Xerrada amb Yolanda Olmos, Inés Tarradellas, Alba Cros i Alejandra Molina, conduïda per Elisabet Prandi.
Les participants ens aproparan als seus particulars processos de creació com a productores, dissenyadores de so i directores de fotografia.
També ens parlaran de la seva vessant com a directores i codirectores i de com compaginen la tècnica amb la creativitat.
Yolanda Olmos presentarà el col·lectiu "Dones Visuals" https://donesvisuals.cat/, que acaba de rebre el Premi Ciutat de Barcelona en la categoria Audiovisual, i Elisabet Prandi presentarà el col·lectiu "Directoras de fotografía" https://www.directorasdefotografia.com/ i el primer Festival Online de Cinema dirigit per dones https://vod.mujeresdecine.com/.
És sòcia i fundadora de l'empresa productora Produccions Doble Banda ( www.doblebanda.com ) i com a productora executiva ha estat al capdavant de l'empresa fins al 2017.
Durant aquest període ha produït una vintena de films, amb especial atenció al gènere documental.
Com a directora i guionista ha dirigit documentals per a la televisió i diversos audiovisuals per a museus i fundacions, com: Deseos, Shorok i Vos, que sos mi hermana.
És organitzadora de les quatre edicions del concurs de cinema online "Dona'm Cine" [URL], realitzat en col·laboració amb l'associació Entrepobles.
Des de 2017 és directora de l'Associació Promotora de Dones Cineastes i de Mitjans Audiovisuals de Catalunya.
Dissenyadora de comunicació, realitzadora audiovisual i activista.
Desenvolupa els seus estudis en especialitat gràfica a una universitat privada amb un enfocament comercial que li resulta interessant, gràcies en part al professorat que té i incentiva la mirada crítica.
És durant l'Erasmus que fa a Holanda, on descobreix el film com a mitjà a través del qual podrà construir narratives amb major potencial, combinant el poder de la imatge amb la melodia i el ritme, elements clau a la seva vida des de ben petita, per la seva vinculació amb la dansa, la investigació musical i el DJing.
En els últims anys ha realitzar treballs per a i amb organitzacions feministes, amb l'objectiu de compartir eines estratègiques i aportar "flow i dignitat als missatges d'importància".
L'últim treball l'ha realitzat amb Creación Positiva, dirigint Lesbofòbia (un documental i deu respostes), guanyador al millor curtmetratge documental als premis Protesta d'enguany.
Es va establir com a directora després d'acabar la carrera de Comunicació Audiovisual a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona codirigint la pel·lícula Les amigues de l'Àgata (2015) amb Laia Alabart, Laura Rius i Marta Verheyen; un film que es va estrenar amb èxit a les sales de cinema fins a ser nominada a Millor Pel·lícula als Premis Gaudí de l'Acadèmia de Cinema Català.
Com a directora ha participat a la peça col·lectiva Akerman, un record (2016) amb Francina Ribes, en homenatge a la cineasta Chantal Akerman.
També ha participat com a ajudanta de direcció a la pel·lícula Els dies que vindran (2019) de Carlos Marquès-Marcet.
En l'àmbit de l'educació participa en el programa pedagògic Cinema en Curs d'A Bao A Qu, entre d'altres tallers de formació amb La Bonne o Drac Màgic.
Actualment està rodant el film documental Otredades codirigit amb Nora Haddad, sobre identitats lesbianes, mentre desenvolupa el seu segon llargmetratge en solitari Buscant l'Alícia.
Cap de so, dissenyadora de so i directora.
Estudia comunicació audiovisual on s'especialitza en so directe, després en el muntatge d'àudio i disseny sonor per a cinema i televisió.
També participa en projectes d'art sonor.
Després de gairebé 10 anys d'experiència, es muda a Barcelona a fer el Màster en Documental Creatiu per la UAB, en el qual impartirà classes i tutories de so directe l'any següent.
Realitza el documental sobre el director de culte Joaquín Jordá "No té sentit... estar fent així, tota l'estona sense sentit" que guanyarà el premi al millor documental en el Festival Abastos 2008 i ha estat programat en BAFICI, Màlaga, Mirades-doc.
Actualment està en fase de desenvolupament de la seva pròxima pel·lícula Tonya que va tenir una subvenció del IMCINE per al desenvolupament.
Estudia el màster en Art Sonor de la UB.
Paral·lelament treballa com a muntadora i dissenyadora de so en projectes de llargs documentals, alguns estrenats són Volar de Carla Subirana, Next d'Elia Urquiza i El gran vol de Carolina Astudillo, premiats en el Festival de Màlaga 2015.
Guanya el premi al millor so en el festival DocumentaMadrid 2018 amb la nova pel·lícula de la mateixa directora Ainhoa: jo no sóc aquesta.
Realitza documentals, videodanses i treballs visuals de producció pròpia que han estat comprats i emesos per diferents televisions i que s'han presentat en festivals nacionals i internacionals.
Ha dirigit diversos documentals d'encàrrec per a diferents programes de Televisió Espanyola: Imprescindibles, Documentos TV, Línia 900, Gran angular.
La seva obra més personal també s'ha mostrat en diferents museus: Museu d'Art Modern de Perth, Musée des Moulages (Lyon), Museu Dali (Florida), etc.
Com a directora de fotografia, des de 1992 ha col·laborat amb artistes visuals com Jesús Ramos i Mabel Palacín, i ha treballat per a diferents realitzadors: Romà Guardiet, Marta Balletbó-Coll, Joan Marimón, Mathilde Mignon, Hélène Angel, Pere Portabella, etc.
Com a docent, imparteix seminaris sobre il·luminació i tècnica cinematogràfica a diverses escoles i universitats d'Espanya i França.
També es membra fundadora del col·lectiu Directoras De Fotografia.
L'Arts Santa Mònica torna a organitzar les jornades Dones i Creativitat dins la setmana del 8 de març, Dia Internacional de les Dones, convidant a professionals de diversos àmbits de les arts i la creació, per participar en xerrades, presentacions i accions multidisciplinars amb el mateix esperit que l'any anterior.
Aquest no és altre que posar en valor la necessitat de l'art i la creativitat per sustentar la vida mateixa de totes les que hi som i recuperar la memòria històrica de totes aquelles que han estat abans, amb la responsabilitat d'obrir canals on les veus i les mirades pròpies d'aquelles que han d'arribar trobin xarxes on créixer i crear, i tota aquesta riquesa i pluralitat plena d'imaginació i originalitat obtingui ressò.
Com afirma la creadora Josefa Contijoch "En el territori de la creació res no és fàcil, tot difícil", per aquest raó entre d'altres, és tan necessari fomentar espais on acollir, compartir i intercanviar experiències, coneixements i propostes de dones que exerceixen la creativitat.
Sabem per molts testimonis i reflexions de moltes creadores anteriors i actuals que la creació ens salva, en sana i ens fa lliures, ens impel·leix a atrevir-nos a exposar-se una mateixa i per a una als altres i córrer el risc de presentar-se, a no amagar-nos més, a mostrar-nos i dir-nos, i tanmateix ens permet atènyer el nostre espai al món.
Cal confiar que entre totes treballem solidàriament per aconseguir ensenyar-nos i dir-nos tota la perplexitat que comporten les vides.