Aquest Dictamen té per objecte el Projecte d'ordre per la qual s'especifica la superfície mínima de determinades instal•lacions dels centres que imparteixen l'educació primària, l'educació secundària o els ensenyaments artístics.
El Projecte consta d'un preàmbul, vuit articles, una disposició addicional, una de transitòria, i una disposició final.
En el preàmbul es descriu el contingut i el marc normatiu en el qual s'insereix la norma projectada i llur finalitat, que és la de concretar la superfície mínima de determinades instal•lacions dels centres educatius que imparteixen els ensenyaments especificats en el títol del projecte.
Aquest objectiu es desenvolupa en l'articulat.
Els articles 2, 4 i 5 preveuen les superfícies de determinades instal•lacions en relació, respectivament, amb els centres que ofereixen l'educació primària, l'educació secundària i el batxillerat.
L'article 3 estableix la superfície del gimnàs dels centres anteriors.
Els articles 6, 7 i 8 determinen, respectivament, la superfície de determinades instal•lacions dels centres de formació d'adults, d'ensenyaments d'arts plàstiques i disseny, i d'ensenyaments professionals de dansa.
La disposició addicional preveu el règim d'espais docents quan un centre estigui ubicat en adreces diferents.
La disposició transitòria està referida a l'aplicabilitat o no de la norma projectada a diferents supòsits.
I la disposició final estableix l'entrada en vigor de la norma per a l'endemà de la seva publicació al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
En casos com el present, en què es dictamina sobre un projecte reglamentari, cal examinar la competència de la Generalitat de Catalunya i l'habilitació de la consellera per a dictar la norma de què es tracta; comprovar que s'hagin seguit els tràmits procedimentals previstos en la llei per a l'elaboració; i, especialment, analitzar la legalitat del text normatiu.
Atesa la matèria que regula el Projecte de decret, que ha estat descrita en el primer fonament jurídic, la competència per a dictar-lo és la reconeguda en l'article 131.3.g) de l'Estatut en relació amb "Els requisits i les condicions dels centres docents i educatius", on s'actua en règim de compartició en els termes que assenyala l'article 111 del mateix Estatut.
Així ho recull també l'article 158.2.a) de la Llei 12/2009 quan estableix que correspon a l'Administració educativa de la Generalitat dictar les normes reglamentàries en relació amb "Els requisits que han de complir els centres, i els procediments de creació de centres de titularitat pública i d'autorització de centres de titularitat privada" (apartat quart).
D'acord amb l'article 39.3 de la Llei 13/2008, de 5 de novembre, de la presidència de la Generalitat i del Govern "Els consellers poden dictar disposicions reglamentàries en matèria d'organització del departament del qual són titulars, en els termes que determina la legislació sobre organització de l'Administració de la Generalitat, i també en poden dictar de relatives a altres matèries, en supòsits específics, si una norma amb rang de llei o un decret del Govern els ho autoritza expressament".
En matèria d'educació, la disposició final tercera de la Llei 12/2009, d'educació, conté una autorització genèrica a favor del Govern "perquè dicti les disposicions ne-cessàries per a desplegar i executar aquesta llei, sens perjudici de les habilitacions expresses de desplegament i execució que aquesta llei estableix a favor del Departament".
D'aquesta manera, en el cas present, per tal de reconèixer l'habilitació suficient a la consellera d'ensenyament per a dictar l'ordre projectada o bé es compta amb una habilitació legal o reglamentària directa a aquest efecte si s'entén que la matèria regulada no és merament organitzativa, o bé es considera que aquesta matèria té aquest caràcter i, per tant, que l'esmentada habilitació es reconeix des de la mateixa Llei 13/2008.
De fet, en aquest àmbit, si alguna habilitació expressa es conté a la Llei 12/2009 és a favor del Govern, i no del departament; així, l'article 74.2 de la Llei 12/2009 preveu que "Els centres educatius privats estan sotmesos al principi d'autorització administrativa.
El centre és autoritzat si compleix els requisits fixats pel Govern amb relació a la titulació acadèmica del personal docent, la ràtio entre alumnes i docents, les instal•lacions i la capacitat [...]".
Tanmateix no sembla que aquesta habilitació, quant a les instal•lacions dels centres privats, hagi d'abastar també els públics (que l'ordre projectada sí que regula) o hagi d'estendre's a aspectes tan tècnics com ara els metres quadrats de cadascuna de les instal•lacions.
Tot i així, la qüestió segueix essent, a manca d'habilitació expressa per part de la Llei 12/2009 (no ho és tampoc per part de cap altra norma reglamentària), si la norma projectada pot ser considerada una disposició de caràcter organitzatiu per tal de poder reconèixer l'existència d'habilitació directa a la consellera des de la Llei 13/2008.
En aquest sentit, la regulació continguda en l'ordre que s'examina –establiment de la superfície mínima de determinades instal•lacions dels centres que imparteixen l'educació primària, l'educació secundària o els ensenyaments artístics– no és pròpiament una matèria de caràcter organitzatiu perquè no estableix o regula instruments interns d'ordenació de l'Administració.
Però sí que és una norma de caràcter eminentment tècnic –fixació de superfícies– respecte de les diferents classes d'instal•lacions dels centres (públics i privats), els aspectes substantius de les quals ja vénen prefixats pel Govern (de l'Estat, a través de la normativa bàsica, i de la Generalitat, a través de la normativa de desplegament); aspectes substantius que, com es veurà, no són qüestionats per la present ordre més enllà de la determinació de la superfície mínima que han de tenir aquelles instal•lacions.
Aquesta regulació, per tant, malgrat no ser pròpiament de caràcter organitzatiu sí que té un caràcter eminentment tècnic i instrumental, de manera que, com ja es va advertir respecte del supòsit examinat en el Dictamen 308/09 (FJ IV), podria situar-se entre aquell conjunt de disposicions reglamentàries que un conseller, d'acord amb l'article 39.3 de la Llei 13/2008, pot dictar sense una expressa i prèvia habilitació d'una norma amb rang de llei o d'un decret del Govern.
I aquesta asseveració no contradiria el que la disposició final tercera de la Llei d'educació preveu, com a norma especial, quant a la necessitat d'habilitació expressa a favor del Departament (cal entendre, aquí, del conseller) per a desplegar-la i executar-la.
Ni tampoc no contravindria l'habilitació expressa a favor del Govern en l'article 74.2 per a regular els requisits de les instal•lacions dels centres privats.
En el primer cas no ho faria perquè l'habilitació expressa és necessària si no es tracta de disposicions reglamentàries organitzatives, com ara podria ser el cas.
En el segon, perquè l'ordre projectada no regula aspectes substantius de les instal•lacions dels centres privats (respecte dels públics no hi ha cap reserva a favor del Govern), sinó aspectes instrumentals i tècnics com a conseqüència de l'establiment previ dels criteris materials per part de les normes bàsiques estatals i de la Llei 12/2009.
És per aquest motiu que podria entendre's, en aquest cas concret, i amb les peculiaritats advertides que el caracteritzen, que la consellera d'Ensenyament resta habilitada per a dictar el present Projecte d'ordre.
La tramitació de l'ordre projectada fou iniciada per resolució de la consellera d'Ensenyament i impulsada per la Direcció General de Centres Concertats i Centres Privats.
La memòria general que exigeix l'article 64.1 de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, i que annexa el Projecte d'ordre, conté la justificació de la necessitat de la disposició i l'adequació als fins que es persegueixen; el marc normatiu en què s'insereix la norma; la relació de les disposicions afectades pel Projecte i la taula de vigències i derogacions resultants; la competència de la Generalitat sobre la matèria; la relació de les persones a les quals s'ha de donar audiència; i la procedència de sotmetre l'expedient a informació pública.
La memòria d'avaluació d'impacte de les mesures proposades que ha d'acompanyar la memòria general (art. 64.1 Llei 26/2010) conté un informe d'impacte pressupostari en el qual es conclou que la disposició projectada no comporta cap despesa per a l'Administració sinó que abarateix els costos que de l'aplicació estricta de la normativa estatal es derivarien; un informe d'impacte econòmic i social incomplet, en els termes que després es dirà; i conté, finalment, un informe d'impacte normatiu en el qual es conclou que el Projecte no solament no comporta càrregues per als administrats sinó que introdueix elements de racionalitat administrativa, de simplificació i de reducció de càrregues per a aquells.
L'informe d'impacte de gènere que exigeix l'article 64.3.d) de la Llei 26/2010 s'ha sol•licitat a l'Institut Català de les Dones, el qual proposa exclusivament la supressió de determinats termes androcèntrics.
Han participat en el tràmit d'audiència les entitats assenyalades en els antecedents.
I ha emès informe el Consell Escolar de Catalunya.
L'expedient conté, com és preceptiu (art. 64.5 de la Llei 26/2010) una memòria amb les observacions i al•legacions formulades en els tràmits anteriors i les raons que han dut a estimar-les o desestimar-les.
Finalment, d'acord amb el que estableix l'article 65 de la Llei 26/2010, l'advocada de la Generalitat i l'advocada en cap del Departament d'Ensenyament informen, en aquest cas favorablement, sobre la tramitació i contingut del projecte normatiu.
Respecte del procediment descrit cal fer les observacions següents:
a) La memòria general no conté una justificació suficient de les mesures adoptades.
Com després es dirà a bastament, el singular marc normatiu en el qual es mou el Projecte d'ordre comporta la inexistència de normes vinculants quant a la concreta regulació de les superfícies de les dependències dels centres escolars que regula.
Per aquest motiu, una acurada elaboració de la memòria hauria exigit justificar la nova regulació, especialment quan se separa dels paràmetres referencials que fins ara havien estat d'aplicació.
I això, a fi de fer palesa la racionalitat, la no-arbitrarietat de la regulació i, especialment, la "garantia de qualitat per a impartir els ensenyaments" que l'article 14 de la Llei orgànica 8/1985 exigeix als requisits mínims que han de reunir tots els centres docents.
Aquesta observació porta a formular, com s'explica en el fonament jurídic VI, la major part d'observacions de fons sobre el Projecte d'ordre.
b) La relació motivada de les persones i entitats a les quals s'ha d'atorgar el tràmit d'audiència (art. 64.2.e) de la Llei 26/2010) que ha de contenir la memòria general està motivada només parcialment, de manera que es desconeixen els motius de per què es dóna audiència a les entitats que s'assenyalen i no a unes altres.
D'altra banda, es constata que el tràmit d'audiència es dugué a terme amb caràcter previ a la incoació de l'expedient.
Ara bé, en l'informe jurídic final s'exposa sobre això que, com que l'inici de l'expedient va ser previ a l'entrada en vigor de la Llei 26/2010, s'optà per començar de nou la tramitació del Projecte per donar, així, compliment a les noves previsions legals, i incorporar-hi l'audiència ja realitzada.
Aquesta Comissió Jurídica considera que la motivació és raonable si es té en compte que les variacions del text objecte d'audiència no tindrien caràcter d'essencials com per a requerir l'eventual repetició del tràmit.
c) En l'informe d'impacte econòmic i social si bé s'expressen els beneficis de la norma (introducció de requisits proporcionats a l'interès general en les instal•lacions dels centres) no s'avaluen els costos que implica el Projecte per als seus destinataris i per a la realitat social i econòmica, com exigeix l'article 64.3.b) de la Llei 26/2010.
d) El Projecte afecta tant centres públics com centres privats.
I en l'àmbit dels centres públics la normativa es projecta tant sobre centres de titularitat de la Generalitat com dels ens locals (art. 73.2, 74.1, 159, i disposició final primera de la Llei 26/2010).
En aquest expedient s'ha donat satisfacció participativa en el tràmit d'audiència als interessos privats (amb els problemes procedimentals exposats).
Però en el tràmit de participació orgànica, on s'hauria pogut donar satisfacció als interessos dels ens locals, només ha estat consultat el Consell Escolar, i se n'han exclòs ens que en l'àmbit de l'ensenyament han estat usualment escoltats, com ara la Comissió Mixta del Departament d'Educació i les Entitats Municipalistes o la Comissió de Govern Local.
L'informe jurídic final que s'inclou en l'expedient justifica aquesta omissió en el fet que no s'afecten competències dels ens locals d'acord amb els articles 84.2.g) EAC i 159 de la Llei 12/2009.
Aquesta Comissió Jurídica Assessora entén que, per tal de determinar si s'ha satisfet la participació dels ens locals en l'elaboració d'aquest Projecte d'ordre, cal tenir en consideració diversos factors, com ara el caràcter de la norma projectada, l'afectació o no de les competències locals en aquest àmbit, i la possibilitat real d'haver pogut defensar els interessos particulars a través de la participació orgànica.
Com s'ha dit anteriorment, el Projecte d'ordre té un caràcter eminentment tècnic i instrumental, no substantiu, i, si bé afecta els ens locals com a destinataris (com a titulars de centres docents, per exemple), no interfereix, en canvi, en l'exercici de llurs competències reconegudes en els articles 84.2.g) de l'EAC i 159 de la Llei 12/2009.
Es constata, a més, que l'interès dels ens locals com a destinataris de la norma ha tingut la possibilitat de ser defensat a través del Consell Escolar.
Així, consta en l'expedient que, en la sessió en què aquest òrgan informà sobre el Projecte d'ordre, assistiren dos representants de l'Administració local dels sis previstos: un de la Federació de Municipis de Catalunya i un altre de l'Associació Catalana de Municipis.
Resulta, per tant, que la seva participació, en aquest cas concret, a través del Consell Escolar, ha permès que la pluralitat d'interessos en joc i la seva defensa quedés reflectida en l'expedient (en el mateix sentit, dictàmens 68/08 i 241/08), tenint en compte, a més, que la norma projectada té un caràcter eminentment tècnic i que no afecta l'exercici de competències locals.
Cal concloure, en conseqüència, que, malgrat que la Comissió Mixta del Departament d'Educació i les Entitats Municipalistes i la Comissió de Govern Local no han estat escoltades, la participació dels ens locals en l'elaboració del Projecte normatiu s'ha satisfet correctament.
El contingut del Projecte ha d'examinar-se a partir del seu marc normatiu, el qual, en aquest cas, presenta certa singularitat quant a la peculiar relació que s'esdevé entre la que, en principi, sembla actuar com a normativa bàsica de l'Estat i l'ordre projectada, com a norma que s'autoproclama de desplegament d'aquella normativa bàsica.
Per copsar l'anunciada singularitat cal remuntar-se a les normes estatals que en un inici configuraven el marc normatiu en aquesta matèria.
En aquest sentit, el vigent (no derogat per la Llei orgànica 2/2006, de 3 de maig, d'educació) article 14 de la Llei orgànica 8/1985, de 3 de juliol, reguladora del dret a l'educació, estableix que tots els centres docents han de reunir uns requisits mínims per a impartir els ensenyaments amb garantia de qualitat; i que el Govern de l'Estat ha d'establir reglamentàriament aquests requisits mínims.
I preveu també que els requisits mínims s'han de referir, entre d'altres, a les "instal•lacions docents i esportives".
En compliment d'aquesta disposició l'Estat dictà el Reial decret 1004/1991, de 14 de juny, pel que fa als ensenyaments de l'educació infantil, l'educació primària, l'educació secundària obligatòria, el batxillerat, i la formació professional; i el Reial Decret 389/1992, de 15 d'abril, pel que fa als ensenyaments artístics.
Tanmateix, aquestes normes reglamentàries han resultat derogades, respectivament, pel Reial decret 132/2010, de 12 de febrer, pel qual s'estableixen els requisits mínims dels centres que imparteixen els ensenyaments del segon cicle de l'educació infantil, l'educació primària, i l'educació secundària (obligatòria i batxillerat); i pel Reial decret 303/2010, de 15 de març, pel qual s'estableixen els requisits mínims dels centres que imparteixen ensenyaments artístics regulats en la Llei orgànica 2/2006, de 3 de maig.
Ara bé, a diferència de l'anterior normativa, els nous reials decrets no han especificat en el seu articulat la superfície de determinats espais dels centres (gimnàs, laboratoris, tallers específics) i efectuen una remissió, en els preàmbuls respectius, al Codi tècnic d'edificació.
Així s'expressa el del Reial decret 132/2010: "[...] es remet la regulació dels aspectes tècnics relacionats amb els requisits que han de reunir les instal•lacions docents al que estableix el Reial decret 314/2006, de 17 de març, pel qual s'aprova el Codi Tècnic d'Edificació, on s'estableixen les normes tècniques relatives a la seguretat estructural, la seguretat d'utilització, la salubritat, la protecció contra el soroll, l'estalvi d'energia i la seguretat en cas d'incendi, i fixa, entre altres requisits, una ocupació de 2 metres quadrats per persona en aules infantils, 1,5 metres quadrats per persona a la resta de les aules i 5 metres quadrats per persona en els espais diferents de les aules com laboratoris, tallers, gimnasos, sales de dibuix, etc." (en termes pràcticament idèntics, també el preàmbul del Reial decret 303/2010).
De fet, per tant, existeix una remissió en blanc per part de les normes bàsiques específiques per a determinats espais a una altra norma –no pròpia de l'àmbit de l'ensenyament–, que actuaria, en principi, com a norma bàsica.
La memòria que s'adjunta al present Projecte d'ordre assenyala que, malgrat conèixer que el Codi tècnic d'edificació actua com a normativa bàsica, no se n'han seguit en aquest cas les previsions.
Primer, perquè el mateix Codi preveu excepcions a la seva aplicabilitat quan sigui exigible una ocupació menor en aplicació d'alguna disposició legal d'obligat compliment, com pot ser en el cas dels establiments hotelers, docents, hospitals (Documento básico SI, Seguridad en caso de incendio, Sección 3 –Evacuación de ocupantes–, punt 2).
I, segon, perquè l'aplicació comporta l'establiment de superfícies totalment desproporcionades.
I es posa l'exemple següent: "Mentre estaven en vigor el Reial decret 1004/1991 i Reial decret 389/1992 s'exigia, per posar un exemple, una superfície de 60 m2 per a un laboratori [...].
La no-concreció de superfícies en els reials decrets ara vigents i la remissió en el preàmbul al Codi tècnic d'edificació suposa, seguint l'exemple, exigir una superfície de 175 m2 (35 alumnes x 5m2) a cada laboratori d'un centre que imparteix batxillerat (o 150 m2 al d'ESO)".
Certament, el Codi tècnic d'edificació, norma que estableix els requisits generals de les instal•lacions en relació amb la seva seguretat, preveu exceptuar les superfícies de les zones que determina en el Documento básico SI, Seguridad en caso de incendio, Sección 3 –Evacuación de ocupantes–, punt 2, en el cas, entre d'altres, dels centres docents si alguna norma així ho preveu.
Per aquesta raó, la Generalitat pot regular ara les superfícies de les instal•lacions dels centres docents que no estiguin previstes pels reials decrets 132/2010 i 303/2010.
Perquè de l'article 14 de la Llei orgànica 8/1985 no es desprèn que la determinació de superfícies estigui compresa entre els "requisits mínims per a impartir els ensenyaments amb garantia de qualitat" i, per tant, hagi de formar part d'aquesta normativa bàsica.
I els preàmbuls respectius dels reials decrets 132/2010 i 303/2010 distingeixen clarament entre allò que regulen directament –els requisits mínims dels centres docents– i allò que remeten a la regulació d'una altra normativa –els aspectes tècnics, com ara les superfícies de determinades dependències dels centres docents–, la qual al mateix temps preveu la possibilitat de ser exceptuada.
En conseqüència, el que interessa destacar d'aquest marc normatiu bàsic constituït pels reials decrets 132/2010 i 303/2010 és precisament allò que contenen en l'articulat i allò que precisament no contenen: les superfícies de determinades instal•lacions dels centres docents.
I això comporta, a l'efecte d'examinar l'estatutorietat i la legalitat de la norma projectada, que el marc normatiu de referència es limiti a la Llei 12/2009 i a l'articulat dels reials decrets 132/2010 i 303/2010, com a normativa bàsica; i el fet que no s'hi contingui la determinació de la superfície de certes dependències escolars (i que ara regula l'Ordre projectada) s'ha d'entendre com un nou enteniment de l'abast de la normativa bàsica estatal atesa l'obertura en aquest sentit de l'article 14 de la Llei orgànica 8/1985.
En l'anàlisi de fons del Projecte normatiu és encara pertinent fer una altra observació de caràcter general abans d'entrar a l'examen concret de l'articulat.
En aquest sentit, es constata que el singular marc normatiu en el qual es mou el Projecte d'ordre comporta la inexistència de normes vinculants quant a la regulació concreta de les superfícies de les dependències dels centres escolars que regula.
Això li dóna llibertat reguladora malgrat gaudir d'uns determinats paràmetres referencials: els derogats Reial decret 1004/1991 i Reial decret 389/1992; el Reial decret 314/2006, que aprova el Codi tècnic d'edificació (el qual, com s'ha dit, permet ocupacions menors en el cas, entre d'altres, d'establiments docents; per tant, aquí pot actuar com a norma referencial per al cas de la determinació de certes superfícies); i un document que no s'esmenta en tot l'expedient elaborat pel Departament d'Ensenyament i titulat "Criteris per a la construcció de nous edificis per a centres docents públics", en la versió de maig de 2011.
Una elaboració correcta del Projecte, segons es desprèn de les exigències de l'article 64.1 de la Llei 26/2010, hauria exigit que s'hagués justificat cas a cas la determinació de noves superfícies per a les dependències dels centres escolars que s'afecten, quan es consignessin xifres considerablement allunyades de les establertes en els paràmetres referencials esmentats.
I això, per a fer palesa la racionalitat, la no-arbitrarietat de la regulació i, especialment, la "garantia de qualitat per a impartir els ensenyaments" que l'article 14 de la Llei orgànica 8/1985 exigeix quant als requisits mínims que han de reunir tots els centres docents.
Aquest procedir, però, no es reflecteix en la memòria de la norma projectada, com s'ha apuntat en el fonament jurídic V, ni en cap més altre document que configura l'expedient.
Aquesta és una observació general que, aplicada a l'examen concret de l'articulat que seguidament es fa, permet copsar millor l'abast de la problemàtica.
En consonància amb les observacions prèvies i en relació amb el contingut de la norma projectada es formulen, doncs, les consideracions següents:
El Projecte es refereix als centres de formació d'adults (art. 6).
Atès que els ensenyaments d'adults poden estar referits a l'educació secundària obligatòria i al batxillerat, però també a altres ensenyaments reglats i no reglats, convindria incloure en el títol de la futura norma una referència a l'ensenyament d'adults en el cas que l'esmentat article 6 no es referís exclusivament als ensenyaments de secundària obligatòria i batxillerat dirigits a persones adultes.
Es podrien explicitar aquí els criteris que l'Administració ha seguit per a fixar les superfícies dels espais concernits en l'articulat del Projecte; i això, des de la perspectiva de la "garantia de la qualitat per a impartir els ensenyaments" que l'article 14 de la Llei orgànica 8/1985 exigeix als requisits que han de reunir tots els centres docents.
Seria una manera de suplir l'omissió d'aquesta justificació en la memòria que s'adjunta a l'Ordre projectada.
D'altra banda, es proposa que en el preàmbul també s'especifiqui, si és del cas, el paper que juga com a paràmetre de referència el document, elaborat pel Departament d'Ensenyament, i actualitzat el maig de 2011, titulat "Criteris per a la construcció de nous edificis per a centres docents públics", del qual, com es dirà, l'Ordre projectada se separa en ocasions.
Fixa en 100 m2 la superfície mínima de la sala polivalent dels centres que imparteixen l'educació primària.
El Reial decret 132/2010 no es refereix a la superfície concreta d'aquesta sala però sí a la necessitat que existeixi (art. 10 c)).
El derogat article 20.c) del Reial decret 1004/1991 també fixava en 100 els metres quadrats d'aquesta sala.
I el document "Criteris per a la construcció de nous edificis per a centres docents públics" es mou entre 40 i 75 m2 segons les unitats de cada centre.
S'ha seguit, doncs, el paràmetre de superfície que ja fixava la norma derogada, però es desconeixen els motius que porten a no seguir el document "Criteris per a la construcció de nous edificis per a centres docents públics", tot i indicar menys metres quadrats.
La seva ubicació podria traslladar-se a l'actual article 6, en referir-se als centres afectats pels articles 4 i 5.
En cas contrari, sembla que les "instal•lacions comunes" també facin referència als centres referits a partir de l'actual article 6.
Quant al fons, aquest precepte estableix una superfície mínima de 200 m2 per als gimnasos dels centres educatius que imparteixen ensenyaments d'educació primària i/o secundària obligatòria i/o batxillerat.
El Reial decret 132/2010 no es refereix a la superfície concreta d'aquesta sala, però sí a la necessitat que existeixi (art. 3.3).
El derogat Reial decret 1004/1991 establia les superfícies següents: 200 m2 per a primària (art. 20.f)) i 480 m2 per a l'ESO i el batxillerat (art. 20.f) i 26.1c)).
El document "Criteris per a la construcció de nous edificis per a centres docents públics", en canvi, fixa en 200 m2 la superfície de tots els centres.
I el Codi tècnic d'edificació preveu per a primària 125 m2, per a l'ESO 150 m2, i pel batxillerat 175 m2.
S'ha seguit, doncs, el document esmentat que serveix de referència per a les escoles públiques de nova construcció.
Però no es dóna cap justificació en l'expedient de per què es creu que es garanteix la "qualitat de l'ensenyament" en reduir a més de la meitat els gimnasos dels centres d'ESO i de batxillerat.
D'altra banda, fóra convenient indicar si en aquests 200 m2 s'inclouen els vestidors, les dutxes i el magatzem com feia el Reial decret 1004/1991.
Referit als centres d'educació secundària obligatòria, fixa la superfície mínima de l'aula taller per a tecnologia en 80 m2, l'aula de música en 45 m2, l'aula d'educació plàstica i visual en 45 m2, i el laboratori de ciències experimentals en 60 m2.
El Reial decret 132/2010 no es refereix a la superfície concreta d'aquesta sala però sí a la necessitat de la seva existència (art. 14.b) i c)).
El derogat Reial decret 1004/1991 establia per aquests espais les superfícies següents: aula taller: 100 m2 per a cada 12 unitats o fracció (art. 25.b)); aules de música i educació plàstica i visual: 45 m2 per a cada 12 unitats o fracció (art. 25.c)); i laboratori de ciències experimentals: 60 m2 per a cada 12 unitats o fracció (art. 25.d)).
Superfícies diferents preveu, però, el document "Criteris per a la construcció de nous edificis per a centres docents públics" (100 m2; 50-52,50 m2; 60 m2).
I el Codi tècnic d'edificació preveu una única superfície per a totes les dependències: 150 m2.
Pel que fa a l'aula taller, per tant, el Projecte se separa tant del document com de la normativa bàsica derogada i del Codi, mentre que la resta coincideix pràcticament amb els dos primers textos.
Tanmateix, es desconeix si la reducció de l'aula taller de 100 a 80 m2 segueix garantint la "qualitat de l'ensenyament", en els termes de l'article 14 de la Llei orgànica 8/1985.
En un altre ordre de consideracions s'observa que les superfícies mínimes dels espais anteriors s'indiquen prescindint del nombre d'unitats.
Convé, per tant, com feia el Reial decret 1004/1991, fixar les superfícies mínimes en relació amb el nombre d'unitats o fraccions.
Fixa la superfície mínima de determinats espais en funció de la modalitat de batxillerat.
Per a totes les aules descrites en l'article s'exigeix un mínim de 60 m2, llevat de les aules de dibuix i de tecnologia, per a les quals la superfície mínima s'estableix en 80 m2.
Aquestes aules estan previstes en el Reial decret 132/2010 (art. 15.3) però tampoc no es fa referència a la seva superfície concreta.
L'article 26.2 del derogat Reial decret 1004/1991 coincidia amb algunes de d'aquestes superfícies mínimes, però en diferia en relació amb la de l'aula de dibuix (90 m2), amb la de l'aula de tecnologia (120 m2), i amb la de totes les aules de la modalitat d'arts (90 m2).
Per la seva part, el document "Criteris per a la construcció de nous edificis per a centres docents públics" difereix de les superfícies en el cas de l'aula de tecnologia, per a la qual es fixa una superfície de 100 m2.
I el Codi tècnic d'edificació preveu una única superfície per a totes les dependències: 175 m2.
De nou, per tant, es desconeix la justificació de la reducció de metres quadrats per a determinats espais on s'imparteix batxillerat i, en concret, si amb aquestes superfícies que ara es fixen és possible garantir la "qualitat de l'ensenyament".
g) L'ordre projectada no preveu cap adequació de les superfícies especificades o del nombre d'aules en el cas que un mateix centre imparteixi més d'un ensenyament o tingui més d'una línia.
Convindria valorar si no és necessari introduir aquests aspectes per a determinats espais, com ara el gimnàs o els diferents laboratoris (en el sentit de l'article 20 del Reial decret 132/2010).
La disposició addicional primera, punt 2, del Reial decret 132/2010 preveu que "Els centres específics d'educació de persones adultes que imparteixin l'educació secundària obligatòria i/o el batxillerat es regeixen pel que disposa aquest Reial decret pel que fa a les instal•lacions i la titulació dels docents.
Els requisits d'instal•lacions s'han d'adequar a l'organització específica dels ensenyaments d'adults".
D'altra banda, l'article 6.1 del Decret 72/1994, de 6 d'abril, pel qual es regulen els centres de formació d'adults, estableix que un centre de formació d'adults que imparteixi formació instrumental i formació bàsica s'ha d'ajustar, entre d'altres, als requisits mínims de tenir tres aules i un espai polivalent.
L'article 6 del Projecte, per tant, s'ajusta al nombre d'aules (tres) i a l'existència de l'espai polivalent establerts en el Decret 72/1994.
I pel que fa a la superfície d'aquests espais la previsió s'adequa a allò que disposen els articles 14 i 15 del Reial decret 132/2010.
Convindria, però, precisar si els espais que preveu aquest precepte estan referits exclusivament als ensenyaments de secundària obligatòria i batxillerat per a persones adultes.
Preveu, en relació amb els ensenyaments professionals d'arts plàstiques i disseny, la superfície mínima de l'aula d'ensenyaments teoricopràctics de cada especialitat (80 m2) i de l'aula taller de cada especialitat (45 m2).
Aquestes aules són exigides per l'article 12.1 del Reial decret 303/2010, però no el nombre ni la superfície.
Aquestes superfícies coincideixen amb les que establia el derogat Reial decret 389/1992.
Però el nombre d'aules, que ha de fixar l'Administració educativa (art. 12.2 del Reial decret 303/2010), no queda justificat ni modulat pel nombre d'alumnes; qüestió que convindria introduir, a més del criteri de l'especialitat que ara se segueix.
Estableix, en relació amb els ensenyaments professionals de dansa, la superfície mínima de les aules destinades a classe de dansa (100 m2).
Aquestes aules són exigides per l'article 9.1.e) del Reial decret 303/2010, però no el nombre ni la superfície.
L'article 24.1.l del derogat Reial decret 389/1992 preveia una superfície de 70 m2 per a aquestes aules.
Tot i que l'elevació de la superfície mínima s'ha d'entendre, en principi, no perjudicial a la "qualitat de l'ensenyament", sí que convindria precisar, com en el cas anterior, el nombre d'aules d'acord amb el nombre de llocs escolars.
Convindria modificar el títol de la disposició perquè no fixa cap règim de sol•licitud, sinó l'aplicabilitat o no de la norma projectada a diferents supòsits.
m) Es proposa, per tal de millorar estilísticament el Projecte, substituir els guions (articles 4 a 7) per lletres.
Convindria també especificar el subjecte de l'article 1.
Un cop considerades les observacions formulades en aquest Dictamen, s'informa que es pot aprovar el Projecte d'ordre per la qual s'especifica la superfície mínima de determinades instal•lacions dels centres que imparteixen l'educació primària, l'educació secundària o els ensenyaments artístics.