El 21 de març va tenir lloc, a la seu de l'Arxiu Comarcal del Baix Penedès, la donació del fons personal de Joaquim Pell
Signatura de la donació del fons Joaquim Pell.
D'esquerra a dreta: Albert Solé, regidor de Cultura del Vendrell, Martí Carnicer, alcalde del Vendrell, Jaume Pell, donant de la documentació i Nati Castejón, directora de l'Arxiu Comarcal del Baix Penedès
Aplecs monogràfics de la sardana", obra inèdita de Joaquim Pell, 1949.
Els assistents davant la documentació objecte de donació.
D'esquerra a dreta: Jaume fill, fill de Joaquim Pell, Albert Solé, regidor de Cultura del Vendrell, Nati Castejón, directora de l'ACBP i membres de la família Pell-Soldevila.
L'acte de signatura de la donació del fons documental de Joaquim Pell i Jané (Martorell, 1904 – el Vendrell,1982) per part del seu fill Jaume Pell i Soldevila a l'Ajuntament del Vendrell va comptar amb la presència de Martí Carnicer, alcalde del Vendrell; Albert Solé, regidor de Cultura del Vendrell; Nativitat Castejón, directora de l'Arxiu Comarcal del Baix Penedès, i la família Pell-Soldevila.
La documentació objecte de la donació és la produïda per l'àmplia activitat cultural que Joaquim Pell va portar a terme al llarg de la seva vida.
Va destacar com a estudiós de la sardana, fou mestre de català per correspondència i un gran dinamitzador de la vida cultural del Vendrell.
Joaquim Pell fou ferroviari de professió i va ser destinat a diferents localitats.
L'any 1934 es van traslladar al Vendrell per treballar a l'estació de Sant Vicenç de Calders.
Casat amb Josefina Soldevila, mestra de ballets populars, van tenir dos fills: Jordi i Jaume.
Ells han tingut cura d'aquesta documentació al llarg d'aquest temps.
Jordi Pell va morir l'any 2011.
Per tant, el seu germà Jaume Pell ha estat l'encarregat de materialitzar la voluntat de la família: fer donació dels documents del seu pare als vendrellencs.
Així mateix, fou un home autodidacta.
El seu caràcter reservat va fer que la seva incansable activitat cultural no fos prou coneguda.
Entre la documentació conservada destaca un diari personal escrit entre 1938 i 1943.
Va tenir la necessitat d'expressar els seus sentiments i les seves inquietuds des del moment quer va ésser mobilitzat en plena la guerra civil, la seva estada al front, l'enyorat retorn a casa i a la feina, i l'inesperat trasllat forçós a Figueres.
A més, sentia una autèntica devoció per la sardana.
Es va passar bona part de la seva vida investigant-hi.
Va poder aprofundir-hi durant el temps que va estar destinat a Figueres com a conseqüència d'un expedient de depuració per haver estat vinculat a activitats catalanistes.
Va fer amics entre els sardanistes de la zona.
Ens queda constància d'aquestes relacions per la correspondència que se n'ha conservat.
L'any 1949 va acabar la seva gran obra: Jo, la sardana.
Aplecs monogràfics de la sardana, encara inèdita.
L'autor escriu un assaig amb la voluntat de fer una extensa recopilació de tot allò que fins al moment s'havia escrit sobre la sardana i també posa molt d'èmfasi a detallar les qüestions tècniques amb una gran profusió de material gràfic, amb una voluntat clarament didàctica.
Així doncs, no podem oblidar que Joaquim Pell va ensenyar a molts vendrellencs a ballar sardanes.
Pell també fou el principal impulsor del concurs de sardanes que va tenir lloc per la Festa Major del Vendrell l'any 1947, organitzat pel Club d'Esports Vendrell.
Fou un acte multitudinari i van prendre-hi part 70 colles.
D'aquest concurs destaquem que per primera vegada es van editar unes recomanacions per als delegats per tal d'establir uns criteris uniformes a fi d'aconseguir puntuar amb més objectivitat.
A partir d'aquest moment, les seves opinions en matèria sardanística foren tingudes en compte, principalment, per la colla Rosa Roja de Barcelona.
D'altra banda, Joaquim Pell fou soci i secretari de la Comissió delegada de l'Associació Protectora de l'Ensenyança Catalana, entitat privada que tenia la voluntat de promoure l'ensenyament de la llengua i la cultura catalanes a les escoles.
També es va sentir atret per l'esperantisme i fou un dels delegats al Vendrell.
Durant la guerra, estudiava català per correspondència i això li va permetre després fer de mestre de català per correspondència.
Els seus alumnes no eren només del Vendrell i de la resta de la comarca del Baix Penedès, sinó també d'altres poblacions, com Torredembarra i Altafulla.
L'any 1957 va iniciar un projecte que no va poder culminar, la publicació de Capvespre.
Quaderns d'estudi, de pràctiques de català escrit i de redacció i composició literàries.
Cal mencionar que en aquesta publicació dedicava un apartat al joc dels escacs, una altra de les seves grans passions.
Així mateix, fou un membre actiu de la Secció Cultural del Club d'Esports Vendrell: hi va presentar una exposició, hi va impartir conferències sobre la sardana i sobre biografies de vendrellencs il·lustres, una dedicada a Josep Aleu i l'altra dedicada a Àngel Guimerà.
Treball, altruisme i necessitat de transmetre coneixements són les qualitats que van caracteritzar la personalitat del senyor Joaquim Pell tot i les dificultats del moment.
Ara l'Arxiu Comarcal del Baix Penedès custodia el seu fons personal i vetllarà per la seva conservació i la seva difusió.