l'objectiu de garantir en el planejament derivat la màxima connectivitat ecològica est-oest mitjançant una adequada superfície i disposició dels espais de cessió.
L'objectiu és minimitzar l'impacte de la barrera urbana que en direcció nord-sud ha configurat el planejament i assolir la màxima integració paisatgística.
Per a l'Eixample Residencial de Torredembarra, que inclou els sectors PP 1c-Camí del Moro, PP 3d-Camí del Caus i PP 4d-Sínia de Cabeces, en el municipi de Torredembarra, una estratègia específica amb l'objectiu de dotar aquest espai d'elements de centralitat, amb intensificació dels paràmetres urbanístics i mixticitat d'usos, que pugui actuar de frontissa i nexe d'unió entre la ciutat actual i l'eixample que pot configurar-se entre la població i l'autovia A-7 en el futur.
Per a l'àmbit de sòl no urbanitzable que s'assenyalen en els plànols d'ordenació, al nord oest del polígon químic, en el municipi de Vilallonga del Camp, una estratègia específica amb l'objectiu de reconèixer les determinacions del Pla director urbanístic de les activitats industrials i turístiques del Camp de Tarragona.
S'assenyala, d'aquesta manera, la vocació de sòl per activitat econòmica d'aquest àmbit de sòl.
Per al sector VI-5 industrial, en el municipi de Vila-seca, una estratègia específica amb l'objectiu de preservar el paper que pot haver de jugar aquest sector en el desenvolupament de l'esquema ferroviari que propugna el Pla i en un correcte enllaç viari entre el port i l'autovia A-7 que no interfereixi els trànsits locals i turístics del municipi.
Per al sector PP PI 2, en el municipi de Vila-seca, una estratègia específica amb l'objectiu de repensar el sector per tal de garantir una correcta connectivitat ecològica i social entre la Sèquia Major i els Prats de la Pineda i de Cal·lípolis.
Es recomana estudiar la seva eliminació o la transferència dels seus aprofitaments cap a localitzacions més adients.
Per a les urbanitzacions residencials de l'Esplai Tarragoní-Bonaire-el Mas de Panxer, que inclou els sectors SUE2 Les Tapioles i SAUR-1 Residencial Mas Martí al municipi de la Secuita, SAU-2, SAU-3, SAU-4 i SAU-5 al municipi dels Pallaresos i els sectors PP01, PP02, PP03 Mas Moregons, PP04, PP05, PP06, PE11, PE12, PE15, PP19, PE6 Mas Panxer, PE4 Quadra de Manous i PE3 Masieta de Salort en el municipi del Catllar, la indicació de centralitat, d'acord amb l'apartat 7 de l'article 3.11 d'aquestes normes, amb el doble objectiu d'admetre i afavorir les operacions urbanístiques de millora de l'estructura urbana i creació de centralitats que exigeix un continu residencial especialitzat que actua de forma conurbada amb la ciutat propera i de reduir l'assentament pel que fa a les peces de sòl urbà i urbanitzable no consolidat que contradiuen els principis dels articles 1.4 i 3.2 i les directrius generals d'ordenació contingudes en l'article 3.14 d'aquestes normes.
Per a la urbanització de Sant Miquel, en el municipi de Vespella de Gaià, la indicació de centralitat, per tal de permetre una certa extensió de la mateixa associada a l'obtenció de les dotacions d'equipament necessàries per al municipi i que no és possible o no és adient materialitzar en el nucli històric.
En aquest cas, també té per objectiu una major integració urbana del nucli històric i la urbanització.
Si no s'especifica el contrari les determinacions de l'apartat 1 han de ser enteses com a directrius vinculants per al planejament derivat que hagi de desenvolupar aquestes àrees especialitzades i que es tramiti amb posterioritat a la data d'aprovació inicial del Pla.
Quan, ateses les dificultats existents per a la seva aplicació, s'estableix explícitament la consideració de recomanació, l'ajuntament concernit ha justificar que ha incorporat aquesta recomanació en el grau màxim possible.
Amb caràcter general, quan s'assenyala l'estratègia d'extinció i no s'estableixen consideracions específiques, el Pla insta el planejament urbanístic municipal a la classificació directa del sector o àmbit com a sòl no urbanitzable.
Tanmateix, quan es tracti de planejament recent o concorrin determinats supòsits que ho aconsellin, podrà executar-se l'estratègia d'extinció mitjançant una transferència de l'aprofitament a posicions contigües al nucli urbà d'acord amb l'apartat 2 de l'article 3.11 d'aquestes normes.
Els sectors i àmbits a què fa referència l'apartat 1 s'identifiquen gràficament en els plànols d'ordenació.
Aquesta identificació gràfica preval en cas de dubte o error amb relació a la identificació escrita de l'apartat 1.
Extensions de les àrees especialitzades
En els casos que s'assenyalen en aquest article, les àrees especialitzades poden ésser objecte d'extensió mitjançant l'ocupació del sòl confrontant que es determini en la revisió, o modificació, del planejament d'ordenació urbanística municipal:
a) Quan el Pla preveu específicament la possibilitat d'extensió de l'àrea especialitzada.
b) Quan, d'acord amb l'article 5.3, una nova àrea d'activitat econòmica de gestió plurimunicipal no localitzada pel Pla se situï en continuïtat en una àrea especialitzada assenyalada pel Pla.
c) En la revisió del planejament d'ordenació urbanística municipal es pot localitzar part de les àrees d'extensió, quantificades en el marc de l'estratègia proposada a l'àrea urbana, com extensions de les àrees especialitzades que hi siguin contigües.
d) Per a ampliació de les instal·lacions o l'espai que sigui necessari per a la continuïtat d'una activitat econòmica espacialment unitària d'especial interès per al municipi i es donin les circumstàncies següents:
No és possible realitzar l'ampliació dins de l'àrea especialitzada delimitada en el Pla.
Es tracta d'activitats intensives de gran projecció territorial i de difícil trasllat o, en àrees amb poca activitat econòmica, es tracta d'una activitat d'especial importància pels seus llocs de treball o per la generació de riquesa a nivell comarcal o local.
e) Per a la ubicació d'equipaments i serveis de titularitat pública, compatibles amb els usos de l'àrea especialitzada.
f) En àrees residencials amb un elevat grau de consolidació i amb una proporció significativa d'habitatge principal, quan es tracti de millorar l'ordenació, la integració en el territori, l'equipament o l'accessibilitat, sempre que no comporti un augment de la superfície de l'espai parcel·lat per a habitatge o altres usos privats.
Excepcionalment, quan l'ajuntament hagi d'executar nous accessos o connexions necessàries per a la seguretat o unes condicions de mobilitat acceptables de l'àrea es podrà admetre un increment raonable de l'espai parcel·lat que faciliti el costejament de les obres si no hi ha altra possibilitat de finançar-les.
L'ordenació i justificació de l'extensió de l'àrea especialitzada que es proposi d'acord amb l'assenyalat en els casos d), e) i f) es farà en la revisió o modificació del pla d'ordenació municipal, que ha d'incloure, a més, l'Estudi d'impacte i integració paisatgística de la proposta d'extensió a què fa referència l'article 6.4 d'aquestes normes.
Les extensions han d'ocupar sòl de protecció preventiva.
En cas que hagin d'ocupar sòl de protecció territorial, cal que es tramitin pel procediment que estableix l'article 1.14 amb el benentès que el compliment de les condicions que assenyala el present article es consideren argument per a la justificació de l'interès territorial de l'extensió.
L'extensió no pot ocupar sòl de protecció especial.
Directrius generals d'ordenació de les àrees d'extensió i de reforma urbana en el planejament urbanístic
Els instruments de planejament urbanístic general, d'acord amb les condicions derivades de les estratègies que el Pla assigna a cada àrea urbana del territori, han de delimitar i definir les característiques de les àrees d'extensió i reforma urbana que proposin desenvolupar.
Sense perjudici de les limitacions a l'extensió que dins l'horitzó del Pla estableixen les estratègies, la localització, delimitació i la definició dels usos dels nous sectors de sòl urbanitzable s'ha de fer de manera que no dificultin la coherència amb les trames urbanes i l'entorn rural d'altres opcions d'extensió addicionals que a llarg termini poguessin ésser convenients.
Les noves trames urbanes d'extensió o reforma regulades pel planejament general han de respondre als criteris d'estalvi de sòl i de proporcionalitat entre població i llocs de treball localitzats interpretats en el conjunt de l'àmbit -municipal o plurimunicipal- objecte de planejament.
Així mateix, el disseny de les noves trames ha d'incorporar criteris de prevenció de riscs de qualitat paisatgística, d'eficiència energètica, d'estalvi d'aigua, de mobilitat sostenible, d'afavoriment de la biodiversitat en la vegetació urbana, de prevenció de la contaminació, de gestió dels residus i de protecció del patrimoni cultural.
Les noves trames urbanes s'han d'adequar a les condicions topogràfiques de l'espai on s'ubiquin i, sense perjudici de les solucions concretes d'ordenació adequades en cada cas, han d'establir relacions de continuïtat i harmonia formal amb les trames existents.
Cal extremar l'observança d'aquests criteris en aquelles àrees i nuclis que per la seva visibilitat són components significatius del paisatge.
Els plans d'ordenació urbanística municipals, i els plans directors si s'escau, han de proposar les regulacions que compatibilitzin els criteris assenyalats en l'apartat 2 amb l'exigència de coherència formal i tipològica assenyalats en l'apartat 3, com també, en el seu cas, amb els objectius de creació d'espai específic per a activitats econòmiques a què fa referència l'article 3.17.
En tot cas, els objectius de compacitat i densificació que es deriven del criteri d'estalvi de sòl no són argument acceptable per a la ruptura estrident de les pautes formals de les àrees i nuclis urbans existents.
El planejament urbanístic municipal ha d'establir mesures per tal que el creixement per extensió es produeixi de manera gradual i contínua respecte a l'assentament existent i es mantingui una proporcionalitat entre l'extensió de les àrees en procés d'urbanització i l'àrea urbana consolidada.
El planejament urbanístic ha de promoure la coincidència dels espais lliures amb les possibles àrees d'expectativa arqueològica i, en general, amb valors patrimonials de tota índole previs a l'extensió urbana.
El desenvolupament dels creixements urbanístics i de les renovacions urbanes previstes no només ha de subordinar-se a l'execució prèvia o simultània de les infraestructures necessàries per atendre les necessitats d'abastament d'aigua que generin, sinó que ha de condicionar-se a una garantia prèvia de l'abastament que asseguri l'existència del recurs i el seu subministrament, sobre la base d'un sostenible d'aquest.
A més, el creixement urbanístic municipal ha d'internalitzar el cost global de la disposició, distribució i garantia del nou abastament previst derivat del seu desenvolupament.
Limitacions físiques a l'extensió urbana
La concreció espacial del sòl urbanitzable per a l'extensió de les àrees urbanes o si s'escau, per a la delimitació de noves àrees especialitzades o d'actuacions d'interès estratègic, s'ha d'efectuar a través dels instruments de planejament general urbanístic, d'acord amb el que el Pla estableix al respecte.
En aquesta concreció, el planejament urbanístic respectarà les condicions limitatives que en determinats llocs assenyalen les determinacions del Pla i que són les següents:
a) Límits específics que no han d'ésser excedits per l'extensió de la urbanització.
b) Separadors urbans que indiquen l'obligació de mantenir franges de sòl no urbanitzable que evitin el contacte entre possibles extensions urbanes.
L'amplada d'aquests separadors no ha d'ésser inferior a 500 metres, llevat dels casos en què les situacions de fet no ho permetin.
Creació d'espais per a l'activitat econòmica
És un objectiu del Pla avançar en la proximitat i la integració espacial dels habitatges i els llocs de treball i en conseqüència recomana que el planejament urbanístic faciliti sempre que sigui possible la convivència d'activitat econòmica i habitatge en els teixits urbans existents i en els de nova creació.
Tanmateix, tenint en compte que els requeriments funcionals i tipològics de determinades activitats poden fer molt problemàtica la seva convivència amb els teixits amb domini de l'ús d'habitatge, es considera plenament coherent amb els objectius del Pla la creació de noves àrees destinades específicament a activitats econòmiques que no tenen cabuda en els teixits urbans amb habitatge.
La creació de noves àrees específiques per a l'activitat econòmica s'ha de fer d'acord amb les pautes i procediments establerts per aquestes normes i, llevat que hi hagués justificació suficient en sentit contrari, ha de respectar els criteris generals següents:
a) S'ha de tendir a assolir una correspondència entre habitatges i llocs de treball en l'àmbit de l'àrea urbana, el municipi o el sistema urbà quan aquest sigui l'àmbit adient per a un tractament funcional dels desplaçaments habitatge-treball.
b) S'ha d'evitar en l'ordenació d'àrees d'activitat econòmica que estan clarament diferenciades dels teixits urbans amb habitatge, l'admissió d'aquells usos.comercials, hotelers, etc.- que podrien integrar-se en aquests teixits com a factors d'estructuració urbana.
Tanmateix s'admeten com a usos de l'àrea d'activitat econòmica quan responguin a necessitats funcionals de la resta d'activitats o quan actuïn com elements d'articulació entre els teixits específics d'activitat econòmica i la resta de teixits de l'àrea urbana.
c) S'ha d'evitar la implantació d'usos extensius, generadors de pocs llocs de treball i d'escàs valor afegit en els sòls per activitat econòmica propers a ciutats de certa entitat o en posicions properes a estacions ferroviàries.
d) S'ha de prioritzar la ubicació de noves àrees específiques per a l'activitat econòmica sobre eixos existents o previstos de transport públic quan es tracti de zones riques en creació de llocs de treball i en posicions d'elevada accessibilitat, que no afectin la mobilitat urbana i local, quan es tracti d'activitats que generin una elevada mobilitat de mercaderies.
La creació de noves àrees d'activitat econòmica pot fer-se per alguna de les vies següents:
a) Mitjançant els plans d'ordenació urbanística municipal, els quals les poden proposar en transformacions de sòl urbà o en processos d'extensió urbana en el marc de les estratègies de desenvolupament urbanística establertes pel Pla, i d'acord amb el que disposa l'article 3.17.
b) Com àrees d'interès i iniciativa plurimunicipal, d'acord amb el que disposa l'article 5.3.
c) Com extensions d'àrees d'activitat econòmica existents o qualificades quan es tracta d'algun dels supòsits assenyalats per l'article 3.13.
d) Mitjançant el procediment que estableix l'article 1.14 en aquells casos en què la nova àrea d'activitat té un interès territorial justificable pel seu valor estratègic o pel seu interès plurimunicipal, avalat per un informe favorable de la Comissió d'Urbanisme de Catalunya.
e) Mitjançant la determinació en plans directors urbanístics, la qual, d'acord amb el que disposa l'apartat 8 de l'article 1.14, comporta també el reconeixement del seu interès territorial.
Les àrees d'activitat econòmica resultants dels processos assenyalats en els punts b), d) i e) de l'apartat anterior poden tenir una localització contigua o separada de les altres àrees d'activitat o àrees urbanes per bé que la continuïtat és en principi preferible.
Mentre no es demostri que, en l'àmbit comarcal, la quantitat de sòl per a activitat econòmica que es pot implantar en el marc de les estratègies de desenvolupament urbanístic establertes pel Pla i les extensions d'àrees especialitzades que el Pla preveu específicament no permet atendre les necessitats de sòl per a activitat econòmica de la comarca o de l'àmbit territorial, les possibilitats que es recullen en els punts b), d) i e) de l'apartat 3 d'aquest article hauran de justificar un elevat valor estratègic, diferent als dels polígons industrials convencionals, i tindran un caràcter excepcional.
Quan el Pla preveu específicament la possibilitat d'extensió de l'àrea especialitzada, es recomana que s'estableixi, per al seu desenvolupament, un acord intermunicipal en el si de la comarca que permeti repartir de manera equitativa els beneficis i les càrregues de l'actuació d'acord amb els criteris de l'article 5.3 d'aquestes normes.
Activitat econòmica en nuclis històrics i les seves extensions
L'ordenació urbanística ha de promoure la proximitat d'activitats econòmiques i habitatge en els nuclis històrics i les seves extensions sempre que pels tipus d'activitats i la tipologia d'edificació puguin mantenir un grau acceptable de compatibilitat.
En el cas que el nucli o àrea urbana necessiti una àrea específica d'activitats poc compatibles funcionalment o tipològicament amb els teixits d'habitatge, pot crear-la en l'àmbit del seu sòl urbà o de les extensions que d'acord amb l'estratègia establerta pel Pla puguin portar-se a terme.
Aquestes àrees d'activitat econòmica han de fomentar l'autocontenció de la mobilitat laboral tot tractant d'equilibrar els llocs de treball i població ocupada resident en el municipi.
Així mateix, aquestes àrees s'han de disposar en continuïtat o articulades físicament amb les trames urbanes existents o previstes pel planejament i s'ha de tractar acuradament la seva imatge arquitectònica, en especial la transició tipològica amb els teixits existents.
Donat el cas que la implantació de l'àrea d'activitat hagi de comportar un canvi important en la imatge exterior del nucli o àrea urbana cal sotmetre-la a les condicions d'integració paisatgística que assenyala l'article 6.4.
Quan l'àrea d'activitat econòmica, tant si es tracta de sòl classificat pel planejament vigent o de noves propostes d'actuació, tingui, per la seva dimensió o pel caràcter de la iniciativa, un abast supramunicipal, el criteri d'equilibri entre llocs de treball i població s'ha de considerar en l'àmbit funcional del mercat de treball que correspongui a l'àrea.
Les iniciatives de noves àrees d'activitat econòmica han de preveure i garantir en el seu planejament els accessos des de la xarxa viària i la dotació dels subministraments energètics que siguin necessaris en funció de les dimensions de l'àrea i de les activitats previstes.
Així mateix, s'han de preveure en el planejament de l'actuació les reserves d'espai per a la ubicació de les subestacions de transformació necessàries.
Habitatges de protecció pública
El Pla té entre els seus objectius el de propiciar la creació d'habitatge de protecció pública per avançar cap a un territori socialment més cohesionat que eviti la segregació espacial dels col·lectius econòmicament més febles.
S'ha de tenir present aquest objectiu en la definició del planejament urbanístic dels municipis que s'ha d'elaborar d'acord amb les estratègies del sistema d'assentaments establertes pel Pla.
El Pla recomana que el planejament urbanístic augmenti la proporció mínima establerta per la normativa vigent en matèria d'habitatge de protecció pública quan es donin les circumstàncies següents:
Municipis amb una estratègia de creixement potenciat o de canvis d'ús i reforma interior.
Municipis on la demanda exògena pressiona el mercat a l'alça i el fa inabastable per a les noves llars del municipi.
Determinació específica sobre els àmbits provinents de processos de parcel·lació rústica, en sòl no urbanitzable
Aquests àmbits, sobre els quals és d'aplicació la segona part de la disposició transitòria onzena del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, s'han de mantenir en el règim de sòl no urbanitzable en els planejaments urbanístics municipals ja que les característiques distintives d'aquestes parcel·lacions no les fan susceptibles d'incorporar-se al sistema d'assentaments amb la classificació en règim de sòl urbanitzable o urbà.
Conservació de zones humides i elements singulars d'interès geològic en el planejament urbanístic
Les zones humides o els elements singulars d'interès geològic que puguin quedar inclosos en àmbits d'un desenvolupament urbanístic, o d'una actuació d'interès territorial, regulada en l'article 1.14, són objecte d'una consideració especial que ha de garantir la seva conservació, la seva integritat, la seva funcionalitat ambiental i, si és el cas, el manteniment del seu valor com a referència visual.
Desenvolupament del Pla mitjançant plans directors urbanístics
El Pla assenyala en l'article 5.2 els plans directors urbanístics que considera convenient redactar dins del seu període de vigència per tal de concretar amb més precisió els components d'abast plurimunicipal dels sistemes urbans del territori o amb els objectius específics que en el seu cas s'assenyalen.
També amb l'objectiu d'un desenvolupament més integrat de les propostes del Pla, es pot, mitjançant el procediment establert per la legislació urbanística, acordar l'elaboració d'altres plans directors que es considerin convenients.
Els plans directors urbanístics que abordin l'ordenació del sistema d'assentaments poden, d'acord amb els objectius establerts en cada cas, introduir ajustaments en la distribució de les possibilitats d'extensió urbana resultants de l'estricta aplicació de l'estratègia de desenvolupament assignada a cada àrea o nucli, sense contradir, però, la lògica estructural bàsica que es deriva del conjunt de determinacions del Pla territorial en l'àmbit objecte del pla director urbanístic.
Així mateix, i mantenint la condició esmentada, els plans directors urbanístics poden determinar noves àrees d'activitat econòmica o de caràcter mixt que no segueixin estrictament les estratègies per àrees i nuclis, sempre que es justifiquin per unes superiors funcionalitat i coherència formal de l'ordenació plurimunicipal que el pla director estableixi.
Els plans directors urbanístics poden també establir vinculacions supramunicipals entre previsions d'aprofitament urbanístic i peces de sòl significatives del sistema d'espais oberts per tal de facilitar la cessió gratuïta d'aquestes, si fos d'interès la seva incorporació al domini o patrimoni públic.
Condicions generals d'ordre ambiental al desenvolupament urbanístic
El Pla proposa pautes per a la millor disposició espacial dels increments d'habitatges, activitats econòmiques i equipaments motivats per unes dinàmiques de creixement econòmic que tenen causes independents del planejament territorial per bé que aquest tracta de preveure'n i dimensionar-ne les conseqüències físiques en el territori.
En absència de determinacions específiques per àmbits territorials respecte els llindars de diverses variables ambientals que no haurien de sobrepassar-se per assegurar el desenvolupament sostenible del territori, els desenvolupaments urbanístics que les estratègies proposades pel Pla fan possibles han de garantir la seva idoneïtat ambiental mitjançant els processos d'avaluació ambiental establerts per la legislació urbanística.
Quan, d'acord amb les polítiques de racionalització del consum i la producció dels vectors ambientals -energia, aigua, residus i contaminants- que es consideri oportú adoptar, un document sectorial aprovat pel Govern de la Generalitat estableixi mesures de les que es derivin limitacions concretes a l'increment d'habitants o d'activitats econòmiques en l'àmbit territorial del Pla, s'ha de procedir a l'adaptació d'aquest a les limitacions establertes i, mitjançant els instruments adients, es procedirà a adaptar-hi el planejament urbanístic.
Determinacions específiques en matèria d'assentaments
S'insta a tractar amb especial atenció els entorns de les estacions de ferrocarril, com a portes del territori que són.
El planejament urbanístic ha d'efectuar les modificacions urbanístiques que estiguin a seu abast i establir les millors condicions possibles per tal de garantir una notable densitat i intensitat urbana a l'entorn de les estacions i garantir els màxims espais d'intermodalitat com ara aparcaments i intercanviadors de transport públic.
Molt especialment, s'insta que els àmbits de sòl urbà i sectors urbanitzables a l'entorn de l'estació de ferrocarril de Sant Vicenç de Calders, a Comarruga, al municipi del Vendrell, internalitzin en la seva ordenació urbanística, com a objectiu principal, el precepte general de garantir els màxims espais d'intermodalitat com ara aparcaments i intercanviadors de transport públic atesa la seva significativa àrea d'influència territorial.
S'estableix la directriu general que el planejament urbanístic vetlli per no obstruir els fluxos de mobilitat supramunicipal.
Sens perjudici de la necessitat d'afrontar altres situacions anàlogues, s'insta que el planejament urbanístic del municipi del Pla de Santa Maria, a l'Alt Camp, doni una solució adequada a la sortida del nucli de Figuerola del Camp a la carretera T-200; i que el planejament urbanístic del municipi de Montbrió del Camp doni una solució adequada a la connexió de les carreteres T-313 i T-320 amb la carretera T-310.
Les edificacions que puguin construir-se pròximes a les instal·lacions de proves industrials automobilístiques de l'IDIADA, en el Baix Penedès, no podran tenir accés visual a l'interior d'aquestes instal·lacions, per raons de protecció del secret industrial.
Per tal de garantir aquest extrem, el planejament urbanístic o la seva modificació que es tramiti en els municipis de la Bisbal del Penedès, Santa Oliva, Albinyana, Llorenç del Penedès i Banyeres del Penedès requerirà d'un informe previ del Departament d'Innovació, Universitats i Empresa.
Es recomana que el planejament urbanístic promogui els usos hotelers i d'equipament turístic en les Masies de Poblet, en el terme municipal de l'Espluga de Francolí, en la Conca de Barberà.
Es reconeix al planejament urbanístic del nucli urbà d'Alcover la possibilitat de reajustar els límits del sòl de protecció especial a l'entorn del riu Glorieta si existeixen raons urbanístiques justificades en front d'altres alternatives però s'exigeix, en aquest supòsit, que la redelimitació vagi associada a una millora ecològica substancial del tram fluvial contigu al sòl urbà.
Es reconeix la possibilitat de reajustar els límits del sòl de protecció especial a l'entorn de l'hospital del Vendrell per a usos d'equipament sanitari o assistencial i de docència o recerca lligada al sector sanitari.
La possibilitat de classificar alguna peça de sòl urbanitzable en el sòl de protecció territorial de potencial interès estratègic que s'assenyala en l'entorn de l'aeroport de Reus resta condicionada a actuacions d'interès estratègic i d'elevat valor afegit vinculades a la proximitat de la terminal aeroportuària i l'estació central de tren situada al sud de l'aeroport.
En el planejament derivat de sectors potencialment afectats per infraestructures previstes pel Pla, caldrà prendre les determinacions necessàries per a no impedir la possibilitat de materialitzar-les si finalment així ho determina el corresponent estudi informatiu.
Les actuacions d'interès territorial estratègic que es puguin produir en el sòl de protecció territorial mitjançant el procediment que estableix l'article 1.14 podran comportar, mitjançant la tramitació d'un pla director urbanístic, extensions addicionals a les previstes pel Pla en els assentaments de l'entorn i, a banda de l'interès general, miraran de donar compliment a l'interès local mitjançant la promoció d'usos que aportin valor afegit al territori.
L'estratègia de creixement potenciat de Perafort es pot d'entendre, orientativament, com la materialització del planejament urbanístic vigent el qual permet acollir les necessitats previstes dins l'horitzó temporal del Pla.
Els desenvolupaments urbanístics que es puguin formular als municipis de Montblanc i l'Espluga de Francolí, a la comarca de la Conca de Barberà, en la zona compresa entre les carreteres N-240, AP-2, TV-2336 i l'accés a l'autopista, requeriran, prèviament, de la realització d'una proposta d'ordenació del conjunt destinada a minimitzar les repercussions sobre la mobilitat, les emissions, els consums energètics i la connectivitat ecològica.
La proposta ha de prestar especial atenció al manteniment de la connectivitat ecològica de l'espai comprès entre ambdós nuclis urbans i ha de considerar els efectes sinèrgics del conjunt d'actuacions en aquesta zona pel que fa a la connectivitat ecològica.
Si bé el Pla territorial no afecta el sector per activitat econòmica PP-5 de Pira, a la comarca de la Conca de Barberà, ni el sòl urbà actual del municipi, s'estableix que el planejament vigent constitueix el límit màxim d'extensió de l'àrea especialitzada d'ús industrial i/o logístic d'aquest municipi dins l'horitzó temporal del Pla.
Mitjançant el sistema d'infraestructures de mobilitat, que comprèn la xarxa viària, la xarxa ferroviària i altres d'infraestructura fixa i també el sistema logístic i els intercanviadors nodals associats als anteriors, el Pla estableix la xarxa de connectivitat física.de persones i mercaderies. que permet un funcionament integrat de l'espai territorial, tant pel que fa a l'àmbit del Pla com als diversos àmbits superiors en què aquest s'insereix.
Sense perjudici de la necessària coherència amb el planejament sectorial corresponent, la inclusió de determinacions per al sistema d'infraestructures de mobilitat en el Pla té les finalitats següents:
a) Assegurar uns nivells de connectivitat adequats a les previsions de desenvolupament dels assentaments urbans.
b) Contribuir a estructurar espacialment els sistemes d'assentaments urbans.
c) Vincular l'accessibilitat als usos del sòl que es prevegin en el territori.
d) Completar les xarxes bàsiques establertes en els plans sectorials amb altres traçats de menor rang que siguin rellevants a l'escala del Pla.
e) Definir les condicions dels elements d'infraestructura que siguin funcionalment i espacialment significatius en l'àmbit del Pla.
f) Propiciar un bon ajustament dels traçats a les condicions de la matriu biofísica del territori i minimitzar l'efecte barrera de les infraestructures lineals.
g) Establir les prioritats d'actuació en infraestructures en l'àmbit del Pla.
h) Assenyalar opcions possibles a llarg termini.
i) Promoure l'estalvi d'infraestructures, de manera que s'evitin les redundàncies i s'opti, en cada cas, pels modes de transport més eficients i viables.
Determinacions gràfiques del sistema d'infraestructures
En la determinació gràfica de la xarxa viària i ferroviària el Pla distingeix:
La tipologia dels elements de la xarxa.
Les actuacions de desenvolupament dels elements de la xarxa.
La tipologia es determina d'acord amb el que estableix l'article 4.4.
Les actuacions que el Pla considera són:
Nou traçat indicatiu (previsió)
Condicionament d'estació de ferrocarril
El manteniment és l'estratègia per defecte i s'ha d'entendre per a tots els trams per als quals el Pla no assenyala una proposta específica.
El condicionament comprèn des de la millora significativa al desdoblament del tram.
També comprèn la conversió de vies de tren d'ample ibèric en vies mixtes d'ample ibèric i ample UIC.
Així mateix, i quan es justifiqui en el projecte, es poden admetre subtrams de nou traçat en trams on es proposa el condicionament.
Pel que fa als elements de nou traçat, el Pla adopta diferents nivells de concreció en funció del seu grau de definició projectual i altres circumstàncies concurrents:
a) Trams amb algun nivell de projecte: la representació gràfica pretén expressar amb la màxima precisió possible la planta del traçat projectat.
b) Trams sense projecte: la representació gràfica és indicativa i cal entendre que el projecte pot introduir variacions significatives.
La seva representació és segons els casos:
Figurativa: amb l'objectiu de donar una imatge aproximada del traçat final.
Esquemàtica: per expressar únicament l'objectiu de connectivitat entre punts.
El Pla distingeix, si s'escau, d'acord amb l'estratègia de desenvolupament territorial descrita en la memòria, quins trams de nou traçat són d'execució proposada pel Pla (proposta) i quins constitueixen únicament un requeriment per a que es faci, en els instruments a l'escala apropiada, una previsió de sòl i que aquesta es mantingui per a possibilitar la construcció del tram quan es faci necessari pels fluxos de trànsit assolits (previsió).
Així mateix, el Pla assenyala, en aquells casos en què no hi hagi prou elements de coneixement per a prendre una decisió positiva o negativa respecte un nou tram viari o ferroviari, l'assenyalament de traçats o corredors en estudi per a una futura decisió més fonamentada.
Per la seva significació territorial, atès el seu paper de portes principals d'accessibilitat del territori i elements estratègics de configuració de l'ordenació territorial, el Pla assenyala els nous enllaços viaris entre la xarxa d'altes prestacions.autopistes i autovies. i la xarxa interior de la regió que es configuren com a resultat de les propostes, i també les noves estacions de ferrocarril.
El Pla assenyala com àmbit de reordenació viària alguns dels enllaços viaris la reformulació dels quals es considera estratègica per a la correcta funcionalitat del nou sistema d'infraestructures que es proposa o sobre els quals es considera que caldria una major reflexió.
El Pla assenyala aquelles infraestructures ferroviàries que, amb les noves propostes, es preveu que puguin quedar desafectades, de forma que l'espai que ocupen, mitjançant els instruments adients, pugui ser recuperat per la ciutat o per altres usos.
El Pla assenyala un corredor ferroviari en estudi entre les ciutats de Tarragona i Reus, seguint l'eix aproximat de la carretera T-11.
El seu desenvolupament es vincula íntimament al desenvolupament urbà de la conurbació central tarragonina que propugna el Pla i al projecte específic del tramvia del Camp de Tarragona o Tram Camp.
Tipologies de les xarxes viària i ferroviària
Sense perjudici de les tipologies corresponents als plans sectorials d'infraestructures de mobilitat i de la titularitat de les vies, el Pla territorial, des de la perspectiva funcional i geogràfica que proporciona el seu àmbit espacial, adopta les tipologies següents per a la definició de les propostes de xarxa viària: autopistes i autovies, vies estructurants primàries, vies estructurants secundàries, vies estructurants suburbanes i vies integrades.
Les autopistes i les autovies són les vies segregades amb enllaços a diferent nivell i amb una secció de 2+2 carrils com a mínim que el Pla recull pel fet de tractar-se de vies existents, o proposades d'acord amb previsions viàries de caràcter general ja definides.
Les vies estructurants primàries són les que tenen un paper estructurant de primer ordre en l'àmbit del Pla.
Aquestes vies, si es justifica en els plans sectorials i en els projectes de traçat, poden tenir secció d'autovia 2+2 o més si és necessari, però podran tenir seccions inferiors en altres casos.
En tot cas, es preveu que aquestes vies siguin majoritàriament segregades.
Les vies estructurants secundàries són les que tenen un paper estructurant inferior al de les anteriors.
Aquestes vies tenen secció variable adaptada a les característiques específiques de cada tram i poden ser no segregades i amb enllaços a nivell si no hi ha raons de seguretat que ho desaconsellin.
Les vies estructurants suburbanes són les que vertebren sistemes urbans plurimunicipals i tenen, per tant, nombroses connexions amb la xarxa local d'aquests sistemes.
La funció estructurant pot ser d'ordre primari o secundari, amb independència de la secció que pot ser variable.nombre de carrils, tronc central segregat o no, existència de laterals etc.. d'acord amb les condicions físiques i els requeriments de l'entorn.
Les vies integrades són les que, amb independència de la longitud de recorregut, tenen un grau d'integració elevat amb la topografia i les activitats del territori.
Comprenen la major part de les que es poden denominar locals o paisatgístiques.
A la xarxa ferroviària el Pla distingeix entre línies d'altes prestacions, línies convencionals, línies exclusives per a mercaderies i línies de tren-tramvia.
Les primeres comprenen totes les línies amb prescripcions de projecte per a velocitat alta, com a mínim.
Les línies convencionals comprenen totes les altres línies amb independència de l'ample de via.
El tren-tramvia és un projecte específic de la conurbació central del Camp de Tarragona.
Desenvolupament de les propostes del sistema d'infraestructures
Les actuacions d'execució d'infraestructura viària i ferroviària i de les altres infraestructures de mobilitat que han de materialitzar les propostes i previsions del Pla s'han de desenvolupar d'acord amb les prescripcions següents:
a) Les característiques específiques de la via són concretades en els plans sectorials i en els projectes de traçat que elaborin les administracions competents, d'acord amb la legislació aplicable i amb les determinacions que estableix aquest Pla territorial.
En aquells casos en què el Pla defineix gràficament un traçat viari, l'estudi informatiu del tram, amb la seva corresponent avaluació ambiental, ha de considerar-lo com una de les alternatives d'estudi i, en cas d'elecció d'una alternativa diferent, cal que aquesta es justifiqui també en termes d'estructura i integració territorial.
L'estudi informatiu de les variants, previstes o no en el Pla, haurà de justificar la conveniència de la mateixa enfront d'alternatives més toves com ara la incorporació d'elements de reducció de la velocitat a l'entrada de les poblacions o la integració urbana de les travesseres.
b) El planejament urbanístic general i, si s'escau, els plans especials urbanístics, han d'especificar les condicions d'inserció de les vies en l'entorn urbà.
En aquells trams no executats i sense estudi informatiu o projecte de traçat, el planejament urbanístic ha de recollir la traça proposada pel pla territorial sense perjudici dels ajustaments motivats per la implicació espacial de la via amb l'àrea urbana o amb la seva extensió i de les especificacions que assenyali l'administració sectorial competent.
c) El Pla territorial assenyala les infraestructures que s'han d'anar executant en consonància amb el procés real de desenvolupament del territori.
En tot cas, atesa la fonamentació dels nous traçats en els invariants físics dels sistemes d'assentaments i d'espais oberts que propugna el Pla, aquests poden mantenir el seu sentit com a previsions de futur, encara que no siguin executats dins l'horitzó temporal de 2026, sense perjudici de la possibilitat d'ajustaments o modificacions en funció de noves circumstàncies i mitjançant els procediments adequats.
d) Les actuacions que es refereixen a infraestructures que han estat objecte de concessió s'han d'executar una vegada aquesta hagi finalitzat, sense perjudici de possibles acords de l'administració competent amb l'empresa concessionària que en facilités una execució avançada.
e) Les actuacions en diversos trams viaris que en el Pla d'infraestructures del transport de Catalunya (PITC) han estat considerats de segona fase, i que per aquest motiu estan subjectes a un procés d'avaluació ambiental que determinarà la seva necessitat de programació avançant-ne o excloent-ne l'execució, mantenen aquestes condicions prèvies, amb independència de la categoria o tipus d'actuació que assenyali el Pla territorial.
f) Les millores d'infraestructura i/o de gestió en el sistema ferroviari i tramviari tenen un caràcter estratègic i prioritari dins les infraestructures de mobilitat i transport.
g) El tramvia del Camp de Tarragona o Tram Camp és un projecte específic d'aquest àmbit territorial que es troba recollit en el Pla d'Infraestructures del transport de Catalunya (PITC).
El projecte es formula a partir de la reconversió dels trams ferroviaris desafectats i de la utilització compartida dels trams ferroviaris que el Pla assenyala, i de la construcció, si escau, de nova infraestructura.
El seu traçat definitiu queda condicionat als corresponents estudis informatius.
h) El Pla no concreta una proposta de traçat per al corredor ferroviari entre les ciutats de Tarragona i Reus que assenyala seguint l'eix aproximat de la carretera T-11.
El seu traçat definitiu i les possibles fases d'execució hauran de ser analitzats i definits en l'estudi informatiu del tramvia del Camp de Tarragona o Tram Camp atès que aquest corredor es considera prioritari.
S'estableix com a premissa de base per aquests estudis la necessitat de prestar un servei intern, de proximitat i vertebrador dels desenvolupaments urbans previstos al llarg d'aquest eix.
Entre els nodes a servir, el Pla assenyala en els seus Plànols, amb caràcter indicatiu, els de la Budellera, Terres Cavades, Imperial Tarraco, Torreforta, les Gavarres i el futur gran eixample contigu en terme de Constantí, Bonavista, la Canonja, l'estació Central, la terminal de l'aeroport, els futurs eixamples de llevant de Reus, Bellissens i l'actual estació de tren de Reus.
Condicions generals per a la implantació de noves infraestructures i per a l'ampliació de les existents
A més de complir les especificacions concretes que el Pla estableix, els projectes d'implantació de noves infraestructures o d'ampliació de les existents han d'observar, amb caràcter general, la condició de potenciar els seus efectes positius i de minimitzar el seu impacte, en particular pel que fa a:
a) Els efectes negatius sobre les àrees urbanes i, molt especialment, els seus àmbits d'extensió futura.
b) L'afectació de terrenys de valor natural i agrícola i del patrimoni cultural.
c) L'afectació sobre l'estructura de les parcel·les i les explotacions agràries, en termes d'activitat productiva, i sobre les infraestructures necessàries per desenvolupar l'activitat agropecuària.
d) El trossejament de planes i de peces de sòl morfològicament rellevants.
e) La necessitat de desmunts i terraplens, mitjançant una suficient adaptació de les rasants als terrenys i, si és el cas, la construcció de trams en viaducte o túnel.
f) L'efecte barrera, procurant la continuïtat de la xarxa de camins i adoptant criteris de manteniment de la connectivitat ecològica en la concepció, el disseny, la redacció i l'execució de projectes, especialment en aquells trams que discorren per sòl no urbanitzable de protecció especial, disposant-hi els passos de fauna necessaris en funció de l'interès dels hàbitats de l'entorn.
g) Els efectes negatius sobre el cicle hidrològic i l'erosió del sòl.
h) La intrusió visual com a elements negatius en el paisatge preexistent.
En aquelles carreteres, com les.vies integrades., en les quals la situació prèvia és de notable satisfacció d'aquestes condicions, s'ha de tenir especial cura en assegurar la pervivència de les seves qualitats en aquest sentit.
Pel que fa a les infraestructures de mobilitat i transport existents i per tal d'evitar la fragmentació dels espais de valor natural que algunes travessen, el Pla proposa la identificació de tots els punts conflictius existents en l'actualitat per procedir-ne a la progressiva permeabilització.
Xarxa viària intermèdia i capil·lar
Les vies que s'assenyalen en els apartats 4, 5 i 6 de l'article 4.4, juntament amb els camins que s'assenyalen en l'article 4.8, constitueixen la xarxa intermèdia i capil·lar d'irrigació del territori i han de ser objecte de programes específics de manteniment i millora.
La millora de les comunicacions dels municipis de muntanya i dels situats en zones desafavorides ha de ser objecte d'una especial atenció amb l'establiment dels instruments d'ajut, suport i concertació necessaris.
Les vies que s'assenyalen en els apartats 4, 5 i 6 de l'article 4.4, tenen uns requeriments de mobilitat més complexos que la xarxa de vies ràpides i d'alta capacitat tant per la barreja de diferents modes de transport i funcions socioeconòmiques que serveixen com pel seu grau elevat d'interrelació amb els teixits urbans pels quals discorren, les finques rústiques adjacents o la xarxa de camins a la qual drena.
En conseqüència, cal integrar en el projecte d'aquestes vies criteris de disseny apropiats per respectar i afavorir l'ús de la bicicleta, el trànsit dels vianants, les potencialitats turístiques o de lleure i una adequada accessibilitat territorial.
Es recomana el disseny i la progressiva implementació d'una xarxa de vies de comunicació per a la mobilitat no motoritzada.d'ús ciclista, eqüestre, peatonal. totalment segregada de les vies per a vehicles a motor, que comuniqui els diferents nuclis habitats i els diversos pols d'interès, i que es planifiqui a escala comarcal i regional.
Els vials susceptibles d'integrar-se en una xarxa funcional de mobilitat pedestre d'alta qualitat, com els camins històrics i monumentals no transformats (camins de bast, camins ramaders, etc.), s'han de vincular a una especial atenció a les possibles transformacions que puguin esdevenir-se al seu entorn i han d'esdevenir una base d'ordenació.
El desenvolupament d'una xarxa per a bicicletes, en especial en les àrees més planes del Camp de Tarragona, d'acord amb la línia estratègica 1 del Pla estratègic de la bicicleta de Catalunya, és un objectiu coherent amb les propostes d'aquest Pla.
Amb aquesta finalitat, es recomana l'elaboració d'un pla especial en l'àmbit del Camp de Tarragona d'itineraris i carrils bici a crear, preservar i millorar.
La xarxa de camins públics és un element estructural de la realitat del territori, un valor sociocultural i un actiu econòmic.
En aquest sentit, s'insta l'articulació d'un marc legal i d'instruments de gestió adequats que garanteixi la seva preservació davant el desenvolupament urbanístic i la implantació de noves infraestructures, i la seva posada en valor.
Aquest marc ha de donar compliment a la disposició final quarta del Text refós de la Llei de carreteres, aprovat pel Decret legislatiu 2/2009, de 25 d'agost.
El planejament urbanístic municipal, en la definició dels sistemes, ha de tenir en compte l'inventari de camins exigible d'acord amb la legislació de règim local i establir les mesures de protecció urbanística i de gestió oportunes.
En cas que l'inventari no existeixi, hauria de realitzar-se com a part integrant dels treballs de base del planejament urbanístic.
La Generalitat de Catalunya, en compliment de la Llei 3/1995, de 23 de març, de vies pecuàries, ha de desenvolupar els treballs de classificació d'aquests tipus concret de camins en tots els municipis per tal que els plans d'ordenació urbanística municipal puguin incorporar i preservar aquesta xarxa de domini públic.
Son objecte d'especial protecció, i per tant s'han de conservar, els elements que integren les dues principals xarxes de camins públics: els camins ramaders, que són de titularitat de la Generalitat de Catalunya, i els camins veïnals.els antics camins rals. de titularitat municipal.
El planejament i la gestió municipal, igualment, han de garantir la funcionalitat dels camins que integren la resta de la xarxa de titularitat o ús públic: el viari històric i d'interès patrimonial, el que presta servei al sector agrícola i a la gestió del territori, el que pot ser valoritzat en clau turística o d'accés al medi natural, el que garanteix l'accessibilitat territorial dels serveis d'emergència i d'altres.
L'avaluació ambiental del planejament urbanístic i dels projectes d'infraestructures ha d'incorporar, entre els seus objectius, el de conservació i integritat funcional dels camins.
En els encreuaments d'aquestes vies amb línies ferroviàries o carreteres, s'han d'habilitar suficients passos al mateix o diferent nivell que garanteixin el trànsit en condicions acceptables per a les persones, els ramats i els vehicles agrícoles.
És un objectiu del planejament territorial garantir la continuïtat dels traçats i dels usos d'aquestes vies.
Quan per raons d'ordenació urbanística o en el desenvolupament de polítiques sectorials s'hagi d'alterar de forma suficientment justificada la xarxa de camins públics o d'ús públic, i no sigui possible el manteniment i la integració del camí en la nova ordenació, els trams desafectats han de ser compensats mitjançant l'afectació de nous trams de condicions i funcionalitat equiparables.
Instruments de gestió supramunicipal
El Pla, a partir de l'estudi del funcionament del mercat de treball, de la connectivitat intermunicipal i de les característiques del medi físic i també, en alguns casos, del coneixement de voluntats ja expressades de cooperació, delimita, si s'escau, àmbits plurimunicipals que considera idonis per a l'establiment de fórmules de cooperació en les matèries pròpies del desenvolupament territorial.
Quan no se n'estableixen d'específics, s'entén com àmbit natural per defecte, el de la comarca.
Aquest àmbits tenen, en alguns casos, finalitats específiques com les que s'assenyalen en els articles següents.
En els altres casos, el Pla proposa aquests àmbits com a suggeriments de cooperació intermunicipal, que poden facilitar un desenvolupament més articulat i satisfactori del territori d'acord amb les seves propostes.
Sense perjudici que es pugui adoptar l'àmbit més convenient en cada cas, els àmbits proposats pel Pla són adients per a la cooperació en les actuacions d'habitatge de protecció pública a què fa referència l'article 3.18.
Les formes de cooperació en aquests àmbits podran adoptar les figures jurídiques.mancomunitats, convenis, consorcis, cessió de competències als consells comarcals o d'altres. que es considerin més adients per a la seva finalitat.
Per a la definició de continguts d'ordenació urbanística de caràcter supramunicipal que requereixen major detall per a assegurar la coherència espacial dels plans d'ordenació urbanística municipal, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques ha de promoure la formulació de plans directors urbanístics i plans especials en aquells àmbits plurimunicipals on es consideri convenient.
El Pla manté la iniciativa dels plans directors urbanístics que han de ser formulats en compliment de resolucions anteriors del conseller de Política Territorial i Obres Públiques.
El Pla director urbanístic de l'àmbit central del Camp de Tarragona, que abasta els municipis d'Almoster, Altafulla, Cambrils, Castellvell del Camp, Constantí, el Catllar, el Morell, els Garidells, els Pallaresos, la Pobla de Mafumet, la Riera de Gaià, la Secuita, la Selva del Camp, Perafort, Reus, Riudoms, Salou, Tarragona, Torredembarra, Vilallonga del Camp, Vila-seca i Vinyols i els Arcs en les comarques del Tarragonès, Baix Camp i Alt Camp.
El Pla director urbanístic per al desenvolupament d'infraestructures viàries, ferroviàries i logístiques en la comarca de l'Alt i del Baix Penedès, que abasta els municipis de l'Arboç, Banyeres del Penedès i Sant Jaume dels Domenys en la demarcació de Tarragona i, ja fora de l'àmbit del Pla, en la demarcació de Barcelona, els municipis de Castellet i la Gornal i Santa Margarida i els Monjos.
El Pla estableix com a objectius per al Pla director urbanístic de l'àmbit central del Camp de Tarragona els següents:
a) Explorar les possibilitats de trasllat del rack que comunica el port de Tarragona amb el polígon industrial nord i definir, si existeixen alternatives, una reserva de sòl per al seu trasllat.
S'insta a que es faci aprofitant el traçat d'altres infraestructures existents o previstes.
Igualment, el pla director urbanístic haurà de prestar especial atenció a les possibles afectacions per raons de risc industrial en la seva proposta d'ordenació.
b) Avaluar la necessitat de l'arc viari Reus-Sant Salvador-Perafort en funció del rol que realment es preveu que acabi jugant l'estació del Camp de Tarragona i de la magnitud dels creixements urbanístics que finalment es prevegin a l'entorn de dita estació.
La metodologia utilitzada per a aquesta avaluació serà l'aplicada als corredors de mobilitat de la segona fase del Pla d'infraestructures de transport de Catalunya.
El Pla, sense perjudici de la possible conveniència en el futur de fer-ho també en altres àmbits, determina la formulació d'un pla director urbanístic per al Baix Penedès, que abasti tots els municipis de la comarca: Albinyana, l'Arboç, Banyeres del Penedès, Bellvei, la Bisbal del Penedès, Bonastre, Calafell, Cunit, Llorenç del Penedès, Masllorenç, el Montmell, Sant Jaume dels Domenys, Santa Oliva i el Vendrell.
El Pla estableix com a objectius per a aquest pla director urbanístic els següents:
a) Reforçar la capitalitat del Vendrell, mitjançant la compactació i la intensificació de la ciutat residencial i econòmica entorn del nucli històric i el conseqüent alliberament d'un corredor d'espais oberts pel sud de la ciutat, entre Sant Salvador de Calders i les Madrigueres.
b) Estructurar el continu urbà costaner per tal de bastir una ciutat equipada, equilibrada i de qualitat.
c) Articular els assentaments dels municipis de Llorenç del Penedès i de Sant Jaume dels Domenys per tal de crear un espai urbà madur i de centralitat al nord de la comarca.
d) Aprofitar el potencial i les oportunitats dels espais situats a l'entorn de les estacions de tren.
e) Ubicar i dimensionar correctament el sòl d'activitat econòmica per tal de reequilibrar la ràtio residència-activitat en el si de la comarca i evitar la seva dispersió territorial.
Això inclou articular els mecanismes de cooperació municipal necessaris per tal de repartir de manera equitativa els beneficis i les càrregues d'aquestes actuacions en el conjunt de la comarca i tenir especialment en compte la incidència del LOGIS Penedès en l'avaluació ambiental del pla director a l'hora de dimensionar correctament els sòls d'activitat econòmica
f) Concretar i articular el desenvolupament de les estratègies per a les àrees especialitzades que s'estableixen en l'article 3.12 d'aquestes normes.
g) Dotar el territori d'una xarxa física d'accessibilitat territorial interior que estructuri la mobilitat intracomarcal i el sistema d'assentaments urbans.
h) Protegir la plana interior.el paisatge de la vinya., els espais costaners i les muntanyes que encerclen la comarca.
i) Prestar especial atenció al manteniment de la connectivitat ecològica de l'àmbit i considerar els efectes acumulatius de les infraestructures i els assentaments presents i previstos.
Per raons justificades i amb el vist-i-plau de la Comissió d'Urbanisme de Catalunya es podran modificar els límits dels àmbits de pla director urbanístic.
Alternativament, es podrà formular i tramitar una altra figura de coordinació dels planejaments urbanístics municipals adequada per garantir la programació de les polítiques supramunicipals de sòl i d'habitatge i la concreció de les infraestructures necessàries per al bon funcionament del continu urbà.
Implantació d'àrees d'activitat econòmica d'interès i iniciativa plurimunicipal
La creació de nous polígons industrials o, en general, de noves àrees d'activitat econòmica i, si escau, l'extensió de les existents, quan per la seva dimensió tinguin efectes que transcendeixin de l'àmbit del municipi, ha d'anar associada a un acord intermunicipal que permeti repartir de manera equitativa els beneficis i les càrregues de l'actuació.
El Pla assenyala la comarca com l'àmbit plurimunicipal que pot ser objecte de les actuacions a què es refereix aquest article.
Els municipis haurien de ser agents actius en les decisions relatives a la implantació i funcionament d'aquestes noves àrees d'activitat econòmica.
La iniciativa de desenvolupament de l'àrea que pot afectar terrenys d'un o de diversos municipis requereix l'acord de tots els municipis compresos en l'àmbit assenyalat pel Pla, acompanyat de l'establiment de fórmules que permetin una distribució equitativa dels beneficis i càrregues resultants de l'actuació.
Els municipis que ho estimin oportú poden renunciar a participar-hi.
Quan l'actuació no es desenvolupi per falta d'acord entre els municipis de l'àmbit i es manifesti un interès territorial ampli de desenvolupar-la, la Generalitat de Catalunya pot promoure-la mitjançant l'Institut Català del Sòl i proveir els mecanismes adequats per a una redistribució equitativa de les càrregues i beneficis, d'ordre social i econòmic, que es preveu que tindran els municipis com a resultat de l'ordenació.
Les actuacions d'implantació d'àrees d'activitat econòmica s'han de concretar en els instruments d'ordenació urbanística que siguin necessaris.
Si l'actuació comprèn sòl de protecció territorial o no ha estat prevista pel Pla haurà de seguir el procediment que estableix l'article 1.14.
Les iniciatives de les noves àrees d'activitat econòmica han de tenir en compte en el seu planejament els requeriments especificats a l'apartat 4 de l'article 3.17.
Cooperació per a la promoció d'habitatge de protecció pública
Per tal que la construcció d'habitatges de protecció pública, a la qual s'han de destinar les cessions d'aprofitament urbanístic d'ús residencial d'acord amb el que assenyala l'article 156 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, pugui portar-se a terme en promocions de dimensió adequada, poden posar-se en comú quantitats dineràries, resultants de les cessions, o de la seva alienació, procedents de diferents municipis i destinar-se a la construcció d'habitatge de protecció pública localitzat en un d'aquests municipis.
Per al desenvolupament de l'actuació, els municipis interessats han d'adoptar la fórmula de cooperació més adequada a les característiques de l'actuació, dins de la qual ha de quedar justificat de manera fefaent el destí efectiu del valor de les cessions a la provisió d'habitatges de protecció pública.
Normes territorials sobre el paisatge
El paisatge, en tant que resultat perceptible de la interacció entre les activitats humanes i la matriu biofísica del territori, constitueix matèria de planejament territorial, d'acord amb el que estableix la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge.
El Pla, pel fet que estableix regulacions que afecten els sistemes bàsics del territori, intervé de manera directa, en l'evolució del paisatge.
Així mateix, el Pla estableix també en aquest títol normes encaminades a regular directament els fenòmens de transformació del paisatge.
Entesos el paisatge i la seva percepció social com a fenòmens evolutius i canviants al llarg del temps, la finalitat de les regulacions d'ordre específicament paisatgístic és propiciar que l'evolució del paisatge sigui harmònica amb l'evolució de la sensibilitat social, sense perjudici de fixar, amb un objectiu de permanència indefinida, aquells elements, paratges o pautes paisatgístiques d'especial valor patrimonial ja sigui per l'excel·lència estètica, el valor simbòlic o la significació econòmica.
Condicions generals per a les transformacions del sòl en els paisatges rurals
Tot assumint el fet de la inevitable evolució del paisatge, el Pla adopta el criteri de preservar els seus valors i gestionar la seva transformació davant dels riscos de la seva progressiva banalització.
Sense perjudici de les condicions específiques de les operacions d'interès estratègic general expressament aprovades per la Generalitat de Catalunya, els projectes de transformació del territori rural han de prendre en consideració les qüestions següents:
a) La possibilitat de mantenir l'escala de la compartimentació de l'espai agrícola productiu en les diverses peces (camps o unitats de producció agrícola) que, amb la seva dimensió, proporció, ritme i seqüència, defineixen els diversos paisatges rurals.
b) Les característiques dels elements de separació entre unitats productives, ja siguin murs de pedra o altres materials, marges, tanques arbrades o espais residuals que concentren el desnivell i que poden presentar diferents formacions vegetals (brolles, retalls de bosc, fileres d'arbres etc.).
c) La conservació i manteniment de la xarxa de drenatge natural del territori (rieres, torrents, còrrecs etc.) com a components destacats del mosaic agroforestal característic del paisatge de Catalunya.
d) La protecció i conservació de la xarxa de camins rurals, les infraestructures de rec i les construccions d'abric tradicionals complementàries de l'ús agrari, sense perjudici de les obres de manteniment i millora que siguin necessàries.
e) Les possibilitats d'aprofitar, en l'obertura de camins i en l'estesa de xarxes d'infraestructura de servei local, els canals de pas i els corredors existents i de seguir les actuals vies de comunicació procurant mantenir la unitat de les explotacions i mirant d'evitar la fragmentació dels camps.
Els departaments competents han d'establir programes d'ajuts i incentius per tal que l'observança de les condicions paisatgístiques que assenyala aquest article no gravin significativament l'activitat agrària.
Condicions generals per a les edificacions aïllades
Les edificacions que s'ubiquen separades dels assentaments urbans són alteracions potencials al paisatge existent i, sense perjudici de les regulacions motivades per altres objectius, convé que estiguin subjectes a regulacions d'ordre paisatgístic.
A l'efecte d'aquest article, es consideren edificacions aïllades les que es poden construir en sòl no urbanitzable a l'empara del que estableix l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i també aquelles altres que estaran aïllades de fet encara que s'ubiquin en peces de sòl que es classifiquen com a urbanitzables o urbanes amb la finalitat de possibilitar la implantació de l'ús i la construcció, en no estar aquests compresos entre els admissibles en sòl no urbanitzable.
Les edificacions aïllades poden, segons els casos, seguir les estratègies següents d'integració en el paisatge:
L'estratègia d'harmonització és preferent i pretén que les noves edificacions s'integrin en el paisatge com a components positius, o com a mínim neutres, pel que fa a la qualitat d'aquest paisatge.
L'estratègia d'ocultació és la indicada en aquells casos en què no és possible assolir un grau acceptable d'harmonització i la integració només és possible adoptant les mesures adequades per a ocultar o fer escassament perceptible la imatge de la implantació.
Aquesta estratègia pot complementar, quan convingui, la d'harmonització.
Excepcionalment es pot optar per l'estratègia de monumentalització, que pot ser indicada per a determinades construccions en què la seva imatge hagi de passar a ser un component principal del paisatge.
Sens perjudici del compliment de les normes contingudes en plans urbanístics quan siguin més restrictives o específiques, les edificacions aïllades han de complir les condicions que s'estableixen en aquesta disposició, les quals són d'obligat compliment de manera indefinida en aquells aspectes en què les directrius previstes en l'article 6.8 no estableixin una regulació alternativa.
Atès que una adequada implantació contribueix significativament a la integració paisatgística, s'han d'avaluar diverses alternatives d'emplaçament i s'ha de seleccionar la més adient amb relació al paisatge i a la preservació del patrimoni cultural.
En principi, i llevat dels casos d'estratègia de monumentalització, convé evitar les localitzacions en les parts centrals dels fons de vall, en punts focals respecte a carreteres i miradors i en indrets amb alta exposició visual.
S'han de preservar les línies del relleu que defineixen els perfils panoràmics i s'ha d'evitar la localització d'activitats sobre els punts prominents, els careners i les cotes més altes del territori, on la projecció de la silueta de l'edificació en la línia d'horitzó modifiqui el perfil natural perceptible del paisatge.
Les implantacions han de ser proporcionades a la dimensió i escala del paisatge, de manera que s'evitin o es fraccionin aquelles que per la seva grandària constitueixen una presència impròpia i desproporcionada.
En totes les intervencions s'ha d'evitar ocupar els terrenys amb major pendent.
Quan siguin necessaris anivellaments, s'ha de procurar evitar l'aparició de murs de contenció de terres, i s'han de salvar els desnivells amb desmunts o talussos amb pendents que permetin la revegetació.
Per tal de minimitzar l'impacte visual, les edificacions s'han d'esglaonar o descomposar en diversos elements simples articulats evitant la creació de grans plataformes horitzontals que acumulin en els seus extrems importants diferències de cota entre el terreny natural i el modificat.
La correcta inserció en el medi rural de qualsevol implantació requereix que aquesta ocupi la mínima part possible de la parcel·la, i que la resta mantingui el caràcter d'espai rural no artificialitzat que ha d'actuar de coixí amb l'entorn no transformat, tot i que s'admeten les actuacions necessàries per donar un correcte tractament als límits de la implantació.
Les edificacions s'han de separar com a mínim 100 m de les lleres dels rius, rieres i barrancs.
Així mateix, i sense perjudici de la normativa d'aplicació en cada cas, s'han de separar dels marges de les infraestructures lineals de comunicació, un mínim de 50 m de les vies locals, 100 de les generals i 150 de les autopistes, autovies i vies convencionals amb doble calçada.
La distància de separació a vies fèrries és de 100 m.
Aquestes distàncies que es consideren com els mínims desitjables es poden disminuir justificadament en aquells casos d'edificacions agràries o d'interès públic de necessària ubicació en una parcel·la, en què la configuració del territori les faci inabastables.
És obligatori el tractament com a façana de tots els paraments exteriors de les edificacions sigui quina sigui la seva finalitat i com a materials d'acabament només s'han d'utilitzar aquells que presentin colors i textures que harmonitzin amb el caràcter del paisatge i no introdueixin contrastos estranys que desvaloritzin la seva imatge dominant.
Es recomana la utilització de vegetació, i en concret d'arbrat, amb espècies i plantacions pròpies del lloc per a facilitar la integració paisatgística de l'edificació.
Les edificacions que pel seu caràcter optin per l'estratègia de monumentalització no estaran subjectes a les limitacions assenyalades en l'apartat 4 del present article, sense perjudici de l'observança de les distàncies i servituds i d'altres condicions establertes amb criteris funcionals, de seguretat i ecològics.
L'autorització d'aquestes edificacions requereix un informe d'impacte i integració paisatgística d'acord amb el que s'especifica en l'article 6.7.
En defecte de valoracions de major rang, l'apreciació que l'edificació segueix una estratègia d'integració per monumentalització la farà l'ens que hagi de donar la llicència.
Aquelles edificacions compreses entre les autoritzables segons el que determina l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, que per motius funcionals inevitables hagin de situar-se en una ubicació en la qual pels seus requeriments de forma no pugui complir algunes de les condicions establertes, han d'utilitzar els mitjans adequats, en especial l'arbrat i les barreres visuals vegetals, per a assolir un grau d'integració acceptable en el paisatge.
Totes les anteriors condicions per a la integració paisatgística de les edificacions aïllades de nova planta són també d'aplicació en els procediments de renovació, rehabilitació o reconstrucció de les ja existents.
Estudis d'impacte i integració paisatgística
D'acord amb l'article 19 del Decret 343/2006, de 19 de setembre, pel qual es desenvolupa la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge, i es regulen els estudis i integració paisatgística, l'Estudi d'impacte i integració paisatgística és un document tècnic destinat a considerar la conseqüència que té sobre el paisatge l'execució d'actuacions, projectes d'obres o activitats i a exposar els criteris adoptats per a la seva integració.
A més dels casos que estableix directament l'article 20 de l'esmentat decret i la legislació urbanística, i d'acord amb el que assenyala l'apartat 1 d'aquest article, l'Estudi d'impacte i integració paisatgística ha de formar part de la documentació tècnica necessària per a la sol·licitud de llicència en els següents casos:
Infraestructures i instal·lacions que hagin de tenir una presència visual significativa en el territori.
Edificacions aïllades en el territori, ja sigui en sòl no urbanitzable (edificacions agrícoles, ramaderes i d'activitats primàries en general) o en peces de sòl urbà que hagin de romandre aïllades.
Edificacions situades en la franja perimetral dels nuclis urbans que hagin de tenir una presència important en la imatge exterior d'aquests.
Transformacions de sòl que hagin d'afectar substancialment el paisatge rural.
Tots els casos en què s'exigeix preceptivament l'informe d'impacte i integració paisatgística.
El contingut de l'estudi d'impacte i integració paisatgística és el que estableix l'article 21 de l'esmentat Decret 343/2006.
Quan a criteri de l'administració que ha de concedir la llicència o ha d'emetre l'informe, la integració paisatgística no sigui acceptable, es requerirà el promotor de la construcció, edificació o instal·lació perquè introdueixi les esmenes necessàries per tal que la integració sigui satisfactòria.
La resolució de l'administració especificarà els aspectes a modificar del projecte per a fer-lo paisatgísticament acceptable.
Les edificacions agràries en el paisatge rural
El Pla reconeix que les activitats agràries han estat constructores del paisatge rural que coneixem i que, com a bé col·lectiu, cal que es preservi el seu nivell de qualitat.
Amb aquesta finalitat, el Pla estableix condicions per tal que les edificacions motivades per aquestes activitats siguin coherents amb els valors de paisatge que l'agricultura, la ramaderia i la silvicultura contribueixen a crear.
Les edificacions agràries, quan no estiguin integrades en un nucli urbà, compliran les condicions que el Pla estableix en l'article 6.3 per a totes les edificacions aïllades i requereixen per ésser autoritzades la incorporació al projecte d'un Estudi d'impacte i integració paisatgística, les finalitats i contingut del qual estableix el Decret 343/2006.
El contingut de l'estudi d'impacte i integració paisatgística de les edificacions agràries s'ha d'adequar a la transcendència visual que pugui tenir l'edificació i ha de comprendre, com a mínim:
Recull d'imatges de l'edificació des d'un conjunt de punts representatius de la seva percepció en el territori que permetin avaluar l'impacte visual, derivat del seus emplaçament i volumetria, en el paisatge.
Propostes de tractament de façanes i cobertes.
Mesures complementàries d'integració: vegetació, arbrat etc.
Memòria explicativa i justificativa de la integració paisatgística proposada.
Quan en funció de les característiques de les diverses àrees o unitats de paisatge s'haguessin establert condicions específiques o s'haguessin homologat prototipus per a les diverses necessitats d'edificacions agràries, l'estudi d'impacte i integració paisatgística pot limitar-se a expressar la subjecció a les esmentades condicions o prototipus de l'edificació.
En defecte de determinacions específiques sobre edificacions agràries referides a àrees o unitats de paisatge, els plans d'ordenació urbanística municipal poden establir-les dins l'àmbit del municipi.
En tot cas, el planejament municipal ha d'establir les pautes d'integració formal i funcional de les edificacions i usos agraris que s'hagin de produir en contigüitat o en l'entorn immediat dels nuclis urbans.
Les edificacions d'agricultura i ramaderia intensives (hivernacles, granges etc.) que s'hagin d'ubicar en sòl de protecció especial han d'incorporar a l'estudi d'impacte i integració paisatgística les consideracions relatives a la seva inserció en l'entorn territorial d'acord amb el que assenyala l'article 2.7, l'abast de les quals s'ha d'adequar a la importància de la implantació i a les condicions de l'entorn on s'ha d'ubicar.
En tant el Pla no hagi incorporat les directrius de paisatge derivades de l'aprovació del Catàleg de paisatge, d'acord amb el que disposa la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge, i en tot cas en allò que no sigui regulat de manera més específica per les esmentades directrius, les tanques de finca, parcel·la o recinte dins l'àmbit dels espais oberts han de complir les condicions que s'estableixen en aquest article per tal que els pugui ser atorgada la llicència preceptiva a què obliga l'article 179 del Text refós de la Llei d'urbanisme de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
a) La construcció de tanques en els espais oberts ha de limitar-se a aquells casos en què siguin imprescindibles en funció de l'ús i les circumstàncies del lloc.
El Pla recomana, quan sigui funcionalment possible, la utilització d'altres sistemes que la tanca per l'assenyalament del límit de la propietat o de l'àmbit de l'activitat.
Les directrius específiques o els instruments urbanístics d'ordenació del paisatge poden prohibir les tanques en determinats àmbits de l'espai agrari.
b) Amb les excepcions del punt i) no s'admeten tanques d'obra, llevat dels murs de pedra seca d'alçada no superior a 90 cm.
c) Les tanques poden ser de vegetal viu o de materials que permetin la transparència en tota la seva alçada.
d) Les tanques visualment permeables poden complementar-se amb vegetació pròpia de l'entorn per aconseguir el grau d'opacitat que es desitgi.
e) Les tanques han de tenir un tractament regular i homogeni en tota la seva longitud, per bé que poden incorporar diferències per tal de millorar la integració amb l'entorn si aquest no és homogeni.
f) Els materials manufacturats utilitzats en les tanques han de tenir colors discrets per tal que s'integrin bé en la gamma cromàtica del lloc.
g) Sempre que no sigui incompatible amb l'activitat que motivi la necessitat de tanques, aquestes han de permetre el pas de la petita fauna terrestre pròpia del lloc.
h) Les tanques d'obra existents i les que preveu el punt i) s'han de tractar amb superposicions de vegetació viva per tal de millorar la seva integració en el paisatge.
i) Només s'admeten tanques d'obra o opaques en general en aquelles parcel·les on per motius de seguretat calgui garantir la impossibilitat d'accés o de vistes i no existeixin altres fórmules de tancament que puguin garantir-ho.
L'administració competent ha d'exigir el compliment d'aquestes condicions per a la concessió de la llicència corresponent, sense perjudici de les determinacions més restrictives o més específiques que continguin els plans d'ordenació urbanística.
D'acord amb l'article 22 del Decret 343/2006, de 19 de setembre, l'informe d'impacte i integració paisatgística té per objecte avaluar la idoneïtat i suficiència dels criteris o les mesures adoptades en els estudis d'impacte i integració paisatgística per integrar en el paisatge les actuacions, usos, obres o activitats a realitzar.
Correspon emetre aquest informe a la Direcció General d'Arquitectura i Paisatge, el qual és preceptiu en els supòsits que assenyala l'esmentat article 22 del Decret.
Entre aquests supòsits, l'apartat 2.a de l'esmentat article estableix que l'informe és preceptiu quan així ho determinin els plans territorials parcials i els plans directors territorials.
D'acord amb el Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, i amb el Decret 343/2006, de 19 de setembre, és preceptiu l'informe d'impacte i integració paisatgística en els supòsits següents:
a) Projectes d'actuacions específiques d'interès públic en sòl no urbanitzable als quals fa referència l'apartat 4 de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
b) Projectes de construccions i dependències pròpies d'una activitat agrícola, ramadera o, en general, rústica a què fa referència l'apartat 6.a de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol, quan superin algun dels següents paràmetres:
c) Les destinades a habitatge familiar o a allotjament de treballadors temporers a què fan referència els apartats 6.1 i 6.b de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
d) L'obertura i recuperació de vies d'accés, camins i dreceres i les estacions de subministrament de carburants i de prestació de serveis a la xarxa viària a què fan referència els apartats d i e de l'article 49 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
e) Plans especials urbanístics per a la ubicació de construccions de nova planta destinades a activitats de turisme rural o de càmping a què fa referència l'apartat 6.e de l'article 47 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
f) Els projectes d'activitats i de construccions directament vinculades a l'explotació de recursos naturals.
g) Qualsevol altra actuació que afecti restes arqueològiques d'interès declarat, aqüífers classificats, zones vulnerables o zones sensibles declarades de conformitat amb la legislació vigent, jaciments paleontològics o punts geològics d'interès.
Aquestes normes estableixen que, a més dels supòsits assenyalats a l'apartat anterior, l'informe d'impacte i integració paisatgística és preceptiu en els supòsits següents:
a) Edificacions de qualsevol tipus en sòls urbans i urbanitzables que hagin de romandre aïllades de manera indefinida, o ubicades en punts molt visibles, i per les seves dimensions hagin de tenir una presència acusada en el paisatge.
L'informe serà preceptiu quan a més de la ubicació especialment visible, la construcció superi algun dels paràmetres establerts al punt b de l'apartat 3 d'aquest article.
b) Canvis de paisatge rural motivats per concentracions parcel·làries que afectin un àmbit de més de 100 ha.
c) Tanques de finques, parcel·les o àmbits d'activitats de més de 1.000 metres de longitud.
d) Totes les construccions visibles que se situïn en les proximitats dels penya-segats, de les riberes fluvials, marítimes i de les làmines d'aigua de llacs o embassaments.
e) Obres que en casos justificats s'haguessin de realitzar per evitar la inundabilitat de terrenys.
f) Parcs eòlics i parcs fotovoltaics d'acord amb les regulacions sectorials.
g) Actuacions d'interès estratègic o territorial que es tramitin pel procediment establert per l'article 1.14 d'aquestes normes.
h) Determinacions específiques de protecció i ordenació del paisatge contingudes en el planejament general i en plans especials que tenen aquesta finalitat.
i) Els plans directors o especials urbanístics amb finalitat de protecció i ordenació del paisatge que comprenguin l'àmbit d'una o més unitats de paisatge podran assenyalar justificadament supòsits concrets en els quals calgui l'informe d'impacte i integració paisatgística.
A més dels casos aquí assenyalats l'òrgan que hagi d'atorgar la llicència podrà demanar un informe d'impacte i integració paisatgística en aquells casos en què es justifiqui la seva conveniència.
Tots els projectes que s'hagin de sotmetre a l'informe d'impacte i integració paisatgística han d'incorporar l'estudi d'impacte i integració paisatgística.
Catàlegs i directrius del paisatge
D'acord amb el que disposa la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge, està en procés de tramitació i s'ha d'aprovar un catàleg del paisatge que comprèn tot l'àmbit del Pla, el qual ha d'establir els objectius de qualitat paisatgística i la informació paisatgística necessària per als processos d'avaluació ambiental de plans i programes, per als estudis d'impacte ambiental i per als estudis d'impacte i d'integració paisatgística.
També, el catàleg del paisatge ha de diferenciar el territori en unitats de paisatge que són els àmbits estructuralment, funcionalment i visualment coherents sobre els quals pot recaure un règim diferenciat de protecció, gestió i ordenació.
A partir del catàleg del paisatge del territori s'han d'incorporar al Pla les directrius del paisatge que precisaran normativament les propostes d'objectius de qualitat paisatgística.
Les directrius del paisatge han d'incloure les oportunes regulacions dels processos de transformació del sòl i edificació considerats en aquestes Normes d'ordenació territorial i poden introduir, si cal, ajustaments i variacions a les disposicions establertes inicialment pel Pla, per a adequar-les als diferents caràcters de les unitats establertes pel Catàleg.
La incorporació de les directrius del paisatge pot comportar la delimitació d'àrees de sòl que no admeten cap tipus d'edificació per motius de paisatge.
La formalització articulada de les directrius de paisatge en el Pla ha de determinar, d'acord amb l'article 12 de la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge, els supòsits en els quals les directrius són d'aplicació directa, els supòsits en els quals són d'incorporació obligatòria quan es produeixi la modificació o la revisió del Pla d'ordenació urbanística municipal i els supòsits en els quals les actuacions requereixen un informe preceptiu de l'òrgan competent en matèria de paisatge.
El Pla territorial vincula els plans d'ordenació urbanística municipals, les seves revisions, les modificacions de planejament urbanístic vigent que augmentin el conjunt del sòl urbà més el sòl urbanitzable i els plans parcials de delimitació que s'aprovin definitivament a partir de l'entrada en vigor del Pla, sense perjudici del que disposa l'apartat 2.
El compliment estricte de les determinacions corresponents als articles 3.1 a 3.17, ambdós inclosos, de les Normes del Pla territorial no s'exigeix als plans d'ordenació urbanística municipals, les seves revisions, les modificacions de planejament urbanístic vigent que augmentin el conjunt del sòl urbà més el sòl urbanitzable i els plans parcials de delimitació que s'aprovin definitivament a partir de l'entrada en vigor del Pla, quan la seva aprovació provisional s'hagi acordat amb anterioritat a la publicació de l'edicte d'informació pública de l'avantprojecte de Pla territorial.
Tanmateix, la comissió d'urbanisme corresponent pot condicionar la seva aprovació definitiva al compliment de determinades prescripcions en base als criteris i principis continguts en el Pla territorial que desenvolupin el previst a l'article 3 del Text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2005, de 26 de juliol.
Quan l'aprovació provisional dels plans d'ordenació urbanística municipals, les seves revisions, les modificacions de planejament urbanístic vigent que augmentin el conjunt del sòl urbà més el sòl urbanitzable i els plans parcials de delimitació s'hagi produït amb anterioritat a l'entrada en vigor del Pla territorial, no cal que la documentació de l'instrument urbanístic contingui la documentació a què fa referència l'apartat 3 de l'article 1.16.
Plans especials en sòl no urbanitzable
El Pla territorial respecta els plans especials urbanístics per a la implantació de determinats usos en sòl no urbanitzable aprovats definitivament amb anterioritat a la vigència del Pla encara que els seus àmbits no s'assenyalin gràficament en els plànols d'ordenació.
En el cas de planejament urbanístic municipal de menys de 15 anys d'antiguitat en la data d'aprovació del Pla territorial, que preveiessin mitjançant plans especials urbanístics la implantació d'usos en localitzacions determinades del sòl no urbanitzable es procedeix de la manera següent:
a) En cas que es tracti d'usos d'interès públic, els plans especials es poden desenvolupar.
Tanmateix en la definició de l'ordenació s'han de tenir en compte les determinacions del Pla territorial i s'ha de justificar que s'ha tractat d'assolir la màxima conformitat amb aquestes.
b) En cas que es tracti d'usos d'interès preferentment privat, per a l'aprovació del pla especial urbanístic cal valorar el grau d'inserció de la proposta en el sistema d'espais oberts del Pla territorial, i no han de ser aprovats aquells que comportin contradiccions importants amb aquest degudes a la dimensió o visibilitat de l'actuació.
Els possibles plans especials urbanístics per a la implantació d'usos en localitzacions determinades del sòl no urbanitzable previstos en el planejament urbanístic municipal de més de 15 anys d'antiguitat s'estaran a les condicions d'implantació que estableixen aquestes Normes d'ordenació territorial.
Plans directors urbanístics aprovats definitivament abans de l'entrada en vigor del Pla
Queden derogades totes aquelles disposicions dels plans directors urbanístics aprovats definitivament abans de l'entrada en vigor d'aquest Pla que contradiguin o s'oposin a les determinacions d'aquest Pla, amb el benentès que no es consideren contradictòries les disposicions que pretenguin un major grau de protecció o una major restricció de les possibles transformacions.
Tanmateix, mantenen la seva vigència aquelles determinacions que complementin o ampliïn les determinacions del Pla territorial, i, en concret, les relatives a les reserves infraestructurals que puguin ser d'utilitat en el futur.
En compliment de la Llei 3/2007, del 4 de juliol, de l'obra pública, l'estudi informatiu o avantprojecte de les infraestructures de mobilitat ha d'estudiar les possibilitats d'implantar, millorar o ampliar les canalitzacions relatives als serveis de comunicacions electròniques aptes per al desplegament de la fibra òptica i la reserva d'espais adequats per a equipaments de telecomunicacions com ara pericons i/o cambres de registre i per a emplaçaments de radiocomunicacions.
A tal efecte, amb caràcter previ a l'aprovació tècnica del projecte, s'insta el promotor de les obres a efectuar la consulta pertinent a la Secretaria de Telecomunicacions i Societat de la Informació.
En les noves expansions urbanístiques, cal garantir que tots els nous sòls industrials tinguin accés als serveis electrònics de banda ampla i telefonia mòbil.
En la implantació de les infraestructures de radiocomunicació s'han de tenir en compte les Àrees programades d'instal·lacions de radiocomunicació (APIR) i la resta de directrius que es deriven dels plans comarcals d'ordenació ambiental de les infraestructures de radiocomunicació.
En tot cas, com a criteri general, s'insta a fomentar la compartició i la concentració d'aquestes infraestructures i minimitzar l'impacte visual, paisatgístic i ambiental d'aquestes infraestructures.
El Pla mitjançant l'establiment d'estratègies de desenvolupament urbanístic per al conjunt d'assentaments del territori defineix una estructura nodal de referència, un dimensionat dels possibles creixements residencials i d'activitat econòmica i una distribució espacial dels mateixos.
El Pla, doncs, defineix un canemàs territorial que ha de ser considerat com la base de referència sobre la qual és possible i cal desenvolupar el plans i projectes sectorials pel que fa a la provisió de serveis tècnics i d'equipaments.
En conseqüència, els diferents nivells i organismes sectorials de l'Administració i els agents socioeconòmics del territori han d'establir les previsions necessàries per tal de poder compassar adequadament la disponibilitat de serveis amb el desenvolupament social i econòmic que s'esdevingui.
Avaluació ambiental de plans i projectes
El Pla estableix, en l'apartat 6.1 de la Memòria ambiental, una sèrie de disposicions per a l'avaluació ambiental de determinats plans i projectes que puguin desenvolupar-se en el futur dins l'àmbit del Camp de Tarragona.
En concret, es tracta de disposicions que afecten els plans directors urbanístics i plans d'ordenació urbanística municipal, els plans i projectes d'infraestructures de mobilitat i els plans directors de mobilitat.
També se n'estableixen en relació amb les àrees de risc.
El Pla territorial entra en vigor el mateix dia de la publicació de l'Acord de la seva aprovació en el DOGC.