El secretari de Salut Pública, Joan Guix, presenta el protocol d'actuació davant de casos sospitosos del nou coronavirus acompanyat de la sub-directora general de Vigilància i Resposta a Emergències de Salut Pública, Mireia Jané, i del cap del Servei de Medicina Preventiva i Epidemiologia de l'Hospital Clínic de Barcelona, Antoni Trilla.
El Departament de Salut, a través de l'Agència de Salut Pública de Catalunya (ASPCAT), ha consensuat avui el protocol d'actuació a Catalunya davant de casos sospitosos pel nou coronavirus 2019-nCoV.
Adreçat als professionals sanitaris, aquest procediment a seguir es basa en l'evidència científica, segueix les directrius de l'Organització Mundial de la Salut (OMS) -en coordinació amb el Ministeri de Sanitat i la Xarxa de Vigilància Epidemiològica Europea- i està obert a noves actualitzacions a mesura que hi hagi noves evidències sobre aquesta malaltia.
Actualment, es considera que l'impacte per a la salut pública en cas de detectar-se un cas importat és baix per a Catalunya i per a l'Estat espanyol.
De fet, el Comitè d'Emergència de l'OMS no ha considerat, de moment, que la situació constitueixi una emergència de Salut Pública de rellevància internacional.
No obstant això, des de l'inici del primer brot fins ara, s'han registrat 2.783 casos: 2.744 a la Xina i 39 en altres països: Tailàndia, Japó, Corea del Sud, Taiwan, Vietnam, Singapur, Nepal, Malàisia, Austràlia, França, Canadà i EUA.
En tots aquests països, tots els casos són importats de Wuhan, ciutat xinesa on van néixer els primers casos.
Actualment, 461 casos es troben en estat greu i 80 persones han mort.
Al Comitè d'Anàlisi i Seguiment de Malalties Transmissibles Emergents d'Alt Risc [1], reunit al migdia a l'Agència de Salut Pública de Catalunya, s'han recordat els circuits específics de notificació de casos en el marc dels plans de preparació i de resposta de la Xarxa de Vigilància Epidemiològica de Catalunya.
També s'ha posat en valor la tasca de formació, per part de l'ASPCAT i des de fa mesos i arreu de Catalunya, de formadors experts en aquestes malalties emergents d'alt risc.
A grans trets, el circuit que s'ha de seguir comença per la notificació, per part d'un centre sanitari a la Xarxa de Vigilància Epidemiològica de Catalunya, de l'existència de sospita d'un cas; atenent a un conjunt de criteris epidemiològics i clínics, Salut Pública declara l'alerta o no.
Les proves efectuades al laboratori de suport de vigilància epidemiològica descartaran o confirmaran el cas: si és positiu, se seguiran les mesures de prevenció i control, entre les quals l'aïllament de la persona i el seguiment dels seus contactes.
En tots els casos, els serveis sanitaris li proporcionarien totes les indicacions necessàries.
Els símptomes més comuns per aquest coronavirus inclouen tos, mal de coll, febre i sensació de falta d'aire.
En casos més greus, la infecció pot causar pneumònia, dificultat important per respirar, insuficiència renal i, fins i tot, la mort.
Els casos més greus, generalment, succeeixen en persones grans o que pateixen alguna comorbiditat com la malaltia cardíaca, malaltia pulmonar o problemes d'immunitat.
El coronavirus es transmet per via respiratòria a través de petites gotes respiratòries i pel contacte estret amb les secrecions infectades.
El període d'incubació de la malaltia és d'entre 2 dies i un màxim de 14.
Per això, si en els 14 dies posteriors a la tornada d'un viatge a la ciutat de Wuhan es presenten símptomes respiratoris (tos, mal de coll, febre, sensació de falta d'aire) s'ha de comunicar als serveis sanitaris l'antecedent de l'estada en aquesta ciutat o bé trucar al telèfon 061 Salut Respon.
A més, aquest servei telefònic ja incorpora un servei de traducció a disposició dels professionals de la salut que ho necessitin per comunicar-se amb la població de parla xinesa.
Actualment, no hi ha un tractament específic per al nou coronavirus, encara que hi ha molts tractaments per controlar els seus símptomes, per la qual cosa l'assistència sanitària pot millorar-ne el pronòstic.
Les mesures genèriques de protecció individual enfront de malalties respiratòries inclouen fer una higiene de mans freqüent, especialment després del contacte directe amb persones malaltes o el seu entorn; evitar el contacte estret amb persones que mostrin signes d'afecció respiratòria, com tos o esternuts; mantenir una distància d'un metre aproximadament amb les persones amb símptomes d'infecció respiratòria aguda; tapar-se la boca i el nas amb mocadors d'un sol ús en tossir o esternudar i rentar-se les mans.
[1] El Comitè d'Anàlisi i Seguiment de Malalties Transmissibles Emergents d'Alt Risc es va reunint periòdicament des que es va constituir l'any 2014 amb motiu del brot de malaltia pel virus de l'Ebola a l'Àfrica Occidental.
És un comitè operatiu multidisciplinari, creat amb l'objectiu d'estar preparats davant les malalties emergents que puguin aparèixer en un futur, com ara les febres hemorràgiques, les arbovirosis, o les infeccions relacionades amb l'assistència sanitària, entre les quals es troben els brots nosocomials i l'aparició de resistències antimicrobianes.