La Comissió Jurídica Assessora, reunida el 12 de març de 2020, amb la presidència del Sr.
Maria Mercè Darnaculleta i Gardella, Francesc Esteve i Balagué, Marta Franch i Saguer, Alfredo Galán Galán, Francesc Homs i Molist, Marc Marsal i Ferret, Joan Pagès i Galtés, Eva Pons i Parera, Sonia Ramos i González, Lluís Saura i Lluvià, Joan Manuel Trayter i Jiménez, i Antoni Vaquer i Aloy, i essent-ne ponent el Sr.
Carles Mundó i Blanch, ha aprovat el Dictamen següent:
Pel Decret d'alcaldia XX/2004, de 6 de juliol, l'Ajuntament de Cercs va atorgar al Sr.
A la llicència municipal núm. Y/2004 per a l'execució d'obres de redistribució interior de la masia situada en una finca d'aquest municipi.
El 13 de novembre de 2018, la directora general d'Urbanisme va resoldre sol·licitar a l'Ajuntament de Cercs que revisés la llicència d'obres atorgada el 6 de juliol de 2004 per a redistribuir la masia esmentada, en tractar-se d'un acte nul de ple dret per haver-se dictat prescindint totalment i absolutament del procediment establert legalment.
Figura en l'expedient tramès un informe proposta emès per un advocat extern per encàrrec de l'Ajuntament, en què proposava iniciar un procediment de revisió d'ofici de la llicència municipal núm. Y/2004, atorgada pel Decret d'alcaldia XX/2004, de 6 de juliol, i informava dels tràmits a seguir.
El 26 de març de 2019, el secretari de l'Ajuntament de Cercs va emetre un informe proposta en el mateix sentit d'iniciar un procediment de revisió d'ofici de la llicència municipal núm. Y/2004, atorgada pel Decret d'alcaldia XX/2004, de 6 de juliol.
El 3 d'abril de 2019, el Ple de l'Ajuntament de Cercs va acordar iniciar, a sol·licitud de la Direcció General d'Urbanisme, un procediment de revisió d'ofici de la llicència municipal esmentada per la causa de nul·litat prevista en l'article 62.1.e) de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (LRJPAC), en haver-se dictat prescindint totalment i absolutament del procediment establert legalment.
Així mateix, es va acordar nomenar l'instructor del procediment i notificar l'acord adoptat a l'interessat titular de la llicència i a la Direcció General d'Urbanisme.
Per escrit de 7 de maig de 2019, l'interessat titular de la llicència va presentar un escrit d'al·legacions, en què s'oposava al procediment de revisió d'ofici de la llicència en considerar que la declaració de nul·litat seria lesiva per a l'interès públic i que la nul·litat de la llicència comportaria que l'Ajuntament l'hagués d'indemnitzar amb un cost molt elevat per a la hisenda municipal.
El 15 de juliol de 2019, l'advocat extern per encàrrec de l'Ajuntament va emetre un informe proposta de resolució, en què proposava desestimar les al·legacions formulades per l'interessat titular de la llicència.
El 9 de setembre de 2019, el secretari municipal va emetre un informe jurídic proposta de resolució en el sentit de desestimar les al·legacions formulades per l'interessat, sol·licitar dictamen preceptiu a la Comissió Jurídica Assessora i suspendre el termini de resolució del procediment fins que no s'emetés el dictamen preceptiu.
El 17 de setembre de 2019, el Ple municipal, a proposta de l'Alcaldia, va acordar desestimar les al·legacions presentades per l'interessat a l'acord d'incoació del procediment de revisió d'ofici de la llicència municipal per la causa de nul·litat prevista en l'article 62.1.e) de l'LRJPAC.
Altrament, va acordar sol·licitar el dictamen preceptiu a la Comissió Jurídica Assessora i suspendre el termini de resolució del procediment.
El 7 d'octubre de 2019, va tenir entrada al Departament de la Presidència l'expedient enviat a través de l'EACAT, juntament amb la sol·licitud de dictamen a la Comissió Jurídica Assessora signada per l'alcalde de Cercs.
Per ofici de 17 d'octubre de 2019, la sub-directora general d'Assistència Jurídica i d'Innovació a l'Administració Local va requerir a l'Ajuntament que completés l'expedient tramès; requeriment que l'Ajuntament va atendre parcialment en data 10 de desembre de 2019.
Per ofici del 16 de desembre següent, es va requerir novament a l'Ajuntament que esmenés diversos defectes formals de l'expedient, cosa que el consistori va atendre en data 18 de desembre de 2019.
El 10 de gener de 2019, el tècnic, amb el vistiplau de la sub-directora general d'Assistència Jurídica i d'Innovació a l'Administració Local del 13 de gener següent, va emetre un informe favorable a la tramesa de l'expedient a la Comissió Jurídica Assessora perquè n'emetés el dictamen corresponent.
El 13 de gener de 2020, va tenir entrada en aquesta Comissió Jurídica Assessora la sol·licitud de dictamen formulada pel secretari d'Administracions Locals i de Relacions amb l'Aran, per delegació, d'acord amb la Resolució PRE/1384/2019, de 21 de maig, de delegació de competències de la persona titular del Departament de la Presidència (DOGC núm. 7882, de 24 de maig de 2019).
En la sessió de 16 de gener de 2020, el Ple de la Comissió va admetre a tràmit la petició i en va designar ponent.
L'objecte del Dictamen és la revisió d'ofici instruïda per l'Ajuntament de Cercs de la llicència urbanística atorgada pel Decret d'alcaldia XX/2004, de 6 de juliol, per a l'execució d'obres de redistribució de la masia esmentada, situada en sòl no urbanitzable, per a destinar-la a l'ús de turisme rural.
La revisió d'ofici s'efectua a instància de la Direcció General d'Urbanisme.
El procediment de revisió d'ofici que s'examina s'emmarca dins d'un expedient de protecció de la legalitat urbanística.
La revisió d'ofici es fonamenta en la causa prevista en la lletra e) de l'article 62.1 de l'LRJPAC, que es correspon amb la prevista actualment en l'article 47.1.e) de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques (LPAC), sobre la base que la llicència d'obres es va atorgar amb omissió d'un tràmit essencial del procediment, en concret de l'informe favorable de la Comissió Territorial d'Urbanisme, fixat en la normativa vigent en aquell moment, la Llei 2/2002, de 14 de març, d'urbanisme.
La intervenció de la Comissió Jurídica Assessora és preceptiva de conformitat amb l'article 106.1 de l'LPAC; l'article 72 de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, i l'article 8.3.c) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, reguladora de la Comissió, que subjecta la revisió dels actes nuls de ple dret al dictamen previ favorable de l'òrgan consultiu.
La normativa sectorial urbanística també recorda la intervenció d'aquest òrgan consultiu quan l'article 131.1 del Reglament sobre la protecció de la legalitat urbanística, aprovat pel Decret 64/2014, de 13 de maig, diu que "Les administracions públiques, en qualsevol moment i amb l'informe favorable de la Comissió Jurídica Assessora, han de declarar d'ofici la nul·litat dels títols administratius habilitants que hagin posat fi a la via administrativa o que no hagin estat recorreguts en el termini corresponent, quan siguin nuls de ple dret", i la llicència d'obres constitueix un títol habilitant per a realitzar-les.
En el cas que s'examina, la directora general d'Urbanisme va sol·licitar l'inici del procediment de revisió d'ofici per la Resolució de 13 de novembre de 2018 i el Ple municipal va acordar iniciar-lo per l'Acord de 3 d'abril de 2019; en conseqüència, en la tramitació s'han de respectar les regles procedimentals establertes en l'LPAC i també en la Llei 26/2010.
L'acte administratiu que és objecte de revisió és el Decret d'alcaldia XX/2004, de 6 de juliol, pel qual es va atorgar la llicència d'obres núm. Y/2004.
Per tant, el règim jurídic material relatiu a la invalidesa i, en concret, de les causes de nul·litat de ple dret és l'establert per la legislació administrativa vigent en aquell moment, és a dir, per l'LRJPAC.
Cal advertir, no obstant això, que són coincidents els continguts de l'article 62 de l'LRJPAC esmentada amb l'actual article 47 de l'LPAC.
Inici del procediment de revisió
La legislació reguladora del règim local reconeix als ens locals, inclosos els municipis, la potestat de revisar d'ofici llurs actes.
Aquesta revisió s'ha de realitzar en els termes establerts per la legislació reguladora del procediment administratiu comú, sens perjudici de supòsits específics establerts per la legislació bàsica de règim local (articles 53 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, de bases de règim local –LBRL–, i 173.1 del text refós de la llei municipal i de règim local de Catalunya –TRLMRLC–, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, de 28 d'abril).
En el supòsit que s'analitza, la revisió és sol·licitada per la Direcció General d'Urbanisme, de manera que el procediment s'ha iniciat a sol·licitud d'interessat, ja que l'Administració urbanística és diferent de l'autora de l'acte que es revisa, que és l'Ajuntament ( vid. els dictàmens 218/2016, 153/2017 i 69/2019).
La iniciació de procediments de revisió d'ofici per part d'administracions diferents de l'autora de l'acte ha estat reconeguda per la jurisprudència del Tribunal Suprem, entre d'altres, en la Sentència de 29 de setembre de 2010, de la Sala Contenciosa Administrativa, Secció Cinquena, dictada en el marc d'un recurs de cassació en interès de llei: « La cuestión, pues, que nos concierne se refiere a la interpretación del párrafo primero del artículo 102 de la LRJPA, cuando habla del "interesado" que insta la revisión de oficio [...].
Aquesta forma d'iniciació té conseqüències respecte de la data d'inici del còmput del termini per a resoldre i notificar.
En els procediments iniciats a sol·licitud d'interessat, el termini màxim per a resoldre i notificar es computa des de la data d'entrada de la sol·licitud en el registre electrònic de l'Administració competent (article 21.3.b) de l'LPAC).
No obstant això, en aquest tipus de procediment, l'Administració conserva l'obligació d'informar els interessats del termini màxim per a resoldre i notificar i dels efectes del silenci administratiu.
Tal com ha indicat aquesta Comissió, entre d'altres, en els dictàmens 248/2018 i 44/2019, aquesta informació s'ha d'incloure "en la comunicació que s'ha de dirigir a l'efecte a l'interessat dins dels deu dies següents a la recepció de la sol·licitud iniciadora del procediment en el registre electrònic" de l'Administració competent.
Aquesta comunicació "ha d'indicar a més la data en què la sol·licitud ha estat rebuda per l'òrgan competent" (article 21.4 de l'LPAC).
En el cas que se sotmet a dictamen, no consta en l'expedient que l'Administració instructora hagi admès a tràmit la sol·licitud objecte de revisió, ni que hagi adreçat la comunicació prevista en l'article 21.4 de l'LPAC, ni al titular de la llicència ni a la Direcció General d'Urbanisme.
Sí que hi figura, en canvi, un acord d'incoació del procediment de revisió d'ofici adoptat pel Ple de l'Ajuntament el 3 d'abril de 2019, que es va notificar a l'interessat afectat, titular de la llicència d'obres, i a la Direcció General d'Urbanisme.
Tot i això, com ja ha establert expressament aquesta Comissió en el Dictamen 329/2018, "la data d'aquest acte no és la que computa com a dies a quo per al còmput dels terminis per a tramitar, resoldre i notificar la resolució".
En els procediments de revisió d'ofici iniciats a sol·licitud d'interessat, com és el cas que s'examina, la manca de resolució expressa dins del termini de sis mesos des que s'han iniciat permet entendre la sol·licitud desestimada per silenci administratiu (articles 106.5 de l'LPAC i 54.2.h) de la Llei 26/2010).
Al seu torn, l'article 22.1.d) de l'LPAC estableix que el termini màxim legal per a resoldre un procediment es pot suspendre quan s'hagin de sol·licitar informes que siguin preceptius, pel temps que transcorri entre la petició i la recepció de l'informe, amb el límit que el termini de suspensió no pot excedir en cap cas de tres mesos.
Aquest és el supòsit de la petició de dictamen de la Comissió Jurídica Assessora en aquest tipus de procediment (article 11 de la seva Llei reguladora).
En aquests procediments, per tant, la conseqüència jurídica de la manca de resolució expressa i notificació en termini no és la caducitat, sinó el silenci administratiu negatiu.
En el supòsit que s'analitza, la sol·licitud de revisió d'ofici, com s'ha dit, es va formular per Resolució de la directora general d'Urbanisme de 13 de novembre de 2018 i, malgrat que el Ple municipal va acordar l'acord de suspensió del procediment en la sessió de 17 de setembre de 2019, en aquest moment ja s'havia exhaurit el termini esmentat de sis mesos.
Malgrat això, es recorda que l'Administració conserva l'obligació de resoldre expressament (articles 21.1 i 24.3 de l'LPAC i articles 53.1 i 54.1 de la Llei 26/2010).
Des d'un punt de vista formal, cal destacar que l'expedient de revisió d'ofici tramès a aquest òrgan consultiu està degudament indexat i paginat.
La documentació tramesa inclou l'expedient administratiu relatiu a l'atorgament de la llicència urbanística objecte de la revisió, així com l'informe de la cap del Servei de Protecció de la Legalitat del Departament de Territori i Sostenibilitat en què es fonamenta la resolució de la directora general d'Urbanisme per a sol·licitar a l'Ajuntament de Cercs la revisió d'ofici de la llicència.
De l'expedient resulta el compliment substancial dels tràmits propis del procediment de revisió d'ofici, llevat del fet ja esmentat en l'apartat anterior que no hi consta l'admissió a tràmit de la sol·licitud de revisió d'ofici, ni que s'hagi adreçat la comunicació prevista en l'article 21.4 de l'LPAC, si bé sí que s'ha notificat al titular de la llicència i a la Direcció General d'Urbanisme, amb l'atorgament d'un tràmit d'audiència per a formular-hi al·legacions.
A l'expedient s'han incorporat un informe previ a l'acord d'incoació del procediment de revisió d'ofici que, a sol·licitud de l'Ajuntament, va emetre un advocat extern i l'informe proposta emès pel secretari municipal, de 26 de març de 2019, que es transcriu íntegrament com a fonament de l'acord d'incoació del procediment de revisió d'ofici i que, alhora, assumeix el contingut de l'informe emès per l'advocat extern.
Consta en l'expedient que es va atorgar a l'interessat i a la Direcció General d'Urbanisme el tràmit d'audiència de l'acord d'incoació i que l'interessat titular de la llicència va presentar un escrit d'al·legacions el 7 de maig de 2019.
El 9 de setembre següent, la secretària de l'Ajuntament va emetre un informe en què, d'acord amb les consideracions prèviament efectuades en un informe jurídic extern emès a instàncies de l'Ajuntament, proposava desestimar les al·legacions presentades per l'interessat i suspendre el termini de resolució del procediment fins que aquest òrgan consultiu no n'emetés el dictamen preceptiu.
Clou l'expedient el certificat del secretari municipal que deixa constància de l'Acord del Ple de 17 de setembre de 2019, adoptat a proposta de l'Alcaldia en el sentit de desestimar les al·legacions formulades.
L'expedient així configurat, i per mitjà del Departament de la Presidència, s'ha tramès a la Comissió Jurídica Assessora perquè n'emeti el dictamen preceptiu.
La revisió d'ofici de resolucions urbanístiques
L'article 106.1 de l'LPAC disposa que les administracions públiques en qualsevol moment, per iniciativa pròpia o a petició de l'interessat, i amb el dictamen previ favorable de l'òrgan consultiu corresponent, han de declarar d'ofici la nul·litat dels actes administratius que hagin esgotat la via administrativa o que no hagin estat objecte de recurs, sempre que s'hi doni algunes de les causes de nul·litat de ple dret que estableix l'article 47.1 de l'LPAC.
En el mateix sentit ho preveuen respecte de les entitats locals els articles 53 de l'LBRL i 173 del TRLMRLC.
Tal com ha tingut oportunitat de declarar aquesta Comissió en diverses ocasions ( vid. els dictàmens 124/2016, 329/2018 i 11/2019, entre d'altres), la declaració de nul·litat dels actes administratius i de les disposicions generals té un caràcter excepcional, ja que comporta que la mateixa Administració que els ha adoptat els elimini del món jurídic, i per això només és procedent en els supòsits taxats previstos expressament en l'article 47.1 de l'LPAC.
Entre les possibles causes de nul·litat a les quals fa referència aquest precepte, hi ha la que preveu la lletra e), consistent en el fet que l'acte administratiu s'hagi dictat prescindint, totalment i absolutament, del procediment establert legalment.
Segons reiterada jurisprudència i doctrina d'aquesta Comissió, dins d'aquesta causa de nul·litat s'han d'incloure els supòsits de manca de qualsevol procediment, d'utilització d'un procediment diferent del previst legalment i de manca de tràmits que siguin essencials.
Com es va dir també, entre d'altres, en els dictàmens 261/2015 i 268/2017, les consideracions anteriors revesteixen matisos especials quan l'actuació administrativa que es pretén revisar afecta l'ordenació del territori.
"En relació amb aquestes actuacions, s'ha de tenir en compte que totes elles han de respectar la normativa urbanística, tenint en compte que el punt de partida en aquest àmbit és la classificació del sòl, ja que d'aquesta es deriven la destinació i els usos de cada sòl en el present i en el futur, així com els drets i deures que tenen els propietaris respecte a aquest.
En aquest marc, el Decret legislatiu 1/2010, de 3 d'agost, pel qual s'aprova el text refós de la Llei d'urbanisme de Catalunya (TRLUC), distingeix entre el sòl urbà, urbanitzable i rural o no urbanitzable.
En el cas que el sòl estigui classificat com a rural o no urbanitzable, s'està davant d'un sòl preservat de la seva transformació per l'ordenació territorial i urbanística a través de la urbanització [...]."
D'acord amb l'anterior, s'interpreten d'una manera restrictiva els usos que pot tenir aquest tipus de sòl, i la regla general és que només es pot utilitzar de conformitat amb la seva naturalesa rústica.
La mateixa Llei estableix algunes excepcions a aquesta regla i preveu la concurrència necessària d'uns requisits específics, així com la tramitació d'un procediment concret, amb una sèrie de tràmits que tenen com a finalitat garantir que l'excepció a la regla general de no urbanització estigui justificada.
Entre aquests tràmits destaca la intervenció de la comissió territorial d'urbanisme competent.
En aquest sentit, el Dictamen 179/2014 recorda que "Tenint en compte, per tant, que aquests procediments tenen com a finalitat exceptuar l'aplicació d'una regla general, el respecte de tots i cadascun dels tràmits resulta essencial, ja que aquests es configuren com a garanties dirigides a preservar els usos sobre un sòl especialment protegit pel nostre ordenament jurídic".
En termes semblants, en el Dictamen 124/2016 es posa de manifest que l'ordenament urbanístic ha establert dos tipus de determinacions: "[...] de caràcter substancial, en remarcar que la continuïtat dels usos naturals és l'ordenació normal, i qualsevol altre ús té un caràcter excepcional; d'ordre procedimental, en exigir que l'autorització d'aquests darrers es produeixi per una via qualificada amb la intervenció determinant i decisòria de l'Administració urbanística, a més de la normal de l'entitat corresponent."
D'aquesta manera, s'ha establert un procediment ad hoc l'omissió del qual té la sanció màxima, com és la nul·litat absoluta tipificada en l'article 47.1.e) de l'LPAC.
La posició de la Direcció General d'Urbanisme
L'informe de la cap del Servei de Protecció de la Legalitat en què es fonamenta la resolució de la directora general Urbanisme per la qual se sol·licita la iniciació del procediment de revisió d'ofici indica que el règim jurídic urbanístic aplicable en el moment de sol·licitud i concessió de la llicència núm. Y/2004, ara objecte de revisió, venia determinat per les normes subsidiàries de planejament urbanístic de Cercs, aprovades definitivament el 9 de desembre de 1992, i publicades al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC) núm. 1739, de 30 d'abril de 1993, que classifiquen el sòl on es va atorgar la llicència com a no urbanitzable, d'especial protecció, clau 7, nivell 4, subzona de risc geològic.
Altrament, aquest informe assenyala que, en el moment en què es va sol·licitar i atorgar la llicència que comportava la redistribució interior de la masia per a dedicar-la a l'ús de turisme rural, era d'aplicació la Llei 2/2002, de 14 de març, d'urbanisme, que en l'article 50 exigeix per a la concessió de llicències per a la reconstrucció i rehabilitació de masies i cases rurals l'informe previ favorable de la Comissió Territorial d'Urbanisme, sense que consti en l'expedient de concessió de la llicència que l'Ajuntament de Cercs hagués tramitat cap expedient a la Comissió Territorial d'Urbanisme corresponent abans d'autoritzar les obres.
La resolució de la directora general d'Urbanisme per la qual se sol·licita la iniciació del procediment de revisió considera que la llicència municipal d'obres atorgada el 6 de juliol de 2004 per a la redistribució de la masia constitueix un acte nul de ple dret, tal com determina l'article 62.1.e) de l'LRJPAC, en haver-se prescindit del tràmit previ preceptiu i vinculant d'informe de la Comissió Territorial d'Urbanisme.
La posició de l'Ajuntament de Cercs
A) El fonament de l'atorgament de la llicència d'obres per a la redistribució de la masia objecte de revisió
El Decret d'alcaldia XX/2004, de 6 de juliol, d'atorgament de la llicència d'obres per a l'execució d'obres consistents en la redistribució interior d'una masia a la finca esmentada, es va emetre amb l'emissió prèvia d'un informe tècnic de l'arquitecta municipal i d'un informe de la secretària municipal.
L'informe tècnic de l'arquitecta municipal, d'1 de juliol de 2004, que figura en l'expedient de concessió de la llicència, assenyala que "les obres sol·licitades per a la redistribució interior d'una masia existent per a turisme rural situada a la finca [...] en el TM de Cercs s'ajusten a les normes urbanístiques vigents atès que són obres de millora d'edificacions existents i ordenades segons les actuals normes subsidiàries".
L'informe de la secretària municipal previ a l'atorgament de la llicència assenyala que les obres estaven subjectes a llicència, segons determinaven els articles 247 i següents de la refosa dels textos legals vigents a Catalunya en matèria urbanística, aprovada pel Decret legislatiu 1/1990, de 12 de juliol –si bé aquesta norma en la data de sol·licitud de la llicència, el mes de juny de 2004, ja havia estat derogada per la Llei 2/2002, de 14 de març–, i l'article 17 de les normes subsidiàries de planejament del municipi de Cercs.
Altrament, aquest informe indicava que els requisits generals per a l'atorgament de llicències, així com el procediment a seguir, eren els que determinaven els articles 3 i 4 del Reglament de disciplina urbanística i 21 i 22 de les normes subsidiàries de planejament urbanístic del municipi de Cercs.
B) El fonament del procediment de revisió d'ofici
En el procediment de revisió d'ofici, l'Ajuntament de Cercs assumeix la posició de la Direcció General d'Urbanisme de considerar que la llicència d'obres és nul·la de ple dret de conformitat amb la causa de nul·litat de l'article 62.1.e) de l'LRJPAC, en haver-se prescindit del procediment establert legalment.
En la resposta a les al·legacions formulades per l'interessat a l'acord d'incoació del procediment de revisió d'ofici, assenyala que aquestes no desvirtuen els motius que fonamenten la revisió d'ofici de la llicència atorgada el 6 de juliol de 2004, això és, la vulneració de l'article 50 de la Llei 2/2002, d'urbanisme, aplicable per raons temporals, que estableix que les llicències per a la reconstrucció o rehabilitació de masies i cases rurals només es poden atorgar amb l'informe favorable de la Comissió Territorial d'Urbanisme.
La posició del titular de la llicència objecte de revisió
L'interessat titular de la llicència s'oposa a la revisió d'ofici de la llicència sobre la base que la nul·litat seria contrària a les normes en què es basarà el nou planejament i en considerar que la nul·litat de la llicència seria lesiva per a l'interès públic, en tractar-se d'una bonica masia ubicada en un paratge que permet gaudir de la natura i la bellesa del paisatge.
Finalment, al·lega que la nul·litat de la llicència comportaria que se l'hagués d'indemnitzar amb un cost molt elevat per a l'Ajuntament.
Pertoca ara entrar en l'anàlisi sobre la concurrència de la causa de nul·litat de l'article 62.1.e) de l'LRJPAC, aplicable al cas, i que, com s'ha dit, es correspon amb la prevista actualment en l'article 47.1.e) de l'LPAC.
S'ha de tenir present, en primer lloc, que les obres objecte de la llicència, d'acord amb el projecte presentat, no eren obres de millora, sinó clarament de rehabilitació i redistribució de la masia per a l'ús de turisme rural, que es van executar en sòl no urbanitzable.
L'article 47.3 de la Llei 2/2002, aplicable al cas per raons temporals, en la versió vigent en el moment en què es va sol·licitar la llicència, això és, en la versió vigent abans de la reforma operada per la Llei 10/2004, de 24 de desembre, de modificació de la Llei 2/2002, de 14 de març, d'urbanisme, per al foment de l'habitatge assequible, de la sostenibilitat territorial i de l'autonomia local, permetia, en sòl no urbanitzable, amb els requisits fixats a la Llei, reconstruir i rehabilitar masies i cases rurals que calgués preservar i recuperar per raons arquitectòniques, històriques o paisatgístiques i haguessin estat incloses pel planejament urbanístic en el catàleg a què es refereix l'article 50.2, amb vista a destinar-les a habitatge familiar, a un ús residencial turístic o d'hostaleria rural o a activitats d'educació en el lleure.
L'article 50.2, al qual remet l'article 47.3 de la Llei, estableix que el planejament urbanístic general o especial ha d'identificar en un catàleg específic les masies i cases rurals susceptibles de reconstrucció o de rehabilitació i justificar les raons arquitectòniques, històriques o paisatgístiques que en determinen la preservació i la recuperació, d'acord amb el que estableix l'article 47.3.
Al seu torn, la disposició transitòria cinquena del Reglament parcial de la Llei 2/2002, de 14 de març, d'urbanisme, aprovat pel Decret 278/2003, de 4 de novembre, aplicable, així mateix, per raons temporals, establia que als efectes del que preveuen els articles 47.3 i 50.2 de la Llei d'urbanisme, en tant que el planejament general o bé un pla especial d'iniciativa pública no contingués la catalogació de les masies i cases rurals del terme municipal, per a regular llur reconstrucció o rehabilitació, els particulars podien promoure plans especials amb la finalitat esmentada sempre que es tractés de masies o cases rurals que haguessin estat prèviament incloses en catàlegs vigents, de protecció del patrimoni històric, artístic o arquitectònic, o bé que haguessin estat declarades com a béns culturals d'interès nacional o local, d'acord amb la Llei del patrimoni cultural català.
En l'expedient de la llicència d'obres consta un escrit signat per l'alcalde de Cercs, de 25 de maig de 2012, dirigit al Departament de Territori i Sostenibilitat en resposta a un requeriment d'informació, del qual es desprèn que en la data de concessió de la llicència l'Ajuntament no disposava del catàleg de masies i cases rurals del terme municipal, ja que manifestava que en aquesta data –maig de 2012– es portaven a terme els treballs de redacció i aprovació del catàleg de masies i cases rurals del municipi, en què s'incloïa la masia esmentada, i que s'estava en espera de poder efectuar l'aprovació provisional.
El procediment per a aprovar en sòl no urbanitzable projectes de reconstrucció i rehabilitació de masies i cases rurals es regula en l'article 50.1 de la mateixa Llei 2/2002, que en l'apartat primer estableix que l'ajuntament els ha de sotmetre a informació pública, per un termini de vint dies, i a l'informe de la comissió territorial d'urbanisme competent, que s'ha d'emetre en el termini de dos mesos.
Aquest precepte estableix que la llicència corresponent només es pot atorgar si aquest informe és favorable.
Doncs bé, de la documentació prèvia a l'atorgament de la llicència que consta en l'expedient rebut, només hi consten els informes previs del tècnic i la secretària municipals i no resulta que fos aquest el procediment seguit, ja que no consta que s'efectués el tràmit d'informació pública ni que s'hagués tramitat cap expedient a la Comissió Territorial d'Urbanisme per tal d'autoritzar les obres que van obtenir la llicència, com era preceptiu.
Pel que fa a l'informe de la Comissió Territorial d'Urbanisme, ja s'ha assenyalat que es tracta d'un tràmit que té per finalitat que l'autorització excepcional d'obres en sòl rural o no urbanitzable preservat per l'ordenació territorial es produeixi per una via qualificada amb la intervenció determinant i decisòria de l'Administració urbanística, l'omissió del qual té la sanció màxima, com és la nul·litat absoluta tipificada en l'article 47.1.e) de l'LPAC.
La Comissió Jurídica Assessora ja s'ha pronunciat en diverses ocasions sobre les conseqüències d'haver-se omès, en la concessió de llicències municipals, el procediment previst legalment (dictàmens 193/2012, 272/2012, 350/2012 i, més recentment, 268/2017 i 69/2019), i entén que la infracció no es pot considerar una simple incorrecció procedimental en el marc d'una tramitació regular, sinó que s'ha obviat una fase essencial del procediment.
Aquest seria, igualment, el supòsit d'aquest expedient, ja que la concessió de la llicència d'obres per a rehabilitar la masia hauria requerit seguir el procediment previst en l'article 50 de la Llei d'urbanisme, en els termes indicats.
No haver-ho fet comporta una absència substancial de procediment que es correspon amb la causa de nul·litat prevista en l'article 62.1.e) de l'LRJPAC.
En definitiva, d'acord amb l'exposat, correspon informar favorablement sobre la present revisió d'ofici instruïda per l'Ajuntament de Cercs.
S'informa favorablement sobre la revisió d'ofici instruïda per l'Ajuntament de Cercs amb la finalitat de declarar la nul·litat de ple dret de la llicència municipal atorgada l'any 2004 al Sr.
A per a l'execució de les obres de redistribució interior d'una masia.