Resolució 90/2017, de 21 de març
Administració: Institut Municipal d'Hisenda (Aj.
Expedients d'embargament i recaptació executiva d'ingressos locals.
La GAIP és competent per resoldre sobre reclamacions formulades per persones interessades en un procediment administratiu de naturalesa tributària en curs, si tenen per objecte l'accés a informació pública; en aquests casos, el dret substantiu que haurà d'aplicar és el previst per la legislació tributària i, subsidiàriament, per la de procediment administratiu.
Els articles 34 i 99 LGT reconeixen el dret dels obligats tributaris a obtenir còpia dels documents que formen part dels procediments que els afecten.
Número d'expedient de la reclamació: 31/2017.
Sentit de la resolució: Estimació.
L'informe municipal comentat a l'antecedent 6 considera que en aquest cas no hauria d'aplicar-se la legislació de transparència, sinó la tributària, per tractar-se de sol·licituds d'informació formulades per una persona interessada en relació amb actes i procediments d'aquesta naturalesa.
Aquestes observacions requereixen un primer pronunciament sobre l'admissibilitat de la reclamació i el seu règim jurídic aplicable.
En primer lloc queda clar que la persona reclamant és interessada en el procediment o procediments administratius (de naturalesa tributària), en sentit ampli, l'expedient del qual o expedients contenen la informació que sol·licita.
LTAIPBG estableix que l'accés de les persones interessades als documents dels procediments administratius en tràmit es regeix pel que determina la legislació sobre règim jurídic i procediment administratiu; per la seva banda, la disposició addicional 1a.a de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, de procediment administratiu comú de les administracions públiques (LPAC), assenyala que es regiran per la seva normativa específica i supletòriament per la legislació de procediment administratiu les actuacions i procediments en matèria tributària, entre altres.
Per tant, el règim jurídic aplicable preferentment a les sol·licituds presentades per la persona reclamant seria el de la LGT i la resta de normativa tributària i, supletòriament, el de la LPAC i la legislació de procediment administratiu.
El que s'ha esmentat amb anterioritat no impedeix que en el cas de sol·licituds d'accés a informació pública continguda en un procediment administratiu en curs, formulades per persones que tinguin la consideració d'interessades, es pugui recórrer a la via de garantia de la reclamació davant la GAIP, amb el benentès que aquesta aplicarà el dret material establert per la normativa de procediment administratiu que correspongui al cas, doncs d'una altra manera se'ls privaria d'aquesta institució ràpida i gratuïta de garantia, en contrast amb les persones no interessades, que podrien recórrer perfectament a ella en relació amb la mateixa informació.
En aquest sentit, la Resolució de la GAIP de 23 de desembre de 2015, sobre la Reclamació 17/2015, en la mateixa línia sustentada per altres resolucions posteriors, considera que si bé és inqüestionable que el règim jurídic aplicable a l'accés de les persones interessades als procediments administratius en curs ha de ser l'establert per la normativa reguladora d'aquests (en aquest cas, la LGT), això no impedeix que puguin reclamar davant la GAIP si consideren que les seves sol·licituds d'informació no són ateses degudament i la GAIP aplicaria a aquests casos la normativa de procediment administratiu que correspongui.
Cal advertir, d'altra banda, que les sol·licituds de la persona reclamant objecte d'aquesta Reclamació, malgrat invocar, entre altres normes, la legislació de transparència, contenen pretensions el contingut de les quals té res o molt poc a veure amb l'accés a la informació pública, com és el cas de declaracions eventuals de prescripció, caducitat o anul·lació, l'existència de notificacions o la llengua dels procediments i les notificacions; és evident que la GAIP no té competència per pronunciar-se sobre aquestes qüestions, i la Reclamació presentada no pretén que ho faci expressament.
Juntament amb aquestes pretensions no pot ignorar-se que una part significativa de les sol·licituds de la persona reclamant tenen inqüestionablement per objecte l'accés a informació pública, com és el cas de la sol·licitud de còpies d'actes i de la documentació acreditativa de les notificacions.
Un cop vistes les anteriors consideracions, cal concloure que la GAIP és competent en relació amb les qüestions plantejades per la present Reclamació que tinguin per objecte l'accés a informació pública i que el dret que ha d'aplicar per resoldre-les és preferentment l'establert per la LGT i, subsidiàriament, per la legislació de procediment administratiu (en conseqüència, serien procedents les observacions de l'informe municipal, en el sentit que la regla aplicable davant la inactivitat administrativa assenyalada seria la del silenci negatiu, i no la del positiu i sobre la no aplicació de l'article 27.5 LTAIPBG).
Quedarien al marge d'aquesta Reclamació les pretensions formulades que no tinguin per objecte l'accés a informació pública.
A les sol·licituds formulades per la persona reclamant el 30 de març i l'11 de juliol de 2016 es demana còpia de tots els documents que integren els dos expedients d'embargament que li afecten, inclosos en tot cas els actes i altres actuacions administratives i la documentació acreditativa de les notificacions.
L'article 34.1.s LGT declara el dret dels obligats tributaris "a obtenir còpia a càrrec seu seva dels documents que integrin l'expedient administratiu en el seu tràmit de posada de manifest en els termes que preveu aquesta Llei", dret que en el procediment de constrenyiment (que en principi seria el cas que ens ocupa) pot exercir-se en qualsevol moment.
En un sentit semblant, l'article 99.4 d'aquesta Llei estableix que "l'obligat que sigui part en una actuació o procediment tributari pot obtenir a càrrec seu còpia dels documents que figurin a l'expedient, llevat que afectin interessos de tercers o la intimitat d'altres persones o que així ho disposi la normativa vigent", i l'article 99.5 reconeix també el dret de l'obligat tributari a accedir als documents que formin part d'un expedient conclòs que constin en els arxius administratius.
Els documents als que la persona reclamant sol·licita accés formen part de procediments en els quals té la condició d'obligat tributari i no hi ha dubte que la seva pretensió s'empara en els esmentats articles 34 i 99 LGT.
D'altra banda, el caràcter reservat de la informació tributària que posa de manifest l'informe municipal, i previst, entre d'altres, als articles 34.1.i i 95 LGT, no pot impedir l'accés d'una persona interessada als documents del procediment que li afecta, sempre que, com tot sembla indicar que és el cas que ens ocupa, aquests documents no afectin a terceres persones.
És procedent concloure, en conseqüència, el reconeixement del dret de la persona reclamant a obtenir la informació demanada a les seves dues sol·licituds indicades a l'antecedent 2.
Sembla que es pot deduir d'algunes observacions de l'informe municipal que la informació sol·licitada per la persona reclamant ja podria haver-li estat facilitada per l'IMH.
D'una banda, l'informe esmentat assenyala que la resolució del Gerent de l'IMH de 7 de setembre de 2016 (notificada a finals de desembre del mateix any) ja li hauria facilitat còpia dels justificants de recepció de les notificacions dels actes dictats en el procediment de recaptació en fase executiva; el fet que la persona reclamant presenti una sol·licitud el 25 de gener de 2017 demanant aclariments sobre aquesta resolució posa de manifest la recepció d'aquesta, precisament en les mateixes dates en què va formular aquesta Reclamació.
Si es confirmessin aquests fets, seria desitjable que la persona reclamant dirigís la seva Reclamació a l'obtenció de la informació sol·licitada no facilitada per l'IMH, doncs reclamar documents ja facilitats per l'Administració podria ser considerada una actitud abusiva en absolut emparada per la legislació de transparència.
D'altra banda, l'informe municipal també revela que en la seva resposta a la sol·licitud de la persona reclamant de 25 de gener de 2017, que s'estaria elaborant en el moment de redactar l'informe i podria estar conclosa en el moment de notificar aquesta Resolució, preveu facilitar-li una "completa resposta estimatòria de les dades i documents sol·licitats".
Si fos així, la present Resolució podria esdevenir sense efectes pràctics.
En tot cas, caldrà remetre's a la fase d'execució d'aquesta per resoldre les qüestions eventuals que puguin suscitar-se sobre si el dret d'accés reconegut a la informació ha estat efectivament satisfet.
Sobre la base d'aquestes comunicacions i de les efectuades per les persones interessades, la GAIP ha de fer seguiment del compliment de les seves resolucions, d'acord amb el previst per l'apartat 30 del seu Manual de reclamació, i pot adoptar les mesures que s'hi preveuen pel cas d'incompliment.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 21 de març de 2017, resol per unanimitat: