L'antic Hospital de Santa Caterina és un bell edifici barroc del segle XVII situat al centre de la ciutat de Girona.
La història de l'edifici, però, es remunta al segle XIII, moment en què la institució que el regentava va fundar el primer hospital.
L'antic Hospital Santa Caterina és un bell edifici barroc del segle XVII integrat al centre de la ciutat de Girona i que ha estat més de tres-cents anys en funcionament.
La seva història però es remunta fins al segle XIII, moment en què la institució que el regentava va fundar el primer hospital.
La funció que realitzaven hospitals i entitats similars durant l'època medieval i fins al renaixement eren la caritat i l'acolliment als més necessitats.
Els hospitals actuaven com a refugi de pelegrins, orfes i malalts i estaven situats fora dels centres urbans.
En aquest context és on trobem els antics hospitals medievals de Girona: l'Hospital dels Capellans, l'Hospital dels Pelegrins i dels Leprosos a Pedret i, més endavant, el Nou Hospital de Girona.
Al 1211 la confraria de Sant Martí compra uns terrenys del Pla de Girona, prop del camí ral de Barcelona i actual plaça del Lleó, per tal de construir-hi aquest Nou Hospital.
Tot sembla indicar que ja estava en ple rendiment quan, entre 1225 i 1226, es decideix aixecar una església adjacent sota l'autoritat episcopal de l'abat de Sant Feliu, que va proposar que es fes sota l'advocació de Santa Caterina.
Aquest seria el moment pel qual l'Hospital Nou passaria a conèixer-se com Hospital Santa Caterina, Verge i Màrtir.
L'any 1571 esdevindria Hospital Reial i així ho testifica l'escut encara conservat a l'entrada del Pati de les Magnòlies de l'edifici actual.
Aquest fet es va esdevenir perquè Felip II va donar un cop d'efecte en contra dels enfrontaments que reclamaven més inversions per Catalunya.
En aquest cas, l'escut significava que atacar l'Hospital era sinònim d'atac reial.
Al segle XVI però, les autoritats van decidir enderrocar aquell hospital i traslladar-lo a l'interior de la ciutat.
Les raons eren purament defensives, a banda que calia eixamplar la muralla i la construcció del baluards defensius.
I així va ser, l'hospital va ser enderrocat i van començar les obres del nou Hospital de Santa Caterina fins que va arribar el dia en què el bisbe de la diòcesi, Josep Ninot, va col·locar la primera pedra: era el 16 de maig de 1666.
La construcció de l'actual edifici es va desenvolupar entre el 1666 i el 1679, en un nou emplaçament a l'interior de les muralles.
Al cap d'un any, el 1667, les primeres sales hospitalàries ja estaven en funcionament i el final d'obres es va esdevenir el 28 de desembre de 1679, just quan s'acabà la capella annexa.
D'aquesta manera s'inaugurava amb gran pompa el nou Hospital, un edifici nou i modern que responia a les necessitats sanitàries d'aquell moment.
Durant el segle XVIII l'edifici va consolidar l'estructura final i van ampliar els seus serveis: al 1765 es construí la Casa de la Misericòrdia, una casa al costat de l'Hospital que més endavant evolucionà cap a la construcció de l'Hospici just al davant.
Al 1785 es va incorporar l'edifici annex de la casa de la Convalescència.
Al llarg del segle XIX l'Hospital va patir diversos canvis: va assumir les competències de l'Hospital de Pedret i dels Capellans i, durant els setges de 1808 i 1809, va sofrir greus destrosses que més endavant van ser pal·liades.
Al 1855 l'edifici va passar a dependre de la Diputació ja que al 1849 s'havia establert la Llei de la Beneficència que regulava les institucions i funcions sanitàries.
Fins al final de segle l'Hospital evolucionà de manera insòlita fins que al 1931 va passar a dependre de la Generalitat per al 1940, època de postguerra i durant la dictadura del General Franco, tornés a dependre de les diputacions.
Tot i que l'Hospital s'havia anat reformant contínuament, l'any 1985 es va incorporar a la Xarxa Hospitalària i al 1988 durant la inauguració d'uns quiròfans, l'aleshores conseller de Sanitat de la Generalitat de Catalunya, Xavier Trias, va indicar la necessitat de traslladar aquest Hospital i d'engegar un nou projecte.
El 1992 va ser l'any en què es va crear l'Institut d'Assistència Sanitària (IAS), i l'Hospital de Santa Caterina va passar a formar part novament de la Generalitat de Catalunya.
La idea d'un nou projecte i del trasllat d'aquest servei sanitari a la població de Salt va continuar endavant i, al 1994, l'IAS, l'Ajuntament de Girona i la Generalitat de Catalunya van signar un conveni en què el solar que ocupava l'Hospital de Santa Caterina fos transferit a la Generalitat i que era voluntat d'aquesta "aprofitar aquest espai per agrupar la majoria de les dependències administratives de les diverses àrees competencials a la ciutat de Girona, aconseguint d'aquesta manera una notable millora del servei que prestava als ciutadans, una recuperació exemplar per al servei públic d'un equipament històric i d'un edifici catalogat (...)".
L'any 2001, l'IAS va convocar el concurs d'idees del nou Hospital i l'any 2004 l'Hospital de Santa Caterina va tancar les portes per primer cop en la seva història, per reobrir-les a Salt, al nou Parc Hospitalari Martí i Julià.
Posteriorment, es va convocar el concurs d'idees per al nou edifici de la Generalitat.
Entre el 2006 i el 2009, es van executar les obres del nou edifici, annex a l'històric, que es va restaurar i rehabilitar.
L'edifici del segle XVII continuarà dempeus però amb una nova funció: la de contenir els serveis de la Generalitat de Catalunya a Girona, una funció també de servei a la ciutadania com aquell antic hospital.
L'antic Hospital de Santa Caterina va ser declarat el juny de 2013 Bé Cultural d'Interès Nacional (BCIN).
L'antic Hospital és el successor d'un hospital encara més antic del mateix nom que hi havia al segle XII.
Es va edificar el 1666 per iniciativa del bisbe Josep Ninot.
El 1678 es va construir l'escalinata amb accés des del pati interior i el 1781 s'hi va afegir la Casa de la Convalescència.
Va ser destinat a les funcions hospitalàries i caritatives des dels seus inicis, de la segona meitat del XVII fins al 2004, any del seu tancament definitiu.
Aquest és un edifici del segle XVII d'estil barroc.
Consta d'una edificació principal amb un gran pati central, una església a ponent d'estil neoclàssic relligada compositivament amb l'Hospital i un cos construït a finals del segle XIX, en la part de llevant, anomenat Casa de la Convalescència.
Aquesta declaració va impulsar la definició del projecte museològic de visites culturals a l'edifici, que inclou els espais següents: l'Espai d'Interpretació, amb l'exposició arqueològica; l'antic Hospital de Santa Caterina com a edifici declarat Bé Cultural d'Interès Nacional; el quadre El gran dia de Girona, de Ramon Martí Alsina, dipòsit del Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC) al Museu d'Art de Girona (Md'A); la Farmàcia Hospitalària i la seva rebotiga; l'escultura el Tors de Venus, d'Aristides Maillol, ubicada al passatge que porta el nom de l'escultor; i finalment les restes de les muralles de la ciutat, ubicades a la vorera de la Gran Via de Jaume I.
El 2016 es van complir 350 anys de la data de col·locació de la primera pedra de l'antic Hospital de Santa Caterina.
La Generalitat Girona va organitzar un programa d'activitats per a la commemoració:
-Exposició: "350 anys al teu costat.
Memòria de l'antic Hospital de Santa Caterina" (Del 9 de juny al 17 de desembre, a l'Espai Santa Caterina i al passatge d'Aristides Maillol)
La mostra parteix dels fons d'imatges dels principals arxius de la ciutat, i tenia l'objectiu de posar en relleu la memòria històrica de l'hospital, feta de vivències, emocions i records propis d'un edifici assistencial, una memòria digna de ser preservada.
-Cicle de conferències: Va permetre aprofundir en el coneixement sobre la història i el valor patrimonial i institucional de l'antic hospital:
"L'antic Hospital de Santa Caterina, 350 anys d'història", a càrrec de Carme Clusellas, directora del Museu d'Art de Girona (19 de maig, Auditori Josep Irla)
"L'Hospital de Santa Caterina, refugi de pobres, rodamons i expòsits.
De la caritat a la solidaritat al llarg de la història (XIII-XIX)", a càrrec de Miquel Borrell, doctor en història.
Conferència organitzada pels Amics del md'A (1 de juny, Espai dels Amics del Md'A)
"L'antic Hospital de Santa Caterina: la mirada dels que hi van treballar.
Valors i conviccions", taula rodona amb la participació de Lluïsa Vilardell, infermera maternoinfantil; Joan Colomer, cap del Servei de Medicina Interna, Miquel Beltran, oncòleg, i Martí Masferrer, exconseller delegat de l'Institut d'Assistència Sanitària, que actuarà com a moderador (16 de juny, Auditori Josep Irla)
"El model d'administració pública dins l'Estat català", a càrrec de Quim Torra, advocat, editor i escriptor (29 de setembre, Auditori Josep Irla)
"Lideratge, organització corporativa i valors, basats en la regla de Sant Benet", a càrrec del P. Ignasi Fossas, prior de Montserrat (20 d'octubre, Auditori Josep Irla)
- Visites a l'antic Hospital de Santa Caterina (amb servei d'audioguia, teatralitzades, vermut d'art): fruit d'una iniciativa impulsada pel Museu d'Art de Girona, es presenta un nou programa de visites que permet descobrir al visitant el patrimoni i la història de l'hospital, declarat Bé Cultural d'Interès Nacional (BCIN) el 2013.
El recorregut permet visitar el Pati de les Magnòlies, el Vestíbul Institucional -amb els característics arrambadors ceràmics del segle XVII-, la Farmàcia hospitalària d'època barroca, una de les més antigues de Catalunya i importants d'Europa, i l'antiga capella - l'actual Auditori Josep Irla- on s'exposa el quadre El gran dia de Girona, de Ramon Martí Alsina.
- Llibre commemoratiu "Antic Hospital de Santa Caterina, 350 anys d'esperit de servei" (autors: Rosa Gil, David Iglesias, Isabel Juan, Enric Mirambell, Quim Nadal, Natalia Navarro, Laura Tàrrega i Carles Vela): va cloure la commemoració la presentació d'una publicació que tenia l'objectiu de deixar testimoni de la trajectòria històrica de l'Hospital i del seu patrimoni arquitectònic i artístic, alhora que n'explicava la rellevància en la vida ciutadana de Girona