Dret a l'assistència jurídica gratuïta
Reconeixement excepcional del dret
Insuficiència econòmica sobrevinguda
Competència i procediment per al reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta
Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta
Composició de les comissions d'assistència jurídica gratuïta
Funcionament de les comissions d'assistència jurídica gratuïta
Designacions provisionals i trasllats
Comprovació de dades, resolució i notificació
Requeriment de designació d'advocat i procurador
Substitució del professional designat
Organització dels serveis d'assistència lletrada, defensa i representació gratuïtes
Gestió col·legial dels serveis d'assistència lletrada, de defensa i de representació gratuïtes
Autonomia professional i disciplina col·legial
Designació d'advocat i de procurador d'ofici
Efectes del reconeixement del dret
Insostenibilitat de la pretensió
Insostenibilitat en via de recurs
Subvenció i supervisió dels serveis d'assistència jurídica gratuïta
Gestió col·legial de la subvenció
Aplicació a Espanya de tractats i convenis internacionals sobre assistència jurídica gratuïta
Assistència jurídica gratuïta en els litigis transfronterers de la Unió Europea
Reconeixement del dret a Espanya
Requisits per al reconeixement del dret
Reconeixement del dret en altres estats membres
Disposició addicional primera - Disposició final segona
Composició de les comissions d'assistència jurídica gratuïta en casos excepcionals
Informació al Ministeri de Justícia sobre els litigis transfronterers
Substitució de les referències al salari mínim interprofessional
Els drets atorgats als ciutadans pels articles 24 i 25 de la Constitució són corol·lari evident de la concepció social o assistencial de l'Estat democràtic de dret, tal com ha estat configurat per la nostra norma fonamental.
En lògica coherència amb els continguts d'aquests preceptes constitucionals, i per tal d'assegurar a totes les persones l'accés a la tutela judicial efectiva, l'article 119 del mateix text constitucional preveu que la justícia ha de ser gratuïta quan ho disposi la llei i, en tot cas, respecte als qui acreditin insuficiència de recursos per litigar.
Amb tot això, la nostra norma fonamental dissenya un marc constitucional regulador del dret a la tutela judicial que inclou, per part de l'Estat, una activitat prestacional encaminada a la provisió dels mitjans necessaris per fer que aquest dret sigui real i efectiu fins i tot quan qui vulgui exercir-lo no tingui recursos econòmics.
Suprimides per la Llei 25/1986 les taxes judicials, el nucli dels costos econòmics derivats de l'accés a la tutela judicial està determinat per la intervenció en aquest, per imperatiu legal, la majoria de vegades, de professionals especialitzats en la defensa i representació dels drets i interessos legítims.
Efectivament, una vegada que l'Estat ha renunciat a la percepció de qualsevol quantitat per l'accés a l'aparell judicial, són els honoraris d'advocats, de procuradors i, si s'escau, de qualssevol altres professionals, així com el cost de l'obtenció de les proves documentals o pericials necessàries, els que impliquen un cost econòmic inassumible per als ciutadans que no disposen dels recursos econòmics necessaris per fer-los front.
La previsió constitucional de l'article 119 ha estat objecte de desplegament per la Llei orgànica 6/1985, del poder judicial, que als articles 20.2 i 440.2 recull el mandat constitucional i remet, per a la regulació del sistema de justícia gratuïta, a la llei ordinària.
En virtut d'aquesta reserva de llei, correspon al legislador ordinari donar compliment a l'encàrrec constitucional que s'articuli un sistema de justícia gratuïta per als qui no tinguin recursos.
A aquesta finalitat respon aquesta Llei, l'objecte de la qual és regular un sistema de justícia gratuïta que permeti als ciutadans que acreditin insuficiència de recursos per litigar, proveir-se dels professionals necessaris per accedir a la tutela judicial efectiva i veure adequadament defensats els seus drets i interessos legítims.
Es tracta, doncs, d'una llei els beneficiaris i destinataris directes de la qual són tots els ciutadans que pretenguin accedir a la tutela judicial efectiva i se'ls obstaculitzi aquest accés amb motiu de la seva situació econòmica.
Per tant, la finalitat és garantir l'accés a la justícia en condicions d'igualtat a tots els ciutadans.
Davant la dispersa legislació processal que fins ara ha regulat la justícia gratuïta, aquesta norma unifica en si mateixa el nou sistema legal de justícia gratuïta; així doncs, tal com va entendre la cambra baixa en aprovar per unanimitat en la sessió celebrada el 10 de maig de 1994 la moció conseqüència d'interpel·lació presentada pel Grup Parlamentari Federal Izquierda Unida-Iniciativa per Catalunya, ratificada per la Resolució de 9 de febrer de 1995, aquesta Llei regula un sistema únic, concentrat en una sola norma, amb les lògiques conseqüències de claredat i certesa que redunden, en definitiva, en un increment de la seguretat jurídica.
Ampliació del contingut material del dret
Per tal de remoure els obstacles que impedeixen que els ciutadans més desprotegits accedeixin a la tutela judicial efectiva en condicions d'igualtat, aquesta Llei representa una notable transformació en el contingut material del dret a l'assistència jurídica gratuïta, i el configura de manera més àmplia.
Efectivament, davant els beneficis fins ara recollits per la Llei d'enjudiciament civil, el nou sistema configura un dret més complet i, per tant, que garanteix més bé la igualtat de les parts en el procés, i elimina onerositats excessives que no són sinó negacions pràctiques d'aquella; així doncs, als beneficis consagrats pel nostre ordenament jurídic com a propis del dret a l'assistència jurídica gratuïta, la Llei hi afegeix noves prestacions com ara l'assessorament i l'orientació previs a la iniciació del procés -cosa que ha d'evitar moltes vegades litigis artificials tan costosos en tots els sentits per a la justícia-, l'assistència pericial en aquest i la reducció substancial del cost per a l'obtenció d'escriptures i documents notarials i dels documents emanats dels registres públics, que puguin ser necessaris per a les parts en el procés.
De la mateixa manera, la Llei suposa un pas més en la protecció d'aquests ciutadans més desafavorits que necessiten accedir a la tutela judicial per veure realitzades les seves legítimes pretensions o defensats els seus drets.
Sota l'àmplia llibertat de configuració legal que deriva de l'article 119 de la Constitució espanyola -llibertat que el nostre Tribunal Constitucional va reconèixer expressament-, aquesta Llei arriba més lluny que el sistema anterior en adoptar els criteris per reconèixer el dret d'assistència jurídica gratuïta, amb l'establiment d'un doble mecanisme: d'una banda, un criteri objectiu per al reconeixement del dret, basat en la situació econòmica dels sol·licitants, i complementat per un mecanisme flexible d'apreciació subjectiva d'acord amb la nostra jurisprudència constitucional, que possibilita fer el reconeixement excepcional del dret a persones la situació econòmica de les quals excedeix el mòdul legal però que, tanmateix, afronten unes circumstàncies d'una o altra índole que han de ser ponderades i que fan convenient aquest reconeixement.
En aquests segons supòsits excepcionals, i aquí hi ha precisament la diferència amb el règim que la Llei d'enjudiciament civil tenia establert fins avui, l'extensió del dret pot arribar a ser total, incloent-hi totes les prestacions que l'integren.
Sense perjudici d'això, queda sempre garantit el dret dels interessats a la lliure designació d'advocat i procurador.
Tot i que l'avaluació del compliment dels requisits per gaudir del dret a l'assistència jurídica gratuïta no és en sentit estricte una funció jurisdiccional, així s'ha mantingut tradicionalment en la nostra legislació processal.
Lluny d'aquesta concepció, constitueix un propòsit essencial de la Llei la «desjudicialització» del procediment per reconèixer el dret a l'assistència jurídica gratuïta, i així s'opta per les pautes més modernes que configuren aquesta funció, com una activitat essencialment administrativa.
La translació del reconeixement del dret a seu administrativa respon a dos motius: en primer lloc, es descarrega els jutjats i tribunals d'una tasca que queda fora dels marges constitucionals de l'exercici de la potestat jurisdiccional i, en segon lloc, s'agilita la resolució de les sol·licituds dels ciutadans mitjançant una tramitació sumària i normalitzada.
Per tant, el reconeixement del dret passa a convertir-se en una funció que descansa sobre el treball previ dels col·legis professionals, que inicien la tramitació ordinària de les sol·licituds, analitzen les pretensions i acorden designacions o denegacions provisionals, i, d'altra banda, sobre l'actuació d'uns nous òrgans administratius, les comissions d'assistència jurídica gratuïta, com a òrgans formalment responsables de la decisió final, i en la composició de les quals hi ha representades les instàncies interventores en el procés.
Això no significa que els òrgans jurisdiccionals perdin tot el seu pes en el reconeixement, ja que la Llei garanteix suficientment el control judicial sobre l'aplicació efectiva del dret, i habilita aquells per decidir sobre aquest, en la via de recurs.
Aquest objectiu legal de proporcionar als ciutadans que ho requereixin un sistema ràpid i eficaç de justícia gratuïta s'articula, com fins ara, sobre la base d'un servei públic, prestat per l'advocacia i la procuradoria, finançat amb fons igualment públics.
De fet, de conformitat amb la jurisprudència del Tribunal Europeu de Drets Humans i del nostre Tribunal Constitucional, l'Estat és el responsable del recte funcionament del servei per la sola obligació constitucional de proveir la defensa dels qui manquen de recursos; aquesta jurisprudència ha deixat clarament establerta la responsabilitat pública en aquest sentit, com a deure positiu de l'Estat de garantir el dret d'accés a la justícia o, el que és el mateix, a la tutela judicial efectiva com a dret fonamental que és.
Això condueix a l'obligació d'establir mecanismes de control que assegurin l'adequada destinació dels fons públics assignats al servei, de manera que no es beneficiïn dels fons els qui no requereixin cap assistència.
Així doncs, la Llei fixa els criteris bàsics del finançament del servei, el cost del qual ha de ser periòdicament avaluat pels poders públics, que en tot cas han de seguir el principi que el servei d'assistència jurídica gratuïta estigui dignament i suficientment remunerat, i que la seva retribució es faci efectiva en terminis raonables.
Tant pel que fa al finançament, com a les regles relatives a la prestació i el funcionament del servei, es conceben amb la flexibilitat i generalitat pròpies d'una norma de rang legal, que han de permetre que el seu desplegament per normes de rang inferior faciliti l'adequat ajust a les canviants situacions econòmiques i socials, de manera que s'eviti la petrificació de l'ordenament i la consagració en normes amb la rigidesa legal de matèries que, per la seva pròpia naturalesa, són susceptibles de successives transformacions en molt poc temps.
Aquesta regulació reglamentària es va portar a terme amb caràcter urgent, i com a pas inicial i transitori de l'actual reforma del sistema de justícia gratuïta, mitjançant el Reial decret 108/1995, de 27 de gener, sobre mesures per instrumentar la subvenció estatal a l'assistència jurídica gratuïta.
La Llei és, doncs, respectuosa amb l'ordenació competencial que deriva de la nostra norma fonamental i dels estatuts d'autonomia, i explicita els títols competencials que, de conformitat amb les regles 3a, 5a, 6a i 18a de l'article 149.1 de la Constitució espanyola, habiliten l'Estat per establir la nova regulació, i permet que aquesta es pugui complementar amb naturalitat amb les normes que dictin les comunitats autònomes en l'exercici de les seves competències estatutàries.
En els termes i amb l'abast que preveuen aquesta Llei i els tractats i convenis internacionals sobre la matèria en què Espanya sigui part, tenen dret a l'assistència jurídica gratuïta:
a ) Els ciutadans espanyols, els nacionals dels altres estats membres de la Unió Europea i els estrangers que estiguin a Espanya, quan acreditin insuficiència de recursos per litigar.
b ) Les entitats gestores i serveis comuns de la Seguretat Social, en tot cas.
c ) Les persones jurídiques següents quan acreditin insuficiència de recursos per litigar:
Associacions d'utilitat pública, previstes en l'article 32 de la Llei orgànica 1/2002, de 22 de març, reguladora del dret d'associació.
d ) En l'ordre jurisdiccional social, a més, els treballadors i beneficiaris del sistema de Seguretat Social, tant per a la defensa en judici com per a l'exercici d'accions per a l'efectivitat dels drets laborals en els procediments concursals.
Així mateix, el dret a l'assistència jurídica gratuïta es reconeix als treballadors i beneficiaris de la Seguretat Social per als litigis que sobre aquesta matèria se substanciïn davant l'ordre contenciós administratiu.
e ) En l'ordre contenciós administratiu, així com en la via administrativa prèvia, els ciutadans estrangers que acreditin insuficiència de recursos per litigar tenen dret a l'assistència lletrada i a la defensa i representació gratuïta en els procediments que puguin portar a la denegació de la seva entrada a Espanya, a la seva devolució o expulsió del territori espanyol, i en tots els procediments en matèria d'asil.
f ) En els litigis transfronterers en matèria civil i mercantil, les persones físiques que preveu el capítol VIII d'aquesta Llei, en els termes que s'hi estableixen.
g ) Independentment de l'existència de recursos per litigar, es reconeix el dret d'assistència jurídica gratuïta, que s'ha de prestar immediatament, a les víctimes de violència de gènere, de terrorisme i de tràfic d'éssers humans en els processos que tinguin vinculació, derivin o siguin conseqüència de la seva condició de víctimes, així com als menors d'edat i les persones amb discapacitat intel·lectual o malaltia mental quan siguin víctimes de situacions d'abús o maltractament.
Aquest dret també correspon als drethavents en cas de mort de la víctima, sempre que no siguin partícips en els fets.
Als efectes de la concessió del benefici de justícia gratuïta, la condició de víctima s'adquireix quan es formuli una denúncia o querella, o s'iniciï un procediment penal, per algun dels delictes a què es refereix aquesta lletra, i s'ha de mantenir mentre continuï en vigor el procediment penal o quan, una vegada finalitzat, s'hagi dictat sentència condemnatòria.
El benefici de justícia gratuïta es perd després de la fermesa de la sentència absolutòria, o del sobreseïment definitiu o provisional per manca d'acreditació dels fets delictius, sense l'obligació d'abonar el cost de les prestacions gaudides gratuïtament fins aquest moment.
En els diferents processos que es puguin iniciar com a conseqüència de la condició de víctima dels delictes a què es refereix aquesta lletra i, en especial, en els de violència de gènere, ha de ser el mateix advocat el qui assisteixi la víctima, sempre que amb això se'n garanteixi degudament el dret de defensa.
h ) Amb independència de l'existència de recursos per litigar, es reconeix el dret d'assistència jurídica gratuïta als qui a causa d'un accident acreditin seqüeles permanents que els impedeixin totalment dur a terme les tasques de la seva ocupació laboral o professional habitual i requereixin l'ajuda d'altres persones per fer les activitats més essencials de la vida diària, quan l'objecte del litigi sigui la reclamació d'indemnització pels danys personals i morals soferts.
i ) Independentment de si hi ha recursos per litigar, es reconeix el dret d'assistència jurídica gratuïta a les associacions que tinguin com a finalitat la promoció i defensa dels drets de les víctimes del terrorisme, assenyalades a la Llei 29/2011, de 22 de setembre, de reconeixement i protecció integral a les víctimes del terrorisme.
Es reconeix el dret d'assistència jurídica gratuïta a les persones físiques que mancades de patrimoni suficient disposin d'uns recursos i ingressos econòmics bruts, computats anualment per tots els conceptes i per unitat familiar, que no superin els llindars següents:
a ) Dues vegades l'indicador públic de renda d'efectes múltiples vigent en el moment d'efectuar la sol·licitud quan es tracti de persones no integrades en cap unitat familiar.
b ) Dues vegades i mitja l'indicador públic de renda d'efectes múltiples vigent en el moment d'efectuar la sol·licitud quan es tracti de persones integrades en alguna de les modalitats d'unitat familiar amb menys de quatre membres.
c ) El triple de l'indicador esmentat, quan es tracti d'unitats familiars integrades per quatre o més membres o que tinguin reconeguda la seva condició de família nombrosa d'acord amb la normativa vigent.
Per determinar el concepte d'unitat familiar en les seves diverses modalitats, s'aplica el que estableix la Llei de l'impost sobre la renda de les persones físiques, i s'equiparen als cònjuges no separats legalment les parelles de fet constituïdes de conformitat amb els requisits que els siguin exigibles.
Els mitjans econòmics s'han de valorar individualment quan el sol·licitant acrediti l'existència d'interessos familiars contraposats en el litigi per al qual se sol·licita l'assistència.
El dret a l'assistència jurídica gratuïta només es pot reconèixer als qui litiguin en defensa de drets o interessos propis, o aliens quan tinguin fonament en una representació legal.
En aquest últim cas, els requisits per a l'obtenció del benefici s'han de referir al representat.
Es reconeix el dret d'assistència jurídica gratuïta a les persones jurídiques que esmenta l'apartat c) de l'article anterior, quan mancades de patrimoni suficient el resultat comptable de l'entitat en còmput anual sigui inferior a la quantitat equivalent al triple de l'indicador públic de renda d'efectes múltiples.
Als efectes de comprovar la insuficiència de recursos per litigar, s'han de tenir en compte a més de les rendes i altres béns patrimonials o circumstàncies que declari el sol·licitant, els signes externs que manifestin la seva capacitat econòmica real, i s'ha de negar el dret a l'assistència jurídica gratuïta si aquests signes desmenteixen la declaració del sol·licitant i revelen amb evidència que aquest disposa de mitjans econòmics que superen el límit que fixa la llei.
Per valorar l'existència de patrimoni suficient s'ha de tenir en compte la titularitat de béns immobles sempre que no constitueixin l'habitatge habitual del sol·licitant, així com els rendiments del capital mobiliari.
Tenint en compte les circumstàncies de família del sol·licitant, el nombre de fills o familiars al seu càrrec, les taxes judicials i altres costos derivats de la iniciació del procés, o altres de naturalesa anàloga, avaluades objectivament i, en tot cas, quan el sol·licitant tingui la condició d'ascendent d'una família nombrosa de categoria especial, la comissió d'assistència jurídica gratuïta davant la qual es presenti la sol·licitud pot concedir excepcionalment, mitjançant una resolució motivada, el reconeixement del dret a les persones els recursos i ingressos de les quals, encara que superin els límits que preveu l'article 3, no excedeixin el quíntuple de l'indicador públic de renda d'efectes múltiples, tenint en compte a més la carència de patrimoni suficient.
En les mateixes condicions que assenyala el paràgraf anterior, es pot reconèixer el dret a l'assistència jurídica gratuïta atenent les circumstàncies de salut del sol·licitant i a les persones amb discapacitat que assenyala l'apartat 2 article 1 de la Llei 51/2003, de 2 de desembre, d'igualtat d'oportunitats, no-discriminació i accessibilitat universal de les persones amb discapacitat, així com a les persones que els tinguin al seu càrrec quan actuïn en un procés en el seu nom i interès, sempre que es tracti de procediments que tinguin relació amb les circumstàncies de salut o discapacitat que motiven aquest reconeixement excepcional.
En aquests casos, la comissió d'assistència jurídica gratuïta corresponent ha de determinar expressament quines prestacions de les que preveu l'article 6 són aplicables al sol·licitant.
El dret a l'assistència jurídica gratuïta comprèn les prestacions següents:
Assessorament i orientació gratuïts previs al procés als qui pretenguin reclamar la tutela judicial dels seus drets i interessos, així com informació sobre la possibilitat de recórrer a la mediació o altres mitjans extrajudicials de solució de conflictes, en els casos no prohibits expressament per la llei, quan tinguin per objecte evitar el conflicte processal o analitzar la viabilitat de la pretensió.
Quan es tracti de víctimes de violència de gènere, de terrorisme i de tràfic d'éssers humans, així com de menors d'edat i les persones amb discapacitat intel·lectual o malaltia mental, en els termes que estableix la lletra g de l'article 2, l'assistència jurídica gratuïta comprèn assessorament i orientació gratuïts en el moment immediatament previ a la interposició de la denúncia o querella.
Assistència d'advocat al detingut, pres o imputat que no ho hagi designat, per a qualsevol diligència policial que no sigui conseqüència d'un procediment penal en curs o en la seva primera compareixença davant un òrgan jurisdiccional, o quan aquesta es porti a terme per mitjà d'auxili judicial i el detingut, pres o imputat no hagi designat un advocat al lloc on es presti.
L'assistència lletrada esmentada també és aplicable a la persona reclamada i detinguda com a conseqüència d'una ordre de detenció europea que no hagi designat un advocat.
No cal que el detingut, pres o imputat acrediti prèviament no tenir recursos, sense perjudici que si no se li reconeix amb posterioritat el dret a l'assistència jurídica gratuïta hagi d'abonar a l'advocat els honoraris meritats per la seva intervenció.
Defensa i representació gratuïtes per advocat i procurador en el procediment judicial, quan la intervenció d'aquests professionals sigui legalment preceptiva o, quan tot i no ser-ho, es doni alguna de les circumstàncies següents:
a ) la seva intervenció sigui expressament requerida pel jutjat o tribunal mitjançant una interlocutòria motivada per garantir la igualtat de les parts en el procés.
b ) si es tracta de delictes lleus, la persona cap la qual s'adreça el procés penal hagi exercit el seu dret a estar assistit d'un advocat i així ho acordi el jutjat o tribunal, atenent l'entitat de la infracció de què es tracti i les circumstàncies personals del sol·licitant d'assistència jurídica.
Inserció gratuïta d'anuncis o edictes, en el curs del procés, que preceptivament s'hagin de publicar en diaris oficials.
Exempció del pagament de taxes judicials, així com del pagament de dipòsits necessaris per a la interposició de recursos.
Assistència pericial gratuïta en el procés a càrrec del personal tècnic adscrit als òrgans jurisdiccionals, o, si no, a càrrec de funcionaris, organismes o serveis tècnics dependents de les administracions públiques.
Excepcionalment, i quan per inexistència de tècnics en la matèria de què es tracti no sigui possible l'assistència pericial de perits dependents dels òrgans jurisdiccionals o de les administracions públiques, aquesta s'ha de portar a terme, si el jutge o el tribunal ho considera pertinent, en una resolució motivada, a càrrec de perits designats d'acord amb el que estableixen les lleis processals, entre els tècnics privats que corresponguin.
El jutge o tribunal pot acordar en una resolució motivada que l'assistència pericial especialitzada gratuïta la portin a terme professionals tècnics privats quan s'hagi de prestar a menors i persones amb discapacitat psíquica que siguin víctimes d'abús o maltractament, ateses les circumstàncies del cas i l'interès superior del menor o de la persona amb discapacitat, i s'ha de poder prestar de manera immediata.
Obtenció gratuïta de còpies, testimonis, instruments i actes notarials, en els termes que preveu l'article 130 del Reglament notarial.
Reducció del 80 per 100 dels drets aranzelaris que corresponguin per l'atorgament d'escriptures públiques i per l'obtenció de còpies i testimonis notarials no previstos en el número anterior, quan tinguin relació directa amb el procés i siguin requerits per l'òrgan judicial en el curs d'aquest, o serveixin per a la fonamentació de la pretensió del beneficiari de la justícia gratuïta.
Reducció del 80 per 100 dels drets aranzelaris que corresponguin per l'obtenció de notes, certificacions, anotacions, assentaments i inscripcions en els registres de la propietat i mercantil, quan tinguin relació directa amb el procés i siguin requerits per l'òrgan judicial en el curs d'aquest, o serveixin per a la fonamentació de la pretensió del beneficiari de la justícia gratuïta.
Els drets aranzelaris a què es refereixen els apartats 8 i 9 no es perceben quan l'interessat acrediti ingressos per sota de l'indicador públic de renda d'efectes múltiples.
L'assistència jurídica gratuïta en el transcurs d'una mateixa instància s'estén a tots els seus tràmits i incidències, inclosa l'execució, però no es pot aplicar a un procés diferent.
2 El dret a l'assistència jurídica gratuïta s'ha de mantenir per a la interposició i tràmits successius dels recursos contra les resolucions que posin fi al procés en la instància corresponent, i s'ha d'aplicar en aquest cas el que disposa l'article 32 d'aquesta Llei.
Quan la competència per al coneixement dels recursos a què es refereix l'apartat anterior correspongui a un òrgan judicial que tingui la seu en una localitat diferent, el secretari judicial, una vegada rebudes les interlocutòries judicials, ha de requerir als col·legis respectius la designació d'un advocat i, si s'escau, d'un procurador d'ofici exercents en la seu jurisdiccional esmentada.
No es reconeix el dret a l'assistència jurídica gratuïta ni a prestacions diferents de les sol·licitades a l'actor una vegada presentada la demanda, o al demandat una vegada formulada la seva contestació, llevat que en la seva sol·licitud acreditin davant la comissió d'assistència jurídica gratuïta que les circumstàncies i condicions necessàries per obtenir el dret esmentat van sobrevenir amb posterioritat a la demanda o contestació, respectivament.
El reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta per circumstàncies sobrevingudes no té caràcter retroactiu.
No és procedent sol·licitar el dret quan el procés ja hagi finalitzat mitjançant una resolució ferma, llevat que es refereixi a la seva execució.
Quan l'actor o el demandat pretenguin el reconeixement del dret en la segona instància sense haver-lo sol·licitat en la primera, han d'acreditar davant la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta que les circumstàncies i condicions necessàries van sobrevenir en el curs de la primera instància o amb posterioritat a aquesta.
La mateixa regla és aplicable a qui pretengui el reconeixement del dret per interposar o seguir el recurs de cassació respecte a la segona instància.
A cada capital de província, a les ciutats de Ceuta i Melilla, i a cada illa en la qual hi hagi un o més partits judicials, s'ha de constituir una comissió d'assistència jurídica gratuïta com a òrgan responsable, en el seu àmbit territorial corresponent, d'efectuar el reconeixement del dret que regula aquesta Llei.
Això no obstant, l'òrgan competent a la comunitat autònoma pot determinar un àmbit territorial diferent per a la Comissió.
Així mateix, en relació amb els jutjats i tribunals amb competència a tot el territori nacional, s'ha de constituir a la capital de l'Estat una comissió central d'assistència jurídica gratuïta dependent de l'Administració General de l'Estat.
La Comissió Central d'Assistència Jurídica Gratuïta està composta pels degans del Col·legi d'Advocats i del Col·legi de Procuradors de Madrid, o l'advocat o procurador que aquests designin, un advocat de l'Estat i un funcionari del Ministeri de Justícia pertanyent a cossos o escales del subgrup A1.
La Comissió ha de ser presidida semestralment per cadascun dels seus membres, a excepció del funcionari del Ministeri de Justícia, el qual actua com a secretari.
Les comissions d'assistència jurídica gratuïta dependents de les comunitats autònomes han d'estar integrades pel degà del col·legi d'advocats i el del col·legi de procuradors, o l'advocat o el procurador que aquests designin, i per dos membres que designin les administracions públiques de les quals depenen.
L'òrgan competent de la comunitat autònoma determina quins dels seus integrants han d'exercir la presidència i la secretaria.
En les comissions d'assistència jurídica gratuïta dependents de l'Administració General de l'Estat, els membres que corresponen a l'Administració pública són un advocat de l'Estat i un funcionari, que ha d'actuar com a secretari, pertanyent a cossos o escales del subgrup A1, amb destinació en la gerència territorial del Ministeri de Justícia corresponent o, si no n'hi ha, un funcionari dels cossos o escales esmentats que presti els seus serveis en la delegació o subdelegació del Govern del territori de què es tracti.
A les províncies on hi hagi més d'un col·legi d'advocats o de procuradors, el representant d'aquestes corporacions a la Comissió l'han de designar de comú acord els degans d'aquells.
Quan el volum d'afers o altres circumstàncies justificades ho aconsellin, es poden crear delegacions de la Comissió Provincial d'Assistència Jurídica Gratuïta, amb la composició i l'àmbit d'actuació que es determinin reglamentàriament i garantint, en tot cas, l'homogeneïtat de criteris per reconèixer el dret a l'assistència jurídica gratuïta.
El funcionament de les comissions d'assistència jurídica gratuïta s'ha d'ajustar al que estableix la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, per als òrgans col·legiats.
El Ministeri de Justícia i Interior ha de prestar el suport administratiu i el suport tècnic necessaris per al funcionament de les comissions que depenen de l'Administració General de l'Estat.
Els col·legis d'advocats i de procuradors han de posar a disposició de les comissions d'assistència jurídica gratuïta la llista de col·legiats exercents adscrits als serveis de justícia gratuïta, amb indicació, si s'escau, d'especialitzacions.
El sol·licitant del dret a l'assistència jurídica gratuïta ha d'indicar quines són les prestacions incloses a l'article 6 el reconeixement de les quals demana.
El reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta comporta en tot cas l'exempció del pagament de les taxes i els dipòsits que preveu el número 5 de l'article 6.
La sol·licitud del reconeixement del dret es pot formular únicament als efectes de l'exempció del pagament de les taxes i els dipòsits assenyalats.
El reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta, que pot comprendre totes o algunes de les prestacions que preveu l'article 6, l'han d'instar els sol·licitants davant el col·legi d'advocats del lloc en què estigui el jutjat o tribunal que hagi de conèixer del procés principal per al qual se sol·licita, o davant el jutjat del seu domicili.
En aquest últim cas, l'òrgan judicial ha de donar trasllat de la petició al col·legi d'advocats competent territorialment.
La sol·licitud es pot presentar per qualsevol mitjà, inclosos els que preveu la normativa d'accés electrònic dels ciutadans als serveis públics.
Quan hi hagi concurrència de litigants en un procés, el reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta l'ha d'instar individualment cada un dels interessats.
Quan d'acord amb les lleis processals, els sol·licitants hagin de litigar sota una sola defensa o representació, s'han de computar, a efectes del reconeixement del dret, la totalitat dels ingressos i havers patrimonials dels sol·licitants.
En aquest cas, si s'acredita que els ingressos i havers patrimonials de cada un dels sol·licitants no sobrepassen els llindars que preveu l'apartat 1 de l'article 3, s'ha de procedir a nomenar un advocat i, si s'escau, un procurador del torn d'ofici que han d'assumir la representació i defensa conjunta de tots ells.
Si s'acredita que els ingressos i havers patrimonials d'algun dels sol·licitants que hagin de litigar sota una sola defensa o representació superen els llindars que preveu l'apartat 1 de l'article 3 però no arriben al quíntuple de l'indicador públic de renda d'efectes múltiples, la comissió d'assistència jurídica gratuïta pot determinar quines de les prestacions que estableix l'article 6 s'han d'atorgar als sol·licitants.
Quan el cost de les prestacions reconegudes l'hagin de sufragar diversos litigants, l'aportació del sistema d'assistència jurídica gratuïta es limita a la part proporcional que correspongui a les parts a les quals s'hagi reconegut el dret.
A la sol·licitud s'hi ha d'indicar de manera expressa les prestacions per a les quals se sol·licita el reconeixement del dret, que poden ser totes o algunes de les que preveu l'article 6, i cal fer-hi constar, acompanyant els documents d'acreditació que es determinin reglamentàriament, les dades que permetin apreciar la situació econòmica i patrimonial de l'interessat i dels integrants de la seva unitat familiar, les seves circumstàncies personals i familiars, la pretensió que es vol fer valer i la part o parts contràries en el litigi, si n'hi ha.
En la presentació de la sol·licitud s'ha d'informar el sol·licitant de la facultat atribuïda a la comissió d'assistència jurídica gratuïta per a la consulta de les dades a què es refereix l'article 17, tant del sol·licitant com, si s'escau, del seu cònjuge o parella de fet, i tots els afectats han de prestar el seu consentiment en la sol·licitud.
Si el sol·licitant del dret no està casat o el seu matrimoni s'ha dissolt o estigui separat legalment, ha de confirmar, mitjançant declaració jurada, que no té parella de fet.
Si el col·legi d'advocats constata que hi ha deficiències en la sol·licitud o que la documentació presentada és insuficient, ho ha de comunicar a l'interessat i ha de fixar amb precisió els defectes o les mancances que s'hi han advertit i les conseqüències de la falta d'esmena, i l'han de requerir perquè la completi dins el termini de deu dies hàbils.
Transcorregut aquest termini sense que s'hagi aportat la documentació requerida, el col·legi d'advocats ha d'arxivar la petició.
Si de la sol·licitud i dels documents justificatius resulta acreditat que el peticionari està inclòs en l'àmbit definit a l'article 2 d'aquesta Llei, el col·legi d'advocats, solucionats els defectes advertits, ha de procedir en el termini màxim de quinze dies, comptats a partir de la recepció de la sol·licitud per l'esmentat col·legi o de l'esmena dels defectes, a la designació provisional d'un advocat, cosa que ha de comunicar immediatament al col·legi de procuradors a fi que, en cas que sigui preceptiu, en el termini màxim de tres dies, es designi un procurador que n'assumeixi la representació.
En cas que el col·legi d'advocats consideri que el peticionari no compleix les condicions, o que la pretensió principal que conté la sol·licitud és manifestament insostenible o que no té fonament, ha de notificar en el termini de cinc dies al sol·licitant que no ha fet el nomenament provisional d'advocat que preveu el paràgraf anterior i traslladar la sol·licitud a la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta.
L'expedient corresponent i les designacions provisionals efectuades s'han de traslladar en el termini de tres dies a la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta als efectes de la seva verificació i resolució.
En cas que el col·legi d'advocats no hi dicti cap resolució en el termini de quinze dies, el sol·licitant pot reiterar la sol·licitud davant la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta, la qual, de manera immediata, ha de sol·licitar l'expedient al col·legi d'advocats i ordenar, alhora, la designació provisional d'un advocat i procurador, si aquest és preceptiu, i seguir, posteriorment, el procediment que fixa l'article 17 d'aquesta Llei.
La sol·licitud de reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta no suspèn el curs del procés o expedient administratiu.
No obstant això, a fi d'evitar que el transcurs dels terminis pugui provocar la preclusió d'un tràmit o la indefensió de qualsevol de les parts, el secretari judicial o l'òrgan administratiu, d'ofici o a petició d'aquestes, pot decretar la suspensió fins que es produeixi la decisió sobre el reconeixement o la denegació del dret a litigar gratuïtament, o la designació provisional d'advocat i procurador si la seva intervenció és preceptiva o requerida en interès de la justícia, sempre que la sol·licitud del dret s'hagi formulat en els terminis establerts a les lleis processals o administratives.
Aquesta suspensió afecta també el termini d'esmena a què es refereix l'apartat 2 de l'article 8 de la Llei 10/2012, de 20 de novembre, per la qual es regulen determinades taxes en l'àmbit de l'Administració de justícia i de l'Institut Nacional de Toxicologia i Ciències Forenses.
Quan la sol·licitud del reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta es presenti abans d'iniciar el procés i l'acció pugui resultar perjudicada pel transcurs dels terminis de prescripció o caducitat, aquestes queden interrompudes o suspeses, respectivament, fins a la designació provisional d'un advocat i, si és preceptiu, d'un procurador del torn d'ofici que exerceixin l'acció en nom del sol·licitant; si no és possible efectuar aquests nomenaments, fins que no recaigui una resolució definitiva en via administrativa en què es reconegui o denegui el dret.
El còmput del termini de prescripció es reprèn des de la notificació al sol·licitant de la designació provisional d'advocat per part del col·legi d'advocats o, si s'escau, des de la notificació del reconeixement o la denegació del dret per part de la comissió d'assistència jurídica gratuïta i, en tot cas, en el termini de dos mesos des de la presentació de la sol·licitud.
En el supòsit que aquesta petició s'hagi denegat, sigui clarament abusiva i únicament estigui preordenada a dilatar els terminis, l'òrgan judicial que conegui de la causa pot computar els terminis en els estrictes termes previstos legalment, amb totes les conseqüències que d'això es derivi.
Per verificar l'exactitud i la realitat de les dades econòmiques i, en especial, de la informació relativa a les rendes i al patrimoni declarats pel sol·licitant del dret a l'assistència jurídica gratuïta, incloent, si s'escau, les del seu cònjuge o parella de fet, la comissió ha d'efectuar les comprovacions i sol·licitar telemàticament tota la informació que consideri necessàries.
Aquesta informació es pot sol·licitar, en particular, a l'Administració tributària corresponent, al cadastre, a la Seguretat Social i als registres de la propietat i mercantils o a qualssevol altres registres que tinguin informació relacionada amb els indicis a què es refereix l'article 3, i s'ha de remetre per mitjans telemàtics.
L'Administració tributària i la Seguretat Social han de facilitar la informació necessària en el marc del que estableixi la seva normativa específica.
La comissió també pot oir la part o parts contràries en el plet o contra les quals es pretengui exercir l'acció, quan siguin conegudes i es consideri que poden aportar dades per conèixer la situació econòmica real del sol·licitant.
La comissió, una vegada efectuades les comprovacions anteriors, ha de dictar una resolució, en el termini màxim de trenta dies, comptats a partir de la recepció de l'expedient per part de la comissió, en què es reconegui o denegui el dret a l'assistència jurídica gratuïta i es determinin quines de les prestacions són aplicables a la sol·licitud.
Si transcorre el termini esmentat sense que la comissió hagi resolt expressament la sol·licitud, queden ratificades les decisions que hagin pogut adoptar prèviament els col·legis d'advocats o de procuradors, sense perjudici de l'obligació de resoldre de l'òrgan esmentat de conformitat amb el que disposa la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
La resolució s'ha de notificar en el termini comú de tres dies al sol·licitant, al col·legi d'advocats i, si s'escau, al col·legi de procuradors, així com a les parts interessades, i s'ha de comunicar a l'òrgan administratiu o al jutjat o tribunal que estigui coneixent del procés o, si aquest no s'ha iniciat, al jutge degà de la localitat.
Les comunicacions i notificacions que preveu aquest article s'han d'efectuar preferentment per mitjans electrònics i, en tot cas, quan aquelles tinguin lloc entre administracions públiques, òrgans judicials, professionals de la justícia, col·legis professionals i la comissió.
Si el col·legi d'advocats no ha dictat cap resolució, el silenci de la comissió és positiu.
A petició de l'interessat, l'òrgan administratiu, si s'escau, o el jutge o tribunal que conegui del procés o, si la sol·licitud es fa amb anterioritat a la iniciació d'aquest, el jutge degà competent ha de procedir a declarar el dret i a requerir als col·legis professionals la designació provisional d'advocat i procurador, si s'escau.
Això sense perjudici del que resulti de les eventuals impugnacions contra tal estimació presumpta.
El reconeixement del dret s'ha d'adequar a les prestacions sol·licitades.
Implica la confirmació de les designacions d'advocat i de procurador, si s'escau, efectuades provisionalment pels col·legis professionals.
Si, en canvi, la Comissió desestima la pretensió, les designacions que eventualment s'hagin realitzat queden sense efecte i el peticionari ha d'abandonar, si s'escau, els honoraris i drets econòmics ocasionats per la intervenció dels professionals designats amb caràcter provisional, en els mateixos termes que preveu l'article 27 d'aquesta Llei.
La declaració errònia, el falsejament o l'ocultació de dades per part dels sol·licitants d'assistència jurídica gratuïta que hagin estat determinants per al reconeixement del dret donen lloc, en tot cas, amb audiència prèvia de l'interessat, a la seva revocació per part de la comissió d'assistència jurídica gratuïta, mitjançant una resolució motivada, que, a aquests efectes, té potestats de revisió d'ofici.
La revocació que preveu el paràgraf anterior comporta l'obligació del pagament de tots els honoraris o drets meritats pels professionals intervinents des de la concessió del dret, així com de la quantitat equivalent al cost de les altres prestacions obtingudes per raó de la concessió esmentada, sense perjudici de les responsabilitats d'un altre ordre que, si s'escau, corresponguin.
Si l'òrgan judicial que coneix de la pretensió exercida pel beneficiari de l'assistència jurídica gratuïta aprecia abús de dret, temeritat, mala fe o frau de llei en el seu exercici, en la resolució que posi fi al procés ha de declarar l'existència d'aquest, revocar el dret de justícia gratuïta i condemnar-lo a abonar les despeses i costes processals meritades a la seva instància, en els termes de l'apartat anterior.
S'ha d'informar d'aquesta revocació la comissió d'assistència jurídica gratuïta corresponent a fi que per mitjà de l'administració pública competent s'obtingui el reemborsament, si s'escau per la via de constrenyiment, de totes les prestacions que s'hagin obtingut com a conseqüència del reconeixement del seu dret a litigar gratuïtament.
Els qui siguin titulars d'un dret o d'un interès legítim poden impugnar les resolucions que, de manera definitiva, reconeguin, revoquin o deneguin el dret a l'assistència jurídica gratuïta.
Aquesta impugnació, per a la qual no és preceptiva la intervenció d'un advocat, s'ha de fer per escrit i de manera motivada, en el termini de deu dies des de la notificació de la resolució o des que hagi estat coneguda per qualsevol dels legitimats per interposar-la, davant el secretari de la comissió d'assistència jurídica gratuïta.
Aquest ha de remetre l'escrit d'impugnació, juntament amb l'expedient corresponent a la resolució impugnada i una certificació d'aquesta, al jutjat o tribunal competent o al jutge degà per al seu repartiment, si el procediment no s'ha iniciat.
Rebuts l'escrit d'impugnació i els documents i la certificació a què al·ludeix el paràgraf anterior, el secretari judicial ha de requerir les parts i l'advocat de l'Estat o el lletrat de la comunitat autònoma corresponent, quan d'aquesta depengui la comissió d'assistència jurídica gratuïta, perquè en el termini de cinc dies presentin per escrit les al·legacions i proves que considerin oportunes.
El jutge o tribunal pot acordar mitjançant providència, d'ofici o a instància de part, la celebració d'una compareixença si la impugnació no es pot resoldre amb els documents i proves aportats.
El secretari judicial ha de fixar dia i hora perquè tingui lloc dins dels deu dies següents.
Rebudes les al·legacions o finalitzada la compareixença, si s'escau, el jutge o tribunal ha de resoldre sense més tràmits mitjançant una interlocutòria en el termini de cinc dies, en què mantingui o revoqui la resolució impugnada, amb imposició d'una sanció pecuniària de 30 a 300 euros a qui hagi promogut la impugnació de manera temerària o amb abús de dret.
Contra la interlocutòria dictada pel jutge o el tribunal no es pot interposar cap recurs.
Si, de conformitat amb la legislació processal o administrativa, l'òrgan judicial que estigui coneixent del procés o l'òrgan administratiu que tramiti l'expedient considera que, per les circumstàncies o la urgència del cas, cal assegurar de manera immediata els drets de defensa i representació de les parts, i alguna d'elles manifesta no tenir recursos econòmics sempre que això sigui exigible per obtenir el dret d'assistència jurídica gratuïta, ha de dictar una resolució motivada en què es requereixi als col·legis professionals el nomenament provisional d'advocat i procurador, quan les designacions no s'hagin efectuat amb anterioritat.
El secretari judicial o l'òrgan administratiu ha de comunicar aquesta resolució pel mitjà més ràpid possible als col·legis d'advocats i de procuradors, i a continuació s'ha de tramitar la sol·licitud segons el que preveuen els articles precedents.
Els col·legis professionals han d'establir sistemes de distribució objectiva i equitativa dels diferents torns i mitjans per a la designació dels professionals d'ofici.
Aquests sistemes han de ser públics per a tots els col·legiats i poden ser consultats pels sol·licitants d'assistència jurídica gratuïta.
Els col·legis d'advocats, excepte aquells en què per la reduïda dimensió de l'activitat no calgui, han de disposar d'un torn de guàrdia permanent per a la prestació del servei d'assistència lletrada al detingut i un altre per a la prestació dels serveis d'assessorament previ i d'assistència lletrada per a les víctimes de violència de gènere, terrorisme, tràfic d'éssers humans i de menors d'edat i persones amb discapacitat intel·lectual o malaltia mental que siguin víctimes de situacions d'abús o maltractament.
Pel que fa al funcionament dels serveis d'assistència jurídica gratuïta, els col·legis d'advocats i de procuradors estan subjectes als mateixos principis de responsabilitat patrimonial que estableix per a les administracions públiques la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
El reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta comporta la designació d'un advocat i, quan sigui necessari, d'un procurador d'ofici, sense que en cap cas puguin actuar simultàniament un advocat d'ofici i un procurador lliurement elegit, o viceversa, llevat que el professional de lliure elecció renunciï per escrit a percebre els seus honoraris o drets davant el titular del dret a l'assistència jurídica gratuïta i davant el col·legi en el qual està inscrit.
Si el dret no és reconegut, els professionals interventors poden percebre dels defensats o representats els honoraris corresponents a les actuacions practicades.
No obstant el que preveu l'article anterior, els qui tinguin dret en els termes que preveu aquesta Llei a l'assistència jurídica gratuïta poden renunciar expressament a la designació d'un advocat i procurador d'ofici, i poden nomenar lliurement professionals de la seva confiança, aspecte que ha de constar expressament a la sol·licitud, renúncia que afecta simultàniament l'advocat i el procurador.
La renúncia posterior a la designació que, així mateix, ha d'afectar simultàniament l'advocat i el procurador designats d'ofici, ha de ser comunicada expressament a la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta i als corresponents col·legis professionals i no implica la pèrdua de les altres prestacions reconegudes en la concessió del dret d'assistència jurídica gratuïta.
En l'ordre penal s'han d'aplicar, a més de les regles que conté aquesta Llei, les garanties que preveu la Llei d'enjudiciament criminal per tal d'assegurar, en tot cas, el dret a la defensa des del mateix moment de la detenció.
Els advocats i procuradors designats han d'exercir les funcions d'assistència i representació de forma real i efectiva fins a l'acabament del procés en la instància judicial de què es tracti i, si s'escau, l'execució de les sentències, si les actuacions processals en aquesta es produeixen dins els dos anys següents a la resolució judicial dictada en la instància, sense perjudici de l'efecte de les causes de renúncia o excusa que preveu la Llei.
Només en l'ordre penal els advocats designats poden excusar-se de la defensa.
Per a això hi ha d'haver un motiu personal i just, que ha de ser apreciat pels degans dels col·legis.
L'excusa s'ha de formular dins el termini de tres dies des de la notificació de la designació i s'ha de resoldre en el termini de cinc dies des de la seva presentació.
Quan l'advocat designat per a un procés consideri insostenible la pretensió que s'hi pretén fer valer, ho ha de comunicar a la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta, dins els 15 dies següents a la seva designació, amb exposició dels motius jurídics en què fonamenta la seva decisió.
Transcorregut el termini sense que es produeixi la comunicació, o sense que l'advocat demani la seva interrupció per falta de la documentació necessària per avaluar la pretensió, l'advocat queda obligat a assumir la defensa.
Llevat del que disposa l'article anterior, la defensa de l'acusat o imputat és obligatòria.
Sol·licitada per l'advocat la interrupció del termini que preveu l'article anterior, per falta de la documentació necessària, la Comissió ha de requerir l'interessat perquè la presenti dins el termini màxim de deu dies.
Transcorregut aquest termini sense que l'interessat hagi presentat la documentació, la Comissió ha d'arxivar la sol·licitud.
Presentada la documentació, aquesta s'ha d'aportar a l'advocat, i es reprèn el termini per analitzar la viabilitat de la pretensió.
Si la Comissió estima que la documentació de què disposa l'advocat, en el moment de la sol·licitud, és suficient per analitzar la viabilitat de la pretensió principal, ha d'inadmetre la sol·licitud d'interrupció, i s'ha de reprendre el termini per a formulació de la insostenibilitat des de la notificació de la resolució d'inadmissió.
Formulada la insostenibilitat de la pretensió, la Comissió ha de sol·licitar al col·legi d'advocats un dictamen sobre la seva viabilitat que s'ha d'emetre en el termini de 15 dies.
També s'ha de sol·licitar un informe fonamentat del Ministeri Fiscal quan el dictamen del col·legi d'advocats coincideixi amb el de l'advocat designat.
El dit informe s'ha d'emetre en el termini de sis dies.
Si el col·legi d'advocats o el Ministeri Fiscal consideren defensable la pretensió, s'ha de procedir al nomenament d'un segon advocat.
Els dictàmens emesos pel col·legi d'advocats i pel Ministeri Fiscal han de ser aportats al nou advocat, per al qual és obligatòria la defensa.
En cas que el col·legi d'advocats i el Ministeri Fiscal estimin indefensable la pretensió, la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta ha de desestimar la sol·licitud.
El mateix procediment que preveuen els articles anteriors s'ha de seguir quan es tracti d'interposar recursos contra resolucions que hagin posat fi al procés en la instància corresponent, si l'advocat del recurrent considera inviable la pretensió.
El còmput del termini per a la interposició dels recursos queda suspès fins que es resolgui materialment la viabilitat de la pretensió.
En l'ordre penal i respecte als condemnats no es pot formular la insostenibilitat de la pretensió.
Si a la resolució que posa fi al procés hi ha un pronunciament sobre costes a favor de qui va obtenir el reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta o de qui el tingui reconegut legalment, la part contrària ha d'abonar les costes causades en la defensa i representació d'aquella.
Si a la resolució que posa fi al procés es condemna a costes qui hagi obtingut el reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta o qui el tingui reconegut legalment, aquest està obligat a pagar les causades en defensa seva i les de la part contrària, si dins dels tres anys següents a la terminació del procés arriba a millor fortuna, i mentrestant queda interrompuda la prescripció de l'article 1.967 del Codi civil.
Es presumeix que ha arribat a millor fortuna quan els seus ingressos i recursos econòmics per tots els conceptes superin el doble del mòdul que preveu l'article 3, o si s'han alterat substancialment les circumstàncies i condicions tingudes en compte per reconèixer el dret d'acord amb la present Llei.
Correspon a la comissió declarar si el beneficiari ha arribat a millor fortuna de conformitat amb el que disposa l'article 19, i la resolució que dicti es pot impugnar tal com preveu l'article 20.
Quan la sentència que posi fi al procés no contingui un pronunciament exprés en costes i venci en el plet el beneficiari de la justícia gratuïta, aquest ha de pagar les costes causades en defensa seva, sempre que no excedeixin la tercera part del que n'hagi obtingut.
Si l'excedeixen, s'han de reduir a l'import de la tercera part, i s'han d'atendre a prorrata les seves diverses partides.
Quan es reconegui el dret a l'assistència jurídica gratuïta per a processos en els quals sigui procedent la petició de litis expensae i aquestes siguin concedides en resolució ferma a favor de la part que litiga amb el reconeixement del dret a l'assistència jurídica gratuïta, el lletrat i procurador interventors poden exigir a aquesta el pagament dels seus honoraris, fins a l'import total de la partida aprovada judicialment per a aquest concepte.
Obtingut el pagament pels professionals designats d'ofici de conformitat amb les regles que preveuen els apartats anteriors, estan obligats a retornar les quantitats eventualment percebudes amb càrrec a fons públics per la seva intervenció en el procés.
Per calcular els seus honoraris i drets, cal atenir-se a les normes sobre honoraris d'advocats de cada col·legi, així com als aranzels dels procuradors vigents en el moment de la substanciació del procés.
Cal establir reglamentàriament el sistema a través del qual s'ha de subvencionar, amb càrrec a les dotacions pressupostàries de les administracions públiques competents, el cost que generi per als consells generals i col·legis professionals d'advocats i procuradors el funcionament operatiu dels serveis d'assistència jurídica gratuïta, de les unitats encarregades de l'assessorament i l'orientació previs al procés als ciutadans, i de la qualificació provisional de les pretensions sol·licitades.
Aquest sistema s'ha d'ajustar en tot cas a les regles següents:
a ) La subvenció s'ha de determinar per a cada col·legi amb un sistema de mòduls compensatoris per expedient tramitat.
b ) Fins que no es compleixi aquest requisit, els col·legis han de percebre la quantia que resulti d'aplicar el 8 per 100 al cost econòmic generat en cada període de liquidació per les actuacions professionals esmentades en l'article anterior.
Els consells generals de l'advocacia espanyola i dels col·legis dels procuradors dels tribunals d'Espanya han de distribuir entre els col·legis d'advocats i de procuradors l'import de la subvenció que correspongui a l'activitat exercida per cadascun.
Els consells generals i els col·legis, com a entitats col·laboradores per a la gestió de la subvenció, estan sotmesos a les obligacions establertes per als esmentats subjectes per la Llei general pressupostària.
Les comissions d'assistència jurídica gratuïta han de traslladar als col·legis professionals corresponents al seu àmbit territorial les queixes o denúncies formulades com a conseqüència de les actuacions dels professionals encarregats dels serveis col·legials d'assistència jurídica gratuïta, sense perjudici de les actuacions judicials que siguin procedents.
Els col·legis estan obligats a comunicar a les comissions les resolucions i mesures adoptades com a conseqüència dels expedients disciplinaris que, si s'escau, siguin incoats.
Les resolucions poden ser objecte de recurs per les comissions.
El règim disciplinari dels advocats i procuradors dels serveis d'assistència jurídica gratuïta es regeix per les mateixes regles establertes amb caràcter general per a l'exercici d'aquestes professions, amb les especialitats següents:
a ) La percepció indeguda d'honoraris, drets o beneficis econòmics té sempre la consideració de falta molt greu.
b ) La imposició de sancions per infraccions greus o molt greus, relacionades amb les actuacions dutes a terme en aplicació del que estableix aquesta Llei, comporta, en tot cas, l'exclusió del professional dels serveis d'assistència jurídica gratuïta.
Obert un expedient disciplinari per un col·legi professional com a conseqüència de queixes o denúncies formulades pels usuaris dels serveis d'assistència jurídica gratuïta, i quan la gravetat dels fets denunciats ho aconselli, es pot acordar la separació cautelar del servei del professional presumptament responsable d'aquells fets, per un període màxim de sis mesos fins que es resolgui l'expedient disciplinari incoat a aquest efecte.
El Ministeri de Justícia i Interior, a través de l'autoritat central receptora de l'aplicació a Espanya del Conveni europeu relatiu a la transmissió de sol·licituds d'assistència jurídica gratuïta de 27 de gener de 1977 i del Conveni de L'Haia d'accés internacional a la Justícia de 25 d'octubre de 1980, ha de formular davant les comissions d'assistència jurídica gratuïta les sol·licituds de justícia gratuïta formulades a l'empara dels convenis esmentats.
La tramitació de les sol·licituds de justícia gratuïta a què es refereix l'article anterior s'ha d'ajustar a les regles de procediment que estableix aquesta Llei, amb les excepcions següents:
a ) El termini per a la impugnació que preveu l'article 20 és de dos mesos.
b ) El termini per a l'esmena de deficiències que preveu l'article 14 és de dos mesos, comptats a partir de la data en què la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta notifiqui la insuficiència documental.
c ) Els documents presentats han d'estar redactats o traduïts al castellà i queden dispensats de qualsevol formalitat de legalització o postil·la.
En els litigis transfronterers tenen dret a l'assistència jurídica gratuïta que regula aquest capítol exclusivament les persones físiques que siguin ciutadans de la Unió Europea o nacionals de tercers països que resideixin legalment en un dels estats membres.
Als efectes d'aquest capítol, s'entén per Estat membre de la Unió Europea tots els estats membres excepte Dinamarca.
El benefici d'assistència jurídica gratuïta només es reconeix en els litigis en matèria civil o mercantil, així com en els procediments extrajudicials en aquestes mateixes matèries quan la Llei els imposi a les parts o el jutjat o tribunal les remeti a aquests procediments.
En aplicació del Reglament (CE) núm. 44/2001 del Consell, de 22 de desembre de 2000, relatiu a la competència judicial, el reconeixement i l'execució de resolucions judicials en matèria civil i mercantil, el benefici d'assistència jurídica gratuïta igualment es reconeix en els litigis transfronterers derivats d'un contracte de treball.
L'assistència jurídica gratuïta també es pot concedir quan es compleixin els requisits que exigeix aquesta Llei per a:
a ) L'execució de sentències dictades pels tribunals d'altres estats membres de la Unió Europea en què s'hagi obtingut el benefici de la justícia gratuïta.
b ) L'execució de documents públics amb força executiva.
En l'àmbit d'aplicació d'aquest capítol, les seves disposicions prevalen entre els estats membres sobre els convenis i tractats multilaterals i bilaterals ratificats per aquests.
En les relacions amb els altres estats, l'aplicació d'aquest capítol no afecta els restants convenis i tractats multilaterals i bilaterals ratificats per Espanya.
Als efectes d'aquesta Llei, s'entén per litigi transfronterer aquell en què la part que sol·licita l'assistència jurídica gratuïta resideix habitualment o està domiciliada en un Estat membre de la Unió Europea diferent de l'altre on hi hagi el jutjat o tribunal competent que n'hagi de conèixer o on s'hagi d'executar la resolució.
Per determinar l'Estat membre en què està domiciliada una part del litigi transfronterer, s'ha d'aplicar el que disposa l'article 59 del Reglament (CE) núm. 44/2001 del Consell, de 22 de desembre de 2000, relatiu a la competència judicial, el reconeixement i l'execució de resolucions judicials en matèria civil i mercantil.
El moment que s'ha de tenir en compte per determinar si existeix un litigi transfronterer és el de presentació de la sol·licitud d'acord amb aquest capítol.
En l'àmbit d'aplicació d'aquest capítol, són autoritats expedidores i receptores de les sol·licituds d'assistència jurídica gratuïta a què s'enviïn o en què es reben a Espanya els col·legis d'advocats.
Qui sol·liciti assistència jurídica gratuïta a l'empara d'aquesta secció ha de residir o estar domiciliat en un Estat membre de la Unió Europea diferent d'Espanya.
Per al reconeixement d'aquest dret s'han d'observar els requisits que estableixen els articles 3 a 5 d'aquesta Llei.
Els límits econòmics que estableix aquesta Llei no han d'impedir que el sol·licitant que els superi pugui obtenir el benefici si prova que no pot fer front a les despeses processals a causa de les diferències en el cost de la vida entre l'Estat membre de la seva residència o domicili i Espanya.
En aquest cas, s'ha de tenir en compte si el sol·licitant compleix els criteris de caràcter econòmic aplicables a l'Estat membre del seu domicili o residència habitual per concedir la justícia gratuïta.
El dret d'assistència jurídica gratuïta reconegut a l'empara d'aquesta secció comprèn totes les prestacions que indica l'article 6, exceptuant-ne l'apartat 2, amb l'extensió temporal de l'article 7, i, a més:
a ) Els serveis d'interpretació.
b ) La traducció dels documents presentats pel beneficiari a instàncies del jutjat o tribunal o de l'autoritat competent i que siguin necessaris per resoldre l'assumpte.
c ) Les despeses de desplaçament que siguin a càrrec del sol·licitant, quan les normes aplicables o el jutjat o tribunal requereixin la seva compareixença personal per a la defensa de la seva pretensió, i el jutjat o tribunal decideixi que no hi ha altres mitjans satisfactoris de prendre declaració.
Per tal de considerar si és necessària l'assistència personal del sol·licitant, d'un testimoni o d'un pèrit, els jutjats i tribunals han de tenir en compte el que preveu el Reglament (CE) número 1206/2001 del Consell, de 28 de maig de 2001, relatiu a la cooperació entre els òrgans jurisdiccionals dels estats membres en l'àmbit de l'obtenció de proves en matèria civil o mercantil, així com, si s'escau, altres convenis o normes aplicables.
d ) La defensa i representació gratuïtes per un advocat i procurador en el procediment judicial quan, no sent legalment preceptiva la intervenció d'aquests professionals, el jutjat o tribunal la requereixin expressament mitjançant una interlocutòria motivada atesa la complexitat de l'assumpte o per garantir la igualtat de les parts en el procés.
Els documents remesos per les autoritats expedidores competents en aplicació d'aquest capítol estan exempts de legalització i de qualsevol altra formalitat equivalent.
Les sol·licituds d'assistència jurídica gratuïta que provinguin d'un altre Estat membre de la Unió Europea per a un litigi transfronterer s'han de presentar davant el col·legi d'advocats del lloc on estigui el jutjat o tribunal que hagi de conèixer del procés principal per al qual se sol·licita o davant el qual se sol·liciti el reconeixement o execució d'una resolució.
Quan el col·legi d'advocats que rep la sol·licitud consideri que és incompetent per tramitar-la, l'ha de remetre al col·legi que consideri competent, de manera raonada.
Si aquest també rebutja la sol·licitud, l'ha d'enviar al Consell General de l'Advocacia Espanyola perquè decideixi quin és el col·legi d'advocats de la circumscripció del jutjat o tribunal al qual correspon tramitar-la, determinant-ho d'acord amb les regles dels articles 44 i següents de la Llei 1/2000, de 7 de gener, d'enjudiciament civil, o, si s'escau, les normes internacionals que siguin aplicables.
Quan se sol·liciti el reconeixement excepcional del dret perquè es dóna qualsevol de les circumstàncies que preveu l'article 5 d'aquesta Llei o quan s'al·legui la impossibilitat de fer front a les despeses processals que preveu l'article 49.2, el col·legi d'advocats ha de remetre immediatament a la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta la sol·licitud i documentació perquè resolgui sobre la pretensió deduïda.
Les sol·licituds s'han de formalitzar en el model oficial establert a l'efecte, i o bé l'interessat les pot presentar directament, o bé a través de l'autoritat expedidora competent de l'Estat membre en què el sol·licitant tingui la seva residència habitual o el seu domicili.
Les sol·licituds s'han d'acompanyar dels documents en què es fonamenta la pretensió.
En el supòsit de concurrència de litigants en un mateix procés, el reconeixement del dret l'ha d'instar de manera individualitzada cada un dels interessats, d'acord amb el que disposa l'article 12.
El Ministeri de Justícia, a través de l'òrgan competent en virtut del que disposa l'article 10 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, ha de notificar a la Comissió Europea els noms i adreces de les autoritats receptores o expedidores competents a Espanya, els àmbits geogràfics sobre els quals tenen competència, els mitjans per rebre les sol·licituds i, si s'escau, la llengua o les llengües oficials de les institucions de la Comunitat, a més de l'espanyol i, si s'escau, de les llengües oficials de la comunitat autònoma on tinguin la seva seu les autoritats expedidores i receptores, en les quals s'accepta que es formalitzin les sol·licituds de justícia gratuïta així com la documentació acreditativa corresponent.
Quan una sol·licitud o la documentació corresponent es rebin en una llengua no acceptada a Espanya, s'han de retornar immediatament a qui les hagi presentat perquè procedeixi a traduir-les i presentar-les en el termini de 15 dies comptats des de la recepció del requeriment.
Una vegada presentada la sol·licitud, s'han de seguir en aquests casos les normes que preveuen els articles 13 a 21 amb l'especialitat que el termini d'esmena de deficiències de l'article 14 és de 15 dies.
Així mateix, s'han d'observar les normes que recull el capítol IV, en el que siguin aplicables.
En tot cas, s'ha d'informar el sol·licitant sobre la tramitació de la seva sol·licitud, la resolució de la qual ha de ser motivada en cas de denegació total o parcial.
En els casos en què hagi de tenir lloc a Espanya el reconeixement o execució d'una resolució judicial dictada per un jutjat o tribunal d'un altre Estat membre de la Unió Europea on s'hagi obtingut el benefici de la justícia gratuïta, el dret a l'assistència jurídica gratuïta s'ha d'instar mitjançant una sol·licitud en què s'acrediti el reconeixement del dret en aquest Estat i el compliment dels requisits de l'article 49.
També es pot concedir el benefici de l'assistència jurídica gratuïta per a l'execució a Espanya de documents públics amb força executiva quan el sol·licitant acrediti el compliment dels requisits de l'article 49.
Les persones físiques que tinguin la seva residència habitual o el seu domicili a Espanya que pretenguin beneficiar-se d'assistència jurídica gratuïta en un altre Estat membre de la Unió Europea per a un litigi transfronterer dels que preveu aquest capítol poden accedir a Espanya als drets següents:
a ) Assistència dels serveis d'orientació jurídica del col·legi d'advocats corresponent a la residència o domicili del sol·licitant fins que es presenti la sol·licitud de justícia gratuïta a l'Estat membre on estigui el tribunal.
Aquesta assistència inclou l'assessorament al sol·licitant perquè la sol·licitud vagi acompanyada de tota la documentació acreditativa que sigui necessària perquè s'hi pugui emetre resolució.
b ) Traducció de la sol·licitud i de la documentació acreditativa necessària que s'hagi de presentar a les autoritats d'aquest Estat membre.
Els drets que preveu l'article 52 es poden sol·licitar davant el col·legi d'advocats que correspongui a la residència habitual o domicili del sol·licitant.
Si el col·legi d'advocats considera que la petició manifestament no té fonament o no entra dins l'àmbit d'aplicació d'aquest capítol, ho ha de notificar al sol·licitant en el termini de cinc dies, i ha de traslladar la sol·licitud a la Comissió d'Assistència Jurídica Gratuïta perquè decideixi de manera definitiva sobre la negativa a remetre la sol·licitud.
Correspon al col·legi d'advocats transmetre la sol·licitud d'assistència jurídica gratuïta a les autoritats receptores de l'Estat membre de la Unió Europea on hi hagi el tribunal competent per al litigi de què es tracti.
S'ha de remetre en el termini de 15 dies a partir de la data en què la sol·licitud estigui formalitzada en la llengua o en una de les llengües acceptades per l'Estat membre de l'autoritat receptora i també els documents acreditatius, traduïts, si és necessari, a alguna d'aquestes llengües.
Sense perjudici del que preveu l'apartat anterior, el sol·licitant es pot beneficiar dels drets que preveu l'article 52 i presentar pel seu compte la sol·licitud de justícia gratuïta davant l'autoritat receptora competent de l'Estat membre on hi hagi el tribunal o en què s'hagi d'executar la resolució.
Quan l'autoritat competent d'un altre Estat membre denegui la sol·licitud de justícia gratuïta realitzada des d'Espanya amb exercici dels drets de l'article 52, si concorren les circumstàncies que preveu l'article 19, s'ha d'exigir el reintegrament de les despeses corresponents a les traduccions.
El capítol I, els articles 9, 10.1, 12 i 16 a 21 del capítol II, els articles 27 a 29 i 31 a 36 del capítol IV, el capítol VII, les disposicions addicionals tercera, quarta i cinquena, la disposició derogatòria i la disposició final primera bis es dicten a l'empara de les competències que a l'Estat atribueix l'article 149.1.3.a, 5a i 6a de la Constitució espanyola, sobre relacions internacionals, Administració de justícia i legislació processal, respectivament.
Els articles 25 i 26 del capítol III i el capítol VI, es dicten en virtut de la competència de l'Estat reconeguda a l'article 149.1.18a de la Constitució espanyola, de conformitat amb el qual correspon a aquest dictar les «Bases del règim jurídic de les administracions públiques».
Els altres preceptes són aplicables en defecte de normativa específica de les comunitats autònomes que hagin assumit l'exercici efectiu de les competències en matèria de provisió de mitjans per a l'Administració de justícia.
Sense perjudici del que disposa l'article 2, la Creu Roja Espanyola té reconegut el dret a l'assistència jurídica gratuïta, sense necessitat d'acreditar insuficiència de recursos per litigar.
El mateix dret assisteix les associacions de consumidors i usuaris, en els termes que preveu l'article 2.2 de la Llei 26/1984, de 19 de juliol, per a la defensa dels consumidors i usuaris.
També es reconeix el dret a l'assistència jurídica gratuïta, sense necessitat d'acreditar insuficiència de recursos per litigar, a les associacions d'utilitat pública que tinguin com a fi la promoció i defensa dels drets de les persones amb discapacitat que assenyala l'article 1.2 de la Llei 51/2003, de 2 de desembre, d'igualtat d'oportunitats, no-discriminació i accessibilitat universal de les persones amb discapacitat.
Excepcionalment, quan necessitats del servei ho requereixin, el funcionari que actuï com a secretari en les comissions d'assistència jurídica gratuïta dependents de l'Administració General de l'Estat pot ser substituït per un empleat públic pertanyent al subgrup professional A1 amb destinació en la gerència territorial del Ministeri de Justícia corresponent o, si no n'hi ha, en la delegació o subdelegació del Govern del territori de què es tracti.
Els articles que a continuació es relacionen de la Llei d'enjudiciament civil tenen la redacció següent:
L'article 844 té la redacció següent:
«Quan l'apel·lant tingui reconegut el dret a l'assistència jurídica gratuïta, se l'ha de considerar personat dins el termini davant el tribunal superior, si dins del termini de la citació compareix davant d'aquest per si o per mitjà d'una altra persona, i sol·licita la designació d'un advocat i un procurador d'ofici.
La mateixa pretensió pot deduir en fer-li la citació, cas en què ho ha de consignar el secretari a la diligència.
En aquests casos, la designació s'ha de fer de conformitat amb el que preveu la Llei d'assistència jurídica gratuïta i s'han d'entendre amb el procurador nomenat d'ofici totes les actuacions en representació de l'apel·lant.»
L'article 1701 té la redacció següent:
«Si la part recurrent en queixa té reconegut el dret a l'assistència jurídica gratuïta, la designació d'advocat i procurador que el defensin i representin s'ha de fer de conformitat amb el que preveu la Llei d'assistència jurídica gratuïta i el termini de presentació de l'escrit d'interposició del recurs es computa a partir de la comunicació de les designacions, sempre que hi hagi hagut sol·licitud de la part dins els deu dies següents a la notificació de la sentència.»
El primer paràgraf de la regla 6a de l'article 1708 té la redacció següent:
«En els casos en què el recurs de cassació sigui interposat pel lletrat designat en torn d'ofici, sempre té un termini no inferior als vint dies, comptats des del següent a aquell en què es disposi de les actuacions per fer-ho, i s'interromp, si és necessari, amb aquesta finalitat el termini dels quaranta dies fixats en la citació.»
Els articles i rúbriques que a continuació es relacionen de la Llei d'enjudiciament criminal tenen la redacció següent:
El títol V del llibre I s'anomena «Del dret de defensa i de l'assistència jurídica gratuïta en els judicis criminals».
L'article 121 té la redacció següent:
«Tots els qui siguin part en una causa, si no se'ls ha reconegut el dret a l'assistència jurídica gratuïta, tenen l'obligació de satisfer els drets dels procuradors que els representin, els honoraris dels advocats que els defensin, els dels perits que informin la seva instància i les indemnitzacions dels testimonis que presentin, quan els perits i testimonis, en declarar, hagin formulat la reclamació i el jutge o tribunal l'estimin.
Ni durant la causa ni després d'acabada tenen l'obligació de satisfer les altres costes processals, llevat que hi siguin condemnats.
El procurador que, nomenat pels qui siguin part en una causa, n'hagi acceptat la representació té l'obligació de pagar els honoraris als lletrats de què es valguin els clients per a la seva defensa.
Els qui tinguin reconegut el dret a l'assistència jurídica gratuïta poden valer-se d'un advocat i procurador de la seva elecció; però en aquest cas estan obligats a abonar-los els seus honoraris i drets, com es disposa respecte dels que no tinguin reconegut aquest dret, llevat que els professionals de lliure elecció renunciïn a la percepció d'honoraris o drets en els termes que preveu l'article 27 de la Llei d'assistència jurídica gratuïta.»
L'últim paràgraf de l'article 875 té la redacció següent:
«Si el recurrent té reconegut el dret a l'assistència jurídica gratuïta o apareix declarat insolvent total o parcial, està obligat a respondre de la quantitat referida, si millora econòmicament, tal com disposa l'article 857.»
L'article 21 de la Llei de procediment laboral, text refós aprovat pel Reial decret legislatiu 2/1995, de 7 d'abril, té la redacció següent:
La defensa per un advocat té caràcter facultatiu en la instància, llevat del que preveu l'article següent, però pot fer-la servir qualsevol dels litigants, cas en què és a càrrec seu el pagament dels honoraris o drets respectius, amb les excepcions que fixa l'article 2, d, de la Llei d'assistència jurídica gratuïta.
Si el demandant pretén comparèixer en el judici assistit d'un advocat o representat per un procurador o graduat social col·legiat, ho ha de fer constar a la demanda.
Així mateix, el demandat ha de posar aquesta circumstància en coneixement del jutjat o tribunal per escrit, dins els dos dies següents al de la citació per al judici, amb la finalitat que, un cop traslladada aquesta intenció a l'actor, aquest pugui estar representat per un procurador o graduat social col·legiat, designar un advocat en un altre termini igual o sol·licitar-ne la designació a través del torn d'ofici.
La falta de compliment d'aquests requisits suposa la renúncia de la part al dret de valer-se en l'acte de judici d'un advocat, procurador o graduat social col·legiat.
Si en qualsevol altra actuació, diferent de l'acte de judici, qualsevol de les parts pretén actuar assistit d'un lletrat, el jutge o tribunal ha d'adoptar les mesures oportunes per garantir la igualtat de les parts.
La sol·licitud de designació d'un advocat pel torn d'ofici pels treballadors i els beneficiaris del sistema de Seguretat Social comporta la suspensió dels terminis de caducitat o la interrupció de la prescripció d'accions.»
A efectes estadístics, els col·legis d'advocats han d'enviar semestralment una relació de sol·licituds de reconeixement d'assistència jurídica gratuïta en els litigis transfronterers duts a terme en els altres estats membres, amb indicació expressa de l'Estat de què es tracti, quan el sol·licitant del dret tingui la seva residència habitual o el seu domicili a Espanya, així com de sol·licituds de reconeixement d'assistència jurídica gratuïta en els litigis transfronterers duts a terme a Espanya, amb indicació expressa de l'Estat de residència habitual o domicili del sol·licitant del dret, al Consell General de l'Advocacia Espanyola, que aquest ha de remetre al Ministeri de Justícia.
Les administracions públiques competents han de procurar i impulsar l'ús de mitjans electrònics, informàtics i telemàtics en els tràmits lligats al reconeixement de dret d'assistència jurídica gratuïta, i en particular quan es tracti dels supòsits que preveu el capítol VIII de la Llei 1/1996, de 10 de gener, d'assistència jurídica gratuïta.
Totes les referències que contenen aquesta Llei i la seva normativa de desplegament al salari mínim interprofessional s'entenen fetes a l'indicador públic de renda d'efectes múltiples i la seva valoració s'ha d'efectuar de conformitat amb l'article 3.
Les sol·licituds de justícia gratuïta, presentades amb anterioritat a l'entrada en vigor d'aquesta Llei, es regeixen per la normativa vigent en el moment de fer la sol·licitud.
Queden derogades totes les disposicions que s'oposin al que estableix aquesta Llei, i en particular:
a ) De la Llei d'enjudiciament civil:
– El primer incís del número 4t de l'article 4, quan diu «justícia gratuïta».
– Els articles 13 a 50, tots dos inclusivament.
b ) De la Llei d'enjudiciament criminal:
– Els articles 123 a 140, tots dos inclusivament.
– Els apartats 2, 4 i 5 de l'article 788.
– L'últim paràgraf de l'article 874.
– Els tres primers paràgrafs de l'article 876.
c ) Del Reial decret legislatiu 2/1995, de 7 d'abril, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de procediment laboral:
d ) De la Llei reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa de 27 de desembre de 1956:
e ) L'article 6.3 del Reial decret llei 18/1982, de 24 de setembre, de règim dels fons de garantia de dipòsits de bancs privats, caixes d'estalvis i cooperatives de crèdit.
f ) L'article 59.3 del Reial decret legislatiu 1/1994, de 20 de juny, pel qual s'aprova el text refós de la Llei general de Seguretat Social.
En el termini de sis mesos des de la publicació d'aquesta Llei, el Govern, en l'àmbit de les seves competències, ha de dictar el Reglament general de desplegament de la mateixa Llei, el qual ha de contenir necessàriament els aspectes següents:
a ) Les normes d'organització i funcionament de les comissions d'assistència jurídica gratuïta.
b ) Normalització dels documents que han de presentar els sol·licitants d'assistència jurídica gratuïta.
c ) El procediment per a l'aplicació de la subvenció.
d ) El sistema de determinació de les bases econòmiques i mòduls de compensació amb càrrec a fons públics per la prestació dels serveis d'assistència jurídica gratuïta.
e ) El sistema de provisió de l'assistència pericial gratuïta que preveu l'apartat 6 de l'article 6.
Aquesta Llei conté les normes d'incorporació al dret espanyol de les disposicions de la Directiva 2003/8/CE del Consell, de 27 de gener de 2003, destinada a millorar l'accés a la justícia en els litigis transfronterers mitjançant l'establiment de regles mínimes comunes relatives a la justícia gratuïta per als litigis esmentats.