Bo i mantenint la periodicitat bianual, a partir d'aquest número, la REAF apareixerà els mesos de juny i desembre.
Aquest número compta amb quatre articles i una anàlisi de la jurisprudència constitucional de l'any 2017, que des de 2016 s'ha configurat com a apartat fix del del primer semestre.
Catedràtic de Dret Constitucional de la Universitat de Barcelona
Resum: L'article analitza l'aplicació de l'art. 155 CE al conflicte constitucional suscitat a Catalunya amb ocasió del desplegament del denominat procés sobiranista, intensificat especialment a partir de les eleccions al Parlament de Catalunya de setembre de 2015.
S'examina aquesta via en el context de les altres vies de resolució de conflictes que es preveuen, com el recurs als tribunals de justícia i al Tribunal Constitucional i la negociació, i s'estudia el procés d'elaboració d'aquesta disposició en el procés constituent, els seus límits constitucionals i les exigències i condicions que el mateix precepte dirigeix a les mesures extraordinàries que l'Estat pugui adoptar.
A partir d'aquests criteris generals s'examina, d'una banda, el procediment d'aplicació de l'art. 155 CE, posant de manifest l'existència d'alguns problemes greus que han impedit que servís de canal de diàleg i deliberació prèvia a l'aplicació de poders estraordinaris, i, d'una altra, es valora l'adequació a la Constitució de les mesures concretes adoptades.
S'acaba amb una reflexió final que posa en relleu la falta d'idoneïtat de la via de l'art. 155 CE per fer front a una crisi constitucional com la suscitada a Catalunya.
Paraules clau: Conflicte constitucional de Catalunya; control de l'Estat sobre les comunitats autònomes; poders extraordinaris de l'Estat; article 155 Constitució espanyola; model territorial de l'Estat; resolució de conflictes constitucionals; conflictes territorials; Tribunal Constitucional.
Professor associat de Dret Constitucional a la Universitat de Barcelona
Estudiant PhD a la Universitat de Barcelona i investigador assistent a l'IPERG (UB)
Professor agregat Serra Húnter de Dret Constitucional de la Universitat de Girona
Resum: Es compleixen deu anys dels processos constituents equatorià i bolivià, que formalment van concloure amb l'aprovació de dos textos constitucionals que bé es podrien calificar com les propostes més ambicioses de tot el continent pel que fa a la reconfiguració del poder estatal.
L'horizó transformador d'aquests textos es condensa en la definició de l'Estat com a Estat plurinacional i en l'objetiu de la consecució de la justícia en tres dimensions: social, ecològica i cultural.
Aquest treball encara, en primer lloc, la manera en què, a grans trets, les constitucions equatoriana i boliviana assumeixen la proposta de justícia cultural com a reconeixement i propòsit d'igualació, formal i material, de les cultures, pobles o nacions indígenes i de la manera com aquesta igualació s'ha de realizar a través de la consecució de la plurinacionalitat de l'Estat.
Després d'això, el text s'ocupa d'una de las principals realitzacions de la plurinacionalitat, com és la de la reconfiguració territorial del poder a partir del reconeixement del dret d'autogovern dels pobles indígenes.
Finalment, s'apunten algunes conclusions, enteses tambe com a propostes per a un debat que s'hauria de mantenir viu.
Cap de l'Àrea d'Assessorament sobre l'Organització Territorial del Poder de l'Institut d'Estudis de l'Autogovern, professor associat de Dret Constitucional de la Universitat de Barcelona