Poden ser objecte de recurs en cassació, davant la Sala Segona del Tribunal Suprem, les sentències dictades en apel·lació per l'Audiència Nacional i per les audiències provincials quan s'hagi imposat una de les mesures a què es refereix l'article 10.
El recurs té com a objecte la unificació de la doctrina amb ocasió de sentències dictades en apel·lació que siguin contradictòries entre si, o amb sentències del Tribunal Suprem, respecte de fets i valoracions de les circumstàncies del menor que, tot i ser substancialment iguals, hagin donat lloc, tanmateix, a pronunciaments diferents.
El recurs el pot preparar el ministeri fiscal o qualsevol de les parts que pretengui la indicada unificació de doctrina dins els deu dies següents a la notificació de la sentència de l'Audiència Nacional o Provincial, en un escrit adreçat a aquesta.
L'escrit de preparació ha de contenir una relació precisa i circumstanciada de la contradicció al·legada, amb designació de les sentències al·ludides i dels informes en què es fonamenti l'interès del menor valorat en sentència.
Si l'Audiència Nacional o Provincial davant la qual s'hagi preparat el recurs estima acreditats els requisits a què es refereix l'apartat anterior, el secretari judicial ha de requerir testimoni de les sentències esmentades als tribunals que les van dictar, i en el termini de deu dies ha de remetre la documentació a la Sala Segona del Tribunal Suprem i citar el recurrent i el ministeri fiscal, si no ho està, davant l'esmentada Sala.
El recurs de cassació s'interposa davant la Sala Segona del Tribunal Suprem, i és aplicable en la interposició, substanciació i resolució del recurs el que disposa la Llei d'enjudiciament criminal, en tot el que hi sigui aplicable.
Són objecte de recurs en cassació, davant la Sala Segona del Tribunal Suprem, les sentències dictades en apel·lació per les sales de menors dels tribunals superiors de justícia quan s'hagi imposat una de les mesures a què es refereixen les regles 4a i 5a de l'article 9 d'aquesta Llei.
El recurs té com a objecte la unificació de la doctrina amb ocasió de sentències dictades en apel·lació per les sales de menors dels tribunals superiors de justícia que siguin contradictòries entre si amb les de l'altra o altres sales de menors dels tribunals superiors esmentats, o amb sentències del Tribunal Suprem, respecte de fets i valoracions de les circumstàncies del menor que, tot i ser substancialment iguals, hagin donat lloc a pronunciaments diferents.
El recurs el pot preparar el ministeri fiscal o el lletrat del menor que pretengui la unificació de doctrina dins els deu dies següents a la notificació de la sentència de la Sala de Menors del Tribunal Superior de Justícia, en un escrit adreçat a la mateixa Sala.
L'escrit d'interposició ha de contenir una relació precisa i circumstanciada de la contradicció al·legada, amb designació de les sentències al·ludides i dels informes en què es fonamenti l'interès del menor valorat en la sentència.
Acreditats els requisits a què es refereix l'apartat anterior, la Sala de Menors del Tribunal Superior de Justícia davant del qual s'hagi interposat el recurs requereix el testimoni de les sentències citades als tribunals que les hagin dictat, i en el termini de deu dies ha de remetre la documentació a la Sala Segona del Tribunal Suprem, i citar el recurrent i el ministeri fiscal, si no ho ha estat, davant la Sala esmentada.
Quan la part recurrent hagi incomplert de manera manifesta i insolucionable a criteri del Tribunal Suprem els requisits establerts per al recurs o quan la pretensió no tingui contingut cassacional, el magistrat ponent ha de donar compte a la Sala de la causa d'inadmissió i aquella ha d'acordar oir el recurrent i el ministeri fiscal, quan aquest no hagi interposat el recurs, pel termini de tres dies, i seguidament ha de dictar interlocutòria contra la qual no es pot interposar cap recurs.
La Sala Segona del Tribunal Suprem, constituïda en forma ordinària, ha de convocar la part recurrent, i en tot cas el ministeri fiscal, a una vista oral, en la qual ha d'oir les al·legacions que s'efectuïn, i pot sol·licitar un informe a l'entitat pública de protecció o reforma de menors del territori on exerceixi la seva jurisdicció el jutjat que hagi dictat la resolució impugnada i, si s'escau, a l'entitat a la qual correspongui l'execució de la mateixa sentència, i seguidament ha de dictar la sentència de cassació tal com assenyala la Llei d'enjudiciament criminal i als seus efectes.
També, i en unificació de la doctrina i pels mateixos tràmits, el ministeri fiscal pot recórrer en cassació les interlocutòries definitives dictades per les sales de menors dels tribunals superiors de justícia, en resoldre els recursos contra les resolucions dels jutges d'instrucció dictades en aplicació del que disposa l'article 4 d'aquesta Llei orgànica.