I. la Generalitat de Catalunya és competent per dictar el Decret que se sotmet a dictamen.
Per tant no hi ha dubte que ens trobem fora del nucli bàsic que l'art. 149.1.18 de la Constitució reserva a l'Estat.
Pel que fa a l'habilitació legal per dictar el Reglament s'ha de tenir en compte que es tracta d'una norma de caràcter organitzatiu i per tant no és necessària una habilitació de caràcter específic sinó que és suficient l'atribució competencial al Govern de la potestat reglamentària que es dedueix de l'art. 37 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya.
El Projecte de decret objecte de dictamen compleix els requisits del procediment d'elaboració de les disposicions generals regulat en el capítol 4 del títol III de la Llei 13/1989 de 14 de desembre.
En efecte a més d'haver estat iniciat pel centre directriu competent l'expedient d'elaboració de la norma compta amb una memòria justificativa un informe dels serveis jurídics corresponents una referència a la taula de vigències i un estudi econòmic en termes de cost-benefici.
És cert que l'estudi econòmic es limita a assenyalar que el "Decret no implica augment de la despesa econòmica" sense que consti a més cap signatura justificativa de la seva elaboració i que la taula de vigències prescrita es limita a assenyalar que "el Decret no deroga cap altre del ordenament jurídic català" però cal admetre que a més de la possible correcció d'aquests arguments la pròpia simplicitat del Projecte pot justificar una no extrem rigor en el compliment dels esmentats requisits formals.
A més el Projecte no ha estat sotmès a informació pública encara que el seu caràcter intern sembla disculpar aquest requisit per altra banda no preceptiu.
Quant al fons de la regulació continguda en la norma reiterar que el Projecte dóna compliment al que estableix l'apartat primer del transcrit art. 46 de la Llei 30/1992 en tant que mitjançant disposició reglamentària s'estableix quins són els òrgans competents en l'àmbit de l'Administració de la Generalitat per expedir còpies autenticades de documents públics i privats i les certificacions sobre aquests.
El primer que s'observa a la vista del Projecte és una gran amplitud quant al nombre d'òrgans competents per expedir les esmentades còpies i certificacions.
En qualsevol cas aquesta opció flexibilitzadora que en principi es podria entendre criticable pot ésser admesa considerant que es fonamenta en la voluntat de conformar un sistema més àgil i favorable a l'atenció dels administrats.
En tot cas una ordenació més adequada de l'article únic que conforma el Projecte semblaria la que situés el paràgraf primer després del segon de tal forma que una vegada determinats els òrgans competents per estendre còpies i certificacions es relacionés quins documents i en quines circumstàncies poden ésser objecte d'aquesta activitat administrativa.
D'altra banda sembla que l'expressió "documents que es trobin dintre dels òrgans" situada a l'actual paràgraf primer poc aclaridora i un tant confusa podria ésser substituïda per una altra que es referís als "documents que estiguin en tramitació en els òrgans o s'hagin tramitat".
A més l'expressió "òrgans i unitats" a la qual es refereix el Projecte de forma reiterada sembla igualment poc rigorosa per tractar-se de termes diferenciats essent possiblement més idoni substituir-la per una simple referència als "òrgans".
En la mateixa línia seria millor parlar de "titulars dels òrgans" en lloc de càrrecs adscrits.
Així mateix l'autorització prèvia del secretari general respecte dels documents que es trobin dintre del Departament recollida a l'actual paràgraf primer queda en la redacció bastant confusa ja que no queda clar si la referida autorització s'ha de donar cas per cas o és suficient donar-la amb un caràcter general.
També en el primer paràgraf el Projecte determina que la competència per expedir còpies autèntiques s'estén fins i tot a aquells documents als quals es pugui accedir a través de mitjans informàtics o telemàtics una àmplia flexibilització del principi de competència que malgrat els problemes que pugui suscitar es pot entendre emmarcada en la línia d'una més àgil i eficaç atenció als administrats.
No obstant això potser el Projecte podria introduir alguna clàusula de seguretat davant d'aquesta utilització generalitzada de la informació tramesa amb suport informàtic.
El paràgraf tercer del Projecte de decret preveu la possible delegació de la competència de compulsa o certificació a "personal laboral quan no es pugui delegar a personal funcionari" en una fórmula no excessivament aclaridora de la solució a adoptar ja que és susceptible de diverses interpretacions la impossibilitat de delegar.
Finalment assumint l'adequació a legalitat del Projecte de decret esmentat salvats els aspectes ressenyats cal assenyalar que a l'exposició de motius no es fa constar com és preceptiu que s'ha fet escoltada o d'acord amb la Comissió Jurídica Assessora.
S'informa favorablement sobre el Projecte de decret pel qual es determinen els òrgans de la Generalitat de Catalunya amb competències per expedir còpies autèntiques de documents i certificacions sobre aquests.