projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Què ens aporten els boscos actualment?
Al llarg del temps, els boscos han anat assumint diferents funcions.
Des de temps passats, són font de recursos naturals i se n? extreu fusta, suro, etc., en definitiva compleixen funcions productores, i indirectament també són reservoris de biodiversitat, fixadors de carboni, reguladors hídrics, protectors de sòls, etc., funcions més ambientals.
Actualment, però, les funcions dels boscos s? amplien a les de caire recreatiu o de lleure a causa de la importància que els ha donat la societat.
Atesa la complexitat de relleu i la diversitat de les condicions bioclimàtiques de Catalunya, existeixen comunitats forestals extremadament variades: pinedes, alzinars, suredes, rouredes, castanyedes, fagedes, avetoses, boscos de ribera, comunitats arbustives...
Catalunya és un país amb una elevada presència forestal.
Del total del territori, un 64,2% és forestal, i ocupa 2.060.174 ha. D'aquesta xifra un 63,5% correspon a boscos, que ocupen 1.317.998 ha (taula 1).
Superfície forestal segons els usos del sòl
Pel que fa a la composició d'espècies de la superfície arbrada, el 27% són planifolis. (fig.1)
Entre les quals destaquen l'alzina ( Quercus ilex ), el roure martinenc ( Quercus humilis ) i l'alzina surera ( Quercus suber ), amb més superfície (fig.2).
El 38% restant són coníferes, entre les quals destaquen el pi blanc ( Pinus halepensis ), el pi roig ( Pinus sylvestris ) i la pinassa ( Pinus nigra ), amb més superfície (fig. 3).
Les agrupacions de defensa forestal (ADF) són associacions formades per propietaris forestals i els ajuntaments dels municipis del seu àmbit territorial i tenen com a finalitat la prevenció i la lluita contra els incendis forestals.
Les agrupacions de defensa forestal es van regular a partir de l'any 1986 com a conseqüència del programa "Foc Verd", elaborat pel Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya.
Ara bé, l'origen cal cercar-lo en els antics grups d'extinció d'incendis i auxili immediat que es van començar a formar a principis dels anys seixanta a Catalunya.
L'àmbit territorial d'una ADF pot ser municipal o supramunicipal, segons les masses forestals que hi pertanyin i dels seus límits.
Per constituir-se en ADF cal que estiguin representats com a mínim el 20% dels titulars forestals de l'àmbit en qüestió o que la superfície agrupada representi com a mínim el 30% de la superfície forestal dels municipis que la integrin.
Així mateix, cal que en formin part l'ajuntament o els ajuntaments dels termes municipals agrupats.
Informació sobre constitucions:
Registre d'ADF: Servei de Prevenció d'Incendis Forestals.
Consells de seguretat en matèria d'incendis forestals: mesures de prevenció i autoprotecció
En molts casos, la col·laboració ciutadana és decisiva per combatre el foc i protegir el nostre patrimoni natural.
Per això, els objectius d'aquests consells són, d'una banda, promoure actituds i hàbits responsables i, de l'altra, informar i sensibilitzar del risc d'incendis forestals i de la necessitat de prevenir-los.
Si feu alguna crema entre el 16 d'octubre i el 14 de març:
Si feu alguna crema entre el 15 de març i el 15 d'octubre:
En una casa pròxima a l'incendi:
Recordeu: els boscos i terrenys forestals que cobreixen més de la meitat de la superfície de Catalunya constitueixen una riquesa nacional d'extraordinària importància pel que fa a la flora i la fauna, a la producció de primeres matèries, a la producció dels ecosistemes i a la contribució al lleure.
La incidència de les masses arbrades sobre el clima, la hidrologia, la protecció del sòl, la contaminació atmosfèrica i el paisatge fan que la seva conservació sigui fonamental.
Els incendis forestals atempten directament contra aquesta riquesa insubstituïble, a més de poder provocar situacions de risc per a les persones.
L'abandonament d'àmplies zones agrícoles, el canvi d'usos i aprofitaments dels boscos, l'increment de la xarxa d'infraestructures com carreteres, autopistes o línies elèctriques que creuen masses forestals; la construcció d'urbanitzacions prop de masses forestals, especialment durant les dècades dels anys seixanta i setanta, i l'increment de l'afluència humana al bosc fruit de les noves modalitats de lleure, són globalment factors que cal tenir en compte en la prevenció dels incendis forestals.
Un comportament responsable, procurant no encendre foc en el camp quan existeixi risc d'incendi, és la millor mesura per evitar els incendis forestals.
La capa PesCat permet localitzar les zones de pesca de Catalunya a través d'un mòbil o tauleta
PesCat es pot consultar per l'APP gratuïta CarryMap
PesCat és una capa georeferenciada que conté el traçat de les diferents zones de pesca de Catalunya:
Aquesta capa conté informació de cada zona de pesca: ubicació, com, quan i què es pot pescar.
És a dir, permet saber en tot moment el que es pot fer a cada zona concreta.
A més, des de l'aplicació es pot accedir a les sol·licitud de llicències i permisos de pesca (Tràmits gencat) i a la pàgina web de Pesca Continental per obtenir més informació.
Principals avantatges que ofereix l'ús conjunt de l'aplicació mòbil CarryMap i la capa PesCat:
Per poder usar aquesta capa, cal instal·lar abans en el dispositiu mòbil l'aplicació CarryMap.
Feta la instal·lació cal descarregar la capa PesCat i incorporar-la a CarryMap.
Forestal Catalana ha desenvolupat la capa PesCat per encàrrec de la Direcció General d'Ecosistemes Forestals i Gestió del Medi del Departament d'Agricultura.
S'ha adaptat la capa disponible a través del Visor de pesca continental a dispositius mòbils i a l'aplicació CarryMap.
S'ha escollit l'aplicació CarryMap, desenvolupada per Data East, per la simplicitat d'ús, les grans prestacions que ofereix i la gratuïtat.
Centres piscícoles de Pont de Suert i Bagà
La Generalitat de Catalunya disposa de dos centres piscícoles, un ubicat al Pont de Suert i l'altre a Bagà, que crien exemplars de truita comuna ( Salmo trutta ) per al reforç de les poblacions piscícoles i per al manteniment de les zones intensives de pesca.
Si bé ara la majoria d'individus són d'origen atlàntic, des de l'any 2008 s'està intentant la cria de la truita comuna de llinatge mediterrani.
Aquest llinatge autòcton dels rius catalans presenta més dificultats de reproducció que la truita d'origen atlàntic a causa que aquesta última ha estat sotmesa a un procés de captiveri molt més llarg, fet que n'assegura l'adaptació a les condicions de les piscifactories.
Per minimitzar la hibridació amb les poblacions naturals, l'estoc d'individus atlàntics se sotmet a un procés d'esterilització.
A banda, el Centre Piscícola del Pont de Suert treballa per a la conservació i reproducció d'espècies amenaçades com ara la llúdriga ( Lutra lutra ), el visó europeu ( Mustela lutreola ) i el tritó del Montseny ( Calotriton arnoldi ), a més de dur a terme activitats d'educació ambiental, especialment per al públic més jove.
Anàlisi de l'estat genètic de les poblacions de truites
La Direcció General d'Ecosistemes Forestals i Gestió del Medi ha encarregat al Sr.
Enric Aparició (biòleg) i al Sr.
José Luis García Marín (Laboratori d'Ictiologia Genètica de la Universitat de Girona) l'anàlisi i seguiment de l'estat genètic de les poblacions de truita comuna ( Salmo trutta ) a les nostres aigües.
Aquests treballs són la base científica per tal de poder delimitar les aigües de Reserva Genètica que figuren a la Llei 22/2009, del 23 de desembre, d'Ordenació sostenible de la pesca en aigües continentals.
La Direcció General d'Ecosistemes Forestals i Gestió del Medi ha realitzat una síntesi dels resultats des de l'any 2014 a l'any 2017.
Estudi de la mida mitjana de la truita en les zones d'alta muntanya de Catalunya
El present estudi ha estat realitzat per encàrrec del Departament de Medi Ambient i Habitatge.
Una de les variables que s'han de tenir en compte alhora de planificar la gestió piscícola dels rius truiters consisteix en el coneixement de la mida a partir de la qual es reprodueix la truita en la zona que es vol gestionar.
Diagnosi ambiental de les zones lliures de pesca sense mort de Catalunya
El present diagnosi ambiental de les zones lliures de pesca sense mort de Catalunya ha estat realitzada per encàrrec del Departament de Medi Ambient i Habitatge.
La regressió de la Madrilla ( Chondostoma miegii ) a Catalunya: possibles interaccions comportamentals amb l'alburn ( Alburnus alburnus )
El present estudi sobre la regressió de la madrilla ( Chondrostoma miegi i) a Catalunya: possibles interaccions comportamentals amb l'alburn ( Alburnus alburnus ) ha estat realitzat per encàrrec del Departament de Medi Ambient i Habitatge.
L'estudi l'ha realitzat el Departament de Biologia Animal de la Facultat de Biologia de la Universitat de Barcelona.
Els concursos o competicions esportives de pesca són aquelles proves organitzades per la Federació Catalana de Pesca Esportiva i Càsting i les societats de pescadors, d'acord amb unes normes prèviament establertes (Reglament de competicions esportives) i on es manifesta la intenció de competir entre els seus membres.
Són autoritzats per la Direcció General d'Ecosistemes Forestals i Gestió del Medi i han de contenir almenys 15 participants.
Totes les competicions s'han de realitzar en la modalitat sense mort, llevat de les espècies exòtiques que s'han de tractar d'acord amb el que estableix el Reial Decret 630/2013, de 2 d'agost, pel qual es regula el Catàleg espanyol d'espècies exòtiques invasores.
Es permet el manteniment en viu de les captures als participants de competicions autoritzades pel departament competent i als pescadors que disposin de la targeta federativa de competició, llevat de les espècies introduïdes o exòtiques que s'han de tractar d'acord amb el que estableix el RD 630/2013.
Únicament es permet l'ús del viver o sac de retenció (rejón) per al manteniment en viu de les captures.
La sol·licitud per a la realització de competicions de pesca s'ha de realitzar a la Federació Catalana de Pesca Esportiva i Càsting.
El Servei de Pesca Continental es reserva el dret a bloquejar l'expedició de permisos diaris a les zones de pesca controlada intensiva i zones de pesca controlada de salmònids en cas de realització de competicions, sempre que concorrin raons justificades i s'hagi especificat en la sol·licitud de la competició.
D'acord amb la normativa vigent els concursants tenen prioritat d'ús de la zona envers la resta de pescadors.
Els responsables senyalitzaran amb anterioritat la zona on es desenvolupi la competició i s'encarregaran de retirar les indicacions un cop finalitzada.
En cas que algun ciutadà disposi d'un permís anual, podrà seguir pescant en alguna altra zona de l'acotat, no podent interferir en la realització de la competició.
Els arts i esquers autoritzats a cada riu es regulen d'acord amb les necessitats del territori, el valor ambiental de cada tram i les espècies de peixos presents en aquests.
Es procura compatibilitzar les diferents modalitats de pesca per tal d'encabir tots els col·lectius de pescadors, des dels que practiquen la pesca tradicional amb mort i amb esquers naturals fins als que pesquen sense mort amb esquers artificials de baix impacte, sempre sota la premissa de garantir la conservació dels recursos piscícoles.
Donada la gran casuística d'arts, esquers i hams permesos, es recomana consultar la resolució anual de pesca, i més concretament el pla tècnic de gestió piscícola de la zona on es vol anar a pescar.
Cal destacar que en les zones lliures sense mort i zones de pesca controlada sense mort ubicades en aigües de salmònids, només s'autoritza l'ús d'hams simples sense arponet o amb aquest completament aixafat.
Es prohibeix l'ús com a esquer de qualsevol peix, crustaci o mol·lusc, en qualsevol estadi biològic, viu o mort, i també d'insectes que no pertanyin a la fauna local, llevat de la zona de pesca controlada EB-01 (embassament de Riba-roja i Flix) on es permet l'ús de la sardina morta com a esquer.
També queda estrictament prohibit l'ús d'ous, juvenils i adults de cargol poma ( Ampullariidae sp. ) com a esquer, amb l'objectiu de no dispersar aquesta espècie exòtica invasora.
La pesca al fil amb qualsevol mosca llastrada només s'autoritza a les zones de pesca controlada sense mort i a les zones lliures sense mort, i exclusivament amb l'ham sense arponet:
per la qual s'ordena la pesca a les aigües continentals de Catalunya durant la temporada 2020.
Els períodes hàbils són les dates en les quals la pesca és permesa.
Hi ha els següents, sens perjudici que el pla tècnic de gestió piscícola pugui restringir-los:
Salmònids Baixa muntanya amb mort (BM): des del 14 de març fins al 30 d'agost.
Salmònids Baixa muntanya sense mort (BM/SM): des del 14 de març fins al 15 d'octubre.
Salmònids Alta muntanya amb mort (AM): des del 16 de maig fins al 30 d'agost.
Salmònids Alta muntanya sense mort (AM/SM): des del 16 de maig fins al 15 d'octubre.
Intensius Baixa muntanya amb mort: des del 14 de març fins al 30 d'agost.
Intensius Baixa muntanya sense mort: tot l'any.
Intensius Alta muntanya amb mort (NP-02a i NR-13a): des del 4 d'abril fins al 30 de setembre.
NP-02b: des del 4 d'abril fins al 31 de desembre a la zona de l'embassament i del 4 d'abril fins al 8 de novembre al tram de riu.
NR-13b: des del 4'abril fins al 15 d'octubre.
Zones limítrofes amb Aragó: poden tenir un període hàbil especial, ajustat entre ambdues comunitats.
Nota: dins del període hàbil, cada ZPC pot tenir dies de descans, en els quals la pesca no és permesa.
Per saber els dies de descans de les diferents ZPC, consulteu l'annex de ZPC de la Resolució anual de pesca.
Hi ha altres casos en que la ZPC es pot tancar un dia determinat:
En aquests casos el dia de pesca no apareixerà a l'hora de tramitar el permís de pesca per Internet.
per la qual s'ordena la pesca a les aigües continentals de Catalunya durant la temporada 2020.
D'acord amb la Llei 22/2009, de 23 de desembre, d'ordenació sostenible de la pesca en aigües continentals, les espècies es classifiquen en tres categories:
Les que tenen un interès piscícola són bàsicament les espècies pescables i algunes introduïdes.
d'ordenació sostenible de la pesca en aigües continentals.
pel qual es regula el Catàleg espanyol d'espècies exòtiques invasores.
La pesca d'espècies protegides està prohibida.
En cas de captura accidental s'han de retornar immediatament a les aigües de procedència de la manera menys lesiva possible.
D'acord amb la resolució anual de pesca, s'estableixen les següents:
Són les espècies que poden tenir un aprofitament pesquer, d'acord amb la resolució anual de pesca.
La pesca de les espècies anguila ( Anguilla anguilla ), bagra ( Squalius laietanus i Squalius cephalus ), barb de Graells ( Luciobarbus graellsii ), barb de muntanya ( Barbus meridionalis ), barb cua-roig ( Barbus haasi ), madrilla ( Parachondrostoma miegii ), gobi ibèric ( Gobio lozanoi ) i foxí ( Phoxinus bigerri ) s'ha de dur a terme sempre en la modalitat sense mort.
El carpí ( Carassius auratus ) i la tenca ( Tinca tinca ) es pescaran en la modalitat sense mort, llevat que el pla tècnic de gestió piscícola n'estableixi l'aprofitament o sacrifici.
Els exemplars capturats de les espècies introduïdes s'han de sacrificar obligatòriament.
Les espècies exòtiques invasores es regulen segons l'especificat al Reial decret 630/2013, de 2 d'agost, pel qual es regula el Catàleg espanyol d'espècies exòtiques invasores.
Les especies exòtiques invasores catalogades poden ser capturades en el marc de les estratègies, els plans i les campanyes de control com a mesura de gestió, control i eradicació.
En aquests casos, i també en el cas de captura accidental, han de sacrificar-se en el moment de la captura, sigui quina en sigui la longitud, i en cap cas poden mantenir-se vives en sacs de retenció o ser retornades al medi natural.
Ecologia, conservació i guia d'identificació
Peixos continentals de Catalunya és el primer llibre dedicat exclusivament als peixos dels sistemes fluvials del nostre país, i és el resultat de molts anys d'una dedicació entusiasta per conèixer millor els nostres peixos continentals i l'ecologia dels ambients on viuen.
La part principal del llibre es centra en la identificació de les espècies de peixos.
Per a cada espècie es proporciona una fitxa amb fotografies d'alta qualitat i informació sobre el seu hàbitat, biologia, distribució i estat de conservació.
Data d'actualització: 08.03.2017
Són les aigües habitades per poblacions d'espècies autòctones els individus de les quals presenten característiques genètiques pròpies.
En aquestes zones es prohibeixen les repoblacions, llevat de les que formin part dels plans de recuperació d'aquestes espècies.
Actualment hi ha 12 reserves genètiques de truita comuna.
Diferències entre la truita comuna de llinatge mediterrani ( Salmo trutta ) i la truita comuna de llinatge atlàntic ( Salmo trutta ).
A les zones de pesca controlada intensiva, s'hi realitzen alliberaments de truita comuna ( Salmo trutta ) periòdicament.
637/2016 del Tribunal Suprem, queden prohibides les repoblacions amb truita irisada ( Oncorhynchus mykiss ).
El dia de l'alliberament coincideix generalment amb el dia de descans de la zona per tal que els exemplars alliberats puguin repartir-se per tot el tram de pesca.
El calendari d'alliberaments pot patir variacions per causes meteorològiques.
Dins les aigües de salmònids i de ciprínids, es poden trobar trams de pesca classificats com a refugi de pesca, zona de pesca lliure sense mort o zona de pesca controlada.
Trams en què és prohibit pescar.
Zona de pesca lliure sense mort (ZLLSM)
Tram d'aigua en què la pràctica de la pesca s'ha de fer amb la condició de retornar immediatament a les aigües de procedència, de la manera menys lesiva possible, tots els exemplars capturats, excepte els exemplars d'espècies introduïdes, que s'han de sacrificar en el moment de la captura.
Les competicions esportives tenen una regulació especial d'acord amb la Resolució anual de vedes.
L'únic requeriment per pescar en les zones de pesca lliure sense mort és tenir la llicència de pesca recreativa corresponent.
Tram d'aigua en què es limita la pesca per contribuir a desenvolupar un model d'aprofitament sostenible dels recursos pesquers basat principalment en l'autoregeneració natural de les poblacions i en la regulació de la pressió de pesca.
Poden ser amb mort o sense mort.
Dins d'aquestes zones, hi ha tres figures de gestió diferents:
Aigües de salmònids: les aigües que tenen les condicions ecològiques per ser habitades de manera predominant per la truita comuna ( Salmo trutta ).
Dins les aigües de salmònids, hi ha les aigües d'alta muntanya i les de baixa muntanya, que tenen una regulació diferent quant a períodes hàbils.
Aigües de ciprínids: les aigües que tenen les condicions ecològiques per ser habitades de manera predominant per espècies pertanyents a la família dels ciprínids, incloent-hi les que per degradació han perdut les seves condicions originals d'aigües de salmònids.
Aquesta llicència és una autorització per a la pràctica de la pesca recreativa (no professional) en aigües continentals i marítimes superficials des de terra o des d'una embarcació amb qualsevol estri autoritzat per a aquest tipus de pesca.
Les persones menors de 18 anys cal que presentin l'autorització del pare/mare/tutor legal per poder obtenir la llicència.
Les llicències R5, R6, R0, R1, R2, R3, R4, M1, M2, M3 i M4 caduquen una vegada finalitzat el seu respectiu període de vigència, o en el seu defecte, al complir els 65 anys.
El període de vigència de tots els tipus de llicències comença a contar des del dia que es realitza el pagament de la mateixa, excepte la llicència R5 i R6 que es pot elegir la data de vigència a 15 dies vista.
Per pescar en una zona de pesca controlada (ZPC), a part de disposar de la llicència de pesca recreativa de superfície vigent, s'ha d'estar en possessió del corresponent permís de pesca.
Trobareu aquesta informació al web de l'Agència Catalana de l'Aigua (conques internes de Catalunya) o Confederació Hidrogràfica de l'Ebre (conca de l'Ebre).
Data d'actualització: 18.03.2019
La gestió de la pesca recreativa i esportiva continental (rius, llacs, embassaments...) és competència de la Direcció General d'Ecosistemes Forestals i Gestió del Medi (DGEFiGM), del Departament d'Agricultura, i compta amb la col·laboració de la Federació Catalana de Pesca Esportiva i Càsting (FCPEC) i nombroses societats de pescadors.
La gestió de la pesca recreativa i esportiva en aigües marítimes és competència de la Direcció General de Pesca i Afers Marítims (DGPAM), del Departament d'Agricultura.
La pesca professional (en aigües marítimes o continentals) correspon també a aquesta Direcció General.
La normativa bàsica de pesca continental és la Llei 22/2009, del 23 de desembre, d'ordenació sostenible de la pesca en aigües continentals.
A banda de la Llei, el Departament publica anualment una Resolució d'ordenació de la pesca en aigües continentals, on s'especifiquen els períodes hàbils de pesca, els trams, arts, esquers, hams, etc.
Per poder exercir la pràctica de la pesca recreativa o esportiva a les aigües continentals i marítimes de Catalunya cal disposar d'una llicència de pesca recreativa de superfície, i per pescar en una zona de pesca controlada cal, a més, el permís de pesca personal i intransferible.
La llicència de pesca recreativa de superfície és compartida entre la DGEFiGM i la DGPAM.
En el cas de pescar en aigües de titularitat privada, cal disposar, a més de la llicència, de l'autorització del titular de les aigües.
Els concursos o competicions esportives són gestionats per la Federació Catalana de Pesca Esportiva i Càsting a través de les societats de pescadors, i autoritzats per la DGEFiGM o la DGPAM segons correspongui.
Les aigües continentals catalanes es divideixen en tres categories en funció de les espècies autòctones presents: zona de salmònids d'alta muntanya, zona de salmònids de baixa muntanya i zona de ciprínids.
Els límits i els períodes hàbils de pesca en aquestes aigües varien en funció de la biologia de les espècies.
Dins d'aquestes aigües es defineixen els següents trams de pesca:
Al marge d'aquestes categories, hi ha delimitats uns trams com a Reserva Genètica de Truita.
Aquests trams presenten poblacions de truita comuna autòctona de la vessant mediterrània.
Abans de realitzar aquesta comunicació, és obligatori disposar de l'autorització atorgada pel servei territorial del departament competent en matèria de caça del vostre àmbit territorial, per a l'alliberament o repoblació.
Aquesta autorització es pot demanar a través del portal tràmits de la Generalitat de Catalunya al següent enllaç: Sol·licitud autorització per repoblar o alliberar
Un cop tingueu l'autorització, amb 48 hores d'antelació al dia previst per a la realització de l'actuació, cal comunicar el dia exacte, mitjançant aquest formulari, y concretar el terreny cinegètic, el lloc, la data i hora de trobada i les espècies a repoblar i/o alliberar.
Data de l'actualització: 30.07.2020
Amb l'objectiu de disposar de la millor informació que permeti una gestió acurada de les poblacions de cabirol, l'Àrea d'Activitats Cinegètiques ha demanat la col·laboració ciutadana per conèixer la distribució actual d'aquesta espècie.
Des dels anys 80 quan es van dur a terme diferents projectes de reintroducció per restaurar les poblacions que havien desaparegut, la distribució del cabirol i la seva abundància s'han anant incrementant any rere any.
Això s'ha confirmat amb les dades recopilades mitjançant el formulari de comunicació de dades de presència de cabirol i altres fons d'informació, i que es mostren en el mapa actual de dades recollides, on es fa palesa la seva expansió per pràcticament tot el territori.
Tot i aquesta distribució àmplia, encara hi ha zones d'on no es disposen dades, per la qual cosa el Departament encara està interessat en la recollida de dades de presència de cabirol d'aquestes àrees que apareixen en blanc en el mapa.
Si voleu subministrar les dades d'observació d'aquestes zones on encara no hi ha dades, us demanem que ompliu el formulari web o be les imprimiu i les envieu per altres mitjans (correu ordinari o fax).
Mapa de quadrícules UTM 10x10 on es té constància de presència de cabirol, encara que no es conegui el punt UTM concret.
Dades recollides fins a el setembre de 2015