De la funció de policia judicial
De les unitats de la policia judicial
Dels criteris i les normes d'actuació de les unitats orgàniques de la policia judicial
Principis que en caracteritzen l'actuació i formes en què aquesta s'exterioritza
De les unitats de la policia judicial adscrites a determinats jutjats, tribunals o fiscalies
De la composició i el règim de les unitats adscrites
De les atribucions i comeses de les unitats adscrites
De les comissions de coordinació de la policia judicial
De les seves atribucions i règim de funcionament
De la selecció, formació i perfeccionament dels integrants de les unitats orgàniques de la policia judicial
De la formació i perfeccionament als centres de les forces i cossos de seguretat de l'Estat
De la formació i perfeccionament al Centre d'Estudis Judicials
L'article 126 de la Constitució estableix que la policia judicial depèn dels jutges, dels tribunals i del Ministeri Fiscal en les seves funcions d'esbrinament del delicte i descobriment i assegurament del delinqüent, en els termes que la llei estableixi.
Aquest manament constitucional ha estat desplegat per la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial, en el títol III del llibre V (articles 443 a 446), i, més recentment, per la Llei orgànica 2/1986, de 13 de març, de forces i cossos de seguretat, que, en el capítol V del títol II, configura les que anomena unitats de policia judicial.
La necessitat de desplegar aquest marc normatiu per extreure'n totes les possibilitats subjacents, exigeix emprendre el tractament de tota una gamma de qüestions diverses, com ara les relatives a l'organització, la distribució territorial de les unitats orgàniques de la policia judicial, el règim jurídic d'aquestes i els procediments o els mecanismes de selecció dels seus components.
Al servei d'aquests objectius, aquest Reial decret s'orienta de manera preferent a delimitar les funcions de la policia judicial en sentit estricte, és a dir, les que es refereixen a esclarir les conductes presumptament delictives i identificar-ne i detenir-ne els responsables, encara que de manera tangencial ha estat necessari referir-se alguna vegada al deure genèric d'auxili a l'Administració de justícia.
La qüestió inicial que ha calgut abordar en aquesta nova regulació és, sens dubte, la mateixa delimitació i fixació del concepte de policia judicial, que, lluny de tenir un sol significat i unívoc, es presta a interpretacions dispars.
Per això, s'ha intentat distingir la conceptuació moderna de la policia judicial com a policia científica reflecteix l'article 283 de la Llei d'enjudiciament criminal, d'allò que ha de ser una conceptuació moderna de la policia judicial com a policia científica que requereix l'aplicació de principis d'unitat orgànica i, sobretot, d'especialització.
De manera conseqüent amb aquests criteris d'unitat i d'especialització, la regulació s'ha centrat en el que l'article 30.1 de la Llei orgànica 2/1986, de 13 de març, de forces i cossos de seguretat, anomena unitats orgàniques de policia judicial, integrades ja sigui per funcionaris del Cos Nacional de Policia, ja sigui per membres de la Guàrdia Civil, però, en tots els casos, presidits per principis de permanència, estabilitat, especialització i subjecció estricta o dependència funcional respecte dels jutges, els tribunals i el Ministeri Fiscal.
Justament s'ha regulat, de manera especialment detallada en el capítol tercer, la concreció i el desenvolupament del principi de dependència funcional que recull de manera tan clara l'article 126 de la Constitució espanyola.
S'ha intentat establir d'aquesta manera una vinculació estreta entre els estaments policials específics que centren la seva activitat en la investigació criminal i les autoritats judicials i fiscals, la qual cosa s'ha volgut traduir, no sols en la subjecció exclusiva d'aquells a les directrius que aquestes marquen en el compliment de les seves missions, sinó també en la participació d'aquestes autoritats en aspectes fonamentals del règim orgànic dels funcionaris de policia, com ara l'exercici de les potestats disciplinàries o de concessió de recompenses, els processos selectius per accedir a l'especialització o, fins i tot, la distribució territorial d'efectius assignats especialment a òrgans judicials concrets.
A aquesta última matèria es consagra de manera especial el capítol quart d'aquest Reial decret, que desenvolupa la possibilitat que conté l'article 30.2 de la Llei orgànica 2/1986, de 13 de març, de forces i cossos de seguretat, amb la qual cosa es fixen les bases generals per assignar aquests efectius i els criteris fonamentals d'actuació d'aquests, la distribució específica dels quals l'ha de fer en una fase posterior el Ministeri de l'Interior, amb la intervenció del Consell General del Poder Judicial o la Fiscalia General de l'Estat, si escau.
En definitiva, es tracta que els òrgans judicials puguin disposar de forma immediata del suport tècnic imprescindible per a les diligències d'investigació criminal en els processos penals que es tramitin davant d'aquests.
D'altra banda, l'existència de diversos graus en l'estructura orgànica de la policia judicial que es projecta, la independència dels jutges i els tribunals i la necessitat de fer efectiu el principi de dependència funcional són raons que demanen un sistema de coordinació i de direcció unitària per als casos en què la investigació criminal excedeixi l'àmbit territorial d'un sol òrgan judicial, en referència a conductes delictives que produeixin efectes en diferents localitats, províncies o regions, i que siguin objecte de procediments tramitats per jutjats diversos.
Per a aquests supòsits, així com per als de posada en marxa de campanyes de lluita contra la criminalitat en general, o contra la delinqüència organitzada i, fins i tot, per harmonitzar directrius, l'eficàcia en l'actuació sembla que requereix l'adopció de criteris d'unitat de direcció que evitin la dispersió d'esforços i el desconcert operatiu.
S'ha entès que aquests fins es poden obtenir mitjançant la configuració en l'àmbit provincial d'òrgans de coordinació en la composició dels quals hi hauria d'haver membres del poder judicial, del Ministeri Fiscal i de l'estructura policial mateixa.
La conformació d'aquestes instàncies coordinadores culmina en un òrgan d'àmbit nacional la missió fonamental del qual ha de ser fixar les grans línies d'actuació de la policia judicial.
Tot això es regula en el capítol cinquè d'aquest Reial decret.
Finalment, el capítol sisè es dedica a la matèria primordial de la selecció, formació i perfeccionament dels membres de la unitats orgàniques de policia judicial.
S'introdueixen novetats importants, com ara l'establiment dels cursos d'especialització que cal realitzar, amb la distinció necessària dels diferents nivells, tant als centres docents de les forces i cossos de seguretat de l'Estat com al Centre d'Estudis Judicials mateix, i amb la intervenció de jutges, magistrats, fiscals i membres d'altres professions jurídiques.
Sens perjudici de l'establiment d'un sistema de dret transitori, s'ha previst que la possessió de la titulació obtinguda a través d'aquests cursos sigui un requisit necessari per obtenir destí en les unitats orgàniques de policia judicial.
En virtut d'això, amb l'informe del Consell General del Poder Judicial, a proposta dels ministres de Justícia i d'Interior, d'acord amb el Consell d'Estat i amb la deliberació prèvia del Consell de Ministres en la reunió del dia 19 de juny de 1987,
Les funcions generals de policia judicial corresponen a tots els membres de les forces i cossos de seguretat, sigui quina en sigui la naturalesa i la dependència, en la mesura que han de prestar la col·laboració requerida per l'autoritat judicial o el Ministeri Fiscal en actuacions encaminades a esbrinar delictes o descobrir o assegurar delinqüents, amb subjecció estricta a l'àmbit de les seves competències respectives, i sens perjudici del que disposa l'article 283 de la Llei d'enjudiciament criminal.
Els membres de les forces i cossos de seguretat, en les seves funcions de policia judicial, han de desenvolupar les comeses que expressa l'article 1, a requeriment de l'autoritat judicial, del Ministeri Fiscal o dels seus superiors policials, o per iniciativa pròpia a través d'aquests últims, en els termes que preveuen els articles següents.
Els jutges, els tribunals i els membres del Ministeri Fiscal poden, si no hi ha unitats de policia judicial, amb caràcter transitori o en supòsits d'urgència i sempre amb subjecció al respectiu àmbit legal i territorial d'atribucions, encomanar als membres de les forces i cossos de seguretat la pràctica de diligències d'investigació concretes, en els termes que preveu l'article 288 de la Llei d'enjudiciament criminal.
Tots els components de les forces i cossos de seguretat, sigui quina en sigui la naturalesa i dependència, han de practicar per iniciativa pròpia i segons les atribucions respectives, les primeres diligències de prevenció i assegurament així que tinguin notícia de la perpetració del fet presumptament delictiu, i han d'ocupar i custodiar els objectes que provinguin del delicte o estiguin relacionats amb la seva execució; n'han de donar compte en els termes legals a l'autoritat judicial o fiscal, directament o a través de les unitats orgàniques de la policia judicial.
Sigui quin sigui el funcionari policial que l'hagi iniciada, aquest ha de cessar en la investigació quan comparegui per fer-se'n càrrec l'autoritat judicial o el fiscal encarregat de les actuacions, directament o a través de la unitat orgànica de policia judicial corresponent, als quals ha de fer lliurament de les diligències practicades i els efectes intervinguts, i de les persones la detenció de les quals s'hagi decidit.
La policia judicial, d'acord amb la composició i l'estructuració que aquesta norma determina, ha de desenvolupar, sota la dependència funcional directa dels jutges i els tribunals i del Ministeri Fiscal, funcions d'esbrinament del delicte i descobriment i assegurament del delinqüent, d'acord amb el que disposa la Llei.
Constitueixen la policia judicial en sentit estricte les unitats orgàniques que preveu l'article 30.1 de la Llei orgànica de forces i cossos de seguretat, integrades per membres del Cos Nacional de Policia i de la Guàrdia Civil.
Aquestes unitats han d'actuar de conformitat amb el que disposa l'article 5 de la Llei de forces i cossos de seguretat i amb subjecció als principis i les normes que conté el capítol següent d'aquest Reial decret.
Les unitats orgàniques de la policia judicial s'han d'estructurar d'acord amb criteris de distribució territorial sobre una base provincial.
També se'n poden constituir seccions en aquelles poblacions l'índex de criminalitat de les quals ho aconselli.
Així mateix, s'han de constituir unitats amb un àmbit d'actuació que excedeixi el provincial, per raons d'especialització en delictes o de tècniques d'investigació.
Per executar les tasques relacionades amb l'esbrinament del delicte i descobriment i assegurament del delinqüent, així com les previstes en els apartats b a e de l'article 445 de la Llei orgànica del poder judicial, les unitats orgàniques de la policia judicial i els funcionaris adscrits a aquestes depenen funcionalment dels jutges, els tribunals o els membres del Ministeri Fiscal que coneguin de l'assumpte objecte de la investigació.
Els funcionaris policials als qui l'autoritat judicial o fiscal ha comissionat una investigació concreta d'acord amb l'article 21 han de practicar-la atenint-se a les ordres i les directrius que hagin rebut.
Les instruccions de caràcter tècnic dels seus superiors policials immediats no les poden contradir.
Els funcionaris policials esmentats han d'informar de l'evolució de la investigació i han de retre compte del resultat final de l'actuació a l'autoritat judicial o del Ministeri Fiscal que l'hagi ordenat, en els termes i en la forma que aquesta hagi disposat.
En les diligències o actuacions que duguin a terme per encàrrec i sota la supervisió dels jutges, els tribunals o els fiscals competents, els funcionaris que integren les unitats orgàniques de la policia judicial tenen el caràcter de comissionats d'aquells i, en aquesta condició, poden requerir l'auxili necessari de les autoritats i, si s'escau, dels particulars.
Les diligències i les actuacions que duguin a terme les unitats orgàniques de la policia judicial han de tenir el valor reconegut en les lleis i han de tenir la consideració especial derivada de l'adscripció i del caràcter de comissionats dels jutges, tribunals i fiscals.
Els funcionaris que integren les unitats orgàniques de la policia judicial han de mantenir una reserva rigorosa sobre l'evolució i el resultat de les investigacions concretes que se'ls hagin encomanat, i de totes les informacions que obtinguin com a conseqüència d'aquestes.
La infracció d'aquest deure cal corregir-la disciplinàriament, sens perjudici d'altres responsabilitats a què aquesta pugui donar lloc.
L'obligació de reserva no ha d'impedir, llevat de prohibició expressa del jutge o fiscal competents, l'intercanvi intern d'informació dins de la unitat orgànica per millorar la coordinació i eficàcia dels serveis.
Els funcionaris de les unitats orgàniques de la policia judicial no poden ser remoguts o apartats de la investigació concreta que se'ls hagi encomanat, fins que finalitzi aquesta o la fase processal que la va originar, si no és per decisió o amb l'autorització del jutge o el fiscal competent.
Quan els funcionaris que tinguin encomanada una investigació concreta hagin de cessar en el seu destí per causes legalment establertes, cal fer-ne saber el cessament a l'autoritat judicial o fiscal perquè en tinguin coneixement.
Amb independència de les facultats que confereix la Llei d'enjudiciament criminal a l'autoritat judicial i al Ministeri Fiscal, el jutge o el tribunal de qui depenguin els funcionaris adscrits a les unitats orgàniques de la policia judicial, o, si s'escau, el fiscal competent, poden instar l'exercici de la potestat disciplinària respecte d'aquests quan d'una manera fonamentada entenguin que la seva conducta ha estat mereixedora de sanció.
A aquest efecte poden practicar les informacions reservades que considerin pertinents.
En els casos en què els fets que són l'objecte de l'expedient tinguin una relació directa amb el desenvolupament de la investigació, el jutge, el tribunal o el fiscal de qui depenguin hi ha d'informar amb caràcter preceptiu i pot emetre qualsevol altre informe que consideri oportú durant la tramitació de l'expedient.
Igualment, pot instar la concessió de recompenses quan estimi que hi ha mèrits per fer-ho.
En qualsevol cas, se li ha de comunicar qualsevol mesura de suspensió cautelar o provisional del funcionari o els funcionaris policials afectats.
La funció d'investigació criminal correspon amb caràcter permanent i especial a les unitats orgàniques de la policia judicial.
Amb aquesta finalitat, han de comptar amb els efectius i els mitjans necessaris per desenvolupar eficaçment les seves comeses, per a la qual cosa s'han d'establir, en aquelles unitats en què el nivell de delinqüència de l'àmbit d'actuació ho faci necessari, els equips corresponents d'especialització en delictes.
Els jutges, tribunals o fiscals competents no poden encarregar a les unitats de la policia judicial altres funcions que les que preveu l'article 445.1 de la Llei orgànica del poder judicial, sens perjudici de les funcions que amb caràcter excepcional se'ls puguin encomanar d'acord amb l'article 33 de la Llei orgànica de forces i cossos de seguretat.
D'aquestes últimes, se n'ha de donar compte a la comissió provincial de coordinació de la policia judicial.
Quan els funcionaris que integren les unitats orgàniques de la policia judicial realitzin diligències d'investigació criminal que es concretin formalment en un supòsit presumptament delictiu però amb caràcter previ a l'obertura de l'actuació judicial corresponent, han d'actuar sota la dependència del Ministeri Fiscal.
A aquest efecte, han de donar compte de les seves investigacions a la fiscalia corresponent, que, en qualsevol moment, se'n pot fer càrrec de la direcció; en aquest cas, els membres de la policia judicial han d'actuar sota la dependència directa d'aquesta i han de practicar sense demora les diligències que el fiscal els encomani per esbrinar el delicte i descobrir i assegurar el delinqüent.
El jutge o tribunal competent, una vegada s'ha iniciat el procediment penal, i el fiscal encarregat de les actuacions, en els casos a què es refereix l'article anterior, s'han d'entendre directament, i sense necessitat d'acudir a instàncies administratives superiors, amb el cap de la unitat corresponent, sigui del Cos Nacional de Policia o de la Guàrdia Civil, per encomanar-li la pràctica de qualsevol investigació o la realització d'altres missions pròpies de la policia judicial.
El responsable policial requerit ha de disposar el que calgui per complir eficaçment el servei, i fer saber a l'autoritat judicial o fiscal els funcionaris que han de portar a efecte la investigació ordenada.
Igualment, l'autoritat judicial o fiscal pot ordenar que compareguin a la seva presència, tantes vegades com ho consideri convenient, el funcionari policial o els funcionaris policials concrets a qui aquesta autoritat hagi encarregat l'execució, amb la finalitat d'impartir les instruccions que estimi pertinents, indicar les línies d'actuació i controlar el compliment de les seves tasques o l'evolució de les seves investigacions.
Excepcionalment, per realitzar actuacions o indagacions que, per la seva transcendència o complexitat, requereixin l'adscripció permanent de funcionaris o de mitjans que pertanyin a grups policials especialitzats, no integrats en la unitat orgànica corresponent, o la investigació de les quals s'hagi d'estendre a diverses províncies amb àmbit territorial superior al de l'autoritat judicial o fiscal que ordeni la investigació, l'encàrrec s'ha de cursar per conducte del president del Tribunal Suprem o del fiscal general de l'Estat, del president o fiscal de l'Audiència Nacional o dels del tribunal superior de justícia respectiu.
Quan es tracti de l'adscripció permanent a una investigació concreta de funcionaris integrats en la unitat orgànica corresponent, en cas de discrepància, ha de resoldre el cap de la unitat orgànica corresponent, amb l'informe previ de la comissió provincial de coordinació de la policia judicial.
El Ministeri de l'Interior, amb l'informe previ favorable del Consell General del Poder Judicial o a proposta seva, pot assignar amb caràcter permanent i estable als jutjats i tribunals que pel seu ritme d'activitats ho requereixin unitats de policia judicial especialment adscrites a aquests.
De la mateixa manera s'han d'adscriure a les fiscalies que calgui, una vegada oït el fiscal general de l'Estat i atenent preferentment les que aquest hagi proposat o aquelles sobre les quals hagi fet un informe favorable.
Les unitats adscrites de la policia judicial són part integrant de la unitat orgànica provincial corresponent i s'incardinen en l'estructura i s'assorteixen dels mitjans materials i humans d'aquesta.
Els funcionaris que les integrin s'hi han de mantenir assignats de manera permanent i estable.
No obstant això, l'òrgan competent pot deixar sense efecte la pertinença a aquestes unitats, amb l'informe favorable previ que, amb caràcter preceptiu i vinculant, ha d'emetre la comissió provincial de coordinació.
També ha de quedar sense efecte quan hi hagi qualsevol altra causa legal que en determini el cessament o trasllat.
Les unitats de la policia judicial, especialment adscrites a òrgans jurisdiccionals o fiscalies, han de tenir la seu, en la mesura que sigui possible, a les dependències o edificis judicials i fiscalies mateix.
Amb aquesta finalitat s'hi han d'habilitar els locals adequats.
Aquestes unitats han de quedar assignades als deganats respectius, en els quals ha de radicar la funció de coordinació general, però la seva dependència funcional directa en la realització de comeses específiques d'investigació criminal s'ha d'establir respecte de cada òrgan jurisdiccional i, molt especialment, respecte del jutjat de guàrdia i el fiscal de guàrdia, als quals han d'atendre de manera preferent.
En els supòsits en què aquestes unitats s'adscriguin a òrgans jurisdiccionals o fiscals d'àmbit nacional, autonòmic, supraprovincial o provincial, la dependència directa s'ha d'entendre referida al president o fiscal en cap respectiu.
Les unitats adscrites especialment han d'estar compostes tant per funcionaris diplomats i especialitzats en policia judicial que hagin superat els cursos de selecció que preveu el capítol V d'aquesta disposició com per altres efectius policials no necessàriament dotats d'aquella formació especialitzada, per a funcions auxiliars i de suport.
Les unitats adscrites especialment, en la tasca d'assistència directa als òrgans de l'ordre jurisdiccional penal i molt en especial al jutjat i al fiscal de guàrdia, han d'acomplir comeses d'investigació criminal especialitzada pròpies d'una policia científica.
Dins d'aquest àmbit de funcions se'ls pot encomanar la pràctica de les següents:
b ) Aportació de primeres dades, esbrinament de domicilis i paradors i emissió d'informes de solvència o de conducta.
c ) Emissió, fins i tot verbal, d'informes pericials provisionals, però de necessitat urgent per adoptar decisions judicials que no admeten dilació.
d ) Intervenció tècnica en aixecament de cadàvers.
f ) Actuacions d'intervenció immediata.
g) Qualssevol altres de naturalesa similar a les anteriors.
h ) Execució d'ordres immediates de presidents, jutges i fiscals.
Quan de les actuacions inicials realitzades per la unitat adscrita corresponent es desprengui la necessitat de practicar una investigació més extensa o que requereixi la utilització de mitjans dels quals no disposi, s'ha de donar trasllat de les diligències a la unitat orgànica, que ha de rebre de l'autoritat judicial les instruccions i orientacions necessàries per culminar de manera eficaç el servei, sens perjudici que en aquestes actuacions addicionals es pugui comptar amb la col·laboració dels funcionaris que van practicar les primeres diligències.
Correspon al cap de la unitat adscrita respectiva determinar de manera concreta els funcionaris que han d'assumir, en cada cas, unes o altres comeses, i donar-ne compte a l'autoritat judicial o fiscal de qui emani l'ordre.
Igualment el cap de la unitat adscrita ha de mantenir respecte de la unitat orgànica, de la qual forma part, relacions de coordinació estretes en favor de la major eficàcia.
Es creen les comissions nacional i provincials de coordinació de la policia judicial amb la finalitat d'harmonitzar i aconseguir la unitat de direcció en les forces policials adscrites a la investigació criminal.
La Comissió Nacional de Coordinació de la Policia Judicial ha d'estar integrada per:
a ) El president del Tribunal Suprem i del Consell General del Poder Judicial, que l'ha de presidir quan hi assisteixi personalment.
d ) El fiscal general de l'Estat.
e ) El secretari d'Estat per a la Seguretat.
f ) Un vocal del Consell General del Poder Judicial, nomenat i separat lliurement pel Ple d'aquest òrgan.
g ) Un membre de la carrera judicial nomenat i separat pel Consell General del Poder Judicial, que tingui, com a mínim, la categoria de magistrat.
En cas d'absència personal del president del Tribunal Suprem i del Consell General del Poder Judicial, ha d'ocupar-ne la presidència el membre de la Comissió a qui correspongui per raó de precedència.
El president del Tribunal Suprem pot delegar en un magistrat de la Sala Segona d'aquest alt tribunal.
El ministre de Justícia, en el subsecretari o en el director general de Relacions amb l'Administració de justícia.
El ministre de l'Interior i el secretari d'Estat per a la Seguretat, en el director general de la Policia o en el director general de la Guàrdia Civil.
El fiscal general de l'Estat, en un fiscal de sala del Tribunal Suprem.
Les comissions provincials de coordinació de la policia judicial han d'estar compostes per:
a ) El president de l'Audiència Provincial, que l'ha de presidir.
b ) El fiscal en cap de l'Audiència.
c ) El magistrat jutge degà dels jutjats de primera instància i instrucció de la capital de la província.
d ) El cap de la Unitat Orgànica de Policia Judicial del Cos Nacional de Policia.
e ) El cap de la Unitat Orgànica de Policia Judicial de la Guàrdia Civil.
Eventualment es poden incorporar a les comissions nacionals i provincials, per al tractament de matèries concretes o per acomplir tasques d'auxili tècnic i documentació, altres autoritats o funcionaris el criteri o l'assessorament dels quals s'estimi necessari.
Igualment, es poden constituir comitès tècnics per estudiar temes específics.
El nomenament de secretari de la Comissió s'ha de regir pel que disposa l'article 13 de la Llei de procediment administratiu.
La Comissió Nacional té les atribucions següents:
a ) Efectuar estudis permanentment actualitzats sobre l'evolució i el desenvolupament de la delinqüència.
b ) Emetre informes o fer propostes de plans generals d'actuacions de la policia judicial contra la criminalitat.
c ) Intervenir, amb respecte estricte al principi d'independència judicial en les actuacions jurisdiccionals, per unificar criteris o resoldre incidències eventuals que dificultin el funcionament adequat de la policia judicial o qualssevol altres que puguin sorgir en les relacions entre l'autoritat judicial o fiscal i la policia judicial.
d ) Emetre informe sobre la fixació o modificació de les plantilles de les unitats orgàniques de policia judicial, i sobre els mitjans materials assignats a aquestes, i adoptar les iniciatives que estimi pertinents sobre la matèria.
e ) Conèixer de les incidències que es puguin produir pel que fa a l'adscripció especial de funcionaris o mitjans a què es refereixen els articles 31.2 de la Llei de forces i cossos de seguretat i 22 d'aquest Reial decret.
f ) Unificar criteris i impartir instruccions en relació amb l'actuació de les comissions provincials.
g ) Harmonitzar les actuacions d'investigació de la criminalitat l'àmbit territorial de les quals superi el d'una unitat orgànica.
h ) Conèixer prèviament dels nomenaments dels alts responsables de les unitats orgàniques de la policia judicial en els seus diferents nivells.
i ) Informar els avantprojectes de disposicions generals reguladores de la policia judicial.
j ) Qualssevol altra de naturalesa anàloga o que li sigui assignada en el futur.
Les comissions provincials tenen les competències següents:
a ) Les regulades en els apartats a, b, c i d de l'article anterior, dins del seu àmbit provincial.
b ) Informar amb caràcter preceptiu les peticions d'adscripció de funcionaris o equips de la unitat orgànica provincial a un determinat òrgan judicial o fiscalia per a una investigació concreta i que li hagin estat sotmeses pel cap d'aquella.
c ) Informar amb caràcter preceptiu i vinculant les propostes de remoció de funcionaris que pertanyin a les unitats adscrites a què es refereix l'article 24 d'aquest Reial decret.
d ) Aplicar les directrius emanades de la Comissió Nacional i elevar a aquesta els informes i les propostes corresponents.
e ) Informar les propostes de recompenses i tenir coneixement dels expedients disciplinaris incoats en els altres supòsits no previstos en l'article 17 d'aquest Reial decret.
f ) Qualssevol altres de naturalesa anàloga o que li assignin en el futur.
La Comissió Nacional ha de celebrar, almenys, una reunió trimestral.
Les comissions provincials s'han de reunir amb periodicitat mensual, a convocatòria del seu president, que ha de fixar l'ordre del dia de la reunió.
El règim jurídic de les comissions ha de ser el previst per als òrgans col•legiats en la Llei de procediment administratiu.
La integració de funcionaris policials en unitats orgàniques de la policia judicial ha de requerir una formació especialitzada prèvia, que s'ha d'acreditar mitjançant el corresponent títol obtingut després de superar les proves que s'estableixin a aquest efecte.
Per obtenir aquest títol és requisit imprescindible estar en possessió del diploma que expedeix el Centre d'Estudis Judicials.
Aquesta especialització, amb els nivells que es determinin, s'ha de cursar en dues fases, la primera de les quals ha de tenir lloc als centres de formació i perfeccionament de les forces i cossos de seguretat de l'Estat, i la segona, al Centre d'Estudis Judicials, amb la participació docent en les dues fases de membres de la judicatura i del Ministeri Fiscal, catedràtics i professors d'universitat i d'altres professions jurídiques.
Els centres de formació i perfeccionament de les forces i cossos de seguretat de l'Estat han d'intervenir en els processos de selecció a través dels cursos generals d'accés als cossos respectius i dels cursos d'especialització que s'estableixin a aquest efecte.
En el pla d'estudis dels cursos d'accés a l'escala executiva del Cos Nacional de Policia i a la categoria d'oficial en el Cos de la Guàrdia Civil s'han d'incloure totes les matèries que calguin per adquirir una formació especialitzada, orientada al desenvolupament de funcions de policia judicial.
En el pla d'estudis dels cursos d'accés a les altres escales del Cos Nacional de Policia i als altres llocs de treball del Cos de la Guàrdia Civil, s'hi han d'incloure, almenys, les disciplines necessàries per possibilitar l'acompliment de la funció de policia judicial en sentit genèric.
Els centres docents esmentats han de programar també cursos d'actualització i cursos monogràfics de policia judicial en les seves diverses manifestacions, per atendre la formació permanent i el perfeccionament dels funcionaris que hagin de desenvolupar comeses de policia judicial en les unitats orgàniques corresponents.
Els funcionaris que hagin superat els cursos d'especialització en policia judicial impartits pels centres de formació de les forces i cossos de seguretat de l'Estat, poden accedir als cursos específics que programi amb aquesta finalitat el Centre d'Estudis Judicials.
En aquest procés selectiu s'ha de tenir també en consideració la necessitat d'establir dos nivells formatius, referits, respectivament, a les escales i categories superiors i inferiors de les forces i cossos de seguretat.
Una vegada superat el curs programat pel Centre d'Estudis Judicials, s'ha d'expedir el diploma corresponent, que habilita per obtenir la titulació corresponent i ocupar destins en unitats orgàniques de policia judicial.
Tots els membres de les forces i cossos de seguretat de l'Estat que, a l'entrada en vigor d'aquest Reial decret, estiguin acomplint funcions de policia judicial, les han de continuar desenvolupant integrats en les unitats orgàniques corresponents, fins que no es cobreixin els llocs esmentats amb funcionaris especialitzats.
Poden accedir també a aquesta especialització i obtenir el diploma oportú, mitjançant la realització dels cursos especials i, si s'escau, descentralitzats, que s'estableixin.
Els integrants del Cos Nacional de Policia i de la Guàrdia Civil que, a l'entrada en vigor d'aquest Reial decret, no realitzin funcions de policia judicial, poden accedir als cursos d'especialització del Centre d'Estudis Judicials, un cop hagin superat els processos interns d'aptitud.
Les atribucions que aquest Reial decret confereix als presidents dels tribunals de justícia s'han d'entendre fetes, en la mesura que subsisteixin, als de les audiències territorials.
El present Reial decret entrarà en vigor l'endemà de la seva publicació en el Butlletí Oficial de l'Estat.