Qui no s'ha preocupat mai per la forma del seu cos?
I quan ho hem fet, ha estat per salut, per estètica o per les dues coses?
Quina és la diferència entre el cos que tenim i el cos que percebem que tenim?
Mentre que el nostre cos com a organisme és objectivable, mesurable i té uns límits molt precisos, el nostre esquema corporal, és a dir, la imatge subjectiva que tenim del nostre cos, depèn de factors com ara allò que fitem davant del mirall, l'estat anímic, les nostres idees i pensaments, tot allò que hem après, etc., factors que de vegades poden dur-nos a obsessionar-nos per la nostra imatge.
Tots sabem que la bellesa d'una persona va molt més enllà de l'atractiu físic.
D'altra banda, al llarg de la història l'ideal d'allò que és bell ha marcat la imatge de moltes persones.
En societats consumistes com la nostra, el cos s'ha convertit en el principal objecte de consum, i l'ideal d'un cos prim i musculat, en un reclam a què tots hem d'aspirar.
Els mitjans de comunicació ens bombardegen constantment amb imatges de persones 'perfectes' i joves, que tenen un pes i unes mesures determinades.
Adaptar-se a aquest patró de bellesa i de primesa suposa, sovint, uns sacrificis exagerats i un risc important per a la salut.
Amb l'arribada del bon temps, o després de grans àpats com els de Nadal, s'aguditza l'obsessió de perdre alguns quilos acumulats.
Creixen els reclams miraculosos: píndoles, herbes, dietes màgiques i altres alternatives que poden arribar a ser molt nocives per a la salut.
El desig d'estar més prims, la por intensa d'augmentar de pes, l'obsessió per la dieta, per la qualitat dels aliments, per l'aspecte físic, etc. també poden desembocar en trastorns alimentaris.
Tot i que solen ser més freqüents entre les noies, aquests trastorns cada vegada s'estenen més entre els nois.
Una excessiva preocupació pel cos pot arribar a traspassar límits i afectar negativament la salut, donant lloc a un trastorn del comportament alimentari com poden ser l'anorèxia i la bulímia.
A Catalunya 28.000 adolescents i joves pateixen un trastorn de la conducta alimentària, com l'anorèxia o la bulímia i un 11% presenten símptomes d'alt risc de patir-los.
Aquests joves segueixen dietes comercials molt restrictives, es neguen a menjar segons quins tipus d'aliments, perden pes, usen laxants i diürètics, fumen per substituir el menjar, calculen estrictament les calories dels aliments, no mengen en grup...
Segons un estudi sobre els comportaments alimentaris dels joves de l'Observatori Català de la Joventut, la percepció de la pròpia imatge depèn de l'estat d'ànim, del que transmeten els altres, de la valoració del propi cos i d'altres factors.
L' estudi apunta que una gran part dels joves controla el pes utilitzant tota mena d'estratègies, com ara la restricció, l'eliminació o la substitució d'aliments que creu perjudicials, intentant no picar entre àpats o bé començant un règim.
Però molts desconeixen fins a quin punt aquestes pràctiques poden ser perjudicials per a la salut.
Els organismes especialitzats en endocrinologia, nutrició i obesitat recorden constantment que l'equilibri nutricional és el pilar bàsic per gaudir d'una bona salut i reivindiquen que les dietes es facin sempre sota un rigorós control mèdic.
El principal risc de les dietes miraculoses rau en les estratègies que proposen per a perdre pes, ja que moltes es basen en una reducció important de les calories ingerides o bé en la ingesta d'aliments en quantitats inadequades.
Cal tenir present que una bona alimentació és aquella que ens aporta tots els nutrients que el nostre cos necessita.
Perdre líquids fa aprimar, però és perillós perquè pot causar la deshidratació i no és el mateix que perdre greix.
Aquests règims màgics, en definitiva, enganyen en tots els sentits: són inadequats per aconseguir pèrdues de pes sostingudes, poden fer desequilibrar l'organisme i no ensenyen a adquirir hàbits alimentaris correctes.
Un altre avís dels experts per ajudar a identificar les dietes perilloses és que cap règim ha de produir debilitat, desànim o una sensació de fam voraç.
Segons l'informe "Trastorns alimentaris i hàbits de cerca a Internet: resultat d'una enquesta de població clínica", elaborat per un equip de metges i psicòlegs experts de la Taula de Diàleg per a la Prevenció dels Trastorns de la Conducta Alimentària, un 60% dels pacients d'anorèxia i bulímia busquen en la seva primera cerca a Internet continguts "no saludables".
L'ús d'Internet per part dels pacients es fa a esquenes de la família, ja que en el 87,3%, els familiars no estan al corrent d'aquests hàbits.
Només en el 40% dels casos, la família s'acaba assabentant.
Els menors d'edat, entre 8 i 18 anys, busquen de forma significativa més consells per aprimar-se a Internet, i menys informació sobre centres de tractament.
També en aquesta franja d'edats, els pacients veuen més repercussions negatives a la informació que troben a Internet.
Així mateix, analitzant les cerques a internet per franges d'edat dels pacients, l'enquesta revela que en la franja dels menors d'edat, un 12,8% consulten pàgines pro-mia i pro-ana, mentre que en la franja que va dels 19 als 35 anys, la visita a aquest tipus de blogs o fòrums cau fins al 7,5%.
Controlar el pes és qüestió de constància i esforç.
No hi ha mètodes fàcils, ni remeis, ni dietes o medicaments màgics, però sí que hi ha alguns hàbits que hi poden ajudar.
Per a perdre pes de forma sana, es recomana augmentar l'activitat física, s'aconsella no perdre més d'un quilo i mig a la setmana, especialment a les persones sedentàries, i no iniciar cap dieta que contingui menys de 1.200 quilocalories sense control mèdic.
També es recomana seguir una alimentació variada, i en un horari regular.
És important fer un bon esmorzar i no eliminar cap dels àpats, així com consumir aliments bàsics, com les verdures, les fruites, els cereals, els llegums i el peix.
Entre els mites que els experts han intentat trencar destaquen, per exemple, que l'aigua o el pa engreixen, o que no sopar pot fer rebaixar el pes.
Et vols canviar alguna part del teu cos?
Vols modelar el teu aspecte físic per trobar-te millor, o bé perquè no estàs satisfet amb el teu cos?
Vas al gimnàs per estar en forma, o bé perquè et capfica la idea de tenir un cos fort i ben musculat?
Els límits entre les bones pràctiques i allò nociu per a la salut sovint no són fàcils de determinar, i les obsessions poden començar al gimnàs i acabar al quiròfan.
Una preocupació excessiva per modelar el cos i desenvolupar musculatura empeny moltes persones a passar moltes hores al gimnàs.
Quan aquesta pràctica deixa de ser saludable i esdevé obsessiva parlem d'un trastorn de vigorèxia.
Els vigorèctics, que són majoritàriament homes, solen combinar la pràctica abusiva d'exercici físic amb una dieta poc equilibrada, basada amb una excessiva quantitat de proteïnes i d'hidrats de carboni, que pot alterar el metabolisme i causar canvis d'humor sobtats.
Segons dades de la Societat Espanyola de Cirurgia Plàstica Reparadora i Estètica (SECPRE) només un 1,5% de les operacions de cirurgia estètica es realitzen en menors de 18 anys, tot i això, a l'Estat espanyol cada any es fan 65.000 operacions d'estètica, que inclouen molts joves majors d'edat.
Alguns experts alerten del perill d'aquest tipus de pràctiques, considerant que la millora de l'aspecte físic no sempre implica l'acceptació del propi cos i pot generar una obsessió patològica per la recerca d'un ideal impossible d'assolir.
A tall d'exemple, la facultat de Psicologia de la Universitat Autònoma de Barcelona i la Societat Espanyola de Medicina i Cirurgia Cosmètica (SEMCC) van realitzar un estudi per a conèixer quin tipus de persones acudien als centres de medicina estètica.
El resultat fou que el 40% de les persones que s'adreçaven a aquestes consultes estaven "obsessionades" pel seu aspecte físic.
Segons els investigadors, per tant, és possible que un gran nombre de persones operades quedin insatisfetes després del tractament.
Les liposuccions i l'augment i elevació de pits són les operacions més demandades, tot i que els llavis, el nas i la barbeta també tenen força demanda.
Cal tenir en compte els efectes secundaris d'aquestes operacions, especialment en els cossos que es troben en ple creixement.
Per aquesta raó es recomana només sotmetre's a operacions de cirurgia estètica en casos excepcionals i mèdicament indicats, com ara una otoplastia (operació per corregir les orelles) o una reducció de pit (per malformació o bé per qualsevol altra patologia).
Si el que es vol és estar en forma, existeixen moltes possibilitats a part del gimnàs, com ara fer exercici a la natura o a la ciutat, anar amb bicicleta, patinar, fer excursions, etc.
Durant l'adolescència, a més, som més susceptibles a sofrir acne i altres canvis epidèrmics.
Els trastorns de la pell són tan freqüents que, de fet, les persones amb una pell immaculada representen gairebé l'excepció.
Per això, és important distingir aquelles taques o marques que poden ser nocives per a la salut d'allò que només té conseqüències estètiques i que no ens ha d'obsessionar.
En general, les taques i pigues no es poden eliminar, i encara que en la majoria dels casos el seu efecte és només estètic i no representen cap risc per a la salut, discernir els principals trastorns de pigmentació ens serà de gran ajuda.
Si encara et queden dubtes, però, és important consultar el dermatòleg.
Sovint la pell sofreix transformacions, i una de les més comunes és l'aparició d'acne, els granets que s'escampen per la cara i el cos. Es tracta d'una malaltia inflamatòria de la pell, causada per una infecció bacteriana, que sol ser molesta, però que sobretot incomoda estèticament.
L'acne sol ser freqüent durant la pubertat, i tendeix a desaparèixer amb el temps.
Amb tot, hi ha persones que pateixen aquest trastorn durant dècades.
Per tractar l'acne es recomana fer una exfoliació de la pell i emprar, sempre sota la recomanació del dermatòleg, alguna crema bactericida, o bé algun tractament més fort, basat en hormones i altres productes, en cas que l'acne sigui més greu.
Hi ha cicatrius, però, difícils de tractar perquè no desapareixen després de fer-se un peeling (renovació de les capes externes de la pell).
El tatuatge és un dibuix o senyal indeleble que es fa introduint pigments a la pell a base de puncions.
El pírcing consisteix a penjar joies i altres objectes de metall mitjançant la perforació de la pell, mucoses o qualsevol altre teixit corporal.
La micropigmentació fa servir la mateixa tècnica a fi d'embellir llavis, celles, ulls i arèola mamària o de dissimular cicatrius i cremades.
Informa't sobre les qüestions que has de tenir en compte abans de decorar la pell amb arracades i colors, té els seus riscos i pot tenir complicacions si no es duen a terme en unes condicions d'higiene adequades.
Sabies que en les societats primitives, les persones grasses simbolitzaven la fertilitat i el prestigi?
Que durant l'Edat Mitjana l'atractiu físic es basava en els ornaments externs del cos i no pas en el vestuari?
Que no és fins al segle XIV quan es diferencia el vestit de l'home del de la dona?
Que la Revolució Francesa eliminà la cotilla i la roba que estrenyia el cos de les dones?
Que fins al segle XX no s'ha vestit amb faldilla curta i pantalons?
Segons el diccionari de l'IEC, la moda és "l'ús passatger que regula, segons el gust del moment, la manera de vestir, de viure, etc.".
És, doncs, tot allò que s'estila en un determinat moment i lloc, el resultat d'una decisió arbitrària que molta gent accepta, però no és cap veritat absoluta.
Anar a la moda, vestir a la moda... és una decisió totalment personal.
En la creació i difusió de l'ideal de bellesa i d'allò que està de moda, la publicitat té un paper primordial.
Creada per persuadir, la publicitat pot influir en la nostra percepció de bellesa, en la roba que vestim, en allò que mengem, fins i tot en com ens divertim, etc. Tots som vulnerables a aquest sistema publicitari que associa primesa amb bellesa, elegància i acceptació social, i reforça l'estereotip social d'allò que és normal i està acceptat socialment.
Per això és molt important tenir les claus per desxifrar els missatges publicitaris persuasius i llegir entre línies els anuncis.
No sempre tenir un bon aspecte és sinònim de tenir una bona salut.
Com que les persones som molt més que la nostra imatge, cuidar el nostre cos i dur un estil de vida saludable serà una font de bellesa imprescindible.
Les persones que no fumen, fan exercici, beuen alcohol amb moderació i mengen les quantitats adequades de fruites i verdures viuen, de mitjana, catorze anys més que les que no practiquen cap d'aquests hàbits recomanats, segons un estudi realitzat al Regne Unit.
A tot el món no hi ha ningú igual que nosaltres.
Allò que ens pertany, el nostre cos, la nostra ment, amb tots els pensaments i les idees, les fantasies, els somnis, les pors, etc. ens fa únics.
Per això és important començar a acceptar-nos tal i com som i gaudir de la felicitat que comporta no dependre de ningú per sentir-nos bé.
L'autoestima és la valoració que tenim de nosaltres mateixos.
Té molt a veure amb l'autoconcepte o forma amb què ens percebem, i està influït per la informació que ens arriba dels altres, a més dels propis sentiments i pensaments.
Sabies que tenir una bona autoestima pot provocar un efecte positiu en cadena?
I que les persones amb l'autoestima baixa poden acabar rendint per sota de les seves possibilitats?
A part de conèixer millor què és l'autoestima i què podem fer per millorar-la, els professionals proposen una activitat senzilla: escriure un llistat de qualitats personals en què s'incloguin també alguns defectes.
Una vegada feta la llista, cal conscienciar-se que les qualitats personals són les eines de què disposa una persona per afrontar els diferents esdeveniments, tant positius com negatius.