Qui no ha sentit a parlar de les deu habilitats per a la vida o de l'educació emocional?
Als que treballem en el món educatiu o de la joventut, aquests termes segurament ens són molt familiars i és que, des de fa alguns anys, sembla que alguna cosa està canviant en la manera en què els professionals planifiquem les nostres intervencions, amb especial atenció en l'entrenament de les habilitats psicosocials.
Tothom deu recordar que, fins no fa gaires anys, la majoria de les nostres intervencions d'educació per a la salut se centraven a tractar de manera aïllada una temàtica concreta (drogues, sexualitat, etc.) mitjançant la transmissió d'informació amb l'esperança que aquesta informació canviés, en els adolescents i joves, la seva manera de relacionar-se amb la problemàtica per reduir-ne els riscos associats.
Atès que aquest canvi d'actitud en els adolescents i joves poques vegades es donava, va caldre un nou plantejament, un canvi de mirada, en què l'atenció en les intervencions ja no es posava en la problemàtica en si mateixa, sinó en quines habilitats i estratègies tenien els adolescents i joves per fer front a aquella situació.
Per tant, ja no es posava l'accent en el fet que reduïa la seva salut, sinó en les habilitats que ja tenien o bé podien entrenar que els generessin salut.
A finals del 2012, els professionals de joventut de la demarcació de Girona, convençuts que aquest era el camí que calia seguir, van decidir crear una taula supracomarcal, de la qual va néixer el projecte Referents de Salut Jove.
L'objectiu que es perseguia era treballar conjuntament temes relacionats amb la salut dels adolescents i joves i posar de manifest les dificultats que es trobaven per donar resposta a aquest canvi de concepció.
Ben aviat es va fer evident que calia una formació que donés resposta als nous reptes.
Tant és així que, el 2015, juntament amb l'entitat Fil a l'Agulla, es va organitzar una formació de tipus introspectiu sobre les emocions primàries i secundàries, el rol, el posicionament i la motivació del professional.
El 2016 es va encarregar a la Fundació Catalana de l'Esplai una formació per adquirir estratègies per fomentar l'entrenament de cada una de les habilitats psicosocials amb els adolescents i joves, i el 2017 es va organitzar una ponència amb Rafael Bisquerra, catedràtic de la UB i director del Postgrau en Educació Emocional i Benestar, per abordar el treball de les habilitats socials, la comunicació interpersonal i la gestió de l'estrès.
Les formacions van encoratjar els professionals de joventut del territori a elaborar el document Equipats per a la vida, un document viu en què, de manera contínua, es poden anar incorporant nous recursos d'interès, i que està pensat per oferir eines i estratègies, tant des del pla teòric com pràctic, a altres professionals que vulguin incorporar aquesta metodologia de treball a les seves polítiques de joventut.
Institucions i departaments, com els d'Ensenyament i Salut, valoren i reconeixen la feina feta fins aleshores, i això dona peu a organitzar un espai de treball sobre salut emocional i habilitats per a la vida en el qual participen diferents professionals de joventut, que serveix per redactar un informe sobre quines són les polítiques de joventut que s'han de seguir en matèria de promoció de la salut i que han de constar en el Pla d'actuació territorial de joventut 2020.
Un cop explicat el que ens ha portat fins aquí, imagino que els que no esteu tan familiaritzats amb la temàtica, són moltes les preguntes que us deveu fer.
Com per exemple, de què parlem quan parlem d'habilitats per a la vida?
Com les podem treballar de manera pràctica amb els joves?
Cal un treball amb els agents social del municipi, la comarca, etc.?
D'entrada, quan parlem de les habilitats per a la vida, ens referim a les deu habilitats psicosocials que l'Organització Mundial de la Salut (OMS) va definir el 1993 i que, posteriorment, el 2003, va reconvertir i ampliar amb el suport de la UNESCO i el Banc Mundial.
En aquell moment es va establir que un bon domini d'aquestes habilitats permetia afrontar amb èxit els diferents reptes del dia a dia i poder gaudir d'una vida plena i saludable.
Concretament, aquestes habilitats són: autoestima i control intern, empatia, comunicació interpersonal, negociació i rebuig, col·laboració i treball en equip, advocació i defensa, presa de decisions i solució de problemes, pensament crític, maneig dels sentiments i les emocions, i maneig de la tensió i l'estrès.
Totes estan relacionades entre si i són difícilment classificables de més important a menys.
Malgrat que la teoria aposti per aquesta interrelació equitativa, a la pràctica ens adonem que un bon maneig dels sentiments i les emocions és cabdal per manejar-se amb èxit amb la resta d'habilitats.
Si no és així, algú s'imagina una comunicació interpersonal on les persones que l'han de practicar no siguin capaces de gestionar la por que els fa l'altre o la ràbia que els genera?
I ara que ja sabem quines són, us deveu preguntar com les podem treballar.
Tal com l'experiència ens ha ensenyat, no hi ha receptes màgiques.
El que sí sabem, i en aquest cas més que mai, és que nosaltres, com a professionals, som la nostra principal eina de treball.
Doncs que a nivell personal ens cal un entrenament profund de totes i cada una de les deu habilitats per a la vida i que hem de tenir la capacitat d'identificar, gestionar i regular les pròpies emocions per poder acompanyar adolescents i joves en l'entrenament de les seves emocions i habilitats.
Una manera de poder entrenar les habilitats per a la vida podria ser organitzar tallers sobre la temàtica, però sovint són pocs els adolescents i joves disposats a parlar de les seves emocions i sentiments si no hi ha una excusa prèvia.
Una molt bona opció per treballar-los és fer-ho quan estem fent altres activitats del dia a dia, això sí, incorporant petits matisos.
Per exemple, intentar, sempre que es pugui, que siguin els mateixos adolescents i joves els que liderin l'organització de les activitats per fomentar la col·laboració i el treball en equip, a més de la comunicació interpersonal mentre es planifica i l'habilitat d'advocació i defensa a l'hora d'animar els altres a participar en allò que ells han preparat.
Un cop realitzada l'activitat, és imprescindible avaluar l'experiència per fomentar el pensament crític, l'autoestima i el control intern, mitjançant preguntes reflexives sobre com ha anat, què ha passat, per què creuen que s'ha donat aquella situació, com s'han sentit, quines emocions han sentit, com creuen que s'han pogut sentir els altres, si creuen que podrien haver fer alguna cosa diferent, etc.
Aprofitar qualsevol situació problemàtica també és una molt bona opció per treballar la presa de decisions i solució de problemes, el maneig de sentiments i emocions i el maneig de la tensió i l'estrès.
A més, la connexió i sinergies amb altres departaments, institucions, així com amb el teixit associatiu del territori, augmenta el potencial d'acció.
És així si d'entrada es comparteix el punt de partida (diagnosi), es consensuen les intervencions (metodologia), hi ha una implicació conjunta en el seu desenvolupament (recursos), però també en l'avaluació (resultats).
Una de les conseqüències desitjables d'aquest treball orquestrat és la major capacitat de fer intervencions amb certa continuïtat.
Ben mirat, qualsevol excusa és bona per treballar les habilitats i poder-los acompanyar en la gestió emocional, bé sigui fent una orientació laboral, acadèmica o un assessorament sobre drogues, sexualitat, alimentació, o fins i tot en l'àmbit cultural, etc.
Per tot això, amb la finalitat que la pràctica de les habilitats per a la vida esdevingui quelcom transversal i no quedi reduït a l'àmbit educatiu o del lleure, és recomanable que, com a tècnics de joventut, apostem per donar a conèixer aquesta manera de fer, teixint complicitats i aliances, amb la resta d'agents socials del municipi, ja siguin membres d'entitats, professionals d'altres serveis, famílies, etc.