Resolució 158/2020, de 20 de febrer
Gestions fetes per l'Àrea de promoció de l'accessibilitat.
La finalitat del límit de l'article 21.1.b LTAIPBG, tal com explicita la Memòria o Informe explicatiu del Conveni del Consell d'Europa sobre l'accés als documents públics (en relació amb el seu article 3.c i d, que és el que té el contingut equivalent al 21.1.b LTAIPBG), és protegir la tramitació adequada dels procediments afectats, no causar perjudicis a les investigacions i evitar que els possibles responsables puguin evadir-se de la justícia o destruir proves; res a veure amb prevenir la possible indefensió dels possibles investigats o encausats.
Tenint en compte que l'accés a còpia dels expedients indicats per la sol·licitud afectaria drets i interessos de terceres persones, és necessari que prèviament se'ls consulti la sol·licitud, per tal que puguin presentar les al·legacions que considerin pertinents, d'acord amb l'establert per l'article 31 LTAIPBG; aquestes circumstàncies justifiquen que sigui procedent anul·lar la resolució de la Direcció General d'Igualtat de 19 de desembre de 2019 i retrotraure el procediment d'accés a la informació pública iniciat per la sol·licitud de la persona reclamant de 10 de desembre de 2019 als efectes de consultar a les terceres persones afectades per ella, segons el previst per l'article 31 LTAIPBG, i resoldre en conseqüència.
Per regla general, s'ha d'entendre que la data de referència de la informació que ha de facilitar l'Administració és la de presentació de la sol·licitud (en aquest cas, el 10 de desembre de 2019); tenint en compte que la resolució de la sol·licitud es demorarà en aquest cas a causa de la retroacció establerta per aquesta Resolució, deguda a una tramitació incorrecta de la sol·licitud per part del DTASF, té lògica que, a fi de no perjudicar el dret d'accés de la persona reclamant, es requereixi aquest Departament que faciliti la informació sol·licitada actualitzada a la data d'aquesta Resolució.
Consulta a terceres persones afectades.
Número d'expedient de la reclamació: 26/2020
Sentit de la resolució: Estimació parcial i pèrdua parcial d'objecte de la Reclamació
La informació sol·licitada (gestions realitzades per una unitat administrativa determinada, estat actual de determinats expedients i còpia íntegra d'ells), si existeix en poder de l'Administració, és informació pública, tenint en compte els termes en els quals defineix aquest concepte l'article 2.b LTAIPBG (informació elaborada per o en poder de l'Administració).
En conseqüència, qualsevol persona tindria accés a ella, tret que es concorrin límits que justifiquin la seva denegació (articles 18.1 i 20.1 LTAIPBG).
En aquest cas l'Administració invoca la concurrència del límit de l'article 21.1.b LTAIPBG (investigació i sanció d'infraccions).
El DTASF motiva l'aplicació del límit de l'article 21.1.b LTAIPBG en les següents consideracions: l'accés als expedients que es troben en tràmit en fase d'investigació dels fets, pot provocar indefensió de les parts, motiu pel qual, mentre l'Administració no hagi conclòs les seves investigacions és contraproduent el seu accés.
El cas és que ni és aquesta la finalitat que justifica el límit aplicat, ni s'argumenta mínimament el risc d'indefensió al·legat.
La finalitat del límit de l'article 21.1.b LTAIPBG, tal com explicita la Memòria o Informe explicatiu del Conveni del Consell d'Europa sobre l'accés als documents públics (en relació amb el seu article 3.c i d, que és el que té el contingut equivalent al 21.1.b LTAIPBG), és protegir la tramitació adequada dels procediments afectats, no causar perjudicis a les investigacions i evitar que els possibles responsables puguin evadir-se de la justícia o destruir proves; res a veure amb prevenir la possible indefensió dels investigats o encausats.
D'altra banda, no sembla que hi hagi cap relació (en tot cas, no s'ha indicat) entre l'accés sol·licitat i el dret de defensa de les persones afectades pels expedients sol·licitats; en tot cas, abans de resoldre sobre l'accés caldria donar-los trasllat de la sol·licitud, tal com preveu l'article 31 LTAIPBG i, en el seu cas, disposar les eventuals mesures que resultessin necessàries per a la protecció dels seus drets i interessos que poguessin resultar afectats per l'accés.
Així mateix, és necessari valorar fins i tot quin punt l'accés sol·licitat afecta el límit de l'article 23 LTAIPBG, segons el qual no poden facilitar-se dades personals relatives a la comissió d'infraccions penals, administratives o disciplinàries.
Aquest límit seria d'aplicació si els expedients sol·licitats poguessin portar a sancionar persones físiques, cas el qual no podria facilitar-se la seva identitat.
El DTASF té en el seu poder els expedients sol·licitats, és qui pot valorar fins i tot quin punt existeix el risc de divulgar dades de persones físiques relatives a la comissió d'infraccions i, si és necessari, prendre les mesures necessàries per evitar-lo (per exemple, anonimitzant les dades que puguin portar a la identificació de les persones físiques afectades).
Parant atenció a les consideracions anteriors, ha de descartar-se, en principi, la concurrència del límit de l'article 21.1.b i valorar-se el de l'article 23 LTAIPBG; a més, tenint en compte que l'accés a còpia dels expedients indicats per la sol·licitud afectaria drets i interessos de terceres persones, és necessari que prèviament se'ls consulti la sol·licitud, per tal que puguin presentar les al·legacions que considerin pertinents, d'acord amb l'establert per l'article 31 LTAIPBG.
Aquestes circumstàncies justifiquen que sigui procedent anul·lar la resolució de la Direcció General d'Igualtat de 19 de desembre de 2019 i retrotreure el procediment d'accés a la informació pública iniciat per la sol·licitud de la persona reclamant de 10 de desembre de 2019, als efectes de consultar a les terceres persones afectades per ella, segons el previst per l'article 31 LTAIPBG, i resoldre en conseqüència.
La nova resolució que dicti la Direcció General d'Igualtat com a resultat de la retroacció del procediment d'accés a la informació pública també hauria de facilitar a la persona reclamant informació sobre les gestions fetes per l'Àrea de Promoció de l'Accessibilitat en relació amb els set expedients indicats a la sol·licitud (la qual cosa constitueix el primer apartat de la sol·licitud).
El Departament no dona resposta a aquesta part de la sol·licitud, perquè l'Annex de la resolució de 19 de desembre de 2019 es limita a assenyalar la fase en què es troben els expedients, que no és el mateix.
Es pot suposar que l'organisme de promoció de l'accessibilitat de la Generalitat ha d'haver dut a terme actuacions o gestions en relació amb cada un dels set expedients esmentats a la sol·licitud (per exemple: justificant de recepció de la denúncia, requeriment d'informació, inspecció, informe jurídic, etc.); la referència a cada una de les gestions o actuacions relacionades, en la mesura que hagi quedat rastre d'elles en els registres i arxius de l'Administració, és informació pública, i són precisament aquestes referències el que demana la persona reclamant en el primer apartat de la sol·licitud, i que el DTASF no ha atès degudament.
Per tant, la nova resolució ha d'entendre que és procedent declarar el dret de la persona reclamant a la informació relativa a les gestions fetes per l'Àrea de promoció de l'accessibilitat en relació amb els expedients citats per la sol·licitud, en la mesura que consti rastre de la seva existència en els registres i arxius administratius (si aquestes referències consten a l'expedient respectiu i, en resposta al tercer apartat de la sol·licitud, s'acaba donant accés als mateixos, amb la còpia dels expedients se satisfaria també aquest primer apartat de la sol·licitud).
Per la seva part, la informació sobre el sol·licitat pel segon apartat de la sol·licitud (l'estat actual dels expedients) ja s'ha facilitat per la Resolució de 19 de desembre de 2019, l'annex del qual indica clarament a la persona reclamant que estan en tràmit, a excepció de l'expedient DE 29/18, que ja s'hauria tancat.
Aquesta resposta facilita la informació sol·licitada, de manera que es pot declarar la pèrdua sobrevinguda de l'objecte de la Reclamació en relació amb aquesta part de la sol·licitud.
La persona reclamant demana a les seves al·legacions que l'Administració li doni informació actualitzada sobre els temes objecte de la seva sol·licitud.
Per regla general, s'ha d'entendre que la data de referència de la informació que ha de facilitar l'Administració és la de presentació de la sol·licitud (en aquest cas, el 10 de desembre de 2019).
Tenint en compte que la resolució de la sol·licitud es demorarà en aquest cas a causa de la retroacció establerta per aquesta Resolució, deguda a una tramitació incorrecta de la sol·licitud per part del DTASF, té lògica que, a fi de no perjudicar el dret d'accés de la persona reclamant, es requereixi aquest Departament que faciliti la informació sol·licitada actualitzada a la data d'aquesta Resolució.
Això no obstant, tenint en compte que la informació relativa a l'estat dels expedients ja s'ha facilitat a la persona reclamant, no és necessària més actualització (que d'altra banda seria implícita als expedients).
La persona reclamant també demana a les seves al·legacions que la GAIP es pronunciï sobre si un paràgraf de les consideracions de l'informe del DTASF, que posa de manifest l'elevat nombre de sol·licituds presentades per la mateixa persona reclamant, fins al punt d'interferir en el normal funcionament de la unitat administrativa afectada, vulnera la legislació de protecció de dades personals.
L'informe del DTASF difícilment pot vulnerar el dret de la persona reclamant a les seves dades personals si en cap moment ofereix cap dada relativa a la seva identitat.
A més, si la persona reclamant presenta una reclamació davant de la GAIP contra el DTASF, aquest Departament està en el seu ple dret de presentar les al·legacions que consideri necessàries per defensar la legalitat de les seves actuacions i, en aquest sentit, pot ser perfectament pertinent fer referència al que considera un volum elevat de sol·licituds, que certament pot provocar dificultats a l'hora d'atendre-les sense minva del servei.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 20 de febrer de 2020, resol per unanimitat:
Contra aquesta resolució, que posa fi a la via administrativa, pot interposar-se recurs contenciós-administratiu davant del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya en un termini de dos mesos des de l'endemà de la notificació de la Resolució, conforme a la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la Jurisdicció Contenciós-administrativa.