Comenceu a fer salivera: ous de perdiu amb aranyons, cargols amb conill a la pedra, navalles bullides amb menta, crancs d'aigua dolça al caliu amb farigola, broquetes de salmó amb fonoll, faisà amb castanyes, conill amb herbes, estofat de porc senglar amb llorer i castanyes, fetge de cabra a la pedra amb llorer, ren al forn amb alls i farigola, mousse de medul·la de cavall batuda amb maduixes, amanida d'espinacs i fruites del bosc, humus de llenties amb pastanagues i rovellons, amanida de moixernons amb gerds, amanida de raïm i móres...
Aquest és un llibre que conté una seixantena de receptes, divertit i curiós.
Doncs que totes són receptes que es poden fer a base d'ingredients, estris i tecnologies que ja estaven a l'abast dels primers homínids.
Per a cada recepta, els autors ens ensenyen dues maneres de preparar-la: tal com ho faríem actualment i a l'estil «pàleo».
Doncs anant a recol·lectar, caçar o pescar els ingredients tant animals com vegetals, consumint-los freds o coent-los i tractant-los amb el foc (bullits, fumats, directament sobre les brases, sobre pedres, amb fulles, pells, en forns cavats, etc.), i cuinant-los i menjant-los sense oli d'oliva, sense sal, sense paelles, sense cassoles, sense planxes de ferro, sense bols, sense paper d'alumini o sense ganivets de fulla, entre d'altres.
Però aquest llibre, a més de ser un llibre de receptes pàleo, és una obra molt ben documentada i contrastada.
L'escriuen Eudald Carbonell, catedràtic de Prehistòria de la Universitat Rovira i Virgili (URV) i fins fa poc director de l'Institut Català de Paleoecologia i Evolució Social (IPHES), i Cinta S. Bellmunt, periodista i arqueòloga, també de l'IPHES.
Les receptes inclouen informació sobre els jaciments on s'han trobat proves dels aliments triats com a ingredients, molts dels quals han estat excavats per investigadors de l'IPHES.
Cada recepta va acompanyada d'una fotografia esplèndida, que mostra uns plats bonics i a punt de ser menjats, obra de María Ángeles Torres.
El llibre, a més, va precedit d'una introducció que ens explica el recorregut evolutiu de les ingestes del gènere Homo i com aquestes ingestes fan possible, a més de la supervivència i la reproducció, el desenvolupament del cervell, la socialització i la integració intergeneracional de l' Homo sapiens.
També coneixem com i amb quines tècniques i eines, a partir dels jaciments, s'extreu la informació sobre quin tipus d'aliments ingerien els homínids del paleolític i com els conservaven.
Finalment, els autors fan una reflexió sobre l'anomenada «dieta pàleo» en el nostre entorn, en plena revolució cientificotècnica, un entorn ben diferent del que hi havia a l'època paleolítica.
En un exercici de sinceritat i sentit comú, consideren que avui la paleodieta és anacrònica, és una adaptació cultural i que les llamineres receptes que presenten en el llibre no s'han de sistematitzar.
Sobre aquesta base, el que el llibre transmet és que, seguint aquesta dieta puntualment, es poden fer combinacions de productes gastronòmicament plaents, que menjar a l'«estil pàleo» pot ser divertit i interessant, que pot beneficiar els nostres hàbits alimentaris i que ens serveix per ampliar la nostra cultura en el camp de l'alimentació.
Un llibre així no pot faltar a la vostra cuina!