La finalització del curs d'introducció a L'Arts in Health del MNAC coincideix amb la publicació d'un informe de l'Arts Council England sobre els efectes de l'art i la cultura sobre la salut i el benestar.
Publiquem un resum d'aquesta investigació.
Aquesta tardor va tenir lloc al MNAC un curs sobre la relació de l'art amb la salut: Introducció a L'Arts in Health.
Organitzat conjuntament amb la International Arts in Health Foundation i dirigit tant a professionals de la cultura com de la salut, aquesta primera edició va propiciar que diversos mitjans de comunicació es fessin ressò de com en alguns països, com Canadà, es recepten visites als museus i de com els metges britànics podrien començar també a prescriure aviat la Cultura des del punt de vista terapèutic (" Més museus i menys pastilles: receptar cultura com a teràpia ").
A Catalunya ja fa temps que diversos museus i centres culturals ofereixen propostes que vinculen l'art i la salut.
La presència de professionals dels museus catalans a la formació del MNAC va evidenciar l'interès del sector per aprofundir en aquesta línia de treball, i ja s'ha creat un grup de museus en el marc de la Xarxa de museus d'Art que vol liderar la iniciativa.
A summary of evidence, que recull les investigacions publicades els darrers anys sobre avaluacions i evidències dels beneficis d'aquest tipus de pràctiques.
Tot i que els projectes que enumera l'estudi se situen fora del territori català, el seu interès rau sobretot en les conclusions que presenta, enfocades a aconseguir que la prescripció social vinculada a les arts sigui una realitat consolidada.
Per això, a continuació us oferim un resum de l'informe.
El model mèdic de salut basat tradicionalment en la malaltia i en l'entorn clínic ha evolucionat els últims anys cap a un model més social centrat en la prevenció, en el benestar i en el paper de la comunitat.
Amb això, patologies difícils de diagnosticar com algunes de les malalties cròniques o mentals han anat guanyant protagonisme.
També es posen cada cop més de manifest els vincles entre les dolències físiques i psíquiques.
S'estima que al Regne Unit una de cada cinc visites als centres d'atenció primària respon més a motius psicosocials que mèdics.
En part, per alleujar la pressió sobre aquests centres assistencials i, en general, per estalviar despeses, la noció de prescripció social (o no medicamentalitzada) -que inclou la recepta de les arts- ha arrelat en la política de salut d'aquest i d'altres països.
L'informe de l'Arts Council recull una relació d'estudis publicats sobre els beneficis de l'art en la salut i el benestar que abasten diferents disciplines: música, teatre, dansa... i també la visita als museus.
Precisament sobre aquest darrer àmbit indica que els col·lectius amb alguna demència i la tercera edat conformen el grup més ampli dels programes de salut i benestar impulsats pels museus.
La primera de les experiències que l'Arts Council destaca en el seu informe és l'estudi realitzat per MacPherson i altres col·laboradors " You do it for the moment " (2009).
Aquest va consistir en analitzar un programa adreçat a persones amb demència que visitaven la National Gallery of Australia un cop per setmana durant un total de sis setmanes per descobrir obres d'art. Mitjançant tècniques d'anàlisi qualitatives, com l'observació directa i el focus grup, es va demostrar que aquest col·lectiu augmentava els seus nivells de participació i molt especialment aquells individus que presentaven problemes de conducta en els seus entorns habituals.
Un altre estudi, cofinançat per l'Arts Council i titulat " Not So Grip Up North ", es recull com a exemple de la importància del treball conjunt entre museus, universitats, centres de salut o d'assistència social, i el tercer sector.
L'objectiu d'aquest programa era investigar l'impacte que tenia participar en activitats de museus en la salut i el benestar de tres grups de població concrets: col·lectius amb demència, persones que han patit un ictus, i usuaris dels serveis de salut mental.
Es van fer servir diferents mètodes d'avaluació desenvolupats conjuntament per tal d'aconseguir un enfocament metodològic adequat per a cada museu.
El tercer treball és el desenvolupat per Nuala Morse i Helen Chatterjee el 2017 amb el títol " Museums, health and wellbeing research: Co-developing a new observational method for people with dementia in hospital contexts ".
És un estudi fet conjuntament entre professionals de museus i de la salut per desenvolupar un mètode d'avaluació de les activitats de manipulació d'objectes museístics especialment pensat per a persones amb demència.
El resultat més visible fou la producció d'una eina d'observació de la participació en els museus ( The Museum engagement Observation Tool ), pensada per ser utilitzada en el treball amb persones amb diferents nivells de demència.
El projecte " Heritage in hospitals: Using museum objects to teach communications skills ", desenvolupat per la University College London, mostra com les organitzacions culturals poden intervenir en un hospital i en altres entorns de salut i atenció social per millorar la qualitat dels pacients.
Precisament l'objectiu d'aquest projecte era portar col·leccions de museus com el British Museum a hospitals i residències, i avaluar l'impacte que tenien les sessions de manipulació d'aquests objectes en més de 300 interns.
Es van utilitzar mètodes mixtes.
D'una banda, l'anàlisi quantitativa va mostrar un increment significatiu de l'índex de benestar i felicitat dels pacients.
De l'altra, les dades qualitatives van evidenciar que els objectes museístics són capaços d'estimular d'una manera especial.
El resultat d'aquesta investigació va ser l'edició d'una guia per utilitzar els objectes dels museus en hospitals i altres espais de salut.
Durant les deu setmanes que va durar l'estudi, hi van participar 115 persones d'entre 65 i 94 anys.
Es va aplicar en tot el procés la metodologia Museum Wellbeing Measure for Older Adults (MWM-OA).
L'informe de l'Arts Council conclou que hi ha evidències clares dels beneficis que té sobre la salut i el benestar el fet de participar en activitats artístiques i culturals (entre les quals s'inclouen els museus).
Però també diu que, si volem que la prescripció social basada en les arts i la cultura s'implanti d'una forma consolidada, és imprescindible tenir en compte els següents aspectes:
Cal aportar més finançament per a la recerca
Els estudis publicats demostren evidències reals, però calen que aquestes es recullin seguint criteris científics, sobretot tenint en compte la participació del món de la salut.
Moltes organitzacions culturals treballen per avaluar el seu treball de forma independent amb els estàndards de qualitat que la ciència de la salut requereix.
Tanmateix, cal una injecció econòmica per desenvolupar aquesta recerca, ja que habitualment les organitzacions tampoc poden assumir-ne la despesa.
En comparació amb altres tipus de recerca del camp de la salut, les investigacions en art i cultura reben poc finançament, i això comporta inevitablement desenvolupar projectes a petita escala, de curta durada, amb grups reduïts de persones (sovint menys de 100) i pels quals s'utilitzen necessàriament mètodes qualitatius.
Cal una recerca i avaluació més estandarditzada
Els resultats d'avaluacions individuals ajuden a millorar aquella pràctica particular, però difícilment poden servir per creuar dades amb altres estudis del sector.
Molt sovint, en part per manca d'infraestructura, les organitzacions utilitzen diferents mesures d'avaluació i de mètodes de recerca, o bé creen les seves pròpies metodologies.
Aquesta manca de consistència dificulta la creació d'una base de dades tant robusta i coherent com seria desitjable i que permetria, a la vegada, aconseguir més reconeixement i suport per aplicar aquest tipus de pràctiques.
Cal combinar una aproximació quantitativa amb una qualitativa
Encara que les anàlisis quantitatives són clarament importants a l'àmbit mèdic, alguns investigadors defensen la necessitat d'utilitzar mètodes mixtes per aconseguir resultats tàcits.
D'una banda, els mètodes quantitatius aporten aquest rigor més científic i, de l'altra, les anàlisis qualitatives faciliten un coneixement aplicat al seu context.
Una forma d'avançar en el desenvolupament d'aquest tipus de recerca és la que proposa la publicació A guide to evaluation for Arts Therapists and Arts & Health Practitioners, amb una aproximació clínica però també sociològica de les avaluacions.
Cal complementar la recerca amb advocacy
Mentre la recerca continua i s'intenta construir una base més sòlida i completa d'evidències, hi ha altres recursos que poden contribuir a consolidar les iniciatives que vinculen formalment l'art i la salut.
Les proves científiques no són els únics factors que motiven les decisions polítiques.
Sovint una opinió pública prou sòlida és a vegades més determinant.
Per aquest motiu, per augmentar el nivell de comprensió i acceptació del valor de les intervencions culturals en la salut, cal crear i comunicar narratives potents que complementin la recerca acadèmica.
Presenta testimonis d'experts, incloent investigadors acadèmics i una sèrie de casos estudiats en profunditat il·lustrant aquestes pràctiques al Regne Unit.
Biblioteca de les publicacions més significatives dels últims 20 anys, incloent-hi estratègies nacionals, programes d'avaluació i altres materials.
En aquest esdeveniment, uns 453 participants i delegats de 23 països van explorar com les arts i la cultura poden contribuir a reduir les desigualtats en l'àmbit de la salut i a millorar l'estat mental i el benestar.
Curs Museums as Spaces for Wellbeing centrat en desenvolupar i avaluar el treball de salut i el benestar en un museu o una organització cultural.
La International Arts in Health Foundation, creada recentment i impulsada per Guillem d'Efak, té com a objectiu aconseguir la cooperació entre el món de les arts, la salut i els sectors socials per millorar eficaçment la salut i el benestar de la societat.
La Fundació va organitzar juntament amb el MNAC el curs Introducció a l'Arts in Health.