Cristian Figueroa, fundador de la xarxa tejeRedes, és doctor en enginyeria industrial i expert en metodologies i processos implicats en el desenvolupament de xarxes col·laboratives.
Al maig de 2009, tejeRedes inicia les seves activitats com un blog.
Si bé en aquesta època ja existien moltes pràctiques per impulsar les xarxes empresarials als Estats Units, Europa, Llatinoamèrica, etc., aquests processos patien l'inconvenient de ser lineals: les metes principals eren els nombres i no les persones i la seva capacitat de col·laboració.
TejeRedes neix per investigar i potenciar els conceptes, metodologies i pràctiques de treball en xarxa ( networking ) que permeten implementar sistemes de gestió basats en el treball en xarxa col·laboratiu.
Qui formeu part del projecte i quin ha estat el vostre itinerari personal?
Hi ha un equip de professionals i aliances amb organitzacions que comparteixen la metodologia tejeRedes de forma sistèmica i flexible.
Aquestes persones són principalment a Xile, Perú, Equador, Colòmbia i Espanya.
Pretenem influir de manera activa i conscient perquè les organitzacions adoptin models de gestió basats en la col·laboració de les persones per tal de millorar el sistema social, econòmic i ambiental que ens envolta.
Quines són les motivacions de les organitzacions que han permès implementar aquestes metodologies?
En general les motivacions de les empreses parteixen de la necessitat de desenvolupar processos de connexió i treball en xarxa a l'interior i exterior de les organitzacions perquè les persones es relacionin de manera diferent, la qual cosa vol dir fomentar comunicacions més horitzontals basades en l'escolta activa i l'acció col·laborativa per a la presa de decisions.
Per fer això cal situar en primer terme, com a eix vertebrador dels processos de gestió, les persones i els equips de treball, i canviar els sistemes de gestió jeràrquica i unidireccional de l'organització per d'altres que comportin una gestió més horitzontal i col·laborativa.
Quins tipus d'empreses i organitzacions s'han plantejat fer un canvi en aquesta direcció?
Hi ha diferents tipus d'organitzacions disposades a fer aquest canvi.
Podríem destacar-ne el perfils següents:
- Organitzacions petites de caràcter social, que, per la seva pròpia naturalesa, necessiten ser flexibles i col·laboratives.
- Empreses petites i mitjanes, on els propietaris i el personal que treballa a l'organització arriben a un consens per fer un canvi profund i passen d'un estil de gestió tradicional a un tipus de gestió basat en els equips col·laboratius.
- Grans empreses que han d'agilitzar les seves dinàmiques de treball davant del client i modifiquen el disseny físic dels espais de treball i introdueixen l'ús de tecnologia i internet per promoure el treball virtual i la incorporació de metodologies per coordinar projectes i desenvolupar la creativitat i la innovació.
- Organitzacions públiques que, nedant contra el corrent del que marca el sistema reglat, generen pràctiques col·laboratives basades en experiències pilot, equips experimentals, etc., que deixen fluir formes diferents de treball sempre que no s'alteri la normativa del sistema.
- Universitats que trenquen la dinàmica d'estancament provocada per acadèmics, funcionaris, etc. i s'obren a una major col·laboració i aprofitament del coneixement i de les instal·lacions educatives.
Des de la nostra experiència, destacaria els casos d'èxit empresarial que s'estan produint al País Basc a través de NERGroup.
I, d'altra banda, a la Universitat Politècnica de Catalunya existeix un programa pilot interessant anomenat Nexus24, destinat a convertir la UPC en una universitat basada en la col·laboració.
Quines creus que són les claus per assolir l'èxit en un projecte de transformació dels processos col·laboratius?
Que hi hagi una metodologia clara d'implementació de processos col·laboratius, on les regles del joc siguin conegudes i aprovades per tothom dins l'organització.
Que existeixi el paper de l'articulador que procura que en tot moment flueixin les converses i la relació entre les persones i que dóna suport a la implementació del model.
Que els treballadors i propietaris de l'organització practiquin l'escolta, el respecte, la fraternitat i la generació de confiança.
En quins errors cauen de vegades les organitzacions quan aborden aquests projectes de canvi?
Si bé moltes organitzacions volen generar un canvi en les seves pràctiques de treball, existeixen alguns factors que faran que els projectes no prosperin.
Un problema crític apareix quan el cap i altres nivells de l'organització no s'impliquen des del principi signant o aprovant un pla de treball conjunt i formant un equip motor intern o extern que articuli el procés de canvi.
I, en definitiva, quan l'organització no li dedica prou temps al canvi, a la presa de decisions a través de reunions que articulin els equips de manera col·laborativa i defineixin els passos a seguir en el canvi.
Com es fa l'encaix de les estructures jeràrquiques i el treball col·laboratiu en xarxa?
Hi ha dos camins que faciliten l'encaix des de l'inici:
El primer és el de participació seqüencial, partint d'un procés de sensibilització dels actors sobre el canvi (p. ex. formació sobre xarxes de persones i equips col·laboratius) i, progressivament, seguint una metodologia adequada, anar fent els passos necessaris per implementar projectes i pràctiques que fomentin la col·laboració (p. ex. desenvolupar i aprovar la planificació estratègica i pressupostària dels propers anys entre tots els actors de l'organització) i formar equips de treball flexibles amb una finalitat molt delimitada pel que fa al tema i el temps (p. ex. comunitats de pràctica).
El segon, és el de consens ràpid.
Al cap d'un temps tots els actors de l'organització coneixen els avantatges i desavantatges de fer un canvi i saben quin camí metodològic i pràctic seguiran.
Un cop les persones de l'organització hagin aprovat per més d'un 80 % un pla per passar de ser una organització jeràrquica a una de col·laborativa, un equip extern donarà suport al procés de canvi del sistema de gestió (p. ex. el treball que fa K2K al País Basc implementant NER).
Quin paper penseu que poden assumir les comunitats de pràctica dins les organitzacions?
Les comunitats de pràctica són una excel·lent tecnologia social tant per promoure la col·laboració en organitzacions que són més tradicionals o jeràrquiques com per a aquelles que ja defineixen una estructura més horitzontal i col·laborativa.
En les organitzacions més tradicionals les comunitats de pràctica són com un oasi col·laboratiu dins de l'estructura formal, permeten obrir espais de comunicació activa, accions i objectius col·laboratius clars i delimitats en el temps, incentivant equips multidisciplinaris que pol·linitzin els continguts i experiències al voltant de l'organització (internament i externament).
Però cal posar en marxa i definir molt bé els suports a les persones que són part de les comunitats de pràctica, ja que el dia a dia de la cultura tradicional pot assecar l'oasi que permet oliar la maquinària perquè la cultura col·laborativa aflori sobre la formal.
En definitiva, les comunitats de pràctica són un bon camí o gimnàs perquè les organitzacions s'entrenin en altres formes de generar coneixement, d'aprenentatge alternatiu a la formació tradicional de l'aula, i fer que les persones es relacionin i potenciïn, per tant, el valor social de l'organització.
I, finalment, són un instrument excel·lent per incentivar formes diferents d'innovació a l'hora de crear productes i oferir serveis.
Diu el cànon que les celebracions commemoratives s'han de fer en unes determinades dates i condicions.
Se celebren, per exemple, les dècades (els 10 anys del programa Compartim en són un exemple), i també se celebren els centenaris, els mil·lennis, etc. No és recomanable, per tant, fer actes de celebració quan els números no són rodons.
Doncs bé, partint d'aquesta premissa, no ens hem permès titular aquest post com la celebració o la commemoració de...
Però el seu sentit sí que serà aquest: felicitar-nos per haver arribat al número 35 del butlletí Compartim i celebrar-ho.
Com tots sabem, mantenir al llarg del temps projectes col·laboratius és molt dificultós, i encara més en els entorns públics.
Ja ho hem dit amb motiu dels 10 anys del programa Compartim, i ho diem ara, amb aquests quatre anys i 35 números d'una de les eines de comunicació de què es dota el programa: el butlletí Compartim.
Per a la Jornada del dia 1 de desembre, estem recopilant les millors contribucions en coneixement que hem fet al butlletí.
Per a una posterior publicació –que pot estar preparada en els propers mesos–, facilitarem a les persones interessades les grans fites i contribucions d'aquests quatre anys.
Com a aperitiu per a aquest número 35, hem fet una primera anàlisi.
Hem separat els continguts del butlletí en tres grans blocs: el dels articles de fons i editorials, el de les entrevistes i el de les eines, i hem fet una anàlisi de continguts de cada un a través del programa Wordle.
Concretament, en el bloc d'editorials i article de fons, el núvol d'etiquetes reflecteix aquesta il·lustració.
Òbviament, les paraules més repetides han estat comunitats de pràctica i pràctica; en un segon nivell apareixen formació, aprenentatge i coneixement; en un tercer hi ha innovació, millora, participació, professionals i grups, i en un quart figuren problemes, necessitats, solucions i persones.
Creiem que el núvol d'etiquetes que ens presenta aquests quatre nivells reflecteix bastant bé el que hem intentat oferir en el programa.
I ara només cal afegir que tenim tants temes oberts i és tant el coneixement expert que es necessita per aportar idees originals que facin més fàcil aquesta transició en les organitzacions, que només demanem la mateixa implicació i treball col·laboratiu de tots els que estan darrere d'aquest gran projecte que és el programa Compartim.
21a sessió d'Espais de Gestió del Coneixement: Com implementar sistemes de gestió col·laboratius?
Des de les jerarquies a la col·laboració
28 de setembre de 2015, de 16 a 18 h
Implicacions de la reforma penal en l'àmbit de l'execució.
28 de setembre de 2015, de 9 a 14 h
X Jornada de Prevenció i Mediació Comunitària.
Presentació del llibre Teixint complicitats.
Metodologies de suport a la prevenció
6 d'octubre de 2015, de 9 a 11.30 h
Inscripció: fins al 28 de setembre
VII Jornada d'Activitat Física i Esport als Centres Penitenciaris
8 d'octubre de 2015, de 9 a 14 h
Inscripció: fins al 29 de setembre
41a sessió web: 'Ús d'estratègies de màrqueting a l'Administració', amb Marc Cortés, especialista en màrqueting i comunicació digital
14 d'octubre de 2015, de 9 a 10.30 h
Inscripció: fins al 8 d'octubre
Guia per a la implementació d'activitats i programes als centres educatius
Inscripció: fins al 28 d'octubre
VII Jornada d'Educadors Socials de Centres Penitenciaris: "Si busques resultats diferents, no facis sempre el mateix"
Inscripció: fins al 2 de novembre
Big data (dades massives) és el nou terme de moda en l'àmbit empresarial i el que apareix cada vegada que s'analitzen les últimes tendències tecnològiques i de gestió empresarial.
La primera sensació que té molta gent és que es tracta d'una cosa molt complexa i cara que només es poden permetre les grans empreses.
La realitat és que els avenços tecnològics abarateixen la possibilitat d'obtenir les dades, però en compliquen l'adequada anàlisi i la posada en pràctica de mitjans eficaços.
Si, com afirma Jorge Valdano, «el futbol és un laboratori de la vida», la figura de l'entrenador resulta ideal com a punt de partida per comprendre les veritables claus de la direcció d'equips i de la gestió de persones.
Partint d'aquesta premissa, Patricia Ramírez explica en aquesta monografia les eines que permetran al lector millorar les seves capacitats a l'hora de posar-se al capdavant d'un grup de persones, ja sigui d'una empresa, un equip esportiu, els estudiants d'una classe o la pròpia família.
Instagram – mot creuat entre instant camera i telegram– és una xarxa social pensada per a dispositius mòbils per fer, editar, geolocalitzar i compartir fotografies i vídeos (d'un màxim de 15 segons de durada).
Es poden compartir a Instagram mateix i també a altres xarxes socials, com ara Facebook, Twitter, Tumblr i Flickr, i reenviar a altres usuaris concrets.
A l'hora d'editar disposa de diverses eines, la més destacada de les quals és poder triar entre 25 filtres diferents per a les imatges.
Inicialment les imatges i vídeos s'havien de publicar únicament en forma quadrada (estil Polaroid ), però la darrera actualització (versió 7.5, llançada a l'agost de 2015) permet publicar ja en qualsevol forma.
Així mateix, les imatges es poden descriure, geolocalitzar i etiquetar, mitjançant el signe #, per poder cercar-les fàcilment segons la temàtica.
Instagram va néixer l'any 2010 com una aplicació gratuïta per als dispositius mòbils d' Apple; al 2012 es va incorporar a Android, i disposa de versió beta a Windows Phone; funciona ja també com a servei web.
Té 300 milions d'usuaris mensuals actius a tot el món (més de 75 milions d'usuaris diaris), està entre les 10 aplicacions més utilitzades (un 20 % dels usuaris d'internet la fan servir), i és propietat de Facebook des del mes d'abril de 2012.