projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 1 de març de 2016
L'informe que presentem suposa una continuació de la recerca El procés de desistiment de persones empresonades: obstacles i suports (Cid i Martí, 2011).
En la primera fase de la recerca es va entrevistar a una mostra de 67 homes empresonats per delictes contra la propietat i per tràfic de drogues amb l'objectiu de determinar els factors explicatius de les narratives de les persones al final del compliment de la condemna.
En aquesta segona fase de la recerca s'ha treballat amb una mostra de 36 persones que han estat entrevistades dues vegades: en la fase final del compliment de la pena de presó i en un període comprès entre un i dos anys després de la llibertat definitiva.
La mostra conté participants que han estat desistents en aquest període de seguiment i d'altres que han persistit i han acabat empresonats altra vegada.
Per entendre la trajectòria dels desistents i persistents de la mostra, la recerca usa les teories que han tingut més recolzament en la recerca internacional per explicar el desistiment –la teoria del control, la teoria de la transformació cognitiva i la teoria del suport social– i vol esbrinar la capacitat explicativa que tenen respecte de les trajectòries de les persones que conformen la mostra analitzada.
L'anàlisi s'ha realitzat examinant de manera separada les quatre qüestions que semblen centrals del procés de desistiment i en referència a les quals les teories donen respostes diverses: a) l'origen del procés; b) els factors i processos que expliquen el manteniment del desistiment; c) el rol de l'individu; i d) les contingències en el procés de desistiment quan la persona que ha iniciat un procés de desistiment no aconsegueix assolir els seus projectes d'autonomia familiars i econòmics.
Recerca en català (PDF, 501 KB)
Recerca en castellà (PDF, 441 KB)
Presons; reincidència / tractament penitenciari / delinqüència / reinserció social
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 12 d'abril de 2016
L'estudi recull per primer cop la taxa global de reincidència de les mesures penals alternatives (MPA) a Catalunya i també les taxes específiques de les mesures –Treballs en Benefici a la Comunitat, Programes Formatius; Tractaments Terapèutics Ambulatoris i Internaments Terapèutics- que s'apliquen com obligacions, suspensions o penes directes.
També aporta informació actualitzada, quantitativa i global de les variables personals, penals i criminològiques de les persones que compleixen aquest tipus de mesures d'execució penal en la comunitat.
La població estudiada ha estat tota aquella que l'any 2010 va finalitzar una MPA (N=8.839 persones), i se'ls ha seguit fins a 31/12/2014 per saber si han tornat al sistema d'execució penal, amb una nova MPA o bé amb un ingrés penitenciari, per un delicte posterior al de la data de finalització de la mesura.
El període de seguiment ha estat de 4,5 anys de mitjana amb un mínim de 4 i un màxim de 5 anys.
Juntament amb les mesures esmentades, s'han estudiat també específicament dues tipologies delictives amb una alta incidència en les MPA en el moment d'aquest estudi: els delictes de trànsit i els delictes de violència de gènere.
Per fer-ho, a part de desenvolupar un exhaustiu anàlisi del perfil de les persones que cometen aquests tipus de delictes, s'ha comparat amb el perfil de les persones que aquell mateix any 2010 van sortir de presó per condemnes relacionades amb delictes de trànsit (N=227 persones) o de violència de gènere (N=156)
Recerca en castellà [PDF, 1,87 MB]
Resum executiu en català [PDF, 0,30 MB]
Resum executiu en castellà [PDF, 0,30 MB]
Alternatives a l'empresonament / reincidència / Justícia restaurativa / delinqüència /reinserció social
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 31 de maig de 2016
Segons les dades aportades pel Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada i confirmades per la Direcció General de Serveis Penitenciaris, el percentatge de penats a les presons catalanes que es troben complint subsidiàriament penes privatives de llibertat per impagament multa (RPS) se situa aproximadament en un 20% del total de la població reclusa.
Les mateixes dades demostren que aquests subjectes de referència presenten, a més, un alt nivell de reincidència.
Això posa de manifest el fracàs, no solament de la multa com a instrument punitiu alternatiu a la privació de llibertat, sinó també del propi sistema penal català.
El present estudi té com a objectius l'anàlisi dels diferents aspectes que tenen incidència en aquesta problemàtica, a saber: 1) els mitjans que ofereix o hauria d'oferir l'Ordenament jurídic per evitar les condemnes curtes privatives de llibertat, especialment en els casos de delinqüència patrimonial lleu multirreincident; 2) les circumstàncies personals dels subjectes de referència i els tipus d'infraccions que cometen, amb especial incidència en les infraccions lleus; 3) l'aplicació pràctica dels criteris legals de determinació i execució de les penes de multa; 4) formes alternatives de compliment de la RPS per evitar la reincidència; 5) la capacitat de rendiment de la suspensió de la pena privativa de llibertat com a alternativa a la RPS.
L'estudi es duu a terme per mitjà de l'anàlisi i interpretació de la legislació aplicable i la jurisprudència, les experiències comparades en Estats del nostre entorn cultural, la literatura jurídica i criminològica sobre la matèria, la recopilació, sistematització i interpretació de dades i la realització d'entrevistes semi-estructurades a operadors jurídics.
Finalment s'elabora un catàleg de propostes específiques.
Recerca en català (PDF, 628 kB)
Recerca en castellà (PDF, 673 kB)
Presons / reincidència / alternatives a l'empresonament / delictes contra la propietat / dret penal / procediment penal / delinqüència
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 21 de novembre de 2017
La recerca presentada pretén explorar la problemàtica de les persones que finalitzen la seva condemna de presó sense una transició esglaonada a la comunitat, mitjançant el règim obert o la llibertat condicional, que d'acord al sistema progressiu que inspira la nostra legislació hauria de ser la forma normal de retornar a la comunitat.
Es vol conèixer com aborda el nostre sistema penitenciari la reinserció en aquests casos, quines són les vies que es consideren més efectives i quines noves actuacions serien factibles per tractar de millorar les possibilitats de reinserció d'aquestes persones.
Per fer-ho s'ha entrevistat a diversos col·lectius de professionals que s'ha identificat que tenen la missió de facilitar el procés de reinserció: els tècnics de rehabilitació del sistema penitenciari, els professionals que dissenyen i implementen les polítiques de tractament i reinserció, les persones d'entitats comunitàries que col·laboren en aquest procés i els òrgans de control establerts.
Els resultats mostren, segons els professionals entrevistats, les perspectives des d'on es pot influir en els factors de reinserció de les persones que acaben la condemna en règim ordinari –el sistema, la professió, els interns i l'entorn– i ajuden a reflexionar sobre com els factors que condueixen cap a una sortida en segon grau poden ser modificables pels professionals que hi intervenen i quins canvis es podrien introduir al model de reinserció per fer-lo més flexible.
Recerca en català (PDF, 850 kB)
Recerca en català (PDF, 460 kB)
reinserció / professionals / transició a la comunitat / règim ordinari / presó / recerca apreciativa
Els delinqüents sexuals són, probablement, un dels grups de criminals que genera més preocupació i alarma entre els ciutadans i els poders públics.
Per aquesta raó, la policia i el sistema de justícia penal es troben davant el repte de desenvolupar i implementar polítiques de gestió del risc que responguin al model centrat en la protecció i seguretat pública.
Per dur a terme aquesta tasca, és important realitzar una acurada valoració del risc de cada cas concret.
Aquest estudi, de disseny mixt, analitza la validesa predictiva de dos instruments de valoració del risc de violència sexual.
L'avaluació es va dur a terme mitjançant la codificació de l'SVR-20 i l'Static-99, a partir de la revisió d'informació documental i entrevistes, a una mostra de 126 delinqüents sexuals que es trobaven en tercer grau, llibertat condicional o llibertat definitiva des de l'any 2010 als centres penitenciaris catalans.
Quant a la comissió de nous delictes, la mostra d'estudi va presentar una taxa de reincidència general del 6,4%, de reincidència violenta del 3,2% i sexual del 2,4%, després d'una mitjana de seguiment promig de 2,5 anys.
Els resultats mostren que les valoracions finals del nivell risc de l'SVR-20 s'associen de manera significativa amb la probabilitat de reincidència violenta i sexual, així com amb el període de temps de comissió de nous delictes; així mateix, la valoració final del risc categòric de l'Static-99 es va mostrar també útil en la predicció de la reincidència general, violenta i sexual.
Recerca en català (PDF, 0,84 MB)
Recerca en castellà (PDF, 0,82 MB)
presons / violència sexual / reincidència / valoració del risc / prevenció
El trastorn límit de la personalitat (TLP) és un trastorn d'elevada prevalença en la població general i psiquiàtrica, que sovint cursa amb altres trastorns i que tendeix a afectar més a les dones.
La característica principal del trastorn és la desregulació emocional, de forma que les persones que el pateixen experimenten una greu dificultat per ajustar les respostes emocionals als requeriments de l'ambient o a objectius concrets.
Sovint presenten conductes autolesives que no tenen com a objectiu acabar amb la pròpia vida, tot i que el suïcidi pot ser el resultat final d'aquestes pràctiques.
Atès que es va observar que als departaments de dones del Centre Penitenciari Brians 1 es donava un número important de conductes com les descrites, es va suposar que probablement moltes de les dones que les presentaven serien susceptibles d'un diagnòstic de TLP.
En efecte, un cop valorada tota la població de dones ingressades al Centre, es va determinar que un 34% podien presentar el trastorn i que aquest diagnòstic correlacionava amb un major índex d'autolesions, pitjor adaptació a la presó, més penositat en el compliment de les sentències (més temps sense gaudir de permisos o accedir a medi obert, per exemple), i també amb altres variables clíniques com la drogodependència.
El TLP vindria a funcionar com un factor de vulnerabilitat per desenvolupar desviació social, carreres delictives més llargues i persistents i trajectòries penitenciàries més conflictives.
Per tot plegat, es pot deduir la necessitat de desenvolupar programes de tractament específicament dirigits a aquest trastorn per a les dones privades de llibertat que ho requereixin.
Recerca en català (PDF, 904 kB)
Recerca en castellà (PDF, 835 kB)
Trastorn límit de la personalitat / autolesió / prevalença / presó / tractament / dones / salut mental
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 26 de setembre de 2017
En aquest estudi es presenten els resultats d'un projecte de recerca desenvolupat al llarg de tres anys sobre motivació pel canvi de conducta en agressors de parella.
En concret, aquí s'exposa l'avaluació de l'eficàcia del Pla d'Intervenció Motivacional (PIM) per a subjectes que han de realitzar un programa formatiu en matèria de violència domèstica (PF VIDO) com a mesura penal alternativa.
El PIM va ser dissenyat amb el propòsit que els usuaris iniciïn el PF en condicions òptimes per tal d'augmentar l'eficàcia de la mesura i la seva reinserció en la societat.
La mostra d'aquesta recerca consta de 109 homes condemnats a la realització d'un PF VIDO.
La mostra està dividida en tres grups d'anàlisi: el Grup PIM (n=12) format per homes que van participar en el PIM abans de la realització del PF, el Grup PF (n=58) format per homes que van realitzar el PF VIDO, i el Grup Control (n=38) compost per usuaris en llista d'espera per realitzar la seva intervenció.
Aquesta avaluació consisteix en un estudi intrasubjectes i intergrups, amb anàlisis de tipus quantitatiu i qualitatiu sobre la mostra.
Les anàlisis descriptives indiquen que es tracta d'una mostra normalitzada i que els grups són homogenis entre ells.
Les proves estadístiques aplicades per avaluar si s'havia produït un canvi significatiu en els subjectes després de la seva participació en la intervenció no van resultar significatives.
No obstant, es va observar que el Grup PIM, en relació amb la mostra, se situava preferentment en l'estadi motivacional de Contemplació.
A més, les anàlisis qualitatives van suggerir que els individus que havien realitzat el PIM havien consolidat la seva conscienciació sobre el problema i que, en comparació amb d'altres usuaris, mostraven una actitud més positiva i un major grau de participació en el PF.
Aquests resultats, tot i que compten amb limitacions, són indicadors de que el PIM podria ser un instrument útil per a ajudar a que els individus afrontin el PF en les millors condicions possibles per treure'n el màxim profit de la intervenció.
Recerca en català (PDF, 2,29 MB)
Eficàcia terapèutica / motivació pel canvi / programa d'intervenció motivacional / agressors de parella / mesures penals alternatives / programa formatiu / violència domèstica / model transteòric de Prochaska i DiClemente
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 22 de novembre de 2016
MIRALL és un programa pilot per a l'abordatge de la violència dels joves, i més específicament en relació amb la violència en l'àmbit familiar.
Des de 2014 que va començar el programa formatiu (PF) amb una primera edició amb 10 joves; al 2015 es van fer 2 edicions més, amb 8 joves en la primera i 13 en la segona.
Es van avaluar els resultats immediats i l'impacte a partir del registre d'entrevistes, un diari de les sessions i la implementació de qüestionaris d'assertivitat i de motivació al canvi, entre d'altres eines i registres.
El programa, d'una durada de 38 hores, utilitza fonamentalment tres dinàmiques:
Gestionar o controlar la violència d'adolescents judicialitzats és el resultat de confrontar-se amb si mateixos i amb els altres.
Els resultats són esperançadors però cal poder disposar d'una mostra més gran i un període més llarg de seguiment de la intervenció per tal de dimensionar les evidències de l'impacte del programa.
Justícia juvenil / intervenció familiar / intervenció grupal / abordatge de la violència / violència intrafamiliar / medi obert / llibertat vigilada
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 22 de novembre de 2016
Aquesta investigació constitueix la segona part d'una recerca.
En la primera part es va dissenyar i avaluar un programa de competències socials per a la resolució positiva de conflictes en joves sotmesos a una mesura judicial en medi obert.
En aquesta segona investigació es recullen els resultats obtinguts de la seva avaluació i es reelabora el programa amb un format modular que contempla dues versions d'aplicació: individual i grupal.
Aquest programa consta de tres mòduls: interacció, cognitiu i afectiu i va acompanyat d'un material avaluatiu que permet valorar l'aprenentatge del/a jove; un material de suport que facilita l'aplicació del programa als tècnics i orientacions pedagògiques que afavoreixen l'èxit del programa.
A més, s'ha realitzat un estudi diagnòstic per enquesta sobre les necessitats formatives dels tècnics per a l'aplicació del programa.
La recerca conclou amb l'elaboració del programa modular amb un total de 35 sessions a la versió grupal i un total de 18 sessions a la versió individual, en el cas que s'apliqui el programa en la seva totalitat, responent, així a les necessitats de medi obert.
Respecte a les necessitats formatives es detecta que els tècnics de medi obert dominen el contingut del programa i la conducció de grups; en canvi, creuen adequat un assessorament durant i després de la seva aplicació respecte a les activitats i dinàmiques del programa.
Finalment, es realitzen una sèrie de propostes que responen a aquesta necessitat: com acompanyar als tècnics de medi obert en l'aplicació del programa.
Recerca en català [PDF, 525 kB]
Recerca en castellà [PDF, 501 kB]
Competències socials / conflictes / joves / medi obert
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 13 de desembre de 2016
La finalitat d'aquest estudi és conèixer quines són les singularitats en el treball amb adults en mesures penals alternatives a la província de Tarragona.
Es vol saber si hi ha diferències respecte Lleida i Girona en relació amb les característiques de les persones ateses, del seu entorn sociofamiliar, dels agents que intervenen, dels fets delictius comesos, de les mesures imposades i quina és la taxa de reincidència.
Aquesta és la segona part d'una recerca que vam començar amb el recull dels resultats de justícia juvenil i que completa el coneixement en clau territorial del funcionament de l'execució penal a Catalunya.
L'encàrrec el va fer el Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada i els Serveis Territorials de Justícia a Tarragona a la Universitat Rovira i Virgili.
L'estudi descriu, delimita i interpreta les diferències de Tarragona, Lleida i Girona en els següents conjunts de variables:
a) les característiques socioeconòmiques; b) el perfil delictiu dels penats que compleixen una MPA; c) la reincidència d'aquests penats; d) la imposició de les penes; i e) l'evolució dels indicadors del sistema d'execució de les MPA en el període 2010-2013.
La població objecte d'estudi són els penats que a l'any 2010 havien finalitzat completament una causa penal (N=2.485) a MPA a Tarragona, Lleida i Girona, i se'ls ha seguit fins el 2013 per saber si han tornat a reincidir.
S'han recollit també dades de l'evolució dels indicadors del sistema d'execució penal dels anys 2010 fins el 2013 i dades macrosocials dels diferents àmbits socials.
Juntament amb la part quantitativa, l'estudi té una part qualitativa feta a partir de les entrevistes amb informants clau: 32 juristes, 22 tècnics dels serveis territorials de Justícia, 11 professionals de recursos col·laboradors de les MPA, 2 jutges, 1 fiscal, 5 Mossos d'Esquadra i 3 delegats de MPA.
Els resultats donen molta informació comuna i particular de cadascun dels 3 territoris estudiats i permeten una amplia visió del fenomen amb la possibilitat d'entendre i atendre les singularitats i particularitats de cada territori.
Execució penal a la comunitat �
Recerca en castellà [PDF, 3,06 MB]
Mesures penals alternatives / Execució Penal / comunitat / Tarragona / Lleida / Girona
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 7 de febrer de 2017
El neurofeedback (NFB) és el biofeedback de la funció cerebral.
És una tècnica totalment no invasiva que té com a base l'electroencefalograma (EEG) i és fàcilment assequible a la pràctica clínica diària.
El tractament amb NFB permet al cervell assolir un funcionament amb menys nivell d'activació ( arousal ), arribar a estats més relaxats i millorar la capacitat cerebral.
L'NFB és també una eina per flexibilitzar el cervell i això és molt important en els casos en què està rígid pel consum de substàncies o per la comissió de conductes delictives que es realitzen sota situació d'estrès.
Aquesta flexibilització facilita l'aprenentatge de noves conductes i respostes.
La disminució de l' arousal i la flexibilització cerebral permeten gestionar millor l'activació emocional i disminuir les respostes agressives de tipus impulsiu.
Si es disminueix l'agressivitat i la impulsivitat s'aconsegueix intervenir també sobre la inestabilitat emocional i sobre l'estat d'ànim depressiu.
El NFB també permet activar les funcions executives del cervell que depenen de l'escorça prefrontal, entre les quals hi ha la capacitat d'atenció i concentració i la capacitat de prendre decisions.
Totes aquestes funcions poden ser de gran utilitat en població reclusa.
L'estudi ha seguit 20 interns, dels quals 10 han format part del grup programa NFB i 10 del grup col·laborador, de perfil similar als altres però que no han fet el programa tot i que es simulava que el feien.
S'ha informat un protocol de variables de tot tipus (personals, psicològiques, farmacològiques, contextuals, socials, de comportament disciplinari, de consum, etc.) abans de començar el tractament i un cop finalitzat, per veure si hi ha diferències entre els dos moments i també comparant les dades amb les del grup col·laborador.
Els resultats demostren de manera empírica que hi ha diferències estadísticament significatives entre els dos grups i entre els dos moments de mesura pre i post.
El NFB es mostra com una tècnica facilitadora per al treball dels tècnics de tractament en la fidelització i adherència als tractaments de deshabituació del consum de drogues i respecte a d'altres respostes impulsives que poden portar els interns a delinquir.
Recerca en castellà [PDF, 2,65 MB]
neurofeedback / neurociència / drogoaddicció / psicologia / psicopatologia / tractament penitenciari
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 7 de març de 2017
L'estudi dóna a conèixer les característiques específiques de les persones que surten de presó des de 1r o 2n grau, és a dir, sense fer un retorn progressiu a la comunitat a través del règim obert o la llibertat condicional; i que presenten, a més, un risc ALT de reincidència violenta avaluat a partir del Riscanvi (instrument per a l'avaluació i gestió del risc en el sistema penitenciari català).
A partir del seguiment d'aquest grup, l'estudi determina la seva reincidència un cop han passat uns anys en llibertat.
La població objecte d'estudi són tots els interns d'aquestes característiques que van sortir de presó entre 2010 i 2013, als quals es segueix fins el 30 de maig de 2016 per saber si reincideixen.
La població estudiada és de N= 365 persones.
En la recerca s'han recollit i creuat 289 variables d'aquestes persones i s'aporten resultats sobre les seves característiques criminògenes en comparació amb les de la població penitenciària ordinària.
També es donen dades de reincidència i característiques del reincident en general i segons tipologia delictiva.
El tercer gran àmbit de dades que es recullen té a veure amb el tractament que han rebut aquestes persones abans de la sortida de presó i si aquest té algun tipus d'impacte en la reincidència, comparant aquells que han rebut un tractament especialitzat amb els que no i els que han rebut prescripció de medicació psicotròpica (ansiolítics, antidepressius, neurolèptics o antipsicòtics).
Resum executiu en català [PDF, 1,48 MB]
Resum executiu en castellà [PDF, 1,42 MB]
Delinqüents violents / reincidència / tractament / presons / excarceració / salut mental a presons
Visualitza la presentació pública de la recerca que es va fer el 7 de març de 2017
En aquesta recerca s'analitzen les carreres delictives d'un grup de 72 delinqüents violents reincidents encarcerats.
S'utilitza una metodologia longitudinal retrospectiva mitjançant dades provinents de fonts oficials i, principalment, d'entrevistes en profunditat amb els participants.
Des de la perspectiva pròpia del paradigma criminològic de les carreres criminals, s'avalua la seqüència de participació criminal al llarg de la trajectòria vital, des de la infantesa fins a l'edat adulta, mitjançant l'estudi de les seves principals dimensions (inici, freqüència, gravetat, cronicitat, durada i coparticipació), tot això en el marc de les teories del desenvolupament i el curs vital.
També s'identifiquen els principals factors de risc associats a la conducta delictiva analitzada.
Finalment, es realitza una anàlisi diferencial d'un grup més reduït de delinqüents violents i persistents que, a més a més, havien comés delictes de violència de parella (VCP), i s'identifiquen els seus trets singulars respecte al grup principal.
Recerca en català [PDF, 1,94 MB]
Recerca en castellà [PDF, 2,05 MB]
Delinqüents violents / reincidència / tractament / presons / carreres delictives