El càncer de pròstata és una malaltia en la qual es formen cèl·lules malignes (canceroses) en els teixits de la pròstata.
La pròstata és una glàndula de la grandària aproximada d'una nou que únicament tenen els homes.
Es troba situada sota la bufeta envoltant la uretra (el tub per on surt l'orina de la bufeta) i per davant del recte (part final del budell gros, abans de l'anus).
La seva funció és elaborar i emmagatzemar el líquid que transporta i alimenta els espermatozoides.
El càncer de pròstata és el tipus de càncer més comú en els homes de Catalunya (afecta 1 de cada 6) i el tercer que més freqüentment provoca la mort (després del càncer de pulmó i el de còlon i recte).
Malgrat això, menys de 3 de cada 100 homes moren per aquesta causa, atès que la malaltia acostuma a créixer molt lentament.
En alguns homes tractats, desapareix per sempre, però en d'altres pot aturar-se i, eventualment, créixer de nou.
Si no es tracta, el càncer es pot estendre a través de la sang o dels ganglis limfàtics a altres parts del cos, com els ossos, la bufeta o el recte.
També pot arribar a disseminar-se al fetge, als pulmons o al cervell.
De tota manera, es calcula que en 9 de cada 10 casos la malaltia no s'estén més enllà de la pròstata i, per tant, es coneix com a càncer localitzat de pròstata.
La majoria dels homes amb càncer localitzat de pròstata (no disseminat) no presenten símptomes o només en manifesten pocs.
Els més freqüents són els següents:
El càncer de pròstata s'acostuma a detectar durant un examen rutinari o mitjançant proves diagnòstiques que examinen la pròstata o la sang.
Les proves i els procediments de detecció més freqüents són:
El metge insereix un dit en un guant lubricat al recte i palpa la pròstata a través de la paret del recte per determinar si hi ha alguna anomalia (lesions o àrees anormals).
Prova de l'antigen específic de la pròstata (en anglès PSA)
El PSA és una substància que elabora la pròstata i que es pot trobar en una major quantitat en la sang dels homes que tenen càncer de pròstata.
La concentració de PSA també pot ser elevada en els homes que pateixen una infecció o una inflamació de la pròstata o que tenen hiperplàsia benigna de pròstata (pròstata engrandida, però no cancerosa).
En la hiperplàsia benigna de pròstata, l'engrandiment de la pròstata exerceix pressió sobre la bufeta i la uretra, i obstrueix el flux de l'orina.
És un procediment en el qual s'insereix en el recte una sonda que té la mida aproximada d'un dit per examinar la pròstata.
La sonda s'utilitza per fer rebotar ones de so d'alta energia (ecografia) en els teixits interns de la pròstata i crear ecos.
Els ecos formen una imatge dels teixits corporals que es diu ecograma.
Quan l'examen rectal digital o la prova de PSA a la sang donen un resultat anormal poden requerir altres estudis, com ara una biòpsia de la pròstata.
Hi ha dos tipus de biòpsia que s'usen per diagnosticar el càncer de pròstata:
Sovint aquests dos tipus de biòpsia es realitzen amb una ecografia transrectal per ajudar a guiar per on es prenen les mostres de teixit.
Els resultats de les proves referides a la pestanya "Diagnòstic" ajuden el metge a determinar el grup de risc del càncer de pròstata, és a dir, la probabilitat que el tumor creixi o s'estengui a d'altres parts del cos. Els grups de risc poden ajudar el metge a decidir si cal fer més proves abans de prendre una decisió sobre el tractament i si certs tractaments podrien ser més útils que d'altres.
El grup de risc es defineix a partir de tres variables:
Actualment, s'utilitzen majoritàriament dues classificacions per determinar el grup de risc del càncer de pròstata.