projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El document d'aquest mes és el Retrat de jove mossèn, un daguerreotip de 10x7,5 cm, signat per Lorichon i datat l'any 1849, només deu anys després de l'arribada oficial de la fotografia a la ciutat de Barcelona.
Aquesta obra forma part de l'antiga col·lecció Nicolau, amb peces espectaculars dels primers anys de la fotografia a Catalunya i de la qual l'Arxiu Nacional de Catalunya en conserva una bona representació.
El daguerreotip és un procediment directe de càmera que consisteix en la captació d'una imatge sobre una placa metàl·lica polida i sensibilitzada amb sals de plata, després d'un llarg temps d'exposició.
Es revela amb mercuri, es protegeix amb un vidre i es segella per evitar el contacte amb l'aire.
Va ser en Jacques Mandé Daguerre, el qui el va presentar públicament l'any 1839, després de perfeccionar el procediment de Nicéphore Niepce.
El francès Enrique Lorichon, miniaturista i litògraf, va ser un pioner del progrés científic en canviar els estris del seu art per la càmera daguerreotípica.
Es va perfeccionar en la tècnica, adquirint la fama d'excels i anunciant la primícia de fer daguerreotips sobre paper, un mètode que només ell coneixia.
Com altres precursors de la fotografia, va anar a Barcelona cap a 1843, ciutat en la que va residir intermitentment, exercint de daguerreotípista, però també de litògraf, col·laborant en l'obra Recuerdos y bellezas de España impulsada per Francesc Xavier Parcerisa.
El gener de 1848, precisament un any abans del retrat que presentem, Lorichon feia daguerreotips al número 8 de la Rambla de Santa Mònica.
Impulsat per un esperit aventurer i cercant noves oportunitats també va exercir a diverses ciutats espanyoles com Sevilla, Múrcia, Santander i especialment a Màlaga, ciutat que es convertiria en el seu centre d'operacions en l'establiment que va obrir amb el seu fill Eugenio.
Lorichon, a Barcelona, va estar vinculat amb altres fotògrafs com Jules Planchard i Eugène Nicolas Mattey, conegut com Mr.
Era habitual a l'època, associar-se amb professionals estrangers, que aportaven nous coneixements i prestigi al negoci.
Lorichon va exercir amb èxit la seva professió de retratista entre la burgesia, però també va retratar militars i membres del clergat.
Aquest daguerreotip d'un jove capellà és una mostra excepcional de com el clergat va utilitzar la fotografia com un signe de modernitat.
El bon estat de conservació de l'obra permet apreciar la gran nitidesa que ofereix aquest primerenc exemplar d'un procediment fotogràfic directe de càmera, com el daguerreotip.
És un retrat senzill, directe, potent, nítid i contrastat, amb una qualitat molt alta, comparable als que conserva el Museu Frederic Marés o el Museu Nacional de la Ciència i la Tècnica de Terrassa.
Bibliografia sobre daguerreotips i daguerreotipistes:
Un espectacular daguerreotip dels primers anys de la fotografia a Catalunya
Document del mes: desembre 2019
El document d'aquest mes és un àlbum de fotografies que mostra diversos aspectes del barraquisme a la ciutat de Barcelona entorn als anys 1925-1935, acompanyat d'un informe que duu per títol "Índice de la información gráfica.
L'àlbum està enquadernat amb tapa dura i conté un total de 76 fotografies, totes numerades.
A més de les barraques, algunes fotografies presenten altres modalitats d'habitatge precari, com una casa vella ocupada per múltiples famílies, vagons de tren en desús reaprofitats o una cova.
L'autoria d'una part important de les fotografies ha estat atribuïda a la societat de fotoperiodistes formada a la dècada de 1920 per Ramon Claret i Artigas i Joan Bert i Vila, atès que gairebé la meitat de les imatges corresponen a negatius sobre placa de vidre conservats en el fons dels dos fotògrafs, dipositat també a l'Arxiu Nacional.
És probable que la resta de fotografies siguin dels mateixos autors, però ara per ara no és possible assegurar-ho.
La finalitat de les fotografies era la d'il·lustrar un informe sobre les característiques de les barraques i de les seves agrupacions: els materials de construcció, les seves formes, si eren aïllades o formaven carrers, patis o barris, si eren en un entorn urbà, a la platja o a la muntanya, si eren construïdes o bé aprofitàven coves o vagons de ferrocarril, quina era la seva funcionalitat (cuina, botiga, comuna, safareig), etc.
A partir de la recerca que s'ha fet per determinar la ubicació de les barraques dins la ciutat s'ha elaborat un mapa interactiu mitjançant l'eina "Instamaps" de l'ICGC, que a més de facilitar la visualització de les ubicacions permet accedir a la descripció completa de cada una de les imatges dins el portal "Arxius en línia".
L'àlbum es troba dins la col·lecció documental d'Àlvar Castells, formada al llarg de cinquanta anys d'activitat d'aquest col·leccionista.
Geolocalització de les 76 fotografies de les barraques en un mapa interactiu
Mapa interactiu de les barraques a Barcelona.
Retrat de mig cos d'un prevere de la diòcesi de Saragossa al monestir de Montserrat.
Aquarel·la de l'àlbum Souvenirs d'Espagne (Catalogne) d'Emile Boisselier.
El document d'aquest mes és una làmina datada el 1890 on apareix el retrat en aquarel·la d'un sacerdot aragonès realitzat per Emile Boisselier que forma part de l'àlbum Souvenirs d'Espagne (Catalogne) 1864.
Emile Boisselier va ser un oficial de l'exercit francès que va visitar Espanya durant la dècada de 1860, viatjant principalment per Catalunya.
Els quaderns de viatge que va realitzar li van servir anys després, a l'última dècada del segle XIX, per pintar 106 làmines on reflectia la seva visió d'Espanya durant el viatge.
Aquestes vistes d'estil orientalista i temàtica costumista i paisatgista, realitzades en aquarel·la i altres tècniques, constitueixen l'àlbum abans esmentat.
Dins de l'àlbum cal destacar la sèrie d'imatges referides als pelegrinatges al monestir de Montserrat, de la qual forma part la làmina escollida aquest mes.
En ella, es pot observar la imatge de mig cos d'un capellà que, segons ens indica l'autor, anava a Montserrat.
En observar la imatge, crida l'atenció les proporcions del barret de teula propi de la indumentària típica dels sacerdots catòlics dels segles XVIII–XIX.
Sembla que l'autor hagi volgut fer una caricatura de la imatge del capellà exagerant les dimensions del seu barret, si ho comparem amb altres dibuixos o gravats de l'època.
Vista exterior de l'edifici de l'administració general de la Compañía General de Tabacos de Filipinas, al predi de sant Marcel·lí, a Manila (Les Filipines).
El document protagonista d'aquest mes és un dibuix de l'edifici d'administració general de la Compañía General de Tabacos de Filipinas S.A. al districte de Sant Marcel·lí de la ciutat de Manila (Les Filipines).
Una empresa amb seu a Barcelona i establiments a Manila que va participar en els negocis d'Europa, Amèrica i Àsia per esdevenir, d'aquesta manera, la primera multinacional catalana.
L'objecte inicial de l'empresa va ser, sobretot, el cultiu, la compra, la fabricació i la venda de tabacs de Filipines, encara que amb el temps va ampliar els seus horitzons amb altres productes com el sucre, els destil·lats, el transport de mercaderies o el comerç d'importació.
En la seva creació hi va haver una aportació catalana cabdal, atès que el seu fundador, Antonio López López, marquès de Comillas, va establir-ne la seu a Barcelona, alhora que va comptar amb els senyors Isidor Pons i Roura i Josep Carreras i Xuriach perquè actuessin com a apoderats.
Tanmateix, a banda de la seva important seu a la ciutat comtal, la companyia va comptar també amb fàbriques a Filipines i oficines comercials a més d'una dotzena de països des d'on venia els seus productes a mig món.
L'evolució de la companyia va anar molt lligada als esdeveniments històrics de les Filipines –colònia espanyola, quan s'hi va establir–, però que a partir del Tractat de París de 1898 va passar a formar part de l'àrea econòmica dels Estats Units.
Des d'aleshores la tabaquera va tenir la consideració d'empresa estrangera a l'illa.
No obstant això, la companyia va saber esquivar els obstacles que es van anar interposant i encara avui continua activa, tot i que amb un tarannà molt diferent al dels seus primers anys d'història.
A final del segle XIX la Companyia General de Tabacs de Filipines serà la primera multinacional catalana
Retrat d'un nen de família benestant en paper a la sal.
El document protagonista d'aquest mes és un calotip positivat sobre paper a la sal.
Aquesta tècnica de fixació de la imatge va ser inventada per William Henry Fox Talbot al 1840 i va significar l'aparició, per primer cop, del procés negatiu-positiu que donaria pas a la fotografia tal i com la coneixem actualment (fotografia digital a part).
Es basava en fer servir un paper sensibilitzat amb nitrat de plata i àcid gàl·lic (present en l'escorça del roure o les fulles del tè, entre d'altres plantes) que després de ser exposat a la llum era revelat amb ambdues substàncies químiques i fixat amb hiposulfit sòdic.
El revelat produïa una imatge original negativa translúcida anomenada calotip de la qual se'n podien fer múltiples positius –anomenats paper a la sal- a través, simplement, de la còpia per contacte.
Gràcies a aquest descobriment, Talbot va aconseguir, a més, reduir el temps d'exposició de la imatge (de 30 minuts a 30 segons), introduir la reproductibilitat de la fotografia i abaratir-ne els costos, ja que el paper era molt més econòmic que el metall.
No obstant, malgrat la facilitat i flexibilitat que oferia la calotipia, no va aconseguir tanta popularitat com la seva coetània, el daguerrotip, donat que Talbot va preferir patentar-la enlloc de posar-la a disposició pública com va fer Louis Daguerre.
Es tracta d'una imatge acolorida a mà, ja que la calotipia només permetia la plasmació en tons sèpies, que, encara emmarcada, conserva el segell sec i l'etiqueta de l'estudi- on va ser presa.
El retrat està signat per Mattey, Moliné, i un tercer nom tatxat.
Eugène Mattey (1808-1877) era el fotògraf i Manuel Moliné (1833-1901) el pintor, ambdós artistes van compartir estudi fotogràfic al carrer Aroles núm. 5, 1r pis, de Barcelona entre 1855 i 1856.
El document es conserva dins de la Col·lecció de papers a la sal de l'Arxiu Nacional de Catalunya, on també s'hi poden trobar el retrat d'un home i el d'una dona elaborats amb la mateixa tècnica i produïts pels mateixos autors.
Més informació a: Museo Universidad de Navarra (2015).
El paper a la sal era el positiu resultant del procés fotogràfic inventat per Talbot el 1840, la calotípia.
Diferents entitats mantenen una estreta col·laboració amb l'Arxiu Nacional i desenvolupen, entre d'altres, nombroses activitats de recuperació documental, formatives i de difusió.
La Societat vetlla pel rigor històric i científic de la genealogia i altres disciplines afins.
Desenvolupa, amb el suport de l'ANC i de l'Institut Ramon Muntaner, un ampli ventall de cursos i tallers sobre les matèries de les que s'ocupa.
L'Associació treballa amb els objectius de la UNESCO: educació, ciència, cultura, patrimoni, pau i solidaritat.
Els seus estatuts ressalten com a específiques les activitats que donen atenció preferent a promoure els drets humans, els drets dels pobles, la solidaritat internacional i la pau.
Desenvolupa, amb el suport de l'ANC, un ampli ventall d'activitats i conferències.
L'Associació treballa per a la recuperació de la Memòria Històrica de la Guerra Civil espanyola i l'Exili.
En conveni amb la Generalitat de Catalunya, AGE promou la donació de fons documentals de persones que van viure la guerra i l'exili.
Els arxius que recupera són dipositats per l'entitat a l'Arxiu Nacional de Catalunya.
Per a més informació, consulteu la seva pàgina WEB o bé el seu blog
El CESIRE és un Centre de Recursos Pedagògics Específics de Suport a la Innovació i la Recerca Educativa, creat pel Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya.
La seva finalitat és conèixer la recerca en didàctica i educació per promoure i difondre els resultats i adequar-los a les necessitats del professorat.
També dissenya i difon activitats i recursos que ajudin al professorat en la seva tasca innovadora.
L'Àmbit Social i Humanístic del CESIRE desenvolupa part de la seva activitat a l'ANC i col·labora estretament amb el Servei Didactic de l'Arxiu.
Grop Nacionalista Radical" va néixer a Santiago de Cuba el 10 d'octubre de 1908 (aniversari del "Grito de Yara" la gran fita fundacional de la Cuba lliure), amb nuclis originals associatius tam­bé a l'Havana i Guantánamo, amb els quals va mantenir sempre una intensa relació.
El gran impulsor de l'entitat va ser el prohom Salvador Carbonell i Puig (1882-1968), d'origen sitge­tà, juntament amb Pere Clavé.
En companyia del Centre Català de l'Havana (creat el 1905) va ser l'entitat catalanista més rellevant de l'illa i, probablement, és la primera organització política que va incloure la lluita per la independència de Catalunya com a objec­tiu fundacional als seus estatuts.
Grop Nacionalista Radical (Santiago de Cuba)" a l'Arxiu Nacional és constituït principalment per la documentació produïda i aplegada per l'entitat en el desenvolupament de la seva activitat pròpia.
Destaquen molt especialment els dos llibres d'actes del Consell Directiu dels anys 1936-1949, on s'hi reflecteix al detall el dia a dia.
El fons inclou tam­bé un llibre de comptes del període final de vida de l'entitat, així com petites mostres de bons de finança­ment, lletres de canvi, pagarés i rebuts i comunicacions d'entitats financeres; pel que fa al propi patrimoni, con­té la documentació dels pagaments de lloguers pels es­tatges i les cessions a tercers, els de serveis i asseguran­ces, la liquidació d'impostos locals i nacionals, l'adqui­sició de material d'impremta i la tramitació d'importa­cions de béns i el lloguer i adquisició de pianos.
El fons inclou també el testimoni de la subscripció a més d'una vintena de publicacions periòdiques cubanes i catalanes, així com programes i invitacions a actes i funcions d'altres entitats de Santiago, la resta de Cuba i Amèrica; petites mostres de la correspondència tramesa i rebuda, amb personatges com ara el president basc Jo­sé Antonio Aguirre, el periodista cubà Sergio Carbó, el músic Pau Casals o l'adreçada al president nordamericà Franklin D. Roosevelt; rebuts de quotes a entitats soci­als, benèfiques i esportives; butlletes de socis, liquidaci­ons i rebuts del pagament d'assegurances i serveis mè­dics i d'enterrament; fulls de control de vendes de loca­litats de representacions teatrals, anuncis, entrades i convocatòries d'assaig; contractació d'orquestres i invi­tacions a concerts i al tradicional ball de Cap d'Any.
En el seu conjunt, el fons documental facilita una aproximació molt rellevant a la història d'una entitat social fortament arrelada a l'illa de Cuba, lloc preferent de l'emigració catalana durant moltes dècades del segle XX, i una organització política d'avantguar­da en la història de l'independentisme català a terres americanes.
Testimoni dels orígens de l'independentisme
L'Arxiu Nacional de Catalunya ingressa aquest document en el 80è aniversari dels bombardejos de l'aviació italiana sobre Catalunya
Es tracta d'un document de gran interès històric sobre els bombardejos de Catalunya duts a terme per l'aviació italiana durant la Guerra Civil espanyola, on es posen de manifest, mitjançant un conjunt de fotografies documentades, els devastadors efectes materials produïts per les bombes sobre edificis i habitatges de diferents poblacions catalanes.
L'estudi sobre els efectes dels bombardejos està signat pel general de brigada Adriano Monti –"il comandante dell aviazione legionària" – i es va fer sobre el terreny a mesura que, trencats els fronts de l'Ebre i del Segre, les tropes nacionals anaren ocupant Catalunya.
És un dossier en format foli, cosit amb tres grapes laterals, que conté fins a 121 imatges originals en b/n, de 8,5 x 11,5 cm enganxades sobre el paper a raó de dues per pàgina en posició vertical o horitzontal; presenta un bon estat de conservació.
Les fotografies estan numerades i relacionades amb una descripció on hi consta la localització i les característiques de artefacte explosiu que s'hi va llençar.
Les imatges mostren les evidències destructives i les conseqüències dels raids aeris sobre molls, instal·lacions portuàries, fàbriques d'abastiments i habitatges de ciutats com Barcelona, Girona, Tarragona, Figueres, les Borges Blanques, Castelldans, Alfés i Granyena de les Garrigues.
Atès que la coberta identifica la Relació com a un volum II i que les imatges comencen pel número 99, se suposa que formava part d'un conjunt més ampli constituït per documents diversos relligats i numerats.
L'ingrés d'aquesta documentació a l'Arxiu Nacional de Catalunya prové de la recent adquisició per 3.400€ en subhasta pública.
La 'Relazione': Un testimoni de gran interès històric sobre les conseqüències dels bombardejos de Catalunya
Podeu accedir als fons de l'Arxiu Nacional a través del cerdador ArxiusEnLínia
Es poden demanar reproduccions a través del formulari i per correu electrònic ( [EMAIL] ).
Es respondran i serviran les sol·licituds en la mesura que sigui possible.
Les que no es puguin atendre en aquests moments s'atendran, segons l'ordre d'arribada, quan torni a obrir l'Arxiu Nacional.
Es respondran les sol·licituds en la mesura que sigui possible.
Les que no es puguin atendre en aquests moments, s'atendran, segons l'ordre d'arribada, quan torni a obrir l'Arxiu Nacional.
Tots els préstecs que estaven dins de termini es renovaran automàticament
El registre administratiu romandrà tancat al públic
Per presentar documents es podrà fer servir la petició genèrica o fer el tràmit en línia a través dels webs dels canals digitals: el web TRAMITS.GENCAT.CAT o la seu electrònica (SEU.GENCAT.CAT)
També us podeu adreçar al telèfon d'Atenció Ciutadana 012, que ofereix atenció i informació general dels serveis de la Generalitat de Catalunya i suport per fer alguns tràmits en línia.
L'aportació de la biblioteca de l'Arxiu Nacional de Catalunya
Amb motiu dels 100 anys de la mort de l'escriptora i periodista Dolors Monserdà i Vidal (Barcelona, 1845 – 1919) la Biblioteca de l'Arxiu Nacional de Catalunya s'afegeix a la commemoració de l' Any Dolors Monserdà i presenta per a la seva difusió les obres que de l'autora i sobre l'autora conserva entre el seu fons bibliogràfic.
Es tracta de diversos exemplars, la major part procedents dels fons bibliogràfics de reserva, entre els quals destaca especialment els fons Max Cahner.
Es pot consultar el catàleg de la biblioteca de l'Arxiu Nacional de Catalunya a través de l'accés directe a les Biblioteques Especialitzades de la Generalitat de Catalunya, (BEG) i també a través del Catàleg Col·lectiu de les Biblioteques Universitàries de Catalunya (CCUC)
100 anys de la mort de l'escriptora i periodista feminista Dolors Monserdà i Vidal (Barcelona, 1845-1919)
L'aportació de la biblioteca de l'Arxiu Nacional de Catalunya
Amb motiu del cinquantè aniversari de la mort del pedagog i historiador Alexandre Galí i Coll (Camprodón, 1886 – Barcelona, 1969) la Biblioteca de l'Arxiu Nacional de Catalunya s'afegeix a la commemoració de l' Any Alexandre Galí i presenta per a la seva difusió les obres que de l'autor i sobre l'autor conserva entre el seu fons bibliogràfic.
Es tracta de diversos exemplars, la major part procedents dels fons bibliogràfics de reserva, entre els quals destaca especialment el fons Max Cahner.
Aquestes obres complementen el fons personal d'arxiu que també està a disposició dels usuaris a la seu de l'Arxiu Nacional.
Es pot consultar el catàleg de la biblioteca de l'ANC a través de l'accés directe a les Biblioteques Especialitzades de la Generalitat de Catalunya, (BEG) i també a través del Catàleg Col·lectiu de les Biblioteques Universitàries de Catalunya (CCUC)
L'aportació de la biblioteca de l'Arxiu Nacional de Catalunya
Amb motiu dels 100 anys del naixement de l'escriptora, periodista i activista catalana Teresa Pàmies i Bertran (Balaguer, 1919 – Granada, 2012) la Biblioteca de l'Arxiu Nacional s'afegeix a la commemoració de l' Any Teresa Pàmies i presenta per a la seva difusió les obres que de l'autora conserva entre el seu fons bibliogràfic.
Es tracta de diversos exemplars, la major part procedents dels fons bibliogràfics de reserva, entre els quals destaquen especialment els fons Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC), Partido Feminista de España - Club Vindicación Fe minista i Pere Pagès i Elies (Víctor Alba).
Es pot consultar el catàleg de la biblioteca de l'Arxiu a través de l'accés directe a les Biblioteques Especialitzades de la Generalitat de Catalunya, (BEG) i també a través del Catàleg Col·lectiu de les Biblioteques Universitàries de Catalunya (CCUC)
Recull bibliogràfic d'unes 30 obres de l'autora
El fons de l'Arxiu de la Casa Fiveller acumula un important patrimoni referit a llinatges nobiliaris de les Corones d'Aragó i Castella
El tractament de la documentació: de l'ingrés a la difusió
El govern n'ha aprovat el decret que ho preveu
50 anys apostant per la cultura i la llengua catalanes i prioritzant valors ètics, solidaris i de compromís social
La digitalització de l'obra ha estat possible gràcies a la col·laboració entre el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya i l'Arxiu Nacional de Catalunya, amb motiu de la commemoració de l'any Pompeu Fabra
L'aportació de la Biblioteca de l'Arxiu Nacional de Catalunya
Format per la documentació històrica i moderna d'un dels partits de més llarga trajectòria en la vida política del país
Fins al 30 de novembre a l'Arxiu Nacional de Catalunya
'Les edicions Aymà: l'art de sobreviure'
En el marc de l'Any Europeu del Patrimoni Cultural
Impartirà una conferència sobre el fons Família Vidal-Barraquer conservat a l'Arxiu Nacional de Catalunya
Exposició d'un dels referents de la fotografia esportiva del país, fins el 26 d'octubre a l'Arxiu Nacional
S'integren a la nova Col·lecció de cartes dels presos i exiliats per l'autodeterminació de Catalunya | ANC1-1306.
El centre posa a disposició de les seves famílies aquesta col·lecció, amb la voluntat que pugui aplegar i preservar en un futur la correspondència que hagin classificat i revisat.
Us esperem el divendres 9 d'octubre de 2020, de 10 h a 14 h - Amb reserva prèvia!
Una figura cabdal del teatre català
L'arxiu és testimoni d'una organització de referència en l'acció per a la millora de la qualitat de vida de les persones i de la convivència als barris i pobles de Catalunya
Donem la paraula a dipositants, usuaris i col·laboradors de l'Arxiu Nacional, perquè a través de petits vídeos d'un minut o poc més ens parlin de com ha estat la seva "experiència d'arxiu" amb l'Arxiu Nacional de Catalunya
Durant la Setmana Internacional dels Arxius donarem la paraula a dipositants, usuaris i col·laboradors de l'Arxiu Nacional de Catalunya
A partir del dilluns 25 de maig es podrà concertar cita prèvia per a la consulta dels fons de l'Arxiu Nacional
Ens adaptem per continuar amb les funcions que tenim encomandes i intentem ser útils a la ciutadania
Us presentem aquesta publicació electrònica d'accés lliure i propostes bibliogràfiques amb fonts d'arxiu
El març de 1938 van tenir lloc els bombardeigs més devastadors que va patir Barcelona durant la Guerra Civil
Amb motiu del Dia Internacional de la Dona, l'Arxiu Nacional de Catalunya destaca una seixantena de fons documentals produïts per dones
Amb motiu de l'obertura de l'any del Centenari del naixement de Josep Benet i Morell, dimecres, 19 de febrer de 2020
La documentació de la seva activitat creativa i de relacions personals ja és accessible als usuaris
El portal ofereix una selecció d'imatges de referència produïdes durant els primers cent anys de fotografia (1839-1939).
Es tracta d'un valuós recurs per a investigadors i promotors culturals i facilita l'accés directe a col·leccions i exposicions virtuals.
L'Arxiu Nacional és proveïdor fonamental d'aquest projecte amb més d'un 10% del total d'imatges accessibles.