projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'àmbit d'educació física inclou l'àrea d'educació física.
L'ensenyament i l'aprenentatge de l'educació física a primària ha de fonamentar l'adquisició dels coneixements, habilitats, valors i competències relacionades amb el cos i la seva activitat motriu que contribueixen al desenvolupament integral de la persona i a la millora de la qualitat de la vida.
Entenem com a activitat física tot tipus de moviment corporal que fa l'ésser humà que contribueix a conèixer, desenvolupar i enfortir el cos, fer més àgils i eficaços els moviments, millorar el funcionament del sistema cardiorespiratori i de l'aparell locomotor, equilibrar el sistema nerviós i proporcionar beneficis per a la salut i el benestar.
No hi ha un tipus d'activitat física idònia per a tothom, cadascú pot i ha de trobar la que més s'adapti a les seves necessitats i interessos.
En aquest sentit, cal contribuir que els alumnes incorporin la pràctica regular d'activitats físiques de manera autònoma com a hàbit saludable al llarg de la vida i també que adoptin actituds crítiques davant de pràctiques i estereotips socials no saludables.
Els hàbits saludables no són simples informacions o coneixements que s'hagin rebut sinó que han de ser un conjunt d'actituds i maneres de fer que es duguin a la pràctica de manera mantinguda en el temps.
Dimensió Expressió i comunicació corporal
L'expressió corporal té una funció bàsica en el desenvolupament de la persona.
Els nens s'expressen, mostren emocions i es relacionen amb els altres de manera espontània amb el seu cos. Potenciar la creativitat, ampliar el repertori motriu i donar valor a la varietat de recursos expressius de què disposen els alumnes, utilitzant diferents tècniques, ha de ser també una tasca de l'educació física.
A través de l'expressió i la comunicació corporal afavorim que l'alumne reguli les seves emocions, accepti les diferències i respecti el seu cos i el dels altres.
Dimensió Joc motor i temps de lleure
Aquesta dimensió té per objectiu educar en l'ús pedagògic i recreatiu del temps de lleure, considerant que les activitats que s'hi facin han de ser de caràcter voluntari, lúdic i formatiu.
El joc motor és un laboratori natural per explorar-se un mateix i per explorar l'entorn proper.
Des de l'àmbit de l'educació formal, com és l'escola, hem d'introduir i promocionar activitats físiques i recreatives que es puguin desenvolupar en entorns propers, ja siguin naturals o urbans, per tal que els infants en facin ús durant el seu temps de lleure, i adquireixin, a la vegada, hàbits de vida saludable.
Seqüenciació dels criteris d'avaluació d'etapa
La coeducació és l'acció educativa fonamentada en el reconeixement de les potencialitats i individualitats de les noies i els nois, per promoure així la igualtat real d'oportunitats.
Cerca l'eliminació de tota mena de discriminació per raó de gènere i el respecte envers la diversitat de l'alumnat.
Les persones, homes o dones, han de tenir els mateixos drets en tots els àmbits de la vida pública i privada.
L'existència d'estereotips i rols de gènere molt marcats socialment limiten, sovint, les persones a l'hora d'expressar-se i de desenvolupar-se lliurement.
Crear consciència entorn dels estereotips, i proposar models alternatius de masculinitat i feminitat més igualitaris faciliten la construcció d'una identitat lliure.
En el cas dels homes, es tracta d'oferir models que trenquin amb els privilegis masculins de relacions de dominació i control i afavorir la lliure expressió de les emocions i la implicació en les tasques de cura.
Pel que fa a les dones, aquests models alternatius estan més enfocats a l'empoderament, posen en valor la feminitat, les relacions de sororitat entre dones i qüestionen els models socials que reprodueixen patrons masculins de supremacia.
L 'adolescència és una etapa vital de transició a l'etapa adulta en què es produeixen molts canvis físics i emocionals.
És una etapa intensa en la construcció de la identitat i de les relacions (d'amistat, familiars, de parella...).
Per aquest motiu, és important posar la mirada i aprendre a construir relacions positives, que ens facin créixer i desenvolupar-nos al màxim possible com a persones, entenent que cada persona té experiències diferents amb si mateixa i amb les altres persones.
És important l'abordatge de les relacions afectives i sexuals per assegurar que els i les adolescents afronten la vivència de la identitat i les relacions afectivosexuals amb l'acompanyament i els referents necessaris, lliurement, de manera que puguin desenvolupar unes relacions saludables, de qualitat i creixement.
La violència té manifestacions diverses i, per poder combatre-la, és important conèixer la naturalesa i la causa de la violència.
La violència masclista es troba en estructures i patrons socials fonamentats en les diferències que s'atribueixen al fet de néixer dona i home, basades en els estereotips i rols de gènere, que sovint situen les dones en una posició inferior socialment, la qual cosa afecta el seu desenvolupament en molts àmbits de la vida.
Erradicar la violència masclista significa canviar les estructures socials i superar els estereotips culturals que perpetuen la violència envers les dones pel fet de ser-ne, de manera que es reconegui i es garanteixi plenament el dret inalienable de totes les dones a desenvolupar la pròpia vida plenament, lliurement, en un marc de relacions igualitàries.
La violència masclista consisteix a donar un tracte d'inferioritat, discriminació i desigualtat a les dones.
Aquest fet pot condicionar el desenvolupament personal i acadèmic de les noies, en transmetre estereotips i conductes sexistes.
En aquest sentit, és fonamental incorporar la coeducació a l'aula per evitar aquesta relació de desigualtat i poder oferir a nens i nenes les mateixes oportunitats i en igualtat de condicions.
La societat actual associa una sèrie de característiques físiques i psicològiques a homes i a dones.
Aquestes característiques estableixen una concepció de masculinitat i feminitat que pot limitar el desenvolupament lliure de les persones.
Tenir altres models de masculinitat i feminitat dona una visió més àmplia, respectuosa i lliure per poder viure sense limitacions.
L'afectivitat i la sexualitat estan presents a la vida des del naixement ja que formen part del nostre cos i són la manera de transmetre els sentiments entre persones.
Per tant, és important viure aquest aspecte de la vida amb naturalitat des que som nadons.
D'altra banda, també és fonamental conèixer les sensacions del propi cos, agradables i desagradables, i saber-les comunicar.
D'aquesta manera, treballem el plaer, el rebuig, el consentiment, aprenem a posar límits i a acceptar-los.
La violència masclista pot ser física i/o psicològica.
En l'àmbit escolar es manifesta quan es reprodueixen estereotips de gènere i conductes sexistes que limiten els drets de les nenes i noies.
Hem d'aprendre a establir relacions afectives respectuoses i saludables per a tothom.
Programa dut a terme intervenint en tots els agents de la comunitat educativa per tal d'erradicar falses creences i impulsar una societat igualitària lliure de violència masclista.
Presentació per difondre el projecte com a xerrada didàctica i d'aprenentatge a tot l'alumnat d'ESO i cicles formatius el mateix dia 8 de març.
Aquesta presentació és una activitat reaitzada per la professora Rosa M. Pujol en el curs DCO1.
Activitats Coeducatives dels curs 2008-2009 i 2009-2010
Els carrers de Mataró porten nom de dona?
Vídeo realitzat per Anna Llobet, Montse Rodríguez i Gemma Buixaderas, estudiants de 4t d'ESO de l'INS Santa Rosa de Lima en motiu del 25N.
Les classes de cinquè de l'escola Els Costerets de Sant Pere de Ribes van treballar el poema "Vuit de març" de M: Mercè Marçal i vàrem fer una presentació del poema musicat per Mirna.
En el blog del curs hi ha una mostra de la feina feta, un document amb la proposta de treball del poema i l'arxiu de la presentació.
Durant una setmana del mes de febrer hem estat treballant la COEDUCACIÓ a totes les classes amb diferents activitats segons els nivells.
Com a conclusió del treball s'han filmat uns anuncis demostrant que tots i totes ho podem fer tot.
Què podem fer per canviar l'esport?
Presentació digital (Escola Els Pallaresos, Tarragona)
Les escoles limiten la pilota a l'esbarjo per intentar que l'alumnat recuperi altres jocs
Experiència de l'Escola Sant Esteve de Sant Mateu del Bages per introduir la cura a l'escola
La planificació operativa de les polítiques d'infància i adolescència de la Generalitat de Catalunya és compartida per diversos departaments atenent el seu àmbit de competències.
La realitat actual dels nostres infants i joves, complexa, multicultural i diversa demana que les administracions, les entitats, el teixit associatiu i la ciutadania tinguin una actitud de responsabilitat compartida i de compromís actiu.
L'enfocament col·laboratiu de les estratègies i actuacions adreçades a aquest col·lectiu ha de donar respostes integrals, potenciant un treball conjunt i complementari dels serveis educatius, de salut, socials, laborals i de la justícia.
Amb la voluntat de donar una resposta global a les necessitats dels infants i joves, tot respectant les habilitats i capacitats individuals i úniques, els departaments duen a terme projectes i plans comuns, amb actuacions diverses i específiques que, en el cas del Departament d'Ensenyament, tenen com a objectiu oferir una atenció educativa que garanteixi la igualtat d'oportunitats a tots els alumnes de Catalunya.
Els centres d'educació especial del sistema educatiu poden ser proveïdors de serveis i recursos per als docents d'escoles i centres d'educació secundària, amb la finalitat d'orientar i concretar les actuacions més ajustades a les necessitats educatives de l'alumnat i desenvolupar programes específics de suport a l'escolarització dels alumnes, sempre en coordinació amb els equips directius dels centres i els serveis educatius.
Només poden rebre suport d'un centre d'educació especial proveïdor de serveis i recursos els alumnes amb necessitats educatives especials, escolaritzats en l'escola ordinària i l'informe de l'EAP dels quals faci constar la necessitat d'aquest suport.
Els suports i recursos intensius que ofereix el centre d'educació especial proveïdor de serveis i recursos han de tenir com a finalitat promoure l'autonomia i l'autodeterminació de l'alumne, i la implicació i l'aprenentatge dels equips docents per millorar la qualitat de la resposta educativa adreçada a tots els alumnes.
Els serveis territorials o el Consorci d'Educació de Barcelona planifiquen i estableixen, d'entre els centres del seu àmbit territorial que ha determinat prèviament el Departament d'Ensenyament, quins d'aquests centres han de proveir suport, a quins centres han de proveir-lo i a quins dels seus alumnes.
Orientacions per a l'elaboració del Projecte del Centre d'Educació Especial proveïdor de serveis i recursos.
El DECRET 150/2017, de 17 d'octubre, de l'atenció educativa a l'alumnat en el marc d'un sistema educatiu inclusiu, contempla la possibilitat que un alumne pugui accedir a recursos i serveis que pertanyin a projectes educatius de dos centres diferents (anteriorment anomenat escolaritat compartida)
-S'ha d'establir en el PI i en la proposta de mesures i suports de l'informe de l'EAP de reconeixement de necessitats específiques de suport educatiu, d'acord amb els pares, mares o tutors legals i amb l'autorització prèvia dels serveis territorials o, si escau, del Consorci d'Educació de Barcelona.
- Aquest aprofitament de recursos per a l'atenció integral de l'alumne no pot comportar-ne el trasllat entre els dos centres durant l'horari lectiu.
- S'ha de prioritzar la inclusió progressiva d'aquests alumnes al centre ordinari.
DECRET 150/2017, de 17 d'octubre, de l'atenció educativa a l'alumnat en el marc d'un sistema educatiu inclusiu.
Documents d'organització i gestió del centre del curs.
L es Necessitats Específiques de Suport Educatiu s'identifiquen i s'avaluen considerant el funcionament de l'alumne dins del seu context educatiu, independentment de la seva condició personal i social, amb l'objectiu de proporcionar-li els suports necessaris per afavorir-ne l'aprenentatge en condicions d'equitat.
Es considera Necessitat Educativa Especial el decalatge que es produeix entre les capacitats de l'alumne i les exigències del context.
Aquest decalatge afecta substancialment el desenvolupament i l'aprenentatge.
La necessitat de garantir la inclusió de tots els alumnes fa necessària una tasca que sovint, sembla contradictòria amb el sistema inclusiu: designar i definir les categories de necessitats de suport educatiu.
Aquestes categories i definicions no defineixen la persona, defineixen condicions temporals o permanents en què es troba la persona.
Parlem de categories per ajustar millor les mesures i suports.
Les discapacitats i els trastorns de desenvolupament han de ser considerats des del model social, abordats des del mateix currículum i dedicant-hi esforços per garantir que l'alumne pot accedir i participar en totes aquelles activitats que resulten imprescindibles per al seu desenvolupament i aprenentatge en societat.
Aquesta pàgina s'anirà construint per esdevenir un espai on recollir suports educatius per donar resposta a les necessitats dels alumnes, les famílies i els centres educatius.
Les mesures i suports intensius són específics per als alumnes amb necessitats educatives especials, estan adaptats a la seva singularitat i permeten ajustar la resposta educatiuva de forma extensa, amb una freqüència regular i, normalment, sense límit temporal.
Han de cercar la màxima participació en les situacions educatives del centre i de l'aula, han de facilitar, al docent, estratègies d'atenció als alumnes, i han de sumar-se a les mesures universals i addicionals de què disposa el centre.
Als alumnes amb necessitats educatives especials.
Els apliquen, d'acord amb el projecte educatiu de centre, tots els docents designats per la direcció del mateix centre, i, en particular, els docents d'educació especial, els orientadors d'educació secundària obligatòria, els mestres especialistes en audició i llenguatge i els professionals de suport educatiu, amb la supervisió de la direcció del centre, en coordinació amb tot l'equip docent i amb la implicació dels agents de la comunitat educativa.
Constitueixen mesures i suports intensius, a més de les mesures i els suports intensius establerts pels mateixos centres:
Específicament per als alumnes amb necessitats educatives especials es planifiquen:
En el Pla de suport individualitzat de l'alumne.
Les mesures i els suports addicionals permeten ajustar la resposta educativa de forma flexible, preventiva i temporal, focalitzant la intervenció educativa en aquells aspectes del procés d'aprenentatge i desenvolupament personal que poden comprometre l'avenç personal i escolar.
Aquestes mesures han de vincular-se a les mesures i els suports universals previstos al centre i cercar la màxima participació en les situacions educatives del centre i de l'aula.
Han de cercar la màxima participació en les situacions educatives del centre i de l'aula, i han de vincular-se a les mesures i als suports universals previstos en el centre.
S'adrecen als alumnes que tenen circumstàncies personals singulars o de vulnerabilitat –permanents o transitòries– o amb risc d'abandonament escolar premat ur.
Es determinen a partir de la detecció de les necessitats dels alumnes per part del tutor, la família i l'equip docent.
Si la CAD ho determina l'equip d'assessorament i orientació psicopedagògic (EAP), a l'educació infantil i primària, i l'EAP o l'orientador a l'educació secundària obligatòria, han de realitzar una avaluació psicopedagògica.
Les apliquen els docents designats per la direcció del centre i són orientades pels mestres d'educació especial, els mestres d'audició i llenguatge, els professionals d'orientació educativa i els tutors de l'aula d'acollida, en coordinació amb tot l'equip docent i amb la col·laboració dels serveis educatius.
Per a aquells alumnes que temporalment necessiten un recurs que doni resposta a determinades condicions de salut, al compliment de mesures judicials d'internament, o a l'adopció de mesures de protecció de caràcter residencial, es concreten, com a mesures addicionals:
Es concreten en les programacions d'aula, consten en les actes d'avaluació i en el pla de suport individualitzat dels alumnes que en tinguin.
Accions i pràctiques, de caràcter educatiu preventiu i proactiu.
Les actuacions que permeten al centre crear contextos educatius inclusius:
Tots els professionals del centre coordinats per l'equip directiu, amb la implicació de tota la comunitat educativa
Projecte educatiu del centre ( PEC )
Normes d'organització i funcionament de centre ( NOFC )
En aquest apartat es vol obrir una finestra per visualitzar experiències inclusives, amb el desig de compartir per aprendre.
Si voleu formar part d'aquesta comunitat i explicar-nos les vostres experiències feu servir el formulari i ens posarem en contacte amb vosaltres.
Documental enregistrat al Solsonès.
Escola Folch i Torres d'Esplugues de Llobregat
L'alumne i la seva família formen part de la comunitat i hi participen de forma proactiva perquè en son els principals protagonistes.
Família i escola comparteixen un objectiu comú: l'èxit educatiu dels alumnes.
Tota escola inclusiva ha de basar-se en la cooperació entre aquells que formen part de la comunitat educativa.
La participació activa de les famílies és una de les claus per avançar cap a la inclusió.
Cal la seva implicació i, per això, han de sentir-se acollides i valorades des de la seva diversitat.
Les relacions entre família i escola es basen en el respecte mutu, la confiança i l'acceptació de les singularitats de cadascú.
Avançar cap a una escola inclusiva implica deixar enrere la simple participació de la família en programes dirigits pels docents i crear noves vies de participació dels pares i mares en la presa de decisions i en el procés educatiu dels fills i filles.
Comporta avançar decididament cap a un model col·laboratiu entre professionals i famílies, en el qual uns i altres es reconeguin sabers i experteses mútuament necessaris, que se centrin en l'enriquiment i les oportunitats que es generen més enllà de les necessitats.
Aquest fet resulta fins i tot més rellevant quan parlem de l'alumnat amb necessitats educatives especials, ateses les condicions de major vulnerabilitat que sovint acompanyen el seu desenvolupament i l'accés a l'aprenentatge i la participació.
La col·laboració de les famílies és clau per a la detecció de les necessitats dels alumnes i per poder realitzar l'avaluació psicopedagògica quan sigui necessària.
Escola i família Orientacions i recursos per promoure la implicació de les famílies en el procés escolar i educatiu dels seus fills
CDIAP Centres de desenvolupament infantil i atenció precoç
CAD Serveis de valoració i orientació per a persones amb discapacitat (CAD)
La Comissió d'Atenció a la diversitat (CAD) és una estructura organitzativa del centre que ha de proposar l'organització i la gestió de les mesures i els suports per atendre tot l'alumnat del centre, i que ha de fer-ne el seguiment i l'avaluació per tal d'ajustar-les a les seves necessitats.
Esdevé fonamental com a espai que articula les mesures i els suports, promou l'intercanvi i la reflexió, facilita la priorització de les demandes i dóna sentit i regularitat a tot aquest procés.
Per trobar la informació del curs vigent heu de consultar les instruccions d'inici de curs en els documents per a l'organització i la gestió dels centres de cada etapa educativa.
A la Comissió d'Atenció a la Diversitat del centre hi participen: l'equip directiu, els docents especialitzats en atenció a la diversitat (mestres d'educació especial, mestres d'audició i llenguatge, orientador del centre, professorat de pedagogia terapèutica, mestres de reforç, professorat de l'aula d'acollida, professionals del SIEI), el psicopedagog de l'equip d'assessorament i orientació psicopedagògica (EAP) i els coordinadors o representants dels diferents equips docents o cicles, segons l'etapa educativa.
De manera puntual, i quan es consideri necessari per la temàtica tractada, es poden afegir a la CAD altres professionals com el tècnic o tècnica d'orientació social, professionals del CREDA, CREDV, ELIC, fisioterapeuta de l'EAP...
Correspon a la comissió d'atenció a la diversitat:
Són aquelles situacions degudes a la incorporació tardana al sistema educatiu o derivades de situacions socioeconòmiques especialment desfavorides.
a) Incorporació tardana: incorporació inicial de l'alumne al sistema educatiu, en un moment posterior a l'inici de l'educació primària, en els darrers vint-i-quatre mesos o, excepcionalment, quan s'hi ha incorporat en els darrers trenta-sis mesos i procedeix d'àmbits lingüístics i culturals allunyats.
b) Situacions socioeconòmiques especialment desfavorides: situacions familiars, socials, culturals o econòmiques de desavantatge social que requereixen recursos addicionals per garantir el benestar de l'alumne i el seu desenvolupament òptim en el sistema educatiu.
Aquestes situacions familiars, socials, culturals i econòmiques interfereixen en l'adquisició dels aprenentatges.
Cal superar el simple traspàs d'informacions, demandes o derivacions i acostar-se a un model de coresponsabilitat entre els diferents professionals implicats, a fi d'orientar-se cap als objectius següents:
- Donar suport a la tasca socioeducativa.
- Recollir i compartir informacions respecte a situacions socials i familiars que afecten el desenvolupament integral i escolar de l'alumne, i analitzar conjuntament aquestes situacions.
- Acordar i planificar la intervenció dels professionals de la Comissió per afavorir la millor escolarització dels menors en situacions socials o familiars desfavorides o de risc social.
- Fer un seguiment de les actuacions portades a terme.
- Planificar accions preventives individualment, en grup o en comunitat.
- Generar propostes de millora adreçades a les instàncies pertinents (plans educatius d'entorn, EAIA, comissions d'absentisme...) i altres agents socioeducatius del territori.
L'equip d'assessorament psicopedagògic elabora un informe global dels alumnes que presenten necessitats específiques de suport educatiu derivat de situacions socioeconòmiques o socioculturals desfavorides i que impliquen actuacions educatives de suport en el centre i que es recolliran en el pla de suport individual (PI)
El diagnòstic d'una malaltia pot comportar un període d'hospitalització i/o de convalescència que suposa canvis en la vida quotidiana dels infants, els adolescents i les seves famílies.
Per aquest motiu, el Departament d'Ensenyament estableix mesures i suports addicionals que procuren normalitzar i garantir la continuïtat dels aprenentatges de l'infant o adolescent, així com la seva vinculació amb el seu centre educatiu.
Aquests suports es concreten en:
Els alumnes que estan atesos en centres del Departament de Salut o en atenció educativa domiciliària, que no poden assistir als centres educatius regularment per un temps llarg, han de tenir un pla de suport individualitzat elaborat per l'equip docent del centre educatiu.
És imprescindible la coordinació entre els diferents agents implicats en el procés educatiu: els professionals del centre educatiu, els docents de l'hospital i/o el domicili familiar, amb l'infant i la família.
Així, podem garantir una atenció integral que s'ajusti a les necessitats dels infants i adolescents i un entorn que ajudi a normalitzar al màxim la seva vida.
Els trastorns d'aprenentatge interfereixen en la vida escolar de l'alumne, provocant que el seu rendiment acadèmic estigui per sota de les seves capacitats, de la mateixa manera poden dificultar les relacions amb els companys, repercutir negativament en la seva autoestima i en les relacions familiars.
Aquestes dificultats es manifesten com una condició permanent, si bé van evolucionant al llarg de les diferents etapes educatives.