El primer que hem de fer és denunciar la desaparició davant de la policia.
A Catalunya es pot fer a qualsevol comissaria del cos de Mossos d'Esquadra o de les policies locals.
Convé aportar a la denúncia el màxim nombre de dades de la persona desapareguda: fotografia recent; descripció detallada, amb totes les característiques físiques i trets diferencials; roba que duia en el moment de desaparèixer; dades identificatives (DNI, llibre de família, carnets...); informació rellevant tant de la desaparició com sobre la persona desapareguda.
Un cop feta la denúncia, s'iniciarà una investigació per aclarir si la desaparició ha estat voluntària, accidental o forçada, alhora que es posaran en marxa tota una sèrie d'actuacions dirigides a localitzar la persona desapareguda.
És recomanable denunciar la desaparició des del moment que en tenim constància, perquè la policia o el cos operatiu encarregat de la cerca pugui posar-se a treballar en la localització immediatament.
Amb la presentació de la denúncia davant dels Mossos d'Esquadra ja n'hi ha prou.
Aquesta denúncia es comunica immediatament a les policies locals de Catalunya i a la resta de forces i cossos de seguretat de l'Estat espanyol.
Un cop presentada la denúncia, els Mossos d'Esquadra la comuniquen als països europeus que han formalitzat l'acord de Schengen: Alemanya, Àustria, Bèlgica, Dinamarca, Eslovàquia, Eslovènia, Estònia, Finlàndia, França, Grècia, Hongria, Islàndia, Itàlia, Letònia, Liechtenstein, Lituània, Luxemburg, Malta, els Països Baixos, Polònia, Portugal, la República Txeca, Suècia i Suïssa.
Si hi ha indicis que la persona desapareguda pot trobar-se en algun altre país, es comunica a través de la INTERPOL a la resta de policies del món, o únicament a la policia del país on se sospita que pot trobar-se la persona.
Des del punt de vista judicial, amb la denúncia s'inicia un procediment (que es coneix com a diligències prèvies) en el qual el jutge analitza si hi ha indicis de delicte o no, si es tracta d'una desaparició voluntària o es deu a altres circumstàncies, com ara un accident o la desorientació d'una persona gran.
És important comparèixer en les diligències prèvies (és a dir, exercir l'acció penal designant un advocat i un procurador) amb la finalitat de fer el seguiment judicial i poder demanar al jutjat que faci les actuacions que siguin necessàries per localitzar la persona desapareguda.
Si en la desaparició no hi ha res que faci pensar que s'ha comès un delicte, el jutge arxivarà provisionalment el procediment.
Aquest arxivament o sobreseïment provisional no significa que ja no es faci res més per trobar la persona desapareguda, ja que es deixa constància que aquella persona, a més de desaparèixer, continua sent objecte de cerca.
A partir d'aquest moment, s'obre el termini per determinar quan la persona desapareguda es considera absent i quan morta en termes legals.
La desaparició d'una persona adulta només implica que, en principi, es desconeix el seu parador.
En conseqüència, només s'ha de denunciar abandonament de la llar en el cas que hi hagi indicis raonables que la persona desapareguda ha deixat de complir els deures derivats de la pàtria potestat, tutela, guarda o acolliment familiar o ha deixat de prestar l'assistència necessària, establerta legalment, per al manteniment dels seus descendents, ascendents o cònjuge.
En el cas que la persona reaparegui, cal posar-ho en coneixement dels Mossos d'Esquadra, per tal que la unitat policial que s'ocupava de la investigació pugui donar per finalitzada la cerca i deixar sense efecte els avisos a la resta de cossos policials.