El Govern danès va presentar, el febrer de 2011, la seva Estratègia energètica amb l'horitzó 2050, que vol fer que el país esdevingui energèticament sostenible i independent del carbó, el gas i el petroli, dotant-lo, alhora, d'un subministrament energètic estable.
Reduir, en el curt termini, la dependència dels combustibles fòssils (amb l'expectativa de disminuir-ne l'ús en un 33% cap a 2020).
La implantació de l'Estratègia canviarà de soca-rel la societat danesa, però el país, històricament, ha sabut combinar el creixement econòmic amb la moderació en el consum energètic.
Per exemple, des de 1980 l'economia danesa ha crescut prop d'un 80%, mentre que el consum energètic ha romàs constant i les emissions de gasos d'efecte hivernacle s'han reduït.
L'Estratègia assumeix que ara com ara els combustibles fòssils són més barats que les fonts energètiques alternatives, i que al capdavall seran les empreses i els usuaris domèstics els que pagaran la transició al nou model.
No obstant això, el Govern vetllarà per fer que les noves energies tinguin un cost raonable que no comprometi les finances públiques del país ni la competitivitat de les empreses.
D'aquesta manera, més que per la subvenció indiscriminada de tecnologies de gran escala, s'opta per finançar la investigació, el desenvolupament i la demostració de les empreses, per fer que a llarg termini siguin competitives sense necessitat de diners públics.
L'objectiu final de totes les mesures és un sector energètic neutre pel que fa a gasos d'efecte hivernacle, amb un ús de renovables del 100%, o, si no fos possible, amb una combinació de renovables i de carbó o biomassa (això sí, amb captura i emmagatzemament de carboni).
Per aconseguir canviar tot el model energètic del país en quaranta anys, l'Estratègia danesa opta per la flexibilitat, però amb certs elements que es consideren clau:
Futur esquema energètic, i possibles variacions –moltes d'elles vinculades als costos i als nivells de desenvolupament de les diverses tecnologies previstes.
Evolució desitjada del consum energètic a Dinamarca, des de la primera crisi del petroli fins a 2050.
I avaluació estimada de la reducció de fonts fòssils en l'horitzó 2020.
Pel que fa al canvi climàtic, des de 1873 Dinamarca ha assistit a un increment d'1,5°C de la temperatura mitjana i a un augment del 15% de les precipitacions.
També hi ha hagut canvis en el règim dels vents, i s'ha constatat que cada cop es produeixen més tempestes violentes i ciclons.
D'aquí a 2050 cal esperar que els hiverns se suavitzin, cosa que farà disminuir la demanda de calefacció, però també sembla que hi haurà més demanda de refrigeració, atesa la major freqüència d'episodis de calor.
Val a dir que aquestes onades de calor, juntament amb l'increment de la precipitació, afavoreixen l'existència de biomassa agrícola i forestal.
D'altra banda, la suavització dels hiverns, també a Suècia i Noruega, farà que les plantes hidroelèctriques d'aquests països rendeixin més.
S'espera també un lleuger increment en el potencial eòlic.
En relació amb el canvi climàtic, s'estima que les emissions de gasos d'efecte hivernacle a Dinamarca seguiran, aproximadament, aquesta evolució:
Un dels principals problemes a l'hora d'implantar certes infraestructures energètiques és el temps que transcorre entre la decisió política i la posada en marxa de les instal·lacions.
Per mitigar-ho, l'Estratègia danesa estableix una ruta per a la transició, en què les mesures previstes poden començar a aplicar-se immediatament, però seguint tres camins diferents:
Les tres velocitats: el camí 1 abasta les àrees on la conversió física de la infraestructura podria començar avui mateix, atès que es tracta de tecnologies de cost raonable, amb llarga vida útil i que poden fer d'esglaó intermedi abans d'implantar altres infraestructures.
S'hi inscriurien, per exemple, les actuacions per fer els edificis més eficients, amb la implantació de la calefacció elèctrica o mitjançant bomba de calor per substituir les calderes de gas o dièsel.
El camí 2 inclou les àrees que encara necessiten que s'estableixi un marc de treball abans no s'arribin a adoptar mesures específiques.
S'hi podrien inscriure actuacions com l'adaptació de les xarxes de gas a biogàs o a d'altres gasos d'origen renovable.
El camí 3 se centra en les àrees on la necessitat principal és l'estudi, l'anàlisi, la investigació, el desenvolupament, la demostració i la preparació dels mercats.
S'hi podrien incloure actuacions com ara l'estudi de la interfície entre les turbines eòliques i la xarxa elèctrica, per millorar la capacitat d'emmagatzematge d'electricitat, o la demostració a gran escala de tecnologies com les cel·les de combustible per a cogeneració, les xarxes intel·ligents, les biorefineries o l'edificació de baix requeriment energètic.
Pel que fa a les actuacions concretes que proposa l'Estratègia per aconseguir els seus objectius trobem, per exemple:
Trobareu més informació, amb detalls del finançament de les actuacions, al vincle Energy Strategy 2050 - From coal, oil and gas to green energy.
El parc eòlic marí de Middelgrunden es troba a l'estret de l'Øresund, a3,5 kmmar endins davant Copenhaguen.
Ubicació del parc eòlic marí de Middelgrunden, davant Copenhaguen: és la línia de punts blancs en forma d'arc circular.
Consta de vint turbines de quelcom més de 100 m d'alçada, disposades en un arc circular de 12,5 km de radi, en una zona d'aigües somes on el vent registra, a 50 m d'alçada, una velocitat mitjana de 7,2 m/s.
Cada turbina pot generar 2 MW, de manera que tot el parc és capaç de generar 40 MW.
Middelgrunden pot subministrar electricitat a 40.000 habitatges de Copenhaguen, cosa que suposa satisfer el 4% de les necessitats energètiques de la ciutat (99.000 MWh/any).
La idea del parc va sorgir l'any 1993, i d'entrada va originar una certa polèmica entre els habitants de la capital.
Es van dur a terme nombroses anàlisis d'impacte ambiental i es van adoptar les mesures de minimització i de mitigació necessàries pel que fa a aspectes de fauna, flora, activitat pesquera, sorolls, contaminació de les aigües durant la construcció o possibles col·lisions de vaixells, i el parc va esdevenir una realitat l'any 2000.
Els treballs de construcció del parc de Middelgrunden van suposar una inversió d'uns 44 MEUR (1.100 € per cada quilowatt instal·lat, d'acord amb les potències esmentades abans).
Les partides principals van ser la de les turbines (26 MEUR) i la dels fonaments (9,2 MEUR).
La propietat del parc és compartida: deu dels generadors pertanyen a l'empresa municipal Copenhaguen Energy, i els altres deu a la Middelgrunden Vindmøllelaug (cooperativa dels molins de vent, que agrupa uns deu mil inversors, i de la pàgina web de la qual se'n poden trobar mostres més avall).
Trobareu més informació sobre aquest parc eòlic i altres aspectes de l'energia a Dinamarca a la pàgina web Energy Map, del Climate Consortium Denmark.