projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La lletra d) de l'article 1.1 de la Llei 8/2004, de 23 de desembre, d'horaris comercials, determina que el nombre màxim de diumenges i festius que els establiments comercials podran romandre oberts durant l'any és de vuit.
La disposició addicional segona de la mateixa Llei preveu que mitjançant Ordre del Departament de Comerç, Turisme i Consum, amb la consulta prèvia al Consell Assessor en matèria de comerç de la Generalitat de Catalunya, s'establirà anualment el calendari dels festius amb obertura comercial autoritzada.
Així mateix es manté la facultat que s'ha vingut atorgant als ajuntaments des de l'any 1997 per acordar la substitució d'una o dues dates del calendari de diumenges i festius amb obertura comercial autoritzada per una o dues de les seves festes locals, per tal d'aconseguir una major flexibilitat i adequació del calendari a les necessitats concretes dels comerciants de les diferents poblacions.
Per això, escoltat el Consell Assessor en matèria de comerç de la Generalitat de Catalunya, en la seva sessió de 19 de novembre de 2004, i en ús de les facultats que tinc legalment conferides,
Els vuit diumenges i dies festius en els que els establiments comercials de Catalunya poden romandre oberts al públic, durant l'any 2005, d'acord amb la Llei 8/2004, de 23 de desembre, d'horaris comercials, són els següents:
Els ajuntaments, amb l'acord previ de l'òrgan competent, poden substituir un o dos dels dies d'obertura autoritzada que es detallen a l'article 1, per una o dues de les seves festes locals determinades en la corresponent Ordre del Departament de Treball i Indústria, per la qual s'estableix el calendari de festes locals a Catalunya vigent per al mateix període.
3.1 Els ajuntaments poden efectuar el canvi assenyalat a l'article 2, amb efectes a tot el seu terme municipal, sempre que presentin, abans del dia 15 de febrer de 2005, una comunicació a la Direcció General de Comerç, en la qual detallin quins dies són els substituïts i per quins els substitueixen.
Una vegada admès aquest canvi, els ajuntaments l'hauran de publicitar adequadament, per tal que els establiments comercials situats al seu terme municipal en prenguin coneixement.
3.2 A instàncies del Departament de Comerç, Turisme i Consum es publicarà al DOGC la relació dels ajuntaments que hagin efectuat els canvis autoritzats en l'article 2, així com les dates corresponents a les respectives substitucions.
Els establiments comercials del terme municipal, l'ajuntament del qual no hagi presentat cap comunicació a la Direcció General de Comerç d'acord amb el que s'indica a l'article 3, no podran aplicar altre calendari que el general que s'estableix a l'article 1 d'aquesta Ordre.
En els supòsits en què, superada la data del 15 de febrer de 2005, hagi transcorregut també el termini atorgat a un ajuntament per esmenar possibles defectes detectats en la comunicació, referida a l'article 3, i no s'hagi produït l'esmena o l'aclariment sol·licitat, els establiments comercials del seu terme municipal hauran d'aplicar igualment el calendari general que es preveu a l'article 1 d'aquesta Ordre.
Aquesta Ordre entrarà en vigor l'1 de gener de 2005.
Barcelona, 23 de desembre de 2004
El departament competent en matèria de comerç, amb audiència prèvia del Consell Assessor en matèria de comerç de la Generalitat, ha d'establir anualment, mitjançant una Ordre, el calendari dels diumenges i festius en què poden romandre oberts els establiments comercials.
En tot cas s'haurà d'establir obligatòriament l'obertura d'un dia festiu quan es produeixi la coincidència de dos o més dies festius de caràcter general consecutius, llevat de quan hi concorri alguna de les dates detallades a l'article 1.2.e).
Els ajuntaments poden establir una taxa per cobrir les despeses addicionals en serveis municipals derivades de l'obertura d'establiments comercials en dies festius.
El departament competent en matèria de comerç, amb audiència prèvia del consell assessor en matèria de comerç de la Generalitat, ha d'establir anualment, mitjançant una ordre, el calendari dels diumenges i festius en què poden romandre oberts els establiments comercials.
La Llei 8/2004, del 23 de desembre, d'horaris comercials, establí la regulació d'aquesta matèria a Catalunya.
Amb motiu d'unes discrepàncies competencials en relació amb la Llei de l'Estat 1/2004, del 21 de desembre, d'horaris comercials, que regulava els horaris comercials a l'Estat espanyol, la Comissió Bilateral de Cooperació Administració de l'Estat.
Generalitat de Catalunya, en la reunió celebrada el 9 de març de 2005, acordà iniciar les negociacions corresponents als efectes del que estableix l'article 33.2 de la Llei orgànica 2/1979, del 3 d'octubre, del Tribunal Constitucional.
Com a resultat d'aquestes negociacions, la Comissió Bilateral de Cooperació va arribar a l'acord del 14 de setembre de 2005, segons el qual cal modificar l'article 2.1.i de la Llei 8/2004, del 23 de desembre, d'horaris comercials, per a precisar-ne l'abast, en els termes establerts per la lletra a del punt II del dit acord.
Es modifica l'article 2.1.i de la Llei 8/2004, del 23 de desembre, d'horaris comercials, que resta redactat de la manera següent:
"i) Per a satisfer les necessitats orientades a productes de compra quotidiana d'alimentació, els establiments especialitzats en la venda personalitzada o en règim d'autoservei els titulars dels quals són petites o mitjanes empreses comercials, sempre que la superfície de venda no superi l'establerta per reglament per al format d'autoservei, com a màxim."
La regulació ha de tenir en compte les especificitats a què fan referència els apartats 1 i 2, ha de fixar els condicionants aplicables a l'enllumenament en horari nocturn de monuments o d'altres elements d'un interès cultural, històric o turístic especial, i tenir en compte l'ús dels sistemes d'il·luminació més eficients.
La regulació ha de tenir en compte les especificitats a què fan referència els apartats 1 i 2 i ha de fixar els condicionants aplicables a l'enllumenament en horari nocturn de monuments o d'altres elements d'un interès cultural, històric o turístic especial.
e) L'enllumenament de les pistes d'esquí en zones E1, excepte per a esdeveniments esportius extraordinaris segons el que s'estableixi per reglament, i en la resta de zones per una durada superior a un valor establert per reglament.
Per reglament també es poden fixar les franges horàries en què és permès l'enllumenament i altres condicions addicionals per a la protecció del medi nocturn i de la fauna.
e) L'enllumenament permanent de les pistes d'esquí.
Mitjançant l'Ordre AAM/31/2015, de 19 de febrer, per la qual s'estableix i es regula la declaració única agrària de 2015, es va regular el procediment per a la presentació i tramitació de la declaració única agrària (DUN) per a la campanya 2015, que constitueix el sistema unificat que permet la concessió i el control dels ajuts que provenen de fons comunitaris, i el coneixement real de les superfícies de les explotacions agràries que siguin susceptibles de rebre ajuts, amb l'extensió de l'obligatorietat ja existent a altres línies d'ajuts, per tal d'augmentar l'eficàcia, la rendibilitat i el control en la concessió, i facilita la presentació de les sol·licituds a les persones interessades.
Igualment, aquesta Ordre en l'article 2.3 obliga a declarar l'explotació als titulars d'explotacions agrícoles que realitzin la seva activitat dins de l'àmbit de la producció primària agrícola, i en l'article 4.1 estableix com a termini per efectuar aquesta declaració el període comprès entre l'1 de març i el 15 de maig de 2015.
L'Ordre AAA/872/2015, de 12 de maig, modifica per a l'any 2015 diversos terminis establerts al Reial decret 1075/2015, de 19 de desembre, per a l'aplicació a partir de 2015 dels pagaments directes a l'agricultura i la ramaderia i altres règims d'ajuts, així com sobre la gestió i controls dels pagaments directes i de desenvolupament rural, i en el Reial decret 1076/2015, de 19 de desembre, sobre l'assignació de drets de règim de pagament bàsic de la Política agrària comuna, ampliant entre d'altres els terminis de sol·licitud única fins al 15 de juny de 2015.
D'altra banda, en l'àmbit dels ajuts a la competitivitat, atès que els sol·licitants poden haver iniciat actuacions i es poden veure afectats per l'ampliació del termini de presentació de les sol·licituds, es fa necessari introduir un aclariment amb relació als afectes de la presentació de segones DUN en aquestes sol·licituds.
D'acord amb els antecedents exposats, a proposta de la Direcció General de Desenvolupament Rural i en ús de les atribucions que m'han estat conferides,
Modificació de l'article 4 de l'Ordre AAM/31/2015, de 19 de febrer
Modificar els apartats 1 i 3 de l'article 4 de l'Ordre AAM/31/2015, de 19 de febrer, que queden redactats de la manera següent:
"4.1 La DUN es pot presentar des de l'1 de març fins al 31 de desembre de 2015.
Per a les persones titulars d'explotacions agrícoles en l'àmbit de la producció primària agrícola que estan obligades a presentar la DUN d'acord amb el que estableix l'article 2.3, el termini és des de l'1 de març fins al 15 de juny de 2015.".
"4.3 En cas de presentació de segones DUN dins els terminis establerts, quedarà sense efecte l'anterior declaració i/o sol·licitud.
Excepcionalment i amb motiu de l'eliminació del període de modificacions de declaracions de superfícies, quan aquestes DUN prevegin ajuts a la competitivitat d'acord amb l'Ordre AAM/82/2015, es mantindrà la primera data, i es consideraran les segones DUN com una modificació de la primera.".
La disposició final 1 del Decret 150/1996, de 30 d'abril, pel qual s'estableixen els períodes de rebaixes, autoritza el conseller competent en matèria de comerç perquè pugui modificar aquests períodes prèvia consulta al Consell Assessor de la Generalitat en matèria de comerç.
Atès que el diumenge 7 de gener de 2007 no figura dins el calendari de festius amb obertura comercial autoritzada, i a l'objecte d'evitar distorsions competitives entre els establiments sotmesos al règim general d'horaris comercials i els que gaudeixen d'alguna excepció que els permeti obrir en festiu, cal adaptar el període de rebaixes d'hivern a aquesta circumstància.
Per tant, escoltat el Consell Assessor en matèria de comerç de la Generalitat de Catalunya, en la seva sessió de 13 de desembre de 2006, i en ús de les facultats que tinc legalment conferides,
El període de rebaixes d'hivern per al 2007 és el comprès entre el 8 de gener i el 7 de març, ambdós inclosos.
Aquesta Ordre entrarà en vigor l'endemà de la seva publicació.
Barcelona, 20 de desembre de 2006
g) Les instal·lacions industrials que, per les característiques de llurs processos productius, funcionen habitualment les vint-i-quatre hores del dia i duen a terme llur activitat a l'aire lliure.
Aquesta exempció afecta únicament els espais concrets que, en aplicació de la normativa vigent en matèria de seguretat industrial o de seguretat en el lloc de treball, necessiten unes condicions específiques d'il·luminació no conciliables amb la normativa de protecció del medi nocturn.
La publicitat de begudes alcohòliques i de tabac en els mitjans de comunicació social no contemplats en aquesta Llei pot ésser limitada per reglament, en l'àmbit de les competències de la Generalitat, amb vista a la protecció de la salut i la seguretat de les persones, d'acord amb la Llei de l'Estat 14/1986, del 25 d'abril, General de Sanitat, i de la Llei de l'Estat 34/1988, de l'11 de novembre, General de Publicitat.
L'incompliment d'aquestes mesures està subjecte a les sancions fixades pel Capítol V d'aquesta Llei.
L'Administració ha de promoure la formalització de convenis d'autocontrol amb els anunciants i amb les agències, les empreses i els mitjans de publicitat, a fi de restringir, per a tot allò que aquesta Llei no regula, l'activitat publicitària de begudes alcohòliques, dels productes del tabac i dels productes relacionats amb el seu consum.
La Llei 20/1985, de 25 de juliol, sobre prevenció i assistència en matèria de substàncies que poden generar dependència, estableix i preveu un conjunt de mesures per tal de prevenir i limitar la creació de dependències de drogues i per assistir i reinserir les persones afectades.
Atesa la urgent necessitat de desenvolupar una acció coordinada i d'assegurar la col·laboració dels Departaments del Govern de la Generalitat de Catalunya i les Administracions Locals de Catalunya en l'aplicació i el
desplegament de l'esmentada Llei;
Atès el que determinen l'article 40 i la disposició final cinquena de la mateixa Llei;
Atès el que estableixen les disposicions vigents, a proposta dels Departaments de la Presidència, de Governació, d'Ensenyament, de Sanitat i Seguretat Social, de Justícia, i de Comerç, Consum i Turisme, i d'acord amb el Consell Executiu,
Els òrgans administratius competents, les associacions de consumidors i usuaris, les persones naturals o jurídiques afectades i, en general, les que hi tinguin un dret subjectiu o un interès legítim, poden sol·licitar a l'anunciant i també a l'autoritat judicial competent la cessació o la rectificació de la publicitat il·lícita, de conformitat amb el que estableix el Títol IV de la Llei de l'Estat 34/1988, de l'11 de novembre, General de Publicitat.
Una vegada transcorreguts dotze mesos des de l'acord d'incoació del procediment sancionador sense que s'hagi notificat la resolució, aquest procediment caduca, excepte en el cas dels procediments sancionadors abreujats, en què el termini de caducitat és de sis mesos.
El procediment sancionador caduca i les actuacions són arxivades si, havent transcorregut sis mesos des de la notificació a l'interessat d'un dels tràmits fixats pels articles 133 a 137 de la Llei de Procediment Administratiu, no s'ha impulsat el tràmit següent, excepte en el cas del període comprès entre el tràmit de notificació de la proposta de resolució i el tràmit de resolució, en què poden transcórrer fins a dotze mesos.
Les infraccions a què fa referència aquesta Llei prescriuen als sis mesos les corresponents a les faltes lleus; als dos anys, les corresponents a les faltes menys greus, i als cinc anys, les corresponents a les faltes greus i molt greus, a comptar des del dia en què s'han comès.
La prescripció s'interromp en el moment que el procediment es dirigeix contra el presumpte infractor.
L'acció per a perseguir les infraccions caduca quan han transcorregut sis mesos des de l'última actuació administrativa, amb l'expedient corresponent incoat per l'autoritat competent, sempre que la causa d'aquesta inactivitat no sigui imputable a l'expedientat.
Són infraccions lleus d'aquesta Llei:
a) L'incompliment del que disposen els articles 26 i 27.
b) L'incompliment de les prescripcions d'aquesta Llei que no comporti un perjudici directe per a la salut, i sempre que aquest no estigui tipificat en els apartats 2 i 3 d'aquest article com a infracció greu o molt greu.
Són infraccions greus d'aquesta Llei:
a) L'incompliment del que disposen els articles 15, 16, 17, 18, 19, 24, 25, 28 i 31.1.
b) Les que siguin concurrents amb infraccions sanitàries lleus o hagin servit per facilitar-ne o encobrir-ne la comissió.
c) L'incompliment dels requeriments específics que formulen les autoritats sanitàries, si es produeix per primer cop.
d) La resistència a subministrar dades, facilitar informació o prestar col·laboració a les autoritats sanitàries o als agents d'aquestes.
e) La reincidència en la comissió d'infraccions lleus.
Es tipifiquen com a infraccions molt greus d'aquesta Llei:
a) L'incompliment del que disposen els articles 35 i 36.
b) L'incompliment reiterat dels requeriments específics formulats per les autoritats sanitàries.
c) Les que siguin concurrents amb infraccions sanitàries greus o hagin servit per a facilitar-ne o encobrir-ne la comissió.
d) La negativa absoluta a facilitar informació o a prestar col·laboració als serveis de control i d'inspecció i el falsejament de la informació subministrada.
e) La resistència, la coacció, l'amenaça, la represàlia, el desacatament o qualsevol altra forma de pressió exercida sobre les autoritats sanitàries o els agents d'aquestes.
f) La reincidència en la comissió de faltes greus.
Es consideren infraccions pel que fa a aquesta Llei:
a) L'incompliment d'allò que estableixen els articles 15,16, 17, 18, 19, 24, 25, 26, 27, 31.1, 35 i 36.
b) L'obstrucció o la negativa a subministrar dades o a facilitar les funcions d'informació, de vigilància o d'inspecció.
c) L'incompliment dels requisits, les obligacions i les prohibicions que estableixen aquesta Llei i les disposicions que la despleguen.
Es prohibeix la venda als menors d'edat de coles i altres substàncies o productes industrials inhalables de venda autoritzada que puguin produir efectes nocius per a la salut i creïn dependència o produeixin efectes euforitzants o depressius
No és permesa la venda directa als menors de setze anys de coles i altres productes industrials inhalables amb efectes euforitzants o depressius.
En atenció a la promoció i la defensa de la salut individual i col·lectiva, el dret a la salut dels no-fumadors, en les circumstàncies en què pugui ésser afectada, preval sobre el dret a consumir productes del tabac.
Les prohibicions de fumar i de vendre tabac que estableixen els articles 24, 25, 26 i 27 han d'ésser objecte de la senyalització adequada en els vehicles, els centres, els locals i els establiments als quals són aplicables.
Les zones per a fumadors dels vehicles, els centres, els locals i els establiments on se n'han d'habilitar han d'estar senyalitzades adequadament.
En els rètols senyalitzadors ha de constar necessàriament l'advertiment que fumar perjudica el fumador actiu i el passiu, segons el missatge i les característiques que es determinin per reglament.
Així mateix, s'han de fixar en aquestes àrees, en llocs perfectament visibles, missatges dissuasius per a sensibilitzar i conscienciar els conductors dels perills derivats de la influència de les begudes alcohòliques en la conducció de vehicles de motor, el contingut i les característiques dels quals missatges han d'ésser determinats per reglament.
Els titulars o els directors dels serveis, els centres, els locals i els establiments afectats per aquesta Llei han d'informar els usuaris de l'existència de fulls de reclamació, la regulació dels quals ha d'ésser feta per reglament.
Els titulars o els directors dels mitjans de transport, els locals, els establiments i els centres a què es refereixen els articles 16, 17, 18, 24.1, 2, 3 i 4, 26.1 i 2 i 31.1 són responsables de l'observança del que disposen els apartats 2, 3 i 4 d'aquest article.
Els subjectes de l'activitat publicitària són responsables de l'incompliment del que disposa aquesta Llei, sens perjudici de la responsabilitat dels titulars o els directors dels mitjans de transport, els centres, els locals o els establiments en què s'exhibeixi publicitat il·lícita.
-8 La responsabilitat per l'incompliment del que estableix l'article 15 recau en l'organitzador o el patrocinador de l'activitat en qüestió.
Les prohibicions de fumar que estableixen els articles 26 i 27 han d'ésser objecte de la senyalització adequada en els vehicles i els locals als quals són aplicables
a) Els centres sanitaris i llurs recintes.
b) Els centres, locals o establiments d'atenció social, els casals o els esplais.
c) Els recintes esportius tancats.
d) Els centres d'ensenyament de qualsevol nivell.
e) Les sales de teatre, els cinemes i els auditoris.
f) Els estudis de ràdio i televisió destinats al públic.
g) Les oficines de l'Administració pública destinades a l'atenció directa del públic.
h) Les grans superfícies comercials.
j) Els museus i les sales de lectura, d'exposicions i de conferències.
l) Els llocs de treball on hi hagi un risc per a la salut del treballador per raó de combinar-se la nocivitat del tabac amb el perjudici ocasionat per un contaminant industrial.
m) Les sales d'espera d'ús general i públic.
n) Els espais tancats d'ús general i públic de les estacions d'autocar, de metro i de ferrocarril i dels aeroports i ports d'interès general.
o) La zona de platja de les piscines i dels parcs aquàtics, d'acord amb la normativa vigent.
q) Els llocs similars als esmentats que siguin determinats per reglament.
Els directors dels centres, de les empreses i dels locals a què es refereixen les lletres a, b, c, d, h, i, m, n i p de l'apartat 1 han de reservar àrees ben delimitades per a fumadors i senyalitzar-les adequadament.
a) En els locals en els quals s'elaboren, es manipulen, es transformen, es preparen i es venen aliments.
c) En les zones reservades als no-fumadors en els restaurants i els altres llocs destinats principalment al consum d'aliments, les quals han d'ésser senyalitzades adequadament.
S'ha de sol·licitar als comitès de seguretat i higiene en el treball i als comitès d'empresa, d'acord amb les funcions que la legislació vigent els assigna, llur col·laboració en la vigilància del compliment de la normativa establerta per aquesta Llei.
b) Les llars d'infants i els centres d'atenció social destinats a menors de setze anys.
d) Les oficines de l'Administració pública destinades a l'atenció directa del públic.
e) Les sales dels teatres i els cinemes i locals similars.
Els Directors dels centres a què es refereixen les lletres a) i c) del punt 1 poden establir àrees ben delimitades per a fumadors, d'acord amb la normativa establerta.
a) En els locals en els quals s'elaboren, es manipulen, es transformen, es preparen i es venen aliments, llevat dels locals que són destinats principalment al consum dels aliments.
En els transports col·lectius interurbans sobre els quals la Generalitat té competència s'han de reservar per als no-fumadors la meitat dels seients dels vehicles en què no s'admeten viatgers drets.
En els transports dependents de la Generalitat, aquesta reserva es pot establir per vehicles complets.
Es prohibeix de fumar en els vehicles de transport escolar, en tots els vehicles destinats al transport de menors d'edat i en els vehicles destinats al transport sanitari.
Les autoritats locals poden establir la prohibició de fumar en els vehicles autotaxi pertanyents a llur terme municipal.
En absència d'una norma específica, preval el dret del no-fumador, tant si és el conductor com si és un passatger.
En els vehicles de transport col·lectiu interubà dependents de la Generalitat en què no s'admeten viatgers drets s'han de reservar per als no-fumadors la meitat dels seients.
En els ferrocarrils dependents de la Generalitat aquesta reserva es pot establir per vagons complets.
Es prohibeix de fumar en els vehicles de transport escolar i en tots els vehicles destinats al transport de menors de setze anys.
Les entitats locals poden establir la prohibició de fumar en els vehicles autotaxi pertanyents a llur terme.