Amb el lema: "Caminant cap al futur: aprofitant els talents, les contribucions i la participació de les persones grans en la societat".
El concepte d'envelliment és molt difícil de definir.
Només cal tenir en compte que existeixen unes 200 definicions del terme, reflex de les múltiples teories que existeixen al respecte pel coneixement encara parcial d'un procés que és molt complex.
La definició d'envelliment, depèn doncs de la perspectiva adoptada.
En un context biològic es podria definir com el conjunt de canvis dels diferents sistemes fisiològics interrelacionats de manera simultània o paral·lela, que porten a un esgotament de les reserves i condueixen a l'organisme a una major susceptibilitat a qualsevol tipus d'estrès.
És evident que les persones grans són més vulnerables a situacions d'estrès així com que la capacitat de recuperació és més lenta i, sovint més incomplerta, que en el cas de les persones joves.
Des d'una perspectiva gerontològica, l'envelliment es caracteritza per l'efecte del pas del temps sobre els éssers vius.
Cal recordar que l'envelliment no és una malaltia sinó un fenomen fisiològic normal però, que sí afavoreix l'aparició de possibles malalties o trastorns.
L'envelliment és un procés inevitable i irreversible però, no intrínsecament negatiu.
Cal considerar l'envelliment com una etapa més de la vida.
Per altra banda, els canvis no s'han d'entendre en un sentit desfavorable ja que, si bé és cert que l'envelliment comporta algunes pèrdues, també incorpora valors positius vinculats al coneixement i a l'experiència de vida.
Al plantejar els objectius d'una estratègia de salut pública en relació a l'envelliment, cal fer esment del concepte d'Envelliment Actiu del l'Organització Mundial de la Salut que el defineix com el procés d'optimització de les oportunitats de salut, participació i seguretat de les persones per tal de millorar-ne la qualitat de vida a mesura que envelleixen.
Aquest és doncs, un plantejament que canvia l'orientació de la planificació estratègica des d'una aproximació basada en les necessitats (que entén la gent gran com a receptors passius de serveis) cap a una altra aproximació basada en els drets de les persones grans.
Es pot dir doncs, que l'envelliment actiu és un objectiu a assolir per part de totes les persones grans dins de les possibilitats que ofereix cada cas concret.
En aquest sentit, l'entorn de la persona gran és un factor molt important per aconseguir que el seu procés d'envelliment sigui el més saludable i actiu possible, ja que d'ell prové i es nodreix el suport social, entès com les transaccions interpersonals que impliquen ajuda, afecte i afirmació.
L'envelliment actiu és, també, una estratègia per orientar les polítiques públiques i les intervencions que se'n deriven.
S'aplica tant als individus com als col·lectius, en tots els àmbits, incloses les persones que viuen institucionalitzades.
Finalment, considerar que l'any 2026 la població de Catalunya estarà més envellida, amb un augment estimat de 330.000 persones més grans de 65 anys, increment que serà especialment visible a causa del major nombre de persones de més de 85 anys,
Observant les previsions demogràfiques així les innovacions i canvis que requereix el nou paradigma de l'envelliment actiu i saludable, no hi ha cap dubte que les polítiques en relació a l'envelliment, constitueixen una prioritat en l'àmbit de la Salut Pública i cal un nou marc d'acció global que consolidi un model sociocultural de l'envelliment adaptat a aquests nous requeriments.
L'1 d'octubre se celebra el Dia Internacional de la gent Gran