Atès l'article 14.1 del Decret 389/2006, de 17 d'octubre, del patrimoni festiu de Catalunya, que disposa que el Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació ha d'iniciar d'ofici la declaració de les festes i dels elements festius patrimonials o tradicionals d'interès nacional, a proposta de la Direcció del Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana;
Atesa la Resolució del conseller de Cultura i Mitjans de Comunicació, de 17 de maig de 2010, per la qual s'incoa expedient per a la declaració com a element festiu patrimonial d'interès nacional el Ball del Bo-bo;
Atès que el Consell de la Cultura Popular i Tradicional, el dia 1 de juny de 2010, va emetre informe favorable sobre l'expedient de declaració;
Vistes les al·legacions presentades pels interessats, les quals han estat favorables a la declaració;
A proposta del conseller de Cultura i Mitjans de Comunicació, el Govern
—1 Declarar com a element festiu patrimonial d'interès nacional el Ball del Bo-bo i definir-ne les característiques, que consten a l'annex.
—2 Inscriure la declaració de l'element festiu al Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya.
—3 Publicar íntegrament aquest Acord al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, de conformitat amb el que preveu l'article 15.2 del Decret 389/2006, de 17 d'octubre, del patrimoni festiu de Catalunya, i notificar-lo a les persones o entitats responsables de l'organització de la festa o dels elements, a l'ajuntament i al consell comarcal corresponents.
Contra aquest Acord, que exhaureix la via administrativa, es pot interposar recurs potestatiu de reposició davant el Govern de la Generalitat de Catalunya en el termini d'un mes, o bé, recurs contenciós administratiu davant el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya en el termini de dos mesos, a comptar, en tots dos casos, des de l'endemà de la publicació al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya o des de l'endemà de la corresponent notificació.
Característiques de l'element festiu
La constància de la celebració de la festa queda palesa en el segon volum del Llibre del Credencer que es va començar a escriure el 1797 i en el qual s'assenten els noms dels administradors de la festa i les incidències de l'any.
Aquest llibre, a través dels seus apunts anuals, certifica que com a mínim des d'aquesta data i fins els nostres dies la festa s'ha celebrat de manera ininterrompuda.
El 6 de gener de 1889 es constitueix l'entitat que actualment té cura de l'organització de la festa major d'hivern en honor a Sant Sebastià.
Tot i estar regida per una junta electa entre els associats, encara avui la presidència honorífica de la reunió de socis per triar els balladors que hauran de ballar el ball de Bo-bo, que se celebra per Sant Esteve, la té l'alcalde i el rector de Sant Pere.
El Ball del Bo-bo té com a funció principal solemnitzar el traspàs dels càrrecs dels administradors de la festivitat del sant.
És dansat per fills de la vila, concretament per set persones: el porrer, els tres administradors i les seves parelles.
A mitja dansa, el credencer anuncia els administradors nous i exposa llur aprovació a referèndum del poble.
El credencer demana per cadascun d'ells: "És bo?" i el poble acostuma a respondre: "Bo".
Aquesta pregunta i resposta donen nom a la dansa del Bo-bo.
Un cop aprovats els nous administradors mitjançant aquest procediment, la dansa continua a fi que la cerimònia quedi conclosa.
La primera és dansada per les tres pabordesses (dues casades i una fadrina) i pel porrer de la vila.
Es tracta d'un contrapàs, en el qual el porrer actua de capdanser i que consisteix en tres volts a la plaça.
La segona figura es tracta d'un passeig galant en que les tres parelles donen tres volts a la plaça, caminant amb certa parsimònia.
Cada parella s'agafa amb els braços encreuats.
La tercera figura es considera la més curiosa i la més representativa de tota la dansa.
En aquesta l'home es col·loca de cara a la dona, avançant ella de cara i ell d'esquena.
Van fent tres passes cap a un cantó, i tres cap a l'altre, sempre en sentit contrari l'un de l'altre, i quan són als extrems fan un gest molt característic amb els braços com si sembressin quelcom als espectadors.
Cada vegada que ve la cadència de la melodia giravolten sobre si mateixos.
La quarta figura del Ball del Bo-bo és una sardana saltada.
D'aquesta sardana en destaca l'aire arcaic de la melodia a excepció d'uns compassos que hi afegí l'Eusebi Ponsa el 1974.