Resolució d'11 de febrer de 2016, de finalització de la Reclamació 30/2015
Administració: Agencia de l'Habitatge de Catalunya
Lliurament parcial de la informació sol·licitada (sou brut de tots els llocs de treball de personal laboral de l'Agència de l'Habitatge de Catalunya).
La Llei 19/2014 obliga a dictar resolució expressa i motivada sempre que s'estimi només parcialment la sol·licitud, i sempre que s'estableixi com a forma d'accés a la informació un format diferent al demanat, supòsits en els quals no resulta possible substituir la resolució per la comunicació de l'article 34.8.
Qualsevol ciutadà ha de poder conèixer la relació de llocs de treball existents a les diverses administracions públiques i als seus ens instrumentals, així com la retribució bruta que cadascun d'ells té assignat.
Generalitat, Entitats de dret públic, Habitatge, Empleats públics, Personal laboral, Retribucions, Relació de llocs de treball, Comunicació substitutiva de la resolució, Motivació, Format d'accés a la informació,
L'AHC, com a entitat de dret públic dependent del departament de la Generalitat competent en matèria d'habitatge (article 1 de la Llei 13/2009, del 22 de juliol, de l'Agència de l'Habitatge de Catalunya), es troba sotmesa plenament a la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG, articles 2.f i 3.1.b).
Això implica que els seus "actes o omissions que afecten el dret d'accés a la informació pública" poden ser objecte de reclamació davant la GAIP, tal com estableix expressament l'article 73.3 LTAIPBG.
En aquest cas, la reclamació es presenta, no contra una resolució formal de l'AHC, sinó contra una comunicació de l'AHC per la qual es lliura una part de la informació sol·licitada per la persona reclamant.
Segons l'article 34.8 LTAIPBG, "si s'estima la sol·licitud i no s'ha produït oposició de tercers, la resolució pot ésser substituïda per una comunicació per la qual s'indica a l'interessat que pot accedir a la informació, o bé se li poden facilitar les dades directament".
Si la GAIP és competent per conèixer de les resolucions expresses o presumptes en matèria d'accés a la informació pública (articles 39.1 i 72.1 LTAIPBG), amb més motiu ha de poder controlar la legalitat de les comunicacions informals que poden substituir-les segons l'esmentat article 34.8 LTAIPBG.
La comunicació amb lliurament parcial de la informació sol·licitada és en tot cas un "acte" o una "omissió" als efectes de l'article 73.3 LTAIPBG abans indicat.
El deure de motivació del lliurament parcial d'informació en un format divers del sol·licitat
Com s'ha assenyalat als antecedents (núm. 2 i 3), a la comunicació de l'AHC de 27 de novembre de 2015 aquesta no lliura tota la informació sol·licitada, sinó només una part, ja que omet la retribució que correspon a una sèrie de llocs de treball, i per a la majoria de la resta dóna només forquilles de retribucions de diversos llocs de treball, enlloc d'indicar la retribució bruta que té assignat cadascun dels llocs de treball de l'AHC, que és el que es demanava a la sol·licitud.
La informació, a més, es dóna en format PDF, enlloc de en el format demanat a la sol·licitud (Word o Excel).
Amb independència de la procedència d'estimar o no, totalment o parcial, les sol·licituds d'accés rebudes, l'article 34 LTAIPBG obliga a dictar resolució expressa i motivada sempre que s'estimi només parcialment la sol·licitud, i sempre que s'estableixi com a forma d'accés a la informació un format diferent al demanat (lletres a i c de l'article 34.4 LTAIPBG).
Per tant, la comunicació substitutiva de la resolució prevista a l'article 34.8 LTAIPBG només resulta admissible quan s'estimi íntegrament la sol·licitud, no hi hagi oposició de tercers i es lliuri la informació en el format sol·licitat.
Això significa que, en aquest cas, si l'AHC considerava que no procedia donar tota la informació sol·licitada, i que calia fer-ho en un format divers del sol·licitat, hauria hagut de dictar una resolució formal i motivada, en el termini legalment previst, enlloc d'acudir al mecanisme més expeditiu de la comunicació substitutiva, que està pensat per als casos clars en què el lliurament de la informació sol·licitada no presenta cap problema fàctic ni jurídic.
El fet que l'AHC sigui un ens sotmès majoritàriament a dret privat (article 9 de la Llei 13/2009 que la regula) no altera aquesta conclusió, ja que l'article 32.c LTAIPBG estén expressament el deure de resolució expressa a tots els ens instrumentals de l'Administració, fins i tot als que adopten una forma de personificació de dret privat (societats i fundacions).
El dret d'accés a la retribució bruta dels llocs de treball públics
Cal estimar el dret d'accés a la informació pública sol·licitada.
Qualsevol ciutadà ha de poder conèixer la relació de llocs de treball (RLT) existents a les diverses administracions públiques i als seus ens instrumentals, així com la retribució bruta que cadascun d'ells té assignat, tenint en compte que es tracta de llocs de treball públics, retribuïts normalment a través dels impostos satisfets pels contribuents o d'altres ingressos de pagament obligatori.
Així ho assenyalen expressament tant la legislació de transparència, com la de funció pública.
Segons l'LTAIPBG, les administracions i els seus ens instrumentals han de fer públiques a través d'internet les relacions de llocs de treball del personal funcionari, laboral i eventual (articles 8.1.d i 9.1.d).
Al seu torn, l'article 74 del Reial decret legislatiu 5/2015, de 30 d'octubre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de l'Estatut bàsic de l'empleat públic (TREBEP), aplicable també a les entitats de dret públic dependents de les administracions públiques, com és l'AHC (article 2.1.d TREBEP), imposa l'existència d'RLT o d'instruments organitzatius similars i n'ordena la seva publicitat: "Les administracions públiques han d'estructurar la seva organització a través de relacions de llocs de treball o altres instruments organitzatius similars que comprenguin, almenys, la denominació dels llocs, els grups de classificació professional, els cossos o escales, si s'escau, a què estiguin adscrits, els sistemes de provisió i les retribucions complementàries.
Aquests instruments són públics".
Com es desprèn d'aquest darrer precepte, l'RLT o l'instrument similar que el substitueixi és un element clau de l'organització administrativa que ha de fer públic, entre altres aspectes, el règim retributiu de cada concret lloc de treball, tant funcionarial com de personal laboral.
Aquest règim retributiu inclou tant les retribucions bàsiques (que vindrien determinades per la pertinença a un determinat grup, cos o escala), com les complementàries.
En tractar-se d'una relació de llocs de treball, no de persones (a l'RLT no ha de figurar el nom i cognoms de la persona que ocupa cada lloc de treball; de fet, els llocs de l'RLT poden no estar ocupats per ningú en un moment donat ni estar pressupostats, a diferència del que es coneix per plantilla), la informació retributiva es refereix a quantitats brutes (les netes dependran de les deduccions, etc. que corresponguin a la concreta persona física que ocupi en cada moment el lloc de treball) i no inclou aquells conceptes retributius vinculats a la concreta persona física que ocupa el lloc de treball, com són per exemple els triennis, les pagues extraordinàries, les hores extraordinàries o el complement de productivitat.
Aquest caràcter objectiu de l'RLT, vinculat a llocs de treball i no a persones físiques concretes, fa que la informació retributiva (parcial) que subministra no plantegi problemes des del punt de vista de la protecció de dades de caràcter personal, com ha assenyalat l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades, entre d'altres, al seu Dictamen 59/2015, de 27 de novembre de 2015 (FJ V).
A la vista de les disposicions examinades, i no entrant en joc ni havent estat invocat el límit de la protecció de dades de caràcter personal ni cap altre dels previstos als articles 21, 23 i 24 LTAIPBG, cal reconèixer el dret de la persona reclamant a accedir a la retribució bruta íntegra de cadascun dels llocs de treball de personal laboral de l'AHC.
El fet que aquesta retribució pugui variar arrel de la negociació actual del primer conveni col·lectiu propi de l'AHC no és una raó que pugui justificar la denegació d'accés a aquesta informació.
D'una banda, perquè es tracta d'informació que ja existeix (altrament no es podrien pagar les nòmines) i no es troba "en fase d'elaboració" (article 29.1.c LTAIPBG); i, de l'altra, perquè els ciutadans tenen també dret a demanar informació sobre el règim retributiu vigent en un moment anterior.
Constituiria en tot cas una bona pràctica lliurar la informació sol·licitada i advertir la persona sol·licitant que aquesta pot canviar properament arrel de la referida negociació.
Atès que l'AHC, com es desprèn dels seus estatuts (article 45.2 del Decret 157/2010, de 2 de novembre, de reestructuració de la Secretaria d'Habitatge, creació de l'Observatori de l'Hàbitat i la Segregació Urbana i aprovació dels Estatuts de l'Agència de l'Habitatge de Catalunya), està obligada a elaborar una RLT, pot ser suficient amb el lliurament d'aquesta a la persona reclamant.
La informació se li ha de lliurar a la persona reclamant en el format sol·licitat (Word o Excel), per correu electrònic, llevat que l'AHC apreciï motivadament la concurrència d'una de les excepcions previstes a l'article 36.2 LTAIPBG.
Publicitat de les resolucions de la GAIP
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió d'11 de febrer de 2016, per unanimitat resol:
Barcelona, 11 de febrer de 2016