Els operadors alimentaris afegeixen vitamines i minerals als aliments amb diverses finalitats, entre elles per restituir el seu contingut quan ha quedat minvat durant el procés de fabricació, emmagatzematge o manipulació, o per donar-los un valor nutricional semblant al de els aliments dels que pretenen ser alternatives.
També, de vegades, alguns països, per raons de salut pública obliguen a afegir vitamines o minerals, així per exemple, en el regne Unit i Irlanda és obligatòria l'addició de vitamina A i D a la margarina, també a Polònia, on així mateix és obligatòria l'addició de iode a la sal.
DG SANTE, Comissió Europea, 2006
Només es poden afegir als aliments les vitamines i minerals que figuren al Reglament 1925/2006:
El Reglament (CE) núm. 1925/2006 harmonitza les disposicions relatives a l'addició de vitamines i minerals i d'algunes altres substàncies als aliments.
Aquest Reglament garanteix el funcionament efectiu del mercat interior alhora que proporciona un alt nivell de protecció del consumidor.
Aquestes vitamines i minerals s'autoritzen després d'una avaluació positiva, per l'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA), sobre la seguretat i la biodisponibilitat de la substància individual.
No podran afegir-se vitamines i minerals a:
Les vitamines i minerals afegits als aliments han de tenir per efecte la presència d'una quantitat mínima en l'aliment, perquè l'addició per sota d'aquestes quantitats no presentaria cap avantatge per als consumidors i els induiria a error.
Aquestes quantitats significatives estan establertes a l' annex XIII del Reglament 1169/2011 sobre la informació alimentària al consumidor final.
El Reglament (CE) 1925/2006 preveu l'establiment de les quantitats màximes de vitamines i minerals que es podran afegir als aliments.
Aquestes quantitats encara no s'han establert legalment.
A fi de protegir la salut dels consumidors, l'EFSA ha establert uns límits màxims per a algunes vitamines i minerals que són nivells d'ingesta per sota dels quals es considera segur el consum del nutrient corresponent.
Aquests nivells es refereixen a la ingesta diària de cada nutrient tenint en compte totes les fonts de la dieta.
Nivells màxims d'ingesta tolerable per a vitamines i minerals avaluats per l'EFSA (AESAN)
La Comissió va publicar un document de debat sobre la fixació de quantitats màximes i mínimes de vitamines i minerals en els aliments que van identificar els principals problemes a considerar, el 2006, que va donar un conjunt de respostes dels diferents estats membres, Noruega i interessats.
El contingut de la informació nutricional obligatòria pot completar-se amb la indicació de la quantitat de les vitamines i minerals que poden declarar-se d'acord amb l'annex XIII del Reglament 1169/2011, sempre que es presenti en les quantitats significatives d'acord amb el reglament esmentat.
15% dels valors de referència de nutrients especificats a la taula 1, subministrats per 100 g o 100 ml, en el cas dels productes diferents de les begudes.
7,5% dels valors de referència de nutrients especificats a la taula 1, subministrats per 100 ml, en el cas de les begudes.
15% dels valors de referència de nutrients especificats a la taula 1, per porció, si l'envàs només conté una porció.