Resolució 84/2018, de 25 d'abril
L'existència i la quantificació d'establiments d'hostaleria autoritzats dins d'espais naturals i/o protegits.
La competència per resoldre sol·licituds d'accés no està vinculada a la competència sectorial sinó a la possessió material de la informació.
Per tant, per més que la competència per autoritzar aquests establiments sigui dels Ajuntaments, si la Generalitat la coneix, en tot o en part, està obligada a donar-la.
Es retrotrau el procediment ordenant a la Generalitat que resolgui la sol·licitud aportant la informació de què disposi, per bé que sigui parcial.
Número d'expedient de la Reclamació: 21/2018.
La persona reclamant sol·licita que se li informi si existien establiments d'hostaleria autoritzats dins d'espais naturals i/o protegits, i, quants li consten a la Generalitat.
La sol·licitud, doncs, conté dues qüestions: la confirmació de l'eventual existència dels establiments, i la constància que té la Generalitat del seu nombre.
No es demana, en cap cas, quins establiments, o en quins espais, o autoritzats per quins Ajuntaments, sinó la simple confirmació de si n'hi ha, i si la Generalitat en coneix el nombre.
Una i altra qüestió sembla clar que poden ser respostes per la Generalitat.
La primera, perquè la mera possibilitat de que existeixin o no establiments d'hostaleria en aquests espais, en els termes genèrics en què es formula la pregunta, és un fet que ha de ser conegut per la Generalitat per l'exercici de les competències pròpies en matèria de protecció d'espais naturals i de turisme.
En relació amb la segona qüestió, ningú més que la Generalitat pot respondre si té o no té constància de la xifra d'establiments autoritzats, per més que la competència per autoritzar-los sigui municipal.
Per tant, la Generalitat hauria d'haver resolt la sol·licitud o, almenys, comunicat aquesta informació, d'acord amb l'article 34 LTAIPBG.
Cal, igualment, recordar que la competència per resoldre sol·licituds d'accés no està vinculada a la competència sectorial sinó a la possessió material de la informació.
Per tant, per més que la competència per autoritzar aquests establiments sigui dels Ajuntaments, si la Generalitat coneix la informació, en tot o en part, està obligada a donar-la.
Argumenta el Servei d'Espais Naturals Protegits en el seu informe que la seva participació en els procediments d'autorització d'obres o instal·lacions en espais naturals o protegits amb l'emissió d'aquest informe no és requerit per a totes les activitats, però no aclareix com caldria (tampoc quan telefònicament se li demana) si concretament per a l'activitat objecte de reclamació es requereix la participació del Servei d'Espais Naturals Protegits, és a dir, si en el procediment d'autorització d'obres o instal·lacions per a establiments d'hostaleria dins d'espais naturals o a l'interior i exterior d'un espai protegit, que sens dubte l'afectaria, es requereix l'emissió d'aquest informe, cosa que sembla més que probable.
Segons es desprèn de l'expedient, la Generalitat va derivar inicialment la sol·licitud al Servei d'Espais Naturals Protegits de la Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural del DTES, que va considerar que no era un àmbit de la seva competència pel fet que no li correspon autoritzar ni dur un registre d'aquests establiments, i ho va derivar a la Direcció General de Turisme, que també va declarar-se incompetent per atendre la petició ja tot i disposar d'un Registre d'establiments d'hostaleria que recull els establiments prèviament autoritzats pels Ajuntaments, afirma que el Registre no està actualitzat ni complet i que no hi consta la circumstància de l'emplaçament dins d'espais naturals o protegits de l'establiment, per la qual cosa no pot respondre la petició.
D'acord amb això, la Generalitat, a través de la unitat d'informació del DTES, simplement comunica electrònicament a la persona reclamant que " després de diverses consultes realitzades al Servei d'Espais Naturals Protegits i a la Direcció General de Turisme, ens informen que l'organisme competent per a donar-vos resposta és l'ajuntament de municipi sobre el qual tingueu interès concret, al qual hauríeu d'adreçar-vos ".
Considerant que la persona reclamant no va manifestar cap interès concret en un municipi, terme o espai natural o protegit, sinó que solament volia la confirmació de que podien existir establiments d'hostaleria autoritzats dins d'aquests espais i saber si la Generalitat els té quantificats, la resposta del DTES és inadequada formalment i lesiva per a la persona reclamant, ja que l'aboca a fer la sol·licitud als 948 Ajuntaments, per tal d'esbrinar si els han autoritzat, i encara així, desconeixeria la informació concreta que demana: saber si la Generalitat en té constància del nombre, circumstància que semblen negar els dos informes a la GAIP emesos per la Generalitat (Servei d'Espais Naturals Protegits i Direcció General de Turisme), que no van ser lliurats a la persona reclamant.
D'acord amb això, cal estimar la reclamació i retrotraure al procediment, ordenant a la Generalitat que resolgui la sol·licitud aportant la informació de què disposi en relació amb:
Contra aquesta resolució es podrà interposar reclamació si és restrictiva del dret d'accés.