projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
A finals de setembre de 1955, el general Franco va visitar els Pirineus per inaugurar diferents centrals hidroelèctriques en aquesta zona.
Després de dormir a la residència de la Farga, a Boí, la visita va incloure el pas de la comitiva pel Portarró, de camí cap a Espot.
Un mes després, d'acord amb una antiga llei de parcs nacionals promulgada l'any 1916, va ser creat el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici per decret el 21 d'octubre de 1955 (BOE núm. 325, de 21 de novembre de 1955).
Originàriament tenia només 9.851 ha i es va convertir en el cinquè parc nacional de l'Estat espanyol i el segon dels Pirineus, després del Parc Nacional d'Ordesa.
Paradoxalment, la propietat de la major part del territori era privada, cosa que va permetre l'explotació forestal fins a l'any 1975, i ha estat parcialment afectat per tot un sistema d'explotacions hidroelèctriques, les quals representen impactes ecològics i paisatgístics forts.
Aquestes explotacions hidroelèctriques estan sotmeses a un règim de concessió.
Actualment, l'únic aprofitament tradicional i centenari és el manteniment de les explotacions extensives ramaderes per part del bestiar local de Boí i Espot.
La Llei estatal d'espais naturals protegits, de 2 de maig de 1975, va regular de nou els parcs nacionals i va establir la necessitat de reclassificar-los per tal d'adaptar-los als criteris internacionals.
Fins al 1988 no arriba la Llei 7/1988, de 30 de març, de reclassificació del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, amb la finalitat d'establir un règim jurídic especial per preservar l'espai de totes les intervencions que poden alterar la fisonomia, la integritat i l'evolució dels sistemes naturals del Parc.
L'àmbit territorial aplegava una superfície de 10.230 ha dels termes municipals de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) i Espot (Pallars Sobirà).
Una novetat de la llei era la delimitació d'una zona perifèrica de protecció a fi de garantir una completa protecció dels recursos naturals que van justificar la creació del Parc i d'evitar els possibles impactes ecològics i paisatgístics de l'exterior.
D'altra banda, es definia una zona d'influència socioeconòmica formada pels termes municipals de la Vall de Boí, Espot, Vilaller, Vielha e Mijaran, Naut Aran, Alt Àneu, Esterri d'Àneu, la Guingueta d'Àneu, Sort i la Torre de Cabdella.
La composició del Patronat i els límits de la zona perifèrica de protecció, així com les activitats permeses en aquesta zona, van ser redefinits per la Llei 22/1990, de 28 de desembre, de modificació parcial dels límits de la zona perifèrica de protecció.
El Decret 234/1996, de 15 de juliol, va ampliar el Parc per l'obaga de Sant Nicolau i les capçaleres de la Ribera de Caldes a partir d'una finca propietat d'ICONA traspassada a la Generalitat.
L'ampliació va augmentar la superfície protegida del Parc fins a les 14.119 ha, i va deixar només 231 ha de propietat privada.
Per la seva banda, la zona perifèrica va créixer fins a les 26.733 ha.
El Parc es gestiona d'acord amb la legislació autonòmica.
Tot i així s'estableixen mecanismes de coordinació entre les administracions autonòmica i estatal.
El Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici es va crear per decret el 21 d'octubre de 1955.
És l'únic parc nacional de Catalunya i un dels catorze que hi ha a l'Estat espanyol.
En aquest apartat podreu saber-ne més de la seva història, els valors naturals que té, aprendre una mica sobre els seu funcionament, els òrgans rectors i la legislació de referència.
Si encara en voleu saber més, visiteu l'apartat del centre de documentació on, entre altres coses que potser us interessaran, podreu trobar el butlletí periòdic del Parc, El Portarró.
ORDRE TES/79/2018, de 20 de juny, per la qual s'aproven els preus públics per a la prestació de serveis en els espais naturals de protecció especial
- Naturalitzar la massa forestal i restaurar pastures en una repoblació de pi negre dels anys 50, i reconvertir-la en una devesa, mitjançant l'obertura de clarianes al voltant del riu de les Comes de Rubió (Soriguera).
- Eliminar espècies exòtiques potencialment invasores d'arbres plantats en una pineda de pi negre: Picea abies i Larix decidua.
- Millorar el sanejament del refugi guardat de les Comes de Rubió per evitar la contaminació del riu de les Comes de Rubió.
- Afavorir la reinserció social i laboral de col·lectius en risc d'exclusió.
Els treballs els ha executat l'empresa Sefocat, que té treballadors en risc d'exclusió social.
S'ha fet una aclarida en 17,3 ha d'una repoblació de pi negre plantada els anys 1950.
S'ha mantingut els arbres amb més brancatge i els més interessants a nivell ecològic (bedolls, salzes, pins amb cavitats...).
La fusta que s'ha obtingut s'ha aprofitat com a llenya pel refugi, per a fer puntals per baranes en camins del Parc i per biomassa (estella).
Les restes de brancatge s'han triturat amb una trituradora de martells.
La restauració de pastures ha permès augmentar la presència d'ungulats salvatges (cabirol, isard) i millorar l'aliment per al bestiar boví i equí local.
La reconversió en devesa del bosc vora un riu de muntanya ha millorat també el territori de caça de diverses espècies de ratpenats forestals amenaçats, com el ratpenat de bigotis ( Myotis mystacinus ), el ratpenat de bosc ( Barbastella barbastellus ) i el ratpenat orellut septentrional ( Plecotus auritus ).
Període d'execució: Agost a desembre del 2010
Localització dels treballs: Pallars Sobirà: Les Comes de Rubió (T.M. Soriguera)
Persones amb risc d'exclusió social que hi han intervingut: 2
Inversió realitzada per l'Obra Social "la Caixa": 75.000 €
- Recuperar la borda de Bringué mitjançant una tècnica constructiva ancestral de reconstrucció de la coberta vegetal.
- Recuperar cultius de varietats antigues de cereal i fruiters i afavorir la diversitat dels sistemes agrícoles de les finques rústiques vinculades al complex patrimonial de Casa Bringué.
- Afavorir la reinserció social i laboral de col·lectius en risc d'exclusió social: part dels treballs s'han realitzat amb la Fundació Privada Integra Pirineus, que té treballadors en risc d'exclusió social.
A principi del segle passat era habitual que les bordes del Pirineu tinguessin una coberta de palla de "sèguel" (sègol en pallarès).
Un exemple és la borda Bringué a Ginestarre (Esterri de Cardòs) i que s'ha reconstruït tal com era originàriament.
La borda té la distribució típica d'aquests edificis: quadra a la planta baixa i un paller a sotacoberta.
La finalitat d'aquesta actuació és doble: d'una banda, restaurar un element rellevant del patrimoni cultural del Parc i, de l'altra, crear un nou atractiu turístic per a la Vall de Cardós, ja que la borda restaurada és única i pot ser visitada amb una senzilla excursió.
Aquesta reconstrucció torna a donar vida a un edifici que fa patent l'estret vincle entre l'agricultura, el medi i l'esser humà, i és una representació viva del passat artesanal i arquitectònic del Parc.
S'han recuperat 5 parcel·les rústiques mitjançant l'eliminació dels matolls i el llaurat dels camps per a la sembra dels cultius.
També s'han recuperat 30 m de murs de pedra seca, i s'han podat els arbres dels marges.
En 3 de les parcel·les s'ha sembrat cereal d'hivern de varietats locals (blat: Xeixa i Kamut; sèguel: Civís).
En les altres 2 parcel·les s'han plantat pomeres i pereres, per tal de ser empeltats posteriorment.
Afavorir la diversitat dels agrosistemes gestionats
La recuperació de la gestió agrícola s'ha realitzat afavorint la biodiversitat del sistema agrari.
S'han mantingut arbres de gran dimensions, s'han mantingut marges i la vegetació associada, i s'han recuperat murs de pedra que són un espai de protecció i hivernada per a moltes espècies.
La gestió dels camps s'ha efectuat seguint els criteris de l'agricultura ecològica.
Un exemple dels resultats d'aquestes actuacions és un increment en les observacions de perdiu roja ( Alectoris rufa ) a les zones d'actuació.
Novembre de 2011 a Juny de 2012
Pallars Sobirà: Ginestarre (T.M. Esterri de Cardós)
Persones amb risc d'exclusió social que hi han intervingut: 5
Inversió realitzada per l'Obra Social "la Caixa": 89.000 €
Execució: Forestal Catalana SA, TORB (obra borda), Construpiedra (coberta vegetal) i Fundació Integra Pirineus (parcel·les rústiques), Ecomuseu de les Valls d'Àneu
Condicionament d'itineraris degut a la eleveda freqüentació i antiguitat dels camins de d'ascensió a la Pica d'Estats i el camí medieval entre Alins, Norís i Tor.
- S'ha arranjat amb empedrat de pedra seca els punts més erosionats i degradats en el tram Refugi Vallferrera - Barranc de Sotllo
- S'ha eliminat també en aquest tram alguns afloraments rocosos que sobresortien i dificultaven el pas, ja que podien ocasionar danys als excursionistes
- S'ha instal·lat senyalització nova per orientar millor els excursionistes.
- S'ha arranjat la zona d'inici d'itinerari per facilitar l'estacionament de vehicles i instal·lat una cartellera informativa de l'itinerari.
- També s'ha refet els murs de pedra seca caiguts en trams de fort pendent que fan que augmenti el grau de perill al pas de persones, així com instal·lar nova senyalització per orientar millor els excursionistes que el recorren.
Localització dels treballs: Pallars Sobirà
Persones amb risc d'exclusió social que hi han intervingut: 6
Inversió realitzada per l'Obra Social "la Caixa": 40.000 €
El coll de So és l'entrada principal al Parc des del municipi de Farrera, i una de les més importants al Pallars Sobirà, amb un total de 4.985 vehicles comptabilitzats d'entrada i sortida al llarg del 2012.
Aquest coll de muntanya, situat a 1.920 m, suposa el pas geogràfic entre la Vall de Santa Magdalena i la Coma de Burg, i des d'aquest punt s'observa una espectacular panoràmica tant d'aquestes dues valls, com del sector oriental del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Per tal de posar en valor aquest indret com un nou equipament ecoturístic, i alhora condicionar-lo com "porta" d'accés al Parc, s'ha construit un mirador panoràmic.
Las construcció d'un mirador panoràmic consta d'un mur de pedra collada amb formigó de forma circular, una tanca de fusta protectora de l'entrada del bestiar, dos bancs de fusta i dos plafons panoràmics interpretatius collats al mur amb planxa corten.
El mirador permet oferir un contingut interpretatiu d'aquest espai natural per ajudar a conèixer-lo millor, alhora que incrementa l'atractiu ecoturístic d'aquesta ruta, amb el conseqüent benefici indirecte a nivell d'ocupació laboral relacionat amb el turisme als municipis de Farrera i Tírvia, els quals es troben en procés de despoblament.
Període d'execució: Juliol a Setembre del 2014
Localització dels treballs: Pallars Sobirà
Persones amb risc d'exclusió social que hi han intervingut: 4
Inversió realitzada per l'Obra Social "la Caixa": 19.150 €
- Dotar al Parc Natural de l'alt Pirineu d'un itinerari totalment adaptat als minusvàlids amb cadira de rodes.
- Sant Joan de l'Erm és el principal punt d'entrada al Parc Natural de l'Alt Pirineu, amb gairebé 70.000 visitants anuals, per tenir la Seu d'Urgell relativament a prop.
Per aquest motiu esdevé un entorn ideal per un itinerari d'aquesta tipologia.
La passera flotant de fusta de 210 m d'allargada, una amplada de 110 cm i amb sobreamples de 180 cm cada 50 m per que es puguin creuar dues cadires de rodes alhora.
La passera esta elevada entre 10 i 60 cm del terra, amb una guia lateral de 10 cm d'alçada per evitar la sortida de la passera.
En algun tram s'alça per sobre els 60 cm, sobretot al punt final, on s'observa una vista panoràmica i en aquests punts s'instal·la un passamà de 90 cm d'alt.
L'entarimat esta format per taulons de fusta tractada de 20 x 6 cm, col·locats de forma nivellada i amb una separació de 1 cm per permetre el drenatge de l'aigua.
Període d'execució: Juliol a Setembre del 2015
Localització dels treballs: Montferrer i Castellbò (Alt Urgell)
Persones amb risc d'exclusió social que hi han intervingut: 4
Inversió realitzada per l'Obra Social "la Caixa": 60.000 €
L'objectiu d'aquest projecte és acabar d'adaptar en tres trams diferents l'itinerari terapèutic circular de la Mollera d'Escalarre per a que pugui ser utilitzat per persones amb mobilitat reduïda (cadira de rodes), i així aquest col·lectiu pugui gaudir-ne i fer salut.
Desbrossament i condicionament del tram de 120m del camí del búnquer.
S'hi va col·locar sauló compactat i anivellat per permetre el pas de cadires de rodes, la realització de trenca aigües de fusta per evitar que es malmeti i es col·loquen suports de fusta al llarg del camí per delimitar-lo i evitar que la gent entri a les finques privades adjacents (prats de dall).
Eliminació dels sots existents amb sauló per que pugui ser utilitzat per cadires de rodes, esbrossada dels matoll existent, realització i instal·lació de dos senyals interpretatives sobre l'entorn natural i bernissat de l'aixopluc existent per ser més resistent a la intempèrie.
Condicionament de 220 m de camí estret per que sigui prou ample i pla per que hi puguin passar cadires de rodes.
S'an col·locat unes biguetes al marge per fer de suport del camí i s'ha reomplert amb sauló barrejat amb ciment per deixar-lo ben acabat.
També s'ha desbrossat els marges en més mal estat, i es col·locat una barana de 4m en un punt on hi ha un pas d'aigua per evitar caigudes i s'instal·lan dos bancs per poder reposar i contemplar l'entorn.
En aquets tram de camí, que és on s'actua més intensament, es col·loca un cartell explicatiu de l'obra realitzada amb l'Obra Social de la Caixa.
Període d'execució: Finals de juny de 2017
Localització dels treballs: Guingueta d'Àneu (Pallars Sobirà)
Inversió realitzada per l'Obra Social "la Caixa": 29.969,24 €
El Parc Natural de l'Alt Pirineu ofereix múltiples opcions de gaudi per als seus visitants durant tot l'any: descobrir magnífics estanys d'alta muntanya o extensos boscos de coníferes recorrent els camins antics del Parc, visitar museus que mostren la forma de vida present i passada dels habitants d'un territori de muntanya, respirar la solitud de la muntanya hivernal mitjançant una passejada amb raquetes de neu, o bé gaudir d'espectaculars vistes panoràmiques des d'un dels diversos miradors del Parc.
En aquesta secció trobareu la informació necessària per planificar la vostra visita.
Per completar aquesta informació no dubteu en apropar-vos als punts d'informació del Parc o a les oficines comarcals i locals de turisme.
Les línies de treball actuals del Parc són les següents:
- Desenvolupament dels instruments de planejament necessaris per a la gestió del Parc
- Consolidació dels equipaments per a la gestió del Parc
- Desenvolupament de la xarxa bàsica d'equipaments per a l'ús públic del Parc
(visita, coneixement, divulgació, etc.)
- Suport a projectes estratègics de desenvolupament local
- Accions de conservació dels elements més rellevants del patrimoni del Parc
- Aplicació de mesures de suport al sector turístic
- Protocol·lització de la gestió
El Parc Natural de l'Alt Pirineu va ser creat per decret l'1 d'agost del 2003 (Decret 194/2003), després d'un procés de negociació que va tenir lloc entre el 2001 i el 2003.
Ara bé, la necessitat de protegir certes zones que avui en dia configuren el Parc es va constatar ja fa temps, com s'indica a continuació.
L'any 1932 el Regional Planning (primer intent de planificació integral del territori de Catalunya) proposava una xarxa d'espais naturals; dins d'aquests, es pretenia incloure les zones de Sant Joan de l'Erm, la vall de Santa Magdalena, els boscos de Soriguera i altres sectors adjacents.
El 1966 es va crear per llei la Reserva Nacional de Caça de l'Alt Pallars-Aran; l'àmbit d'aquesta Reserva comprèn bona part de l'àmbit del Parc Natural de l'Alt Pirineu.
La primera consideració legal com a espai protegit, però, arriba mitjançant el Pla d'espais d'interès natural (PEIN), aprovat pel Govern de la Generalitat mitjançant el Decret 328/1992, de 14 de desembre.
La major part de l'àmbit del Parc el formen tres espais del PEIN: l'Alt Àneu, capçaleres de la Noguera de Vallferrera i la Noguera de Cardós, i la vall de Santa Magdalena.
D'altra banda, el novembre del 2001, el Govern de la Generalitat va aprovar, pel que fa a la regió biogeogràfica alpina, la proposta catalana d'espais naturals que calia incloure a la xarxa comunitària Natura 2000.
En aquesta proposta s'inclouen els espais PEIN abans esmentats, a més de l'espai Alt Pallars i també la Torrassa.
ORDRE TES/79/2018, de 20 de juny, per la qual s'aproven els preus públics per a la prestació de serveis en els espais naturals de protecció especial.
El Parc Natural de l'Alt Pirineu (PNAP), creat pel Decret 194/2003, d'1 d'agost, es troba situat a les comarques del Pallars Sobirà i el nord de l'Alt Urgell i comprèn bona part del Pirineu axial català.
Amb 79.317,21 ha, és el parc natural més extens de Catalunya i, en les seves muntanyes, es localitzen les alçades màximes del territori català.
La doble condició d'espai d'alt valor natural i alhora escenari d'uns aprofitaments que tradicionalment han contribuït a modelar el paisatge i a crear i conservar aquests valors, ha fet que es consideri que la figura del parc natural és la que millor pot garantir la protecció del patrimoni natural i cultural inclòs en el seu àmbit i l'establiment d'un règim d'ordenació i de gestió adreçat al desenvolupament sostenible d'aquest territori.
Aquesta actuació ha servit per a transformar diferents sectors del Parc Natural del Cadí-Moixeró a zones amb baixa quantitat de combustible forestal, de cara a poder aturar o minimitzar els efectes d'un gran incendi forestal que pugui arribar al parc pel sector oest.
Aquestes condicions de baixa densitat de combustible garanteixen que no es produeixi la propagació del foc per capçades ni la continuïtat vertical del foc.
Alhora, aquests treballs han millorat la biodiversitat, ja que són molt beneficiosos per a la fauna característica dels espais oberts de muntanya mitjana.
Així mateix, algunes espècies de flora són també afavorides pels treballs, com és el cas de la rara planta Sideritis bubanii.
Els treballs forestals han consistit en eliminar gairebé tots els arbusts del sotabosc, tallar una tercera part dels arbres per reduir-ne la densitat, podar els arbres restants per evitar la continuïtat vertical de combustible i eliminar totes les restes vegetals generades, que s'ha triturat i cremat.
Per definir l'emplaçament exacte dels treballs es va comptar amb l'assessorament dels Bombers de la Generalitat.
Aquesta actuació ha afectat els municipis de Josa i Tuixén i la Vansa i Fórnols, i s'ha comptat amb la col·laboració i autorització dels respectius ajuntaments i dels propietaris implicats.
Alt Urgell: Josa i Tuixent i la Vansa i Fórnols
Persones amb risc d'exclusió social que hi han intervingut: 8
Inversió realitzada per l'Obra Social "la Caixa": 60.000 €
Els camins tradicionals, que antigament possibilitaven la mobilitat dels nostres avantpassats d'un poble a l'altre, formen part de la nostra història i el nostre patrimoni, i, com a tals, és important conservar-los.
La construcció de noves carreteres asfaltades, sovint per sobre del traçat dels antics camins, i el fet de deixar d'anar a peu o en carro pels camins tradicionals, han fet que molts es vagin perdent, com és el cas del camí tradicional que unia els pobles de Fórnols i Cornellana, dos pobles del municipi de la Vansa i Fórnols, a les faldes occidentals de la serra del Cadí.
L'actuació ha consistit a recuperar aquest camí històric desbrossant la traça del camí, que en molts sectors era intransitable per la gran invasió de matollar espontani que hi havia crescut les darreres dècades.
En diversos punts del traçat, també s'han refet els murs de pedra seca que havien cedit.
Aquests murs s'han refet utilitzant la mateixa tècnica constructiva emprada tradicionalment (la pedra seca), ja que aquest tipus de construcció afavoreix molt més la biodiversitat que els murs de pedra collada amb morter o els murs de formigó.
A més de la recuperació del patrimoni històric i cultural que suposa aquesta actuació, també s'ha donat resposta a una demanda social de la gent de la vall, que des de fa anys volia recuperar aquest camí.
D'altra banda, l'actuació es considera socialment molt positiva per a la comarca, ja que l'han executat íntegrament treballadors amb risc d'exclusió social.
El fet d'haver recuperat aquest camí també farà que més sovint es vagi a peu en comptes d'anar en cotxe d'un poble a l'altre, i això contribuirà a reduir l'emissió de gasos amb efecte d'hivernacle.
Persones amb risc d'exclusió social que hi han intervingut: 5
El massís del Pedraforca, i més concretament l'àrea propera al refugi Lluís Estasen (aparcament del mirador del Pedraforca- inici de la pista del Collell), és un dels indrets amb més afluència del Parc Natural del Cadí-Moixeró, on durant la temporada turística s'hi pot acumular un gran nombre de vehicles de la gent que vol pujar al Pedraforca o simplement fer una passejada per la zona.
Mitjançant aquesta actuació s'ha recuperat l'antic camí per anar a peu des de Saldes fins a l'aparcament del mirador, que fins al moment de la intervenció estava en mal estat a conseqüència del seu abandó per la construcció de la carretera asfaltada d'accés al mirador.
La rehabilitació d'aquest camí permet que alguns dels més de 20.000 visitants anuals del Pedraforca tinguin la possibilitat de deixar el cotxe a Saldes i pujar a peu fins al mirador per un camí de bosc confortable i atractiu, disminuint el flux de cotxes en aquell sector i reduint-ne així tant la contaminació acústica com l'atmosfèrica.
A més, aquest camí permetrà el pas a la cursa Pujada al Pedraforca (de més de 300 participants) de manera que aquesta podrà seguir un camí senyalitzat, i facilitarà l'accés del públic durant la cursa Cavalls del Vent.
Per a recuperar aquest camí s'ha eliminat tota la vegetació (matollar i pins joves) que colonitzava el camí de manera important.
A més s'ha obert una nova traça per modificar el tram que passava per la carretera asfaltada.
Als punts més pendents s'ha esglaonat el terreny per facilitar el pas i sobretot per contenir la terra evitant els fenòmens erosius.
També s'ha desempedregat el traçat allà on feia falta i s'ha marcat amb aixada on aquest no estava ben definit.
Finalment s'ha senyalitzat el camí amb les marques de pintura dels senders de petit recorregut, blanques i grogues, i s'ha posat un cartell informatiu del camí a cada un dels seus extrems (a Saldes i al mirador).
Els treballs de recuperació de l'antic camí, s'han realitzat durant els mesos de setembre i octubre de 2014, de manera totalment satisfactòria, a càrrec de l'Associació Pro Disminuïts Psíquics del Berguedà Taller Coloma, centre especial de treball de la comarca del Berguedà.