projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Viu en fons rocosos i arenosos entre 40 i 450 metres (a vegades fins a 1000 metres) de fondària.
S'apropa a la costa i es pot localitzar a l'entrada de coves submarines accessibles.
Es captura amb palangres, llences i, ocasionalment, amb art de ròssec.
La carn és d'una qualitat excel·lent.
Es diferencia de la resta dels serrànids perquè té una cresta longitudinal rugosa i prominent a la part superior de l'opercle.
No és gaire abundant a la Mediterrània.
La castanyola és l'única espècie de la seva família que viu en les nostres aigües.
Du una vida pelàgica: a l'hivern en aigües profundes i a l'estiu s'acosta més a terra.
Es captura principalment amb palangre de superfície o de penjar.
En aquesta modalitat, i concretament per a aquesta espècie, estan regulades tant la longitud màxima de la mare, com la distància entre reinals i el nombre màxim, la longitud i el sinus dels hams.
És una espècie d'aspecte inconfusible.
La identificació no ens ha de resultar gens problemàtica.
Gairebé totes les bruixes sense taques que trobem al mercat procedeixen de l'Atlàntic nord.
Les bruixes són espècies de gran interès comercial, encara que no tant com els llenguados i els rèmols.
Es capturen principalment amb tremall i art d' arrossegament de fons.
La denominació castellana de la bruixa és la de "gallo", que res té a veure amb l'espècie que en català es coneix amb el nom de "gall" (Zeus faber), el qual en castellà es diu "pez de San Pedro".
No s'ha de confondre amb la Palaia.
La boga és una espècie que viu molt propera a la costa, principalment dins de 100 metres de fondària.
Durant el dia es captura per les embarcacions d' encerclament.
Es desplaça en grups que de nit es mouen prop de la superfície, on són capturats per les barques de llum.
També són presa fàcil per a les soltes, els tremalls o els boleros calats a peu de platja.
No és una espècie gaire apreciada gastronòmicament.
Com a conseqüència del ja esmentat poc valor comercial, s'utilitza a vegades com a esquer per a palangres i per a diverses modalitats de la pesca de túnids.
És prohibida la pesca d'angulon
Bussó: és l'únic art de pesca autoritzat per a la pesca de l'angula.
Gànguil: s'utilitza al delta de l'Ebre i a les llacunes per a capturar anguiles, a més d'altres espècies.
La vida de les anguiles és curiosa i misteriosa al mateix temps.
La fresa es produeix a la mar dels Sargassos.
Les larves, després de dos anys de ser arrossegades pel corrent del golf de Mèxic, arriben a les costes europees i del nord d'Àfrica.
Les larves es transformaran en petites angules; les més petites es quedaran al mar, on es transformaran en anguiles mascle i hi passaran tota la vida; les altres remuntaran els rius i seran femelles.
Les angules femella passaran el primer hivern enterrades al fang sense menjar, esperant l'arribada de la primavera.
Al cap d'un any d'estar al riu els surten les escates i es transformen en angules grogues.
Quan fa vuit o nou anys que estan al riu es transformen en anguiles platejades i senten la necessitat de tornar al mar per trobar-se amb els mascles, aparellar-se i tornar a la mar dels Sargassos per a la posta.
No s'ha de confondre amb el Congre
Durant l'etapa en què remunten els rius salven tota mena d'obstacles.
Poden fins i tot sortir de l'aigua i reptar sobre l'herba si hi ha prou humitat.
Alguns individus privats de la possibilitat d'arribar al mar poden viure fins a 30 anys i assolir més de 10 kg. de pes.
Malgrat que és una espècie que no té un gran interès comercial a causa de la poca qualitat de la carn, es captura amb la modalitat d' encerclament.
De la mateixa manera que la sardina i el seitó, forma moles de mida considerable en aigües superficials.
No és freqüent trobar monocaptures d'agulla a les nostres llotges.
Sovint es veuen alguns exemplars dins les caixes de sardina i seitó.
No s'ha de confondre amb el Trumfau.
Per tal de fugir dels seus enemics, de vegades, salta fora de l'aigua.
També viuen en llacunes d'aigües salobres i dolces.
Informació sobre la prevenció i lluita contra fraus alimentaris i el control oficial de la qualitat dels aliments
Els fraus alimentaris són una competència deslleial per a les empreses agroalimentàries que treballen rigorosament i un engany per als consumidors
L'objectiu del control oficial és prevenir i eliminar el frau alimentari i verificar el compliment de la normativa de qualitat alimentària per protegir els interessos dels agents de la cadena alimentària
Principals disposicions normatives sobre control de la qualitat agroalimentària i lluita contra fraus alimentaris
Informació i alertes relacionades amb la qualitat i seguretat dels aliments i els fraus alimentaris
Documents interpretatius, guies, infografies, consultes, preguntes freqüents, eines i utilitats
Per caçar a les reserves nacionals de caça o a les zones de caça controlada de Catalunya cal tenir un permís específic.
Els permisos es diferencien segons l' espècie, la condició de caçador (autonòmic, local o europeu) i la modalitat de caça (trofeu i selectiva).
La manera d'obtenir un permís de caça és participar en els diferents sorteigs que fan les reserves nacionals de caça o les zones de caça controlada, sempre que es compleixin les condicions necessàries.
Les sol·licituds per al sorteig es presenten a l' oficina tècnica de la reserva o a la Direcció General d'Ecosistemes Forestals, segons la modalitat.
Amb les sol·licituds presentades es fa un sorteig d'adjudicació de permisos de caça per a cada reserva o zona de caça controlada, i es determinen els caçadors.
Una vegada coneguts els agraciats (i els reserves, per si aquests declinen el seu dret), aquests escullen espècie i dia de cacera.
La cacera es fa sota el control d'un guarda de fauna o agent rural, un cop aquests hagin abonat una taxa anomenada quota d'entrada, que els donarà dret a poder executar el permís obtingut.
Per cobrar la quota d'entrada, que donarà dret al caçador a executar el permís obtingut, se li envia una carta de pagament perquè la faci efectiva en qualsevol oficina de La Caixa.
El mateix dia de la cacera, una vegada s'ha executat el permís, cal que el caçador aboni una segona taxa, anomenada quota complementària, que li serà expedida per l'agent rural/guarda de fauna que l'acompanyi aquell dia.
Contacte, funcions, organigrama i normativa
Els terminis de presentació de sol·licituds a les Reserves Nacionals de Caça són els següents:
El termini de presentació de sol·licituds per la Zona de Caça Controlada de Montserrat és el que es publiqui al DOGC i en aquesta web.
Terminis, documentació, taxes i altres informacions (Tràmits gencat)
S'obre el termini per a la presentació d'ofertes econòmiques per a l'adjudicació de 3 permisos de caça de cabra salvatge per a la temporada 2020-21.
Termini de presentació d'ofertes és fins el dia 15 de setembre de 2020 a les 14 h.
En cas que en aquesta data no s'hagi pogut realitzar la captura, es disposarà de l'endemà per efectuar-la.
Aquí trobareu les bases que regeixen aquesta adjudicació i el model de sol·licitud de participació.
Convocatòria de la subhasta pública
Persones agraciades i amb reserva del sorteig de permisos de caça de trofeu autonòmic i trofeu europeu de cabirol, cérvol, isard i mufló de les reserves nacionals de caça de Catalunya que va tenir lloc el dia 12 de febrer de 2020 a les dependències de la Direcció General d'Ecosistemes Forestals i Gestió del Medi (C. Dr.
Persones agraciades i amb reserva del sorteig de permisos de caça de selectiu autonòmic d'isard i mufló de la reserva nacional de caça de Freser-Setcases, que va tenir lloc el passat 12 de febrer de 2020.
La reducció de les pèrdues i el malbaratament alimentari és una de les fites dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de les Nacions Unides per eradicar la pobresa, protegir el planeta i garantir la prosperitat per a tothom.
Concretament, la fita 12.3 pretén per a 2030, reduir a la meitat el malbaratament alimentari per càpita mundial en la venda al detall i a nivell del consum, així com les pèrdues d'aliments a les cadenes de producció i distribució, incloses les pèrdues postcollita.
Al seu torn, la prevenció dels residus alimentaris forma part del nou paquet d'economia circular de la Comissió per estimular la transició d'Europa cap a una economia circular que potenciï la competitivitat global, fomenti el desenvolupament i generi nous llocs de treball.
Aquest apartat permet l'accés a aquests marcs normatius generals.
També inclou la normativa desenvolupada per diferents països en la lluita contra les pèrdues i el malbaratament alimentari i aquella relacionada amb l'alimentació que pot condicionar-ne el seu malbaratament.
i farmacèutics a efectes de la solidaritat social i la limitació de residus.
pel qual s'estableixen els principis i els requisits generals de la legislació alimentària, es crea la Autoritat Europea de Seguretat Alimentària i es fixen procediments relatius a la seguretat alimentària.
relatiu a la higiene dels productes alimentaris.
de mesures per millorar el funcionament de la cadena alimentària.
sobre la informació alimentària facilitada al consumidor i pel qual es modifiquen els Reglaments (CE) núm. 1924/2006 i (CE) núm. 1925/2006 del Parlament Europeu i del Consell, i pel qual es deroguen la Directiva 87/250/CEE de la Comissió, la Directiva 90/496/CEE del Consell, la Directiva 1999/10/CE de la Comissió, la Directiva 2000/13/CE del Parlament Europeu i del Consell, les directives 2002/67/CE, i 2008/5/ CE de la Comissió, i el Reglament (CE) núm. 608/2004 de la Comissió.
relatiu al Fons d'ajuda europea per a les persones més desfavorides
Un any més, el pròxim 16 d'octubre celebrem el Dia Mundial de la Alimentació amb la IV Jornada per a l'aprofitament dels aliments i la prevenció de les pèrdues i el malbaratament
Aquesta setmana del 5 d'octubre comença la segona edició de la Hackaton Pagesa 2020.
El 30 de setembre s'ha celebrat la jornada en línia "Presentació de la Guia de bones pràctiques per a un espigolament segur".
Programa sobre el Marketplace d'iniciatives solidàries del DARP que lluiten per donar resposta a l'emergència alimentària.
Degut a la situació que estem vivint aquests dies de confinament a casa, els nostres hàbits d'adquisició d'aliments han canviat: comprem més quantitat i n'acumulem un volum important de menjar.
Per aquest motiu creiem oportú recordar-vos aquests consells per mantenir l'estat òptim dels aliments i evitar el malbaratament alimentari.
Per a més informació sobre el malbaratament alimentari:
El malbaratament Alimentari a Catalunya.
Durant aquests dies de confinament recorda distingir adequadament entre les dades de consum preferent i data de caducitat
El Consell Català de l'Alimentació es va crear el juliol de 2017 amb l'objectiu d'analitzar i debatre els reptes socials, ambientals, empresarials i tecnològics del sector agroalimentari català.
És un òrgan d'assessorament i de participació en matèria d'agroalimentació adscrit al Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació.
El Consell Català de l'Alimentació estarà format per 4 comissions en les quals participaran entitats referents i representatives de cada àmbit.
Entre elles es troba la Comissió de Malbaratament i Sostenibilitat, responsable de proposar mesures per a la reducció del malbaratament i per a la millora de la sostenibilitat en tots els àmbits de la cadena alimentària.
Aquesta comissió estarà formada per representants del sector agrari i agroalimentari, de l'administració pública, per universitats i col·legis professionals i per organitzacions del tercer sector implicades en la reducció del malbaratament i en la millora de la sostenibilitat.
A continuació trobareu un recull de documents d'interès relacionats amb les pèrdues i el malbaratament alimentari i els sistemes alimentaris sostenibles.
Xarxa de Ciutats i Pobles cap a la sostenibilitat, 2018
Estudi sobre la participació del sector agrari en la Bioeconomia
La reducció de les pèrdues i el malbaratament alimentari entre els actuacions proposades per les Nacions Unides per aturar la crisi climàtica
(Plataforma Aprofitem els Aliments, 2018)
Per fer front a les pèrdues i el malbaratament cal la implicació de tota la cadena alimentària, considerant les particularitats de cada fase.
En els darrers anys, en totes aquestes fases, estan proliferant els projectes, les guies, la recerca i les solucions col·laboratives que busquen reduir les pèrdues i el malbaratament i aconseguir un aprofitament més efectiu dels aliments.
Actualment, no hi ha una definició oficial i consensuada de pèrdues i malbaratament alimentari.
La FAO, que aborda el problema des de la seguretat alimentària, defineix les pèrdues d'aliments ( food loss en anglès) com "la reducció dels aliments en quantitat i qualitat".
La part de les pèrdues dels aliments anomenada "malbaratament alimentari" ( food waste en anglès) es refereix a aquells aliments segurs i nutritius inicialment destinats al consum humà que són rebutjats o utilitzats de manera alternativa (no alimentària) al llarg de les cadenes de subministrament alimentari, des de la producció primària fins al consumidor final.
El malbaratament alimentari es reconeix com una part diferenciada de les pèrdues dels aliments ja que els motius que el generen son diferents a aquells que generen les pèrdues d'aliments (FAO, 2014).
Per la seva banda, la Comissió Europea, que s'aproxima a la problemàtica des de la mirada de la gestió de residus i l'ús eficient dels recursos, acaba de consensuar una definició oficial del terme residu alimentari ( food waste en anglès) en la Directiva (UE) 2018/851 del Parlament Europeu i del Consell, de 30 de maig, per la qual es modifica la Directiva 2008/98/CE, sobre els residus ( CE, 2018 ).
En aquesta directiva es defineix residu alimentari com tots els aliments, tal i com es defineix en l'article 2 del Reglament (CE) n.o 178/2002 del Parlament Europeu i del Consell, que han esdevingut residus.
D'acord amb les dades de l'Organització de les Nacions Unides per a l'Alimentació i l'Agricultura (FAO), un terç dels aliments produïts anualment per a consum humà al món no són ingerits per a ningú ( FAO, 2011 ).
A la Unió Europea, cada any es malbaraten 88 milions de tones d'aliments, amb un cost associat de 143 bilions d'euros.
Aquesta quantitat equival a uns 173 kg/persona i al 20% de la producció alimentària total ( FUSIONS,2012 ).
La producció i el processat generen el 30% dels aliments descartats, la comercialització el 5% però és sobretot al final del procés –en els serveis i les llars- on s'acumula el 65% d'aquest fenomen.
L' Agència de Residus de Catalunya va quantificar el malbaratament alimentari a casa nostra: les llars, els comerços i la restauració generen unes 262.000 tones de malbaratament cada any o, el que és el mateix, uns 35kg/persona ( ARC, 2011 ).
Posar en valor els aliments i conèixer la importància econòmica, social i ambiental que implica obtenir-los és una via per fer-nos conscients de la importància de no malbaratar-los.
També és important considerar que les restes alimentàries no són un residu, sinó un recurs aprofitable de moltes maneres.
Les accions per fer front al malbaratament es prioritzen segons la jerarquia de gestió dels residus alimentaris.
En primer lloc, és primordial reduir la quantitat d'aliments descartats.
A continuació, en aquells casos en què no s'han pogut evitar, es tracta d'aconseguir el major aprofitament possible dels aliments.
Des del maig del 2019, el Departament d'Agricultura junt amb empreses productores, comercialitzadores i representants de les organitzacions professionals agràries de les Terres de l'Ebre s'està treballant per formular un pla d'acció per als cítrics a Catalunya.
Al llarg de les diverses reunions realitzades en el territori amb aquests agents, s'ha analitzat el sector i se n'ha fet una primera diagnosi la qual ha servit per abordar els temes que s'hi han identificat en tres grups de treball: Producció, Consum i Comercialització.
En el marc d'aquesta anàlisi, també s'ha organitzat l'11 de juliol de 2019, una Jornada d'experts en cítrics, la qual ha servit per donar una visió del sector dels cítrics no tant sols a nivell local o estatal sinó també global, ja que aquest és el mercat amb el que s'enfornta avui dia aquest sector.
El Pla d'acció dels cítrics s'ha presentat a Tortosa el 31 d'octubre en el marc de la Jornada Pla d'acció i eines per enfortir el sector dels cítrics.
El pla s'estructura en quatre eixos d'actuació cadascun dels quals contempla diferents mesures i accions específiques que s'aniran implementant:
Pla d'acció i eines per enfortir el sector dels cítrics
El sector de la fruita dolça es considera estratègic per al país i actualment travessa una difícil situació deguda a, entre d'altres causes, els baixos preus que perceben els agricultors per les seves produccions.
Per aquest motiu, el 2017 el Departament junt amb el sector i les organitzacions professionals agràries va engegar la iniciativa del Pla d'Acció de la Fruita Dolça amb la qual es vol reforçar el sector de la fruita a Catalunya.
Aquí podreu trobar quins són els objectius del Pla, les fases que en què s'ha estructurat i les 10 mesures d'implementació que s'han consensuat i que, amb un pressupost de 19,3 milions d'euros, s'estan posant en marxa des d'ara fins el 2020.
Pla d'acció de la fruita dolça [PDF]
Mapa de varietats de fruita de pinyol per exportació.
Els objectius del Pla d'acció són:
Les mesures d'implementació del Pla són:
Lleida, 25 d'abril de 2019 [PDF]
CadeCAT, control dels contractes alimentaris
Estudi de CONSUM de POMA, PERA i PRÉSSEC a Catalunya
Estratègies i apostes de la secció de fruites de la distribució.
"Investigant el present apropant el futur"
Laboratori d'idees per a la innovació en el sector fructícola
Ningú no canvia a menys que tingui la necessitat de fer-ho
Informació sobre la qualitat dels productes de la pesca i de l'aqüicultura
Orientacions per a la confecció d'una etiqueta
Principals normatives en matèria de qualitat dels productes de la pesca i de l'aqüicultura
Principals aspectes a considerar del procés d'elaboració i comercialització en relació amb la qualitat dels productes de la pesca i de l'aqüicultura
La qualitat de la carn i els derivats carnis
Punts del procés d'elaboració a tenir en compte en relació a la qualitat
Documents interpretatius, guies, infografies, consultes, preguntes freqüents, eines i utilitats
Orientacions pas a pas per a la confecció d'una etiqueta
Principals disposicions normatives en matèria de qualitat de la carn i els derivats carnis
La direcció del Laboratori Agroalimentari manifesta el seu ferm compromís amb les bones pràctiques professionals i la qualitat dels assaigs que realitza el Laboratori.
El Laboratori Agroalimentari realitza els assaigs amb la rigorositat i el nivell d'exigència necessaris per assolir els requisits normatius que fan referència al control oficial d'aliments.
El Laboratori Agroalimentari i el seu personal no estan sotmesos a cap mena de pressió comercial, financera o de qualsevol altre tipus que pugui influenciar el seu judici tècnic.
El Laboratori Agroalimentari no es compromet a realitzar cap activitat que pugui posar en perill la seva integritat i independència de judici pel que fa a les seves activitats analítiques.
El judici tècnic del Laboratori Agroalimentari és totalment independent de l'organització superior de la qual depèn.
El Laboratori Agroalimentari rebutja qualsevol sol·licitud/contracte per a la realització d'assaigs segons mètodes que puguin comprometre l'objectivitat del seu resultat o que tinguin una validesa dubtosa.
El Laboratori Agroalimentari, està acreditat per l'Entidad Nacional d'Acreditació (ENAC) ( vegeu-ne el certificat de l'acreditació ) per a la realització d'anàlisis químiques en productes agroalimentaris en l'abast definit en l'expedient d'acreditació 157/LE309 ( vegeu l'annex tècnic de l'acreditació ), i en la Llista Pública d'Assajos (LPE).
Davant la preocupant situació de la pesqueria del seitó en el calador Mediterrani, el sector pesquer català en la seva totalitat (sector extractiu, sector comercialitzador, sector transformador i administració pesquera), ha decidit crear una plataforma per impulsar la modificació de la talla mínima biològica del seitó de 9 a 11 centímetres.
El dia 15 de desembre de 2009 es va constituir la Plataforma per impulsar la modificació de la talla mínima del seitó (Engraulis encrasicolus) del Mediterrani de 9 a 11 cm.
Aquesta plataforma està integrada per:
Les mides mínimes dels peixos i mariscs capturats per la flota catalana estan recollides en diferents normatives publicades per la Unió Europea, el Govern Central i la Generalitat de Catalunya.
És d'aplicació les talles que estableix l'annex III del Reglament del Mediterrani, i les que estableix el Reial Decret 1615/2005, de 30 de desembre, pel qual es modifica el Reial Decret 560/1995, de 7 d'abril, únicament quan siguin més restrictives que les del Reglament (CE) 1967/2006 del Consell, de 21 de desembre de 2006, relatiu a les mesures de gestió per a l'explotació sostenible dels recursos pesquers en el mar Mediterrani i pel qual es modifica el Reglament (CEE) núm. 2847/93i es deroga el Reglament (CE) núm. 1626/94 (DOUE L 409 - 30/12/2006).
Aquestes talles mínimes fan referència a les espècies procedents del calador Mediterrani català i són d? aplicació tant a la pesca i el marisqueig professional com a les activitats pesqueres esportives i recreatives.
Espècies del calador Mediterrani.
Normes europees, estatals i catalanes
Época de veda: desembre, gener i febrer.
Aquesta espècie de cuc és extreta del fons marí, a pocs metres de fondària, per submarinistes autònoms o semiautònoms.
Generalment, se submergeixen des de la mateixa platja o disposen de petites embarcacions auxiliars on duen, a vegades, un compressor lleuger d'aire respirable.
Existeix algun cultiu de cucs en caixes de ciment.
Tant l'Arenicola com la Nereis s'utilitzen com a esquer d'hams per a la pesca recreativa amb canya.
Tots els Pecten tenen talla mínima legal: 10 cm.
Les captures a Catalunya són molt poc nombroses però, al mercat, s'hi poden trobar en abundància.
Viuen en aigües més o menys profundes.
En les zones on són abundants (Galícia) formen grans colònies que es desplacen fins a fondàries de 10 metres, on són pescades amb dragues de diferents mides.
A Catalunya es capturen esporàdicament amb arts de ròssec.
Hi ha dos gèneres pròxims, el Pecten i el Chlamis, però només estan protegides les espècies del gènere Pecten.
El gènere Chlamis està més associat amb les anomenades "zamburiñas" i "volandeiras".
Totes les espècies que acabem d'esmentar poden trobar-se en qualsevol mar.
En els Pecten les valves són desiguals, i una d'elles és plana.
Cada espècie té sempre el mateix nombre de solcs i emergències.
Es desplacen obrint i tancant ràpidament les valves.
No s'ha de confondre amb el Xelet, ni amb la Petxina veriada.
Totes les Venus tenen talla mínima legal: 25 mm
A Catalunya la majoria procedeix d'Itàlia, i més concretament de la desembocadura del Po, a l'Adriàtic.
Les capturen els mariscadors amb modalitats artesanals.
Així, està regulada dl'extracció de tellerina i petxina lluent com a modalitats específiques i, la resta, com a modalitats genèriques de marisqueig.
Totes elles utilitzen la gàbia com a mitjà d'extracció.
El cargol de punxes ( Bolindus Brandaris ) és una espècie que viu sobre fons sorrencs i fangosos de l'estrat circalitoral, prop d'algues de Posidònia entre un i 200 metres de fondària.
És el cargol més abundant de les nostres costes.
Es captura amb dragues, gàbies, arrossegament, tremall i nanses
Font: Gràfic d'elaboració pròpia a partir de les notes de venda de peix de les llotges catalanes
De la punta del morro al final de l'aleta caudal.
De la punta del maxil·lar inferior al radi més curt de l'aleta caudal.
C: Del cantell posterior de l'òrbita de l'ull al final del cefalotòrax (longitud cefalotòrax).
D: De la punta del rostre al final del tèlson (longitud total).