projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Davant de situacions crítiques o situacions d'incertesa viscudes directament o com a testimoni, és molt habitual que aparegui angoixa amb intensitat variable.
Aquest sentiment apareix perquè tenim la percepció que la nostra capacitat de control de la situació queda afectada i que això pot comprometre la nostra seguretat o la dels nostres, en un sentit ampli.
Es tracta, doncs, d'una reacció normal del nostre organisme que no hem de viure com a estranya o malaltissa.
És important, no obstant, que aprenguem a controlar aquesta angoixa per tal que no ens desbordi ni alteri excessivament la nostra vida quotidiana ni la percepció de l'entorn.
La nostra salut emocional pot veure's afectada per molts factors, alguns dels quals la reforcen (anomenats factors protectors) i d'altres l'afecten negativament (anomenats factors de risc).
D'alguna manera, podríem dir que aquests factors ens farien més forts o més dèbils, respectivament, davant dels problemes o dificultats.
En termes generals, podem parlar de:
Alguns factors protectors són, per exemple, el fet de tenir una xarxa social que doni suport o el fet de mantenir uns hàbits de vida saludables.
Per altra banda, fer un consum irresponsable de drogues o viure en una societat amb una cultura que estigmatitza les persones amb problemes de salut mental són alguns exemples de factors de risc.
És important tenir en compte que les persones tenen diferents sensibilitats davant dels factors de risc i protecció, i que aquests poden afectar més unes persones que altres.
Avui sabem que molts d'aquests factors es poden modificar aconseguint canvis positius i estables en el benestar psicològic de les persones.
Si bé alguns dels factors són externs a l'individu i requereixen accions conjuntes des de les comunitats o institucions, s'ha vist que cada persona també pot realitzar canvis per millorar el seu benestar, reduint l'exposició a alguns dels factors de risc i incrementant el contacte amb els protectors.
De fet, cada vegada tenim més proves que els hàbits, comportaments i estils de vida de les persones poden tenir un efecte beneficiós en la salut emocional.
La salut emocional (i, en general, la salut mental) és un concepte ampli relacionat amb la manera com ens sentim, pensem o actuem en el nostre dia a dia.
Una bona salut emocional implica un estat de benestar psicològic en què l'individu se sent bé, pot desenvolupar les seves capacitats, afrontar les situacions quotidianes d'estrès sense enfonsar-se, tenir relacions satisfactòries o treballar de manera eficient.
Es relaciona, doncs, amb aspectes com estar motivat i tenir energia, seguretat i autoconfiança, o tranquil·litat i autocontrol, entre d'altres.
És, per tant, molt més que no patir una malaltia de salut mental (com una depressió, un trastorn d'angoixa, etc.) i ens ajuda a poder fer front satisfactòriament als reptes i també als daltabaixos diaris.
Per aconseguir un entorn laboral saludable cal el compromís de la direcció i dels càrrecs intermedis conjuntament amb la participació dels treballadors.
L'enfocament per aconseguir acords s'ha de centrar en les persones, les necessitats, les preferències i les actituds del col·lectiu de l'empresa.
El programa ha d'adaptar-se a les característiques particulars dels llocs de treball i ha d'assegurar que els treballadors disposin de temps per participar-hi.
És important seguir les recomanacions següents per dur a terme els programes de promoció de la salut a l'empresa amb èxit:
Una vegada definits aquests aspectes, el següent pas és informar els treballadors de les accions i els terminis previstos.
I donar a conèixer les persones encarregades del projecte, les persones dinamitzadores i els canals de comunicació i participació.
La comunicació es pot realitzar de diverses maneres depenent del nombre de treballadors que hi ha a l'empresa:
En microempreses cal dur a terme una reunió informal amb els treballadors, i és important adaptar aquesta reunió a tots els treballadors consensuant-ne el dia i l'hora.
Els passos que cal seguir a la reunió són els següents:
Si l'empresa té un nombre de treballadors considerable, primer de tot s'ha de dur a terme una reunió entre una persona representant de recursos humans, representants dels diferents departaments de l'empresa i els representants dels treballadors, perquè aquests després transmetin la informació a la resta dels treballadors.
El contingut de la reunió ha de ser el mateix que en el cas de les microempreses.
Si l'empresa té un nombre important de treballadors, per tal de fomentar la participació activa, es poden generar diferents grups de participació i de treball.
El procés a seguir ha de ser el mateix que en el cas de les microempreses.
Tenir un animal no només suposa gaudir de la seva companyia i dels seus jocs, sinó que comporta una sèrie de responsabilitats amb ell i amb la societat.
A continuació, s'exposen una sèrie de recomanacions per fer més satisfactòria la convivència d'aquests animals:
Recordeu que els animals poden ser bons amics de les persones: eduqueu-los perquè ho siguin i tracteu-los bé.
Per gaudir d'una bona salut bucodental cal raspallar-se les dents almenys dos cops al dia amb una pasta dental fluorada, especialment després dels àpats, i visitar l'odontòleg o odontòloga, com a mínim, una vegada a l'any.
A banda d'adquirir aquests dos hàbits, hi ha altres mesures que poden ajudar a mantenir una boca i unes dents saludables.
Cada persona ha de trobar l'activitat física que més li agradi i que millor s'adapti al seu perfil i a les seves necessitats.
El més important és la constància i la regularitat, per aconseguir millorar la forma física.
En aquesta secció hi trobareu consells que us ajudaran a convertir la pràctica d'activitat física en un hàbit integrat en la vostra vida diària en funció de la vostra edat i de la vostra situació.
Les activitats quotidianes són plenes d'oportunitats per mantenir-vos actius, només cal descobrir-les i aprofitar-les!
Seguir les normes d'higiene durant la preparació i la conservació dels menjars ajuda a garantir que els aliments siguin segurs i evita intoxicacions.
Els consells següents recullen les normes bàsiques d'higiene alimentària des del moment de comprar fins que es consumeixen.
Quan vulgueu menjar a l'aire lliure, al camp o a la platja, heu de tenir en compte que el temps transcorregut entre que es prepara el menjar i es consumeix, sobretot quan hi ha temperatures elevades, pot afavorir el creixement microbià i causar una intoxicació alimentària.
És important que mantingueu la cadena del fred fent servir una nevera de pícnic, renteu bé els vegetals i les fruites abans de sortir de casa i eviteu salses que duguin ou.
L'alimentació juga un paper molt important en la prevenció i el tractament de les malalties cardiovasculars (nivells elevats de colesterol en sang, tensió arterial elevada, sobrepès i obesitat, diabetis).
Uns hàbits alimentaris saludables i satisfactoris poden prevenir l'aparició de factors de risc d'aquestes malalties; i de la mateixa manera, uns hàbits alimentaris inadequats (juntament amb d'altres factors com el sedentarisme, el tabaquisme o l'estrès) poden facilitar el desenvolupament d'aquests trastorns.
Els camps marcats amb * són obligatoris.
Utilitzeu l'oli d'oliva com a greix principal per cuinar i amanir? *
Quina quantitat d'oli d'oliva consumiu en total al dia? *
S'ha d'especificar les cullerades*
Quantes racions (o plats) de verdura i/o hortalisses mengeu al dia?
(si preneu verdura i/o hortalisses com a guarnició d'un plat compteu-ho com si fos mitja ració).
S'ha d'especificar les racions crues i les racions cuinades*
Quantes peces de fruita preneu al dia? (compteu també les que feu servir per fer un suc de fruita natural) *
S'ha d'especificar quantes peces*
Quantes racions de carn vermella, hamburgueses, salsitxes o embotits mengeu al dia? (una ració són de 100 a 150 grams de carn) *
Quantes racions de mantega, margarina o nata mengeu al dia? (una ració equival a la quantitat que se sol posar en una llesca de pa) *
Quantes begudes refrescants o ensucrades (cola; tònica; bitter) preneu al dia? *
S'ha d'especificar quantes begudes*
Si beveu vi, quina quantitat en preneu al llarg d'una setmana? *
S'ha d'especificar quants vasos*
Quantes racions de llegums (llenties; cigrons; mongetes) preneu a la setmana? (una ració equival a un plat o 150 grams de llegum cuita) *
Quantes racions o plats de peix o marisc preneu a la setmana? (una ració equival a 100-150 grams de peix o 4 o 5 peces de marisc o bé 200 grams de marisc) *
Quants cops per setmana mengeu productes de brioixeria no fets a casa com per exemple: galetes, donuts, flams, dolços o pastissos? *
Quants cops per setmana mengeu fruits secs? (una ració equival a un grapat de fruits secs)? *
Acostumeu a menjar més carn de pollastre, paó o conill que carn de vedella, porc, hamburgueses o salsitxes? *
Quants cops per setmana utilitzeu un sofregit fet a casa amb salsa de tomàquet, all, ceba, o porro cuinat a foc lent i amb oli d'oliva per acompanyar plats com la verdura cuita, la pasta, l'arròs o altres plats? *
S'ha d'especificar quants cops*
Els hàbits alimentaris de la població de 15 anys i més es recullen amb l'instrument MEDAS (Mediterranean Diet Adherence Screener), inclòs a l'estudi PREDIMED, de PREvenció amb DIeta MEDiterrània 20-22.
Consta de 14 preguntes, analitza la relació entre el nivell de seguiment de la dieta mediterrània i l'IMC i estableix tres grups en funció de la puntuació obtinguda:
- compliment mitjà (entre 6 i 9 punts)
Es considera seguiment adequat de les recomanacions d'alimentació mediterrània els nivells de compliment mitjà i alt.
Reduïu la sal que afegiu als aliments i les preparacions, i la que utilitzeu que sigui iodada.
Molts aliments processats contenen una gran quantitat de sal.
Les espècies i herbes aromàtiques potencien el gust de les preparacions.
Disminuïu tant com pugueu el consum de productes ensucrats (tant aliments com begudes) i eviteu afegir sucre als aliments i begudes.
La carn vermella es pot incloure d'1 a 2 vegades a la setmana com a màxim, i les carns processades, si es consumeixen, ha de ser forma ocasional.
Eviteu comprar i consumir, de forma habitual, aliments ultraprocessats, elaborats amb poca matèria primera a la qual s'ha afegit sucres, greixos, sal, midons, additius, etc., que modifiquen el gust, l'olor, el color, la textura, etc. del producte.
L'aigua és sempre la millor beguda: quan tingueu set, escolliu l'aigua, tant durant els àpats com entre àpats.
Per reduir envasos, és millor l'aigua de l'aixeta.
Trieu les varietats integrals del pa, la pasta, l'arròs, etc., ja que sense refinar són més nutritives.
Tant per cuinar com per amanir, utilitzeu oli d'oliva verge.
Al nostre entorn es produeixen moltes varietats diferents i de gran qualitat.
Prioritzeu-los, ja que són més frescos i conserven millor les aromes, els gustos, els nutrients, etc.
Consumir-los ajuda al desenvolupament econòmic i social del territori i té menys impacte ambiental.
De fruites, com a mínim, 3 peces al dia, senceres o a trossos, sempre per postres, a tot arreu i també entre hores.
D'hortalisses, com a mínim 2 vegades al dia, crues (en amanides ben variades) o cuites (al vapor, saltada, al forn, etc.), com a plat principal o d'acompanyament.
Es poden cuinar i presentar de moltes maneres diferents, i és fàcil comprar-los cuits.
Són molt econòmics i nutritius, i poden ser un substitut excel·lent de la carn, el peix i els ous.
A casa nostra en tenim moltes varietats, aprofiteu-les!
Un grapat cada dia és una opció molt bona i saludable, ja siguin crues o torrades però sense sal.
Incorporeu-les en esmorzars i berenars, en aperitius i també a les vostres receptes.
Sumeu almenys 30 minuts d'activitat física moderada, com a mínim 5 dies a la setmana, si pot ser en companyia i a l'aire lliure.
Compartir els àpats amb temps i sense pantalles és una gran oportunitat per gaudir, fer salut i relacionar-se.
Amb motiu de la Festa del Sacrifici, l'Agència de Salut Pública de Catalunya vol recordar a la comunitat islàmica les condicions que permeten que es garanteixi la seguretat dels productes consumits en família tot seguint la tradició.
Es destaca la importància que el sacrifici dels animals segons el ritus islàmic tingui lloc en escorxadors autoritzats i que la compra de la carn també es faci a través dels establiments registrats o autoritzats per l'autoritat competent, entre ells les carnisseries habituals.
Per a més informació, podeu consultar els documents següents:
La ingesta creixent de sucres lliures* fa augmentar el nombre total de calories de la nostra dieta, s'associa amb una mala qualitat de l'alimentació i pot fer reduir la ingesta d'altres aliments més adequats des del punt de vista nutricional.
També pot incrementar el risc d'excés de pes, de càries dental i de patir problemes de salut crònics.
*Els sucres lliures són els que s'han afegit als aliments i begudes pel fabricant, el cuiner o el consumidor, així com els sucres presents de manera natural a la mel, xarops, sucs de fruita i concentrats de fruita per a sucs.
Segons l' Enquesta de salut de Catalunya 2015-2016, un 10,6% dels infants prenen begudes ensucrades cada dia (10% cada dia, i un 1% més d'una vegada al dia), i aquesta quantitat és més elevada en entorns socioeconòmics desafavorits.
A l'enquesta ENALIA, de l'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària, Consum i Nutrició (AECOSAN), s'observa un consum mitjà, entre adults de 18 a 74 anys, de 66 ml al dia de refrescos i de 50 ml al dia de sucs.
Consulteu moltes receptes saludables (àpats d'estiu refrescants, postres, receptes festives, etc.) al Canal Salut.
A Catalunya i en altres països i ciutats d'arreu del món s'ha aplicat un impost per reduir el consum d'aquestes begudes, ja que s'ha demostrat que és una mesura eficaç per aconseguir-ho.
La taxa varia segons la quantitat de sucre afegida a les begudes: 0,08 euros per litre per a begudes amb un contingut de sucre d'entre 5 i 8 grams per 100 mil·lilitres; 0,12 euros per litre per a begudes amb un contingut de sucre superior a 8 grams per 100 mil·lilitres.
Segons un estudi d'investigadors del Centre de Recerca en Economia i Salut de la Universitat Pompeu Fabra i de l'Institut d'Economia de la Universitat de Barcelona, l'impost ha aconseguit reduir un 22% la compra d'aquest tipus de productes.
La utilització en l'alimentació humana es deu a la capacitat que té de conservar els aliments, i va ser molt útil en èpoques en les quals no hi havia les opcions de conservació actuals.
* 5 grams de sal equivalen a la quantitat que hi cap en una cullereta de postres.
Encara que al mercat es venen diferents tipus de sal, la composició és pràcticament la mateixa, i cap té propietats nutricionals o de salut especials, excepte la sal iodada, que duu iode afegit i és la recomanada per les entitats de salut.
La sal comuna, refinada o de taula prové de jaciments salins naturals, brolladors salins o del mar (sal marina), s'ha purificat a través del rentat o per dissolució i s'ha cristal·litzat.
La sal marina procedeix de l'evaporació de l'aigua de mar.
La sal de l'Himàlaia (que prové d'una mina de sal del Pakistan) forma cristalls rosats i no té cap propietat saludable especial.
* Els aliments processats són aquells als quals s'ha afegit sucre, greixos, sal, midons, etc. per tal de perllongar-ne la vida útil, canviar la textura, donar-los sabors més intensos o fer-los més atractius.
** Els aliments ultraprocessats són aquells que s'han elaborat industrialment, sovint amb molt poca matèria primera, que contenen additius i substàncies afegides, a més de sucres, greixos, sal, midons, etc., que pretenen modificar els aspectes sensorials del producte.
Proveu d'elaborar les vostres receptes de sempre amb poca sal o gens i d'afegir-hi espècies i herbes aromàtiques.
La majoria (gairebé tres quartes parts) de la sal que es pren diàriament no s'afegeix manualment, sinó que prové dels aliments processats i ultraprocessats, sobretot els productes carnis processats (embotit, pernil, salsitxes, etc.), els formatges, els plats preparats i el pa.
Un aliment té " molta sal " quan té 1,25 o més grams de sal per cada 100 grams i aporta " poca sal " quan té 0,25 grams (o menys) de sal per cada 100 grams d'aliment.
El sistema alimentari (la producció d'aliments, el transport, els residus que es generen, les eleccions alimentàries, el malbaratament d'aliments, etc.) exerceix un gran impacte sobre el planeta.
Amb petits gestos fàcils d'incorporar a la nostra alimentació habitual, es pot contribuir a crear un món més sa i just en el qual viure amb harmonia, de manera més sostenible, amb les altres persones i la resta d'éssers vius.
El consum d'aliments de proximitat i de temporada (principalment les hortalisses, les fruites i el peix), contribueixen al desenvolupament rural integrat al territori des del punt de vista ambiental, econòmic i social, i afavoreixen la vinculació entre els àmbits rural i urbà i els de producció i consum
Potencialment, els aliments són més frescos i conserven millor les propietats originals (aromes, gust, sabor, contingut de vitamines i minerals...).
A més, es redueix la contaminació produïda pel transport en què es recorren llargues distàncies, la qual cosa propicia que l'alimentació sigui més sostenible i respectuosa amb el medi ambient.
Es consideren aliments de temporada aquells que es troben en el punt òptim de consum, i que només estan disponibles al mercat, de manera natural, durant un cert període de temps en algun moment de l'any, a causa del cicle biològic.
Els aliments de proximitat són els procedents de la terra, la ramaderia o la pesca, o bé resultants d'un procés d'elaboració o transformació en una distància propera entre el productor i el consumidor, amb el mínim nombre possible d'intermediaris.
A vegades es defineixen com a productes d'una regió i altres en els quals la distància entre el lloc on es produeixen i el lloc on es venen és d'un nombre determinat de quilòmetres (per exemple, màxim 100 km.).
A Catalunya, el Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació ha creat un distintiu per als aliments que es produeixen i comercialitzen amb un màxim d'un intermediari entre productor i consumidor, la venda de proximitat, que permet als productors identificar els seus productes, i així poder informar als consumidors sobre la procedència i la proximitat dels seus productes.
La incorporació d'aliments de producció ecològica, sempre que siguin de temporada i de proximitat, es pot considerar com un valor afegit, i en destaquen els avantatges en relació amb la protecció del medi ambient, el benestar animal i els aspectes sensorials (aroma, gust, etc.).
Tant els aliments de producció ecològica com els de producció convencional són segurs i nutritius.
És una font important d' energia, ja que està compost en la seva totalitat per greixos.
Encara que l'aportació calòrica és la mateixa que la d'altres olis vegetals com el gira-sol, el blat de moro, etc. (800 kcal/100 ml) i és semblant a altres greixos (margarina, mantega, etc.), el tipus de greixos que conté fa que el consum es relacioni amb menys risc de patir malalties cardiovasculars, síndrome metabòlica, diabetis mellitus de tipus 2 i algun tipus de càncer.
L'estudi PREDIMED ha contribuït a corroborar els beneficis per a la salut de l'oli d'oliva verge.
Els efectes beneficiosos per a la salut del consum d'oli d'oliva verge però, no només són pel tipus de greixos que té, sinó també per la presència de polifenols i de vitamina E, que són antioxidants.
L' oli d'oliva verge extra s'obté de les olives i només mitjançant procediments mecànics.
És l'oli de més qualitat, amb unes propietats sensorials (aroma, sabor...) excepcionals, sense defectes i amb totes les vitamines i les substàncies antioxidants de l'oliva.
L' oli d'oliva verge també s'obté de les olives i només mitjançant procediments mecànics, i també conserva totes les vitamines i substàncies antioxidants de l'oliva, però sensorialment és menys excepcional que l'extra.
L' oli d'oliva conté una barreja d'olis d'oliva refinats i olis d'oliva verges.
Aquest tipus d'oli conserva menys vitamines i substàncies antioxidants que els dos anteriors, ja que es perden en part durant els tractaments de refinació.
Si en alguna recepta voleu un gust més suau, proveu amb un oli d'oliva de menys acidesa, per exemple el de 0,4 graus.
Contràriament al que s'ha fet tradicionalment, els greixos monoinsaturats, sobretot l'àcid oleic de l'oli d'oliva, resisteixen millor les temperatures elevades, mentre que els greixos poliinsaturats d'olis com el de gira-sol s'oxiden i es tornen rancis amb més facilitat.
Per això, l'oli d'oliva verge és més recomanable per cuinar (i també per amanir).
En aquells casos en que utilitzar oli d'oliva verge per fregir suposi una despesa econòmica excessiva, es pot utilitzar, excepcionalment, oli d'oliva o l'oli de gira-sol altooleic.
Si l'oli no s'ha cremat (fumejat), es filtren de seguida les partícules que queden després de la fritura i es guarda en un lloc fresc, sec i protegit de la llum, es pot reutilitzar 3-4 vegades.
Els grans o cereals són les llavors i reserves d'energia de cultius com el blat, l'arròs, el blat de moro, el mill, el sorgo, l'ordi, la civada i el sègol, entre d'altres.
Els cereals integrals i els aliments fets amb farines de cereals integrals són aquells que estan constituïts pel gra sencer, és a dir, que no s'han refinat per eliminar-ne les capes externes.
Per aquest motiu, són aliments rics en midó, però també en fibra, vitamines del grup B i altres micronutrients que es concentren, sobretot, a les capes més exteriors del gra.
El consum de cereals integrals, en lloc de refinats, es relaciona amb menys risc de mortalitat en general, i de càncer colorectal i malalties cardiovasculars en particular.
En contra del que proposen algunes "dietes miracle", el consum de cereals integrals no està desaconsellat en les
Des dels 6 mesos d'edat i fins la vellesa us podeu beneficiar dels avantatges dels farinacis integrals.
El gluten és una proteïna que està present en alguns cereals com el blat, l'ordi, la civada, el sègol, l'espelta, el triticale i el kamut.
En persones amb malaltia celíaca o amb sensibilitat al gluten no celíaca, la ingesta de gluten provoca trastorns intestinals importants, per la qual cosa, no poden consumir-ne.
No obstant, hi ha qui elimina el gluten (o els aliments que en contenen) amb la intenció de reduir el pes, eliminar la migranya o millorar la depressió, entre altres.
Cal recordar que la dieta sense gluten no millorarà aquests problemes, ni tampoc és recomanable per a tota la població.
Consulteu receptes saludables amb farinacis integrals; si no, sempre podeu canviar les receptes on hi ha pa, pasta, arròs, cuscús, etc. per les varietats integrals.
La llei actual (Reial decret 1137/1984) no determina quina quantitat mínima de farina integral ha de tenir un producte per poder‐se denominar integral.
Així, es pot denominar integral un pa blanc fet amb farina refinada i al qual s'ha afegit segó, encara que en realitat, no contingui gens de farina integral; o també es pot trobar un "pa integral de cereals" que contingui només un 35% de farina integral.
Perquè un aliment sigui veritablement integral, ha d'indicar, en la llista d'ingredients, que està elaborat únicament amb "farina integral" (" elaborat 100% amb farina integral "), que no és el mateix que elaborat amb farina 100% integral, perquè en aquest últim cas, podria contenir en els ingredients, a més de farina totalment integral, farina refinada).
Properament, es desenvoluparà una nova llei que només permetrà denominar "integral" aquells productes que siguin 100% integrals o fets únicament amb farina 100% integral.
Finalment, cal tenir present que un aliment és " font de fibra " quan conté 3 grams de fibra per cada 100 grams de producte.
I es considera que té un " alt contingut en fibra " quan n'aporta 6 grams per cada 100 grams de producte.
Aquest contingut en fibra, però, no és sinònim de producte integral, perquè pot ser que s'hi hagi afegit segó, per exemple.
Els beneficis atribuïts als cereals integrals no es poden fer extensibles als aliments enriquits amb fibra.