Les deixalles que es generen a casa nostra i que dipositem al contenidor és reciclen i es recupera tot allò que és possible.
La fracció no reciclable rep diversos tractaments:
Aquests processos, ben gestionats, ajuden a millorar el medi ambient i, a més, l'home ha après a aprofitar-ne l'energia que alliberen en la descomposició.
D'altra banda, el tractament dels RSU, ja sigui mitjançant reciclatge, compostatge, metanització o incineració permet reduir considerablement el volum de deixalles, de lixiviats generats i la generació de males olors.
La valoració energètica dels RSU, mitjançant la incineració, consisteix en un procés de combustió controlada de la fracció que no s'ha pogut reciclar de les deixalles domèstiques.
Mitjançant aquest procès els RSU són transformats en escòries (compostos que no s'han cremat, matèria no orgànica), cendres, fums que s'emeten a l'atmosfera i energia.
Tots aquests elements resultants són tractats adequadament per tal de protegir el medi ambient.
Per exemple, un dels aspectes que preocupa molt la gent són els fums emesos a l'atmosfera.
Les instal·lacions per incinerar les deixalles, per tal de complir la normativa i que puguin funcionar, han de disposar d'uns equips amb una tecnologia molt avançada que permetin filtrar els gasos de partícules contaminants i d'uns sistemes de rentatge que permetin eliminar els compostos gasosos nocius i perillosos.
L'energia que es recupera és aprofitada per:
Un altre sistema per tractar les nostres deixalles és mitjançant la seva disposició en uns espais preparats per emmagatzemar-les amb les condicions adequades per tal que no puguin ser font de contaminació de l'entorn.
Els residus es van col·locant sobre un terreny que abans ha estat impermeabilitzat.
S'estenen en capes de poc gruix i es compacten per reduir-ne el volum.
Després es cobreixen amb terra per reduir-ne les males olors, evitar problemes sanitaris i confinar de manera correcta els residus.
El fons de l'abocador s'impermeabilitza acuradament per tal que la fracció líquida resultant de la fermentació de les deixalles enterrades, lixiviats, no es pugui filtrar sòl avall i contaminar les aigües subterrànies.
Mitjançant un drenatge es recullen aquests lixiviats i es condueixen a unes basses de recollida.
D'altra banda, aquesta mateixa fermentació dóna lloc a la descomposició de les deixalles que s'han anat dipositant.
Els gasos que genera aquesta reacció química cal que siguin extrets a l'exterior mitjançant una xarxa de canonades d'evacuació.
Aquests gasos reben el nom de biogàs i es caracteritzen perquè en la seva composició tenen un percentatge al voltant del 50% de metà (el metà no és res més que el gas natural que utilitzem per al consum domèstic i industrial).
La composició restant és bàsicament de CO2 i d'altres gasos minoritaris, com ara l'àcid sulfhídric, mercaptans, amoníac..., caracteritzats tots per la seva mala olor.
Pel que fa a la metanització, es tracta de fer fermentar de forma controlada la matèria orgànica.
Els organismes biològics que degraden la matèria necessiten un ambient sense oxigen (anaerobi).
En aquest procés s'allibera de nou biogàs.
El biogàs generat, provingui dels dipòsits controlats o de les plantes de metanització, es pot utilitzar en: