L''Estratègia catalana sobre seguretat i salut laboral 2009-2012 (II Pla de Govern), l'Estratègia de la Unió Europea i l'Espanyola, 2007-2012, estableixen entre els seus objectius garantir la integració de la perspectiva de gènere a totes les actuacions en matèria de seguretat i salut laboral amb la fita d'assolir la igualtat efectiva entre homes i dones.
D'acord amb el Consell Econòmic i Social de les Nacions Unides, es defineix el concepte de transversalització de la perspectiva de gènere en els termes següents:
"Transversalitzar la perspectiva de gènere és el procés de valorar les implicacions que té per a homes i dones qualsevol acció que es planifiqui, es tracti de legislació, polítiques i programes, en totes les àrees i a tots els nivells.
És una estratègia per aconseguir que les preocupacions i experiències de les dones, igual que les dels homes, siguin part integrant en l'elaboració, execució i avaluació de les polítiques i programes en totes les esferes polítiques, econòmiques i socials, de manera que les dones i els homes puguin treure profit igualment i no es perpetuï la desigualtat.
L'objectiu final de la integració és aconseguir la igualtat de gèneres".
Facilitar la informació necessària per tal que tots els integrants de l'empresa coneguin la seva funció en matèria preventiva i els factors clau per a l'èxit de la integració de la prevenció.
Aquest full informatiu presenta un extracte de les disposicions mínimes en matèria de senyalització de seguretat i salut en el treball, establertes al Reial decret 485/1997.
Aquest full informatiu recull un extracte de les disposicions mínimes de seguretat i salut relatives a la utilització d'equips de protecció individual pels treballadors, d'acord amb el Reial decret 773/1997.
Aquest full informatiu presenta un extracte de les disposicions mínimes de seguretat i salut als llocs de treball, establertes al Reial decret 486/1997.
Aquest full informatiu recull un extracte del capítol V de la Llei 31/1995, de 8 de novembre, de prevenció de riscos laborals (LPRL), el qual regula els drets de consulta i participació en relació a les qüestions que afecten la seguretat i salut en el treball.
Aquest full informatiu presenta un extracte de les disposicions mínimes en matèria de coordinació d'activitats empresarials, establertes en el Reial decret 171/2004, pel qual es desenvolupa l'article 24 de la Llei 31/1995, de prevenció de riscos laborals.
L'Organització Internacional del Treball (OIT) s'ha preocupat de la regulació del temps de treball, ja que considera que té una incidència directa sobre la salut i el benestar de les persones que treballen i sobre el seu entorn familiar i social.
Així mateix, el temps de treball té un impacte important en els nivells de productivitat i les despeses laborals.
Això explica la importància que adquireix la mesura dels nivells i de les tendències en matèria d'hores de treball per a l'economia de cada país i per als treballadors i treballadores.
La importància del temps de treball s'ha posat en relleu en el preàmbul de la constitució de l'OIT i en més de 30 convenis que la Conferència Internacional del Treball ha adoptat en aquest camp.
La Directiva 2003/88/CE, del Parlament Europeu i del Consell, en les seves consideracions prèvies, explicita que determinats estudis han demostrat que l'organisme humà és especialment sensible durant la nit a les pertorbacions ambientals i a algunes modalitats penoses d'organització del treball, i que els períodes llargs de treball nocturn són perjudicials per a la salut de les persones treballadores i poden posar en risc la seva seguretat.
Així mateix, considera que la millora de la seguretat, la higiene i la salut dels treballadors a la feina representa un objectiu que no es pot subordinar a aspectes de caràcter purament econòmic.
A Catalunya, segons els resultats de la segona Enquesta catalana de condicions de treball, publicada el 2013, a la pregunta: quin tipus de jornada o horari té a la seva feina?, el 47,1% de treballadors va respondre que feia jornada partida i el 36,4% que feia jornada laboral continuada, ja fos de matí (27,5%), de tarda (6,2%) o de nit (2,7%).
El 8,1% dels entrevistats va declarar que el seu horari era de treball per torns, ja fos de dos torns sense nit (3,7%), dos torns amb nit (1,5%) o tres torns (2,9%).
La resta de treballadors van respondre altres possibilitats (4,1% més de 8 hores o tot el dia; 4,1% una altra possibilitat; 2% jornada irregular; 0,7% no contesta).
(Població univers de 2.979.929 persones treballadores assalariades afiliades a la Seguretat Social).
Aquest full informatiu recull els aspectes essencials de les disposicions mínimes de seguretat i salut relatives a la manipulació manual de càrregues, establertes al Reial decret 487/1997.
Aquest full informatiu presenta un extracte de les disposicions mínimes de seguretat i salut relatives al treball amb equips que inclouen pantalles de visualització, establertes al Reial decret 488/1997.
L'objectiu d'aquest text és donar una primera visió global sobre les característiques que haurien de tenir les aplicacions informàtiques posades a l'abast dels treballadors i orientar en la gestió del canvi que implica la introducció d'aquestes aplicacions dins de les organitzacions.
En molts llocs de treball es fan servir productes químics, alguns dels quals, per les característiques toxicològiques i fisicoquímiques, poden ser perillosos per a la salut o el medi ambient i també poden provocar incendis o explosions.
substàncies, mescles, gasos, líquids, sòlids...
Conèixer la perillositat d'aquests productes és imprescindible per avaluar els seus riscos i adoptar les mesures preventives adequades.
Els trobem en diferents llocs de treball:
en el transport, al magatzem, al taller, a l'oficina, i en diverses fases del procés productiu: com a matèria primera, nou producte comercialitzat, o bé com a residu.
De vegades en desconeixem la nocivitat i les conseqüències d'un ús inadequat.
El nou reglament europeu sobre classificació, etiquetatge i envasat, anomenat CLP (Classification, Labeling and Packaging), ens proporciona una nova eina de comunicació, un sistema globalment harmonitzat amb abast internacional, que permet identificar clarament les substàncies i mescles perilloses.
Aquest full informatiu recull un extracte de les disposicions mínimes de seguretat i salut relatives als riscos relacionats amb els agents químics en el treball, d'acord amb el Reial decret 374/2001.
A Catalunya s'han produït casos d'accidents mortals per inhalació d'àcid sulfhídric, principalment en pous de purí i pous de registre de basses de purí, en indústries de tractament de fangs de depuradores i en processos on hi pot haver matèria orgànica en descomposició.
En els últims anys s'ha produït també un cas d'accident mortal múltiple en la indústria transformadora de subproductes carnis.
Cal indicar l'existència de casos d'incidents i accidents lleus provocats per la inhalació d'aquest gas, motivats perquè es desconeix que existeixen en el lloc de treball habitual.
Aquesta full monogràfic, que incorpora dades cientificotècniques i sobre la prevenció d'aquest risc, pretén augmentar la informació de què disposen els treballadors, els tècnics de prevenció i els empresaris que realitzen activitats on pot haver-hi presència d'àcid sulfhídric.
Difondre els coneixements adquirits a partir de les dades obtingudes del seguiment de casos de lipoatròfia semicircular (LS) en treballadors i treballadores a Catalunya des del 2007.
Aquest full informatiu és un extracte del Reial decret 396/2006, pel qual s'estableixen les disposicions mínimes de seguretat i salut aplicables als treballs amb risc d'exposició a l'amiant.
Aquest full informatiu recull un extracte del Reial decret 286/2006, sobre la protecció de la salut i la seguretat dels treballadors contra els riscos relacionats amb l'exposició al soroll.
En moltes de les etapes de transformació de la fusta es genera una pols que pot produir alteracions importants en la salut dels treballadors que hi estan exposats; alteracions com, per exemple, càncer.
Aquest full monogràfic no pretén evitar o restringir l'ús d'aquest tipus de material, sinó limitar els riscos que pot generar i reduir-ne la incidència sobre la salut.
El gasoil és el combustible derivat del petroli que utilitzen els motors de combustió dièsel.
El motor dièsel, que va ser patentat el 1892 per Rudolf Diesel, presentava avantatges en l'eficiència de consum de combustible comparat amb els motors per ignició de bugia.
Proporciona energia a una àmplia varietat de vehicles, equips pesants i maquinària diversa, i està present en un gran nombre de sectors laborals, com són el transport, la construcció, la mineria, l'agricultura, el marítim, i en molts tipus diferents d'indústria, en operacions de fabricació, d'emmagatzematge, etc.
Els motors dièsel transformen l'energia química del combustible en força mecànica.
El combustible s'injecta sota pressió al cilindre del motor, on es barreja amb aire i es produeix la combustió.
Com a resultat del procés de combustió, els motors dièsel emeten gasos d'escapament i matèria particulada a l'ambient.
Aquests components, que s'anomenen emissions o fums dièsel, presenten toxicitat per als éssers humans i constitueixen un problema important en matèria de salut pública i de salut en el treball.
El 1988, l'Agència Internacional per a la Investigació sobre el Càncer (IARC) va classificar les emissions d'escapament dels motors dièsel com a probable carcinogen per als éssers humans (grup 2A).
El 2012, la IARC va reclassificar aquestes emissions com a carcinogen per als humans (grup 1).
Per tant, a més de la contaminació ambiental a la qual la població està exposada, sobretot en àrees urbanes, hi ha nombroses activitats professionals que poden estar sotmeses a una exposició freqüent a fums d'escapament dièsel.
L'exposició laboral a fums d'escapament dièsel es considera com a exposició a un agent cancerigen en el lloc de treball i, per tant, els seus riscos han de ser avaluats i controlats a un nivell acceptable, ja que poden crear un perill per a la salut quan no estan adequadament controlats.
Aquest full informatiu recull un extracte del Reial decret 664/1997, sobre la protecció dels treballadors contra els riscos relacionats amb l'exposició a agents biològics durant el treball, i l'Ordre de 25 de març de 1998, que en va modificar l'annex II.
En la indústria del plàstic s'utilitzen diversos agents químics potencialment perillosos (taula 1), alguns dels quals són utilitzats en la síntesi inicial dels polímers i d'altres com a additius, accelerants, catalitzadors, materials de reforç (com la fibra de vidre o de carboni) o pigments.
Entre aquests agents químics hi ha l'estirè, un compost que pot representar un risc per a la seguretat i la salut dels treballadors, ateses les seves propietats físiques, químiques i toxicològiques, i la forma en què s'utilitza o és present en el lloc de treball.
Les operacions de tall i soldadura generen riscos laborals importants, com ara l'exposició a fums i gasos de soldadura, exposició a radiacions òptiques artificials, cremades, explosions, risc elèctric, risc de projecció de partícules, soroll, etc. En aquest document s'estudien els riscos derivats de l'exposició laboral als fums de soldadura i tall, i en particular, l'exposició a les substàncies cancerígenes que es poden generar en aquests processos a l'ambient de treball.
També es proposen algunes mesures preventives que poden disminuir aquest risc.
La soldadura és una tècnica emprada en moltes activitats industrials, en processos auxiliars o en operacions de manteniment o d'ús esporàdic que, si bé no constitueixen l'activitat principal de l'empresa, impliquen que els treballadors estiguin exposats als seus riscos.
Hi ha moltes tècniques de soldadura.
Totes es basen a aconseguir la unió de dos materials, mitjançant l'aplicació de la temperatura suficient per aconseguir la fusió o el reblaniment dels materials a unir,i crear una massa resistent.
Aquesta mateixa tècnica també es pot fer servir per tallar els metalls.
Aquest full informatiu recull un extracte del Reial decret 299/2016, sobre la protecció de la salut i la seguretat dels treballadors contra els riscos relacionats amb l'exposició a camps electromagnètics.
Informar de les disposicions mínimes per a la protecció dels treballadors contra els riscos per a la seva salut i la seva seguretat derivats o que es puguin derivar de l'exposició a camps electromagnètics durant la jornada laboral.
Aquest full informatiu presenta un extracte de les disposicions mínimes per a la protecció dels treballadors davant els riscos per a la seva seguretat i la seva salut derivats o que puguin derivar de l'exposició a vibracions mecàniques, establertes en el Reial decret 1311/2005.
Aquest full informatiu recull les disposicions mínimes sobre instal·lacions, equipaments, locals de primers auxilis i mitjans humans que disposa la normativa següent:
—Llei 31/95, de 8 de novembre, de prevenció de riscos laborals (article 20).
—Reial decret 486/1997, de 14 de abril, pel qual s'estableixen les disposicions mínimes de seguretat i salut en els llocs de treball (article 10 i annex VI).
—Reial decret 1627/1997 pel qual s'estableixen les disposicions mínimes de seguretat i salut a les obres de construcció (article 14).
L'objectiu principal de la prevenció de riscos laborals és protegir els treballadors i treballadores de les exposicions a condicions de treball lesives per a la salut, amb la participació del conjunt dels agents implicats: empresaris, treballadors i els seus representants, i tècnics de prevenció.
Avui dia sabem que tant els homes com les dones es poden veure afectats per exposicions de caràcter laboral que poden alterar la funció reproductora.
L'Organització Mundial de la Salut (OMS) ja fa anys que va acordar la necessitat de desenvolupar polítiques de prevenció primària per a la protecció dels treballadors i treballadores en tots els estadis de la vida reproductiva.
En els darrers anys hi ha hagut una incorporació constant de les dones en el món laboral, i ha augmentat la sensibilització en les polítiques públiques envers d'aquesta situació.
Consegüentment, s'ha detectat la necessitat d'ajudar els agents implicats a gestionar correctament la prevenció enfront d'exposicions a factors de risc que poden afectar la salut reproductiva dels treballadors i treballadores, així com les dones embarassades o en període de lactància natural.
L'embaràs i la lactància són períodes de benestar, salut i vitalitat per a les dones.
Tant les dones embarassades com les que han donat a llum recentment o que estan en període de lactància estan sotmeses a canvis fisiològics importants per tal que l'embaràs i el nou nat es desenvolupin adequadament, i aquests canvis poden fer que siguin més vulnerables a certs riscos presents en els llocs de treball.
La normativa de prevenció de riscos laborals obliga l'empresari o empresària a l'avaluació correcta dels llocs de treball i la prevenció de riscos consegüent per a la protecció de la població treballadora.
Aquesta normativa protegeix especialment les dones embarassades, que han donat a llum recentment o es troben en període de lactància natural, sempre garantint el dret a treballar en aquestes situacions.
Les desigualtats de gènere en el mercat de treball comporten que l'exposició als riscos laborals sigui diferent per a dones i homes, i que, per tant, la intervenció preventiva en l'àmbit de la seguretat i salut laboral hagi d'incorporar la perspectiva de gènere per esdevenir efectiva.
Tot i que alguns factors de risc poden afectar la capacitat reproductiva tant dels homes com de les dones, en aquest full monogràfic ens centrarem en la salut de les dones embarassades i lactants.
Els agents químics són omnipresents en els centres de treball.
Moltes feines comporten la utilització i l'exposició a substàncies i productes químics que, sobretot en cas d'unes condicions de treball inadequades, poden penetrar en l'organisme per diverses vies (respiratòria, cutània o digestiva) i poden comportar danys per a la salut.
És necessari, per tant, avaluar aquesta exposició i el risc que representa per a la salut dels treballadors per poder adoptar les mesures preventives o correctores adequades.
La manera més freqüent de fer-ho és mitjançant el control ambiental (CA).
Aquest, però, té mancances ja que, per exemple, no permet determinar la possible absorció de contaminants per via cutània o digestiva, o l'exposició extralaboral.
Una manera complementària de fer aquesta avaluació és mitjançant la tècnica del control biològic (CB), la qual ajuda a suplir aquestes llacunes i permet, sempre que es faci correctament, afinar més les conclusions a les quals arribem i millorar la prevenció de riscos entre els treballadors exposats a agents químics.
La Llei 31/1995, de prevenció de riscos laborals (LPRL) va ser aprovada el 8 de novembre i publicada en el Butlletí Oficial de l'Estat (BOE) núm. 269/1995, de 10 de novembre.
Des d'aleshores ha estat modificada per diverses lleis1, entre les qualsdestaca la Llei 54/2003, de 12 de desembre, de reforma del marc normatiu de la prevenció de riscos laborals (BOE 298/2003, de 13 de desembre).
La LPRL va adaptar al dret espanyol la Directiva 89/391/CEE, relativa a l'aplicació de mesures per promoure la millora de la seguretat i salut dels treballadors i treballadores.
En successives modificacions la LPRL ha incorporat, parcialment, disposicions d'altres directives com són la 94/33/CEE, sobre la protecció dels joves en el treball; la 92/85/CEE, sobre la protecció de la maternitat; i la 91/383/CEE, relativa a la millora de la seguretat i salut laboral dels treballadors/ores amb contracte temporal o posats a disposició per empreses de treball temporal (ETT).
El Reial decret 39/1997, pel qual s'aprova el Reglament dels serveis de prevenció (RSP), és la primera norma derivada del desenvolupament reglamentari anunciat a l'article 6 de la Llei 31/1995, de 8 de novembre, de prevenció de riscos laborals (LPRL).
Va ser aprovat el 17 de gener i publicat en el BOE núm. 27, de 31 de gener.
Des d'aleshores ha estat modificat i desenvolupat per diversos reials decrets i ordres ministerials.
La prevenció dels incendis ha de garantir la protecció de les persones i els béns davant de situacions d'emergència causades per aquest tipus de sinistres.
Per obtenir la protecció desitjada cal aplicar, en funció de la tipologia de l'establiment, unes tècniques reglamentades per l'Administració on s'estableixen uns nivells mínims de seguretat que són de compliment obligat.
La normativa que afecta els establiments pel que fa al compliment dels requisits mínims exigibles en matèria d'incendis és complexa, de manera que de vegades costa interpretar-la o determinar quina norma els és d'aplicació en funció de la seva tipologia.
El motiu principal d'aquesta dificultat és l'abundant normativa existent en matèria de prevenció d'incendis.
La Llei 3/2010, de 18 de febrer, de prevenció i seguretat en matèria d'incendis en establiments, activitats, infraestructures i edificis ha unificat en una sola norma els requisits que cal aplicar a Catalunya tant en els equipaments de nova construcció com en aquells que siguin reformats, ampliats o se'n faci un canvi d'ús.
El progrés dels últims anys en la mecanització de la maquinària agrícola ha fet que aquestes màquines siguin cada vegada més complexes i siguin les responsables d'un gran nombre d'accidents al sector agropecuari i de bona part de les patologies d'origen laboral.
La maquinària agrícola és molt variada: tractors, recol·lectores, segadores, trituradores, desbrossadores, empacadores, segadores, remolcs, etc. Aquesta maquinària té una sèrie de característiques i riscos d'accidents similars, molts dels quals es podrien evitar amb facilitat adoptant una sèrie de mesures preventives de fàcil aplicació.
L'execució d'obres a la via pública (carreteres, autovies, autopistes...) o a les seves immediacions pot interferir en la circulació de vehicles, posant en risc la seguretat de les persones usuàries i treballadores.
Per aquest motiu, és fonamental adoptar una adequada senyalització, abalisament i, si escau, defensa de les zones de treballs, amb l'objectiu de millorar la seguretat dels treballadors i reduir, entre d'altres, el risc d'atropellament per invasió de vehicles
La motoserra és unequio molt emprat en cativitats d'empreses forestals, però que tambe s'utilitza esporàdicament en activitats agrícoles i de jardineria.
Entre les principals causes d'accidents de treball en el sector forestal figuren les vinculades a l'ús de la motoserra.
Per les seves particularitats aquesta és una de les màquines més perilloses i, per tant, una persona treballadora no formada ni entrenada en seu ús mai no l'hauria d'utilitzar.
En tots els àmbits de la societat, els incendis provoquen importants pèrdues, tant de vides humanes com de danys en edificis, instal·lacions, boscos i béns en general.
L'ús generalitzat de materials combustibles per a usos industrials i domèstics fa que el risc d'incendi sigui considerable i, si l'incendi es produeix en concentracions urbanes o industrials, pot donar lloc a situacions catastròfiques.
Les actuacions dirigides a evitar l'inici de l'incendi es consideren tècniques de prevenció d'incendis.
Les dirigides a reduir els seus efectes, com ara la detecció extinció i evacuació, es consideren tècniques de protecció contra incendis, que poden ser actives o passives.
Aquest document recull les disposicions legals relatives a la seguretat de màquines aplicades als equips d'elevació de càrregues i les prescripcions mínimes de seguretat durant la seva manipulació.
Les bases legals han estat generades per les directives 89/655/CEE, modificades per la Directiva 95/63/CE, que l'Estat espanyol ha transposat amb el Reial decret 1215/1997, de 18 de juliol, sobre disposicions mínimes de seguretat i salut per a la utilització pels treballadors dels equips de treball.
La utilització dels equips d'elevació de càrregues presenta riscos específics per a les persones (operaris/àries i personal situat a les seves proximitats), pels béns (manipulats per les grues o situats a la seva àrea d'influència) i per les instal·lacions on estan ubicades.
Dintre dels equips d'elevació hi ha una gran diversitat de tipus i models de màquines que s'utilitzen per a l'elevació de càrregues.
Aquest full informatiu se centra en els equips d'elevació de tracció per cable, que formen un grup de maquinària de característiques homogènies entre elles, respecte al funcionament i a les condicions de seguretat a complir.
La definició més habitual de busseig que fa el diccionari és l'acció de nedar per sota de l'aigua.
Si afegim alguns detalls a aquesta definició podem dir que el busseig és l'acte pel qual una persona se submergeix a l'aigua amb la finalitat de desenvolupar una activitat esportiva, comercial, militar, etc., amb l'ajut d'equips especials o sense.
La poda és una activitat habitual en l'agricultura on s'originen molts dels accidents greus del sector.
En els últims anys hi ha hagut una evolució important en la mecanització d'aquesta tasca, per la qual cosa la feina no és tan pesada i, sobretot, és més segura.
La poda es pot realitzar amb diferents eines, cadascuna d'elles amb unes característiques diferents.
Es poden utilitzar tisores manuals, tisores pneumàtiques i tisores electròniques.
Aquestes eines tenen característiques i riscos d'accidents similars, molts dels quals es podrien evitar amb facilitat si s'adoptessin una sèrie de mesures preventives de fàcil aplicació.
Aquest full informatiu recull un extracte del Reial decret 1215/1997, pel qual s'estableixen les disposicions mínimes de seguretat i salut per a la utilització dels equips de treball per part dels treballadors.
Aquest Reial decret va ser modificat pel Reial decret 2177/2004, que va introduir unes disposicions mínimes per a la utilització d'equips de treball en matèria de treballs temporals en altura.
Aquest full informatiu recull un extracte de les disposicions mínimes per a la protecció dels treballadors exposats a atmosferes explosives en el seu lloc de treball, establertes al Reial decret 681/2003.
Aquest full informatiu recull un extracte del Reial decret 614/2001, sobre les disposicions mínimes per a la protecció de la salut i la seguretat dels treballadors contra el risc elèctric.
Aquest full informatiu recull un extracte del Reial decret 1627/1997, sobre les disposicions mínimes de seguretat i salut en les obres de construcció.
La serra circular de taula és una màquina molt utilitzada en obres de construcció, de reconeguda eficàcia quant al rendiment que proporciona, però no és tan conegut l'alt risc que pot comportar utilitzar-la si no es tenen en compte les mesures de seguretat que cal adoptar, ja que és considerada com una màquina perillosa.