L'epidèmia del nou brot de coronavirus, el SARS-CoV-2, a la Xina, coneguda oficialment com a COVID 19 (de l'anglès corona virus disease i l'any en què va sortir), ha desencadenat una onada d'interès i preocupació arreu del món.
El Centre de Recerca en Sanitat Animal (IRTA-CReSA) manté una línia de recerca en coronavirus i està treballant en els primers estudis moleculars per dissenyar-ne una vacuna.
En parlem amb els investigadors del CReSA Joaquim Segalés i Júlia Vergara-Alert i amb el cap de la Unitat d'Alta Biocontenció del centre, Xavier Abad.
D'esquerra a dreta, els investigadors Xavier Abad, Joaquim Segalés i Júlia Vergara-Alert
El virus del coronavirus SARS-CoV-2 és zoonòtic, transmès d'animals a humans.
Es coneixen els detalls d'aquest salt inter-espècie?
JOAQUM SEGALÉS (JS): Els estudis que s'han realitzat sobre les seqüències genètiques del virus presenten moltes similituds amb seqüències trobades en origen en ratpenats.
Es fa difícil assegurar que el SARS- CoV-2 hagi passat directament des de ratpenat als humans; la hipòtesi més probable és la d'un hoste intermediari: un animal salvatge o domèstic que hagi facilitat el salt inter-espècie.
Allò que desconeixem són els timings en què s'han produït les diferents mutacions genètiques des del potencial virus original fins aquell que infecta finalment l'humà.
Tampoc tenim certesa sobre els condicionants necessaris perquè s'esdevingui el pas des de ratpenat a espècie intermediària i posteriorment persones.
S'ha especulat molt sobre el famós mercat de Wuhan, en què s'hi localitzaven moltes espècies, però tampoc no descartem el fet que prèviament ja hi hagués persones infectades que en aquest emplaçament van originar el brot a una major escala.
En aquest moment tenim més interrogants que respostes.
JÚLIA VERGARA-ALERT (JVA): Ens trobem encara en una fase molt inicial, però l'experiència prèvia en la recerca sobre la Síndrome Respiratòria d'Orient Mitjà (MERS) ens permetrà fer estudis retrospectius per esbrinar si ja feia temps que circulava el virus.
En el cas del MERS, per exemple, es va demostrar l'existència d'un virus similar en dromedaris des de feia dècades.
Es possible preveure el salt genètic que permeti un virus animal provocar afectacions en humans?
JVA: És molt complex, perquè per exemple en el cas dels ratpenats trobem una gran quantitat de virus, més de 250.
Aquests animals són un reservori ancestral de virus de mamífers.
JS: Malgrat que l'epidèmia hagi esclatat fa unes setmanes, tampoc no podem descartar que hi hagi hagut episodis previs.
Sabem que hi ha un percentatge significatiu d'humans que no desenvolupen problemes clínics massa evidents tot i haver estat infectats.
Entra dins de les possibilitats que fent aquests estudis retrospectius a què fa referència la doctora Vergara ens trobem amb la sorpresa de què potser no estem davant del primer episodi de transmissió del nou coronavirus a humans.
Diferents anàlisis asseguren que el coronavirus SARS-CoV-2 actual és menys perillós que el de la grip comú, mentre que d'altres plantegen escenaris pràcticament apocalíptics.
Quina és la seva opinió al respecte?
JS: La realitat és que si ho comparem amb malalties causades per d'altres coronavirus zoonòtics com la MERS i la SARS (Síndrome Respiratòria Aguda Greu), l'actual episodi presenta una taxa de letalitat molt inferior, situada al voltant del 2%.
De fet, potencialment encara és més baixa, perquè hi ha un espectre de persones infectades que no s'han diagnosticat.
No cal menystenir aquestes xifres, perquè naturalment rere cadascuna de les morts hi ha un drama.
És cert que la malaltia s'està difonent amb una gran facilitat que no és aliena a les facilitats de mobilitat de la societat actual.
En un mes i mig de nou coronavirus ja hem sobrepassat la xifra de morts de la SARS, que es va estendre al llarg d'un any i mig.
Podríem afirmar que és un virus molt més transmissible que el coronavirus de la SARS i és lògic que això provoqui preocupació a la comunitat internacional, tal com ha reflectit la pròpia OMS.
Hem de procedir amb cautela, perquè si a escala global som capaços de mantenir mesures de prevenció molt bàsiques com ara no apropar-nos a persones malaltes sense equips de protecció individuals o uns bon protocols a l'hora rentar-nos les mans, l'epidèmia hauria d'anar declinant de forma natural.
JVA: Tinguem present que una taxa de letalitat del 2% amb una extensió molt elevada de la malaltia no és comparable amb índexs de letalitat molt més elevats com ara els de la MERS (35%), que encara dura, però que ha afectat, fins ara, tan sols, 2.500 casos.
JS: L'alarma mundial sobre el coronavirus SARS-CoV-2té més a veure amb el component desconegut de la malaltia que ocasiona, la COVID-19, que amb els efectes reals que s'estan registrant.
Des del punt de vista de salut pública potser existeix una alarma excessiva, però en general és millor "pecar per excés que per defecte", atès que aquí aplica de nou el concepte que prevenir és millor que curar.
Metges i epidemiòlegs estan advertint que la grip estacional pot tenir uns efectes similars o pitjors, però per contra la coneixem molt millor i sabem com es comporta.
Amb l'actual coronavirus aquest no és el cas, i d'aquí l'alarma manifesta a nivell mundial.
A LA RECERCA D'UNA VACUNA EFICAÇ
Ja heu començat a treballar juntament amb científics de dos laboratoris internacionals més per ampliar informació sobre l'origen i l'evolució de la malaltia.
JVA: Certament estem en col·laboració amb diferents institucions.
Ja fa uns anys vam començar a treballar plegats amb centres de bioinformàtica per realitzar models predictius utilitzant les seqüències dels virus.
Això ens permet elaborar diferents prediccions, entre les quals la del possible receptor del virus, és a dir, la molècula que unirà el virus a la cèl·lula humana o animal per iniciar la infecció.
Gràcies a l'experiència amb el MERS-CoV hem pogut centrar-nos en la proteïna S del virus, que forma part de l'embolcall i que sabem que és molt immunogènica.
De fet, n'hem determinat una regió concreta que preveiem que ens permetrà desenvolupar una potencial vacuna eficaç.
Paral·lelament, també hem determinat quines espècies podrien ser potencials reservoris d'aquest nou virus, com ara el gat mesquer i el pollastre.
Ara hem de comprovar totes aquestes prediccions a nivell laboratorial o de camp.
Heu establert terminis aproximats per a aquestes altres fases de la recerca de la vacuna?
JS: En el nostre cas els terminis depenen de l'existència de finançament específic, sense el qual no podrem continuar treballant en el nou coronavirus de 2019.
Tenim previsió de fer una acció propera d'assaig en un model animal, que ens proporcionaria una idea més aproximada sobre la viabilitat de la via de recerca de sostenim.
Com indicava la doctora Vergara, les prediccions i la realitat poden arribar a diferir sensiblement.
Estem precisament en aquestes setmanes en la fase de sol·licitar finançament mitjançant diferents propostes de projectes en convocatòries tant nacionals com internacionals.
En un comunicat a l'inici de la crisi de la COVID-19, us plantejàveu el repte d'aconseguir el finançament necessari per avançar en consecució de la vacuna.
JS: Estem gestionant ara mateix en paral·lel una sol·licitud de projecte per a una convocatòria d'emergència de la Comissió Europea i dues per a la convocatòria de CaixaSalut.
El sorgiment d'aquesta temàtica d'interès mundial ha provocat que fins i tot l'OMS estigui animant a laboratoris i centres de recerca perquè s'hi treballi.
És lògic que, coincidint amb la fase més epidèmica de l'episodi, els projectes es rebin amb major interès.
JVA: La Comissió Europea s'està centrant prioritàriament en una resposta més immediata a la crisi en base a antivirals, de cara al tractament de pacients ja infectats.
Tot i així, la vacuna també és un focus de gran interès i l'OMS hi posa molt d'èmfasi.
Cal tenir en compte una perspectiva de futur general més enllà de l'actual crisi, ja que l'aparició de nous coronavirus sembla que s'està convertint en cíclica.
Estem avançant ràpid en la recerca de la nova vacuna perquè aprofitem l'experiència prèvia amb MERS i SARS.
És simple coincidència que dos dels darrers tres casos de coronavirus més recents s'hagin originat a la Xina?
JS: Hem d'abordar aquest problema des d'una perspectiva multifactorial.
Perquè un virus salti d'espècie cal que hi hagi en primer lloc un reservori.
És cert que al sud-est asiàtic localitzem zones d'alta concentració de ratpenats.
I des d'una perspectiva cultural aquests animals formen part en ocasions fins i tot de la dieta, fet que podria facilitar l'eventual transmissió de virus.
No podem afirmar, per contra, que atès que la SARS també va aparèixer al mateix lloc, el problema sigui estrictament xinès.
Recordem que entre aquests dos episodis es va desencadenar la MERS a l'Aràbia Saudita i que encara no ha desaparegut del tot.
Aquests salts d'espècie es donen contínuament a la natura, malgrat que calgui contemplar també el paper que hi juguen hàbits personals, culturals, canvi climàtic, etc.
S'ha debatut molt sobre la col·laboració amb científics xinesos amb investigadors internacionals.
JS: La col·laboració amb científics xinesos sempre ha estat difícil, molt sovint per la simple barrera idiomàtica.
No tenim cap mena d'evidència concreta sobre si s'ha intentat amagar informació, almenys a nivell de recerca o mèdic.
També és cert que davant d'epidèmies d'aquesta caire, la primera preocupació és controlar el focus i és posteriorment quan se'n proporciona la informació de què es disposa.
De fet, si repassem les recerca ja publicades o en fase de pre-revisió, la immensa majoria són xineses.
XAVIER ABAD (XA): L'actitud és clarament més col·laborativa que en la crisi de la SARS, tenint en compte també que fa 15 anys la societat i l'economia xineses no gaudien del grau d'obertura que tenen en aquest moment.
No crec que s'hagi ocultat informació, simplement ha passat que durant un cert temps no sabien exactament la naturalesa de la problemàtica que afrontaven, probablement com passaria també a Catalunya i a molts d'altres llocs.
Pot ser complex destriar en mig d'una temporada de grip uns casos de pneumònia quan a més no trobes l'agent causal, que en aquell moment era desconegut.
Un cop dit això, després de la declaració de l'episodi per part de la Xina allò que he detectat és informació, en alguns casos fins i tot, massa poc filtrada o no prou avaluada.
L'allau de dades procedents d'investigadors xinesos ha estat considerable, no hi ha hagut en cap cas ocultació.
instal·lació d'alta seguretat biològica
El CReSA-IRTA compta amb una línia de recerca de coronavirus.
Es va crear amb l'anterior crisi del MERS o ja era un focus de recerca previ?
JVA: Aquesta línia va néixer arran de la participació en un projecte sobre generació de models animals d'infecció amb el coronavirus de la MERS.
No obstant, a l'IRTA-CReSA treballem des de fa més de 10 anys en d'altres virus com ara la grip aviària altament patògena, la febre de la Vall del Rift i d'altres zoonosis.
De fet no estem centrats només en virus zoonòtics, sinó també en d'altres patologies que afecten només animals però que és capital contenir, com ara la pesta porcina africana o la pesta porcina clàssica.
XA: El CReSA disposa d'una instal·lació d'alta seguretat biològica des de 2005, una plataforma que permet als investigadors fer recerca en un àmbit complex com és el de les malalties de grup de perillositat 3, tant per a animals com per a humans.
Som l'única instal·lació d'aquestes característiques a Catalunya.
JS: El factor desencadenant per crear el CReSA, que com a tal existeix des de l'any 2000, va ser en el seu moment la pesta porcina clàssica de 1997.
Aleshores es va arribar a la conclusió que disposar d'unes instal·lacions com aquestes era important per al país.
Mai ningú en aquell moment podria haver previst que acabaríem treballant en MERS o en el nou coronavirusSARS-CoV-2, o en el Chikungunya o virus de la febre del Nil Occidental, perquè bàsicament s'estava pensant en treballar sobre sanitat animal.
Però en aquests darrers 20 anys hem vist molt clar que la sanitat animal no és un concepte estanc, sinó que està molt relacionada amb salut pública i la seguretat alimentària.
El nombre de malalties en què treballem ha anat creixent amb el temps.
Quines mesures s'han de prendre en les instal·lacions que manipulen coronavirus o mostres en aquests casos?
XA: Bàsicament, una unitat de seguretat biològica està constituïda per un recinte en principi hermètic, en què es delimiten ja a nivell de disseny constructiu unes vies d'entrada i sortida controlades, amb un sistema de pressió negativa que garanteix que tot l'aire va cap a l'interior de la instal·lació.
Únicament es permet que l'aire interior retorni a l'exterior a través d'uns filtres absoluts, de forma que sigui completament segur.
Això complementat amb uns protocols especials de vestimenta del personal, desinfecció d'espais i superfícies i un tractament especial d'inactivació per tots i cadascun dels residus de la instal·lació..
Una barreja d'elements de biocontenció (constructius i d'equipament, com les cabines de seguretat biològica) i pràctiques de bioseguretat que només son efectives amb una intensa i continuada formació del personal.