Pols Econòmic Setmanal, la nota sintètica que publica els dilluns CaixaBank Research, inclou una anàlisi dels indicadors que s'han publicat la setmana precedent de l'economia espanyola, portuguesa, europea i internacional, així com informació sobre els mercats financers.
El darrer Pols (període 12 a 18 novembre) destaca de l'economia espanyola el continu creixement de la demanda d'habitatge; el manteniment del nivell deute del conjunt de les administracions públiques similar a un any abans (98,1% del PIB el tercer trimestre de 2018), i l'increment de la inflació subjacent en dues dècimes fins a l'1% a l'octubre, mentre que la inflació general es manté en el +2,3%.
Pel que fa a l'economia portuguesa s'ha produït una desacceleració del creixement del PIB durant el tercer trimestre de l'any (+0,3% intertrimestral vers el +0,6% del segon trimestre).
En clau europea, dos temes centren la setmana: el preacord existent entre Londres i Brussel·les sobre el Brexit i l'aturada momentània de l'economia alemanya.
El comerç electrònic Business to Consumer (de negoci a consumidor) ha continuat creixent el 2017 fins als 31.347 milions d'euros, d'acord amb els resultats de l'edició 2018 de l' Estudi sobre Comerç electrònic B2C2017 de l'Observatori Nacional de les Telecomunicacions i de la Societat de la informació.
Així mateix, també s'ha produït un increment del percentatge de internautes compradors, que ja representen el 64,7% de la població internauta (22,9 milions de persones).
La quantia mitjana de compres online ha augmentat fins arribar als 4,39 productes i el mètode de pagament més habitual continua sent la targeta de crèdit/dèbit (68,8%) seguit pel pagament via PayPal (25,3%).
L'ús del telèfon mòbil per efectuar compres online ha crescut de forma considerable, arribant a un 42,7% de les compres.
Quant al perfil de comprador online continua mantenint la mateixa estructura que en anys anteriors, majoritàriament és masculí, amb edat compresa entre 25 i 49 anys, amb estudis secundaris o universitaris, amb un nivell socioeconòmic mig o mig alt i resident en zones urbanes o semi urbanes.
El LabTurisme (Diputació de Barcelona), juntament amb la Universitat Oberta de Catalunya, ha elaborat l'estudi "Les destinacions turístiques intel·ligents a les comarques de Barcelona".
Aquest permet conèixer la situació de les accions empreses per les destinacions de les comarques de Barcelona per tal d'esdevenir destinacions turístiques intel·ligents (DTI), és a dir, aquelles que empren desenvolupaments tecnològics per millorar la competitivitat de la indústria turística al seu territori.
L'estudi tracta un seguit de reptes i limitacions per a la construcció de DTIs com poden ser la seguretat i privacitat en l'ús de les dades; fa èmfasi en els turistes com a principals motors de l'ús de la tecnologia a les vacances (per exemple, comunitats de viatgers on-line), i en el potencial dels municipis turístics de Barcelona com a DTIs.
A partir d'un seguit d'indicadors estadístics s'estableixen tres eixos principals a partir dels quals presenta uns objectius per a la maximització de les possibilitats del territori.
De les 17 comunitats autònomes, 12 posseeixen vivers d'empreses, amb la finalitat d'assegurar l'èxit i l'accés als recursos humans i financers.
Les comunitats autònomes de Galícia, Madrid i Regió de Múrcia tenen dos vivers dintre dels 10 millors en el rànquing global espanyol.
D'altra banda, les acceleradores d'empreses han assolit la xifra de 94 (+31%), la major concentració d'aquestes es dona a Madrid i Catalunya, seguides d'Andalusia i la Comunitat Valenciana.
La major part de les acceleradores (81%) es van posar en marxa a partir del 2010 i un 50% entre 2013 i 2015.
Només un 34% de les analitzades assenyala l'obtenció de beneficis entre els seus objectius, la majoria destaca la creació d'empreses viables, la generació d'ocupació, el creixement econòmic i innovació oberta.
Per característiques, el nombre mitjà d'empleats en plantilla és de 7 persones i l'àrea urbana és el seu àmbit d'actuació.
D'altra banda, un 38% té un pressupost d'inversió de fins a 50.000 euros i un 11% compta amb més de 3 milions.
Les accions de les acceleradores han d'anar orientades a mantenir i enfortir les empreses que han impulsat.
El Centre de Documentació i Estudis CIIS ha publicat un estudi comparatiu de les prestacions de garantia d'ingressos a les comunitats autònomes (CA).
El document descriu les principals característiques dels sistemes de les prestacions d'ingrés mínim vigents a totes les CA a 1 de novembre de 2018.
L'estudi també inclou gràfics comparatius de les quanties atorgades a les diferents unitats familiars segons la mida de la unitat de convivència, la despesa anual executada i la despesa per titular de la prestació i per habitant a les CA.
Segons dades de 2016, el País Basc és la comunitat autònoma amb la despesa anual més gran executada en prestacions garantides (492 milions d'euros), seguida de Catalunya (174 milions) i Madrid (160 milions).
Respecte de la despesa anual per titular de prestació, el País Basc i Catalunya també se situen al capdavant (6.449,09 i 6.037,72 euros, respectivament), seguides de Navarra (5.704,11 euros).
Finalment, la majoria de les comunitats autònomes incrementa l'import a mesura que augmenten els membres de la unitat familiar, amb l'excepció d'Aragó, La Rioja i el País Basc.
La xifra de negoci del sector del transport i la logística ha registrat un creixement del 6,5% el darrer any i mostra potencial de creixement de cara al futur, segons l'opinió del 79% dels experts del sector, que recull el darrer informe de Randstad Research.
El 58% dels experts estima que es mantindrà la tendència de creixement de l'economia internacional, el 69% anticipa un creixement nacional i el 67% una millora en el propi sector.
El 54% de les empreses estan disposades a invertir en expansió geogràfica; el 58%, en màrqueting i publicitat, i el 54%, en nous productes.
A més, és un dels sectors més dinàmics quant a la creació d'ocupació, el 77% dels experts preveu que creixerà en els 12 mesos vinents.
A més, mostrarà nivells de rotació i absentisme moderats, però un dèficit de talent important, tant en els perfils més qualificats ( white collar ) com entre els de menor nivell de qualificació ( blue collar ).
Finalment, tot i el creixement previst en l'àmbit de la facturació, el nivell salarial es mantindrà estable en el 62% dels casos analitzats.
El 2017, l'avenç del valor afegit brut català (VAB) ha despuntat en les Comarques Centrals, el Camp de Tarragona (increment del 3,6% en ambdues) i l'Àrea Metropolitana de Barcelona (+3,4%), per sobre de la mitjana catalana (+3,3%), segons l' Anuari Econòmic Comarcal BBVA 2018.
L'increment d'aquests territoris s'ha produït gràcies al creixement dels sectors de la indústria i els serveis (+5,7% i +2,9%, respectivament, a les Comarques Centrals; +5,3% i +3,1% al Camp de Tarragona i +5,1% i +2,9% a l'Àrea Metropolitana de Barcelona).
L'informe també destaca l'increment del VAB a les Comarques Centrals gràcies al sector de la construcció (+4,4%).
Per comarques, destaquen el Vallès Occidental (+5,1%), Bages (+4,2) i Osona (+4,2%).
Per sectors, en el primari només ha crescut el VAB del Segrià, el Bages i el Pla de l'Estany (+3,1%, +1,4% i +0,6%, respectivament); en la indústria, han sobresortit el Baix Penedès (+6,4%) i el Baix Camp (+6,2%); en la construcció, el Montsià, el Maresme i el Gironès (+7,6% totes tres) i en els serveis, el Pallars Sobirà (+4,7%) i la Cerdanya (+4,5%).
La revista hosteltur de novembre dedica el tema de la portada als mercats emergents, una alternativa de la indústria turística espanyola davant el canvi de cicle el 2019, quan els turistes tornin a viatjar a altres destinacions competidores.
Segons l'article, es plantegen dues opcions: apostar per la demanda domèstica o mirar cap a l'exterior, cap als mercants emergents de l'est i de l'oest.
Els mercats emissors europeus representen més del 80% dels turistes que rep l'Estat espanyol.
Tanmateix, és també el mercat que més ha reduït les seves arribades amb la recuperació d'altres destinacions mediterrànies.
En canvi, l'any 2017, l'arribada de turistes argentins es va incrementar gairebé un 33%; els brasilers, un 25%, i els mexicans un 22%.
Per al mercat del Japó i de l'Índia, Espanya és la setena destinació preferida.
El flux de turistes estatunidencs també va créixer un 31,8%, i el turisme musulmà s'ha duplicat entre el 2014 i el 2017.
Els aeroports de Barcelona i Madrid disposen de vols directes a Llatinoamèrica, Àsia, Pròxim Orient i Rússia, i aquest és un factor crític per créixer en mercats de llarga distància.
Així mateix, les aerolínies de baix cost han obert noves oportunitats per atreure viatgers d'Estats Units i d'Àsia.
La Comissió Europea ha publicat les Previsions econòmiques europees de la tardor 2018, per als 28 països membres de la Unió Europea (UE-28).
Segons l'òrgan executiu europeu, s'estima un creixement debilitat però suficient per permetre que l'activitat continuï creixent, l'atur disminueixi i els salaris creixin tímidament.
S'espera que el creixement del PIB a la zona euro es moderi del 2,4% el 2017, fins al 2,1% aquest any i l'1,9% el 2019, lleugerament per sota de la taxa que es va projectar a l'estiu, i que es redueixi fins a l'1,7% el 2020.
També preveu que el creixement de la resta del món es desacceleri (fins al 4% aquest any i el 2,8% tant el 2019 com el 2020), principalment pel deteriorament de les perspectives de creixement de les economies de diversos països emergents.
A l'Estat espanyol la Comissió preveu que el creixement s'alenteixi fins al 2,6% el 2018, el 2,2% el 2019 i el 2% el 2020 i que l'atur continuï disminuint fins al 13,4% el 2020, el nivell més baix des de 2008.
Preveu, així mateix, que el dèficit estructural s'incrementi 0,25 punts percentuals per arribar al volt del 3% del PIB i que s'estabilitzi durant el període 2019-2020 i que el deute públic disminueixi fins al 95,4% del PIB el 2020, com a conseqüència del creixement del PIB nominal i la disminució del dèficit pressupostari.
L'empresa de recursos humans Randstad ha elaborat una anàlisi de l'evolució de la taxa de mobilitat laboral interprovincial a l'Estat espanyol en funció del lloc de residència del treballador i del sector en què es desenvolupa l'activitat.
Durant el 2017, la taxa es va elevar fins al 13,6%, el valor més alt del segle, amb 2.914.055 contractes que van implicar desplaçament del treballador a una altra província, un 10,9% més en relació amb l'any anterior.
L'agricultura és el sector d'activitat amb major taxa de mobilitat (23,4%), amb gairebé un de cada quatre contractes signats que suposa desplaçament del professional, seguida de la construcció (16,7%), els serveis (11,8%) i la indústria (10,2%).
Respecte del total de contractes formalitzats per sector, destaca que el 60% corresponen al sector serveis, seguit de l'agricultura (24,6%), la indústria (7,7%) i la construcció (7,2%).
Per comunitat autònoma, Castella-La Manxa i La Rioja són les que presenten major mobilitat (25,5% i 24,8%, respectivament); en la banda oposada, Canàries i Astúries presenten unes taxes menors (6% i 8,2%, respectivament).
El Banc Mundial ha publicat l'informe anual Doing Business 2019 que avalua les regulacions que afavoreixen o restringeixen l'activitat empresarial i la protecció dels drets de propietat en 190 economies amb dades actualitzades a 1 de maig de 2018.
D'acord amb l'índex, les 10 principals economies quant a facilitat per fer negocis són Nova Zelanda, Singapur, Dinamarca, Hong Kong, Corea del Sud, Geòrgia, Noruega, Estats Units, Regne Unit i República de Macedònia.
Aquestes economies comparteixen l'eficiència i qualitat reguladora, els sistemes automatitzats utilitzats per les empreses d'electricitat per restablir el servei durant els talls d'energia, fortes salvaguardes disponibles per als creditors en procediments d'insolvència i tribunals comercials especialitzats.
Espanya se situa en el lloc trentè entre les 190 economies, ha caigut dos llocs en el rànquing.
Tanmateix, manté la posició primera quant a mercat transfronterer, ha guanyat puntuació en resolució de la insolvència, obertura d'un negoci, pagament d'impostos, permisos de construcció i obtenció d'electricitat.
L'ocupació sobrequalificada representa el 53,9% del total de l'ocupació, la que té la qualificació adequada al lloc de treball, el 42,5% i la infraqualificada el 3,6%.
Aquest alt percentatge de persones sobrequalificades podria assenyalar ineficiències en el mercat de treball segons apunta un estudi de l'Associació d'Agències d'Ocupació i Empreses de Treball Temporal (Asempleo).
Per gènere, les dones estan més sobrequalificades que els homes (59,4% i 49,3%, respectivament).
Per edat, els joves de 16 a 24 anys són els més afectats (66,4%).
L'ajustament entre la formació i l'ocupació és més gran en els contractes temporals; en canvi, en els indefinits, només l'1,5% dels signats entre el quart trimestre de 2016 i el segon de 2018 van ser qualificats.
Per sectors, la indústria extractiva i els serveis professionals són els que concentren un percentatge més elevat de persones sobrequalificades.
Finalment, l'informe destaca que, el segon trimestre de 2018, les comunitats autònomes amb taxes d'atur inferiors a la mitjana nacional són les que presenten taxes més altes de sobrequalificació, com és el cas del País Basc (59,4%), Cantàbria (58%) o La Rioja (56,4%).
Les ciutats permeten l'aprofitament d'economies d'escala i d'aglomeració, que afavoreixen la productivitat, l'eficiència, l'ocupació i la riquesa.
Al procés d'urbanització també s'hi associen factors negatius, tal com ha posat en relleu l'Observatori del BBVA Research en l'estudi Tendències en la urbanització: riscos i oportunitats.
La generació de suburbis, la creixent desigualtat d'ingressos, una major taxa de conflictivitat i criminalitat i desafiaments de sostenibilitat, entre d'altres, són alguns dels factors que poden comportar una reducció de la qualitat de vida.
Ciutats de mida intermèdia poden arribar a ser més dinàmiques o donar lloc a una millor qualitat de vida, afirma l'estudi.
Tanmateix, la mida òptima d'una ciutat es pot alterar per unes millors infraestructures, una millor governança, l'especialització sectorial, l'obertura de l'economia o la major dimensió del país i de les empreses.
L'informe conclou que un instrument útil és la cooperació entre ciutats i àrees urbanes, principalment per a les ciutats petites i mitjanes, que poden formar mercats conjunts o trobar les economies d'escala inherents a la dimensió sense haver-ne de patir els costos.
L'informe mensual de CaixaBank Research de novembre dedica el dossier a analitzar l'impacte macroeconòmic que s'estima que tindrà l'envelliment de la població.
Es preveu que l'esperança de vida a l'Estat espanyol sigui la més alta del món en l'horitzó de 2040 i assoleixi els 85,8 anys, per sobre fins i tot de la dels japonesos (85,7 anys).
Aquest augment de l'esperança de vida no anirà aparellat amb un augment de la natalitat, afirma l'estudi, i per tant la població en edat de treballar es mantindrà o disminuirà.
Aquest descens poblacional reduirà la força laboral agregada i, per tant, el PIB total de l'economia.
D'altra banda, l'envelliment augmenta la proporció de pensionistes enfront dels treballadors.
Aquest context teòric suggereix que aquest procés podria reduir tant el benestar individual (PIB per càpita) com l'agregat del país (PIB total) i, a més, podria afectar la sostenibilitat del deute públic i del sistema de pensions.
S'estima que, entre 2018 i 2033, assumint els fluxos migratoris, la taxa de dependència augmentarà considerablement (del 29,6% al 40,7%).
Per mantenir la taxa de dependència actual l'any 2033, farien falta unes entrades netes d'immigrants en edat laboral de més d'11,4 milions (750.000 anualment).
En un escenari en què no augmenti la taxa d'ocupació i no hi hagi fluxos migratoris, el PIB per càpita es reduiria en 2 punts percentuals.
El número 409 de la revista Economia Industrial, que publica el Ministeri d'Indústria, Comerç i Turisme, està dedicat a la transformació digital.
En concret, els articles que inclou aborden la indústria 4.0, el negoci electrònic a les pimes, els reptes i oportunitats a les organitzacions industrials i la ciberseguretat en la societat digital.
La revista també inclou una anàlisi de les pimes espanyoles dels sectors de la construcció i del turisme i la comercialització al detall del combustible d'automoció a Espanya.
Entre les mostres d'incorporació de la tecnologia digital a la indústria, destaca la posada en marxa de programes d'incentivació de desplaçaments laborals sostenibles per part de les empreses i administracions públiques i les comunitats virtuals de pràctica clínica en el sector de la salut.
En el primer cas milloren la mobilitat entre les persones, fomentant la participació dels empleats de forma activa en el desplaçament laboral no motoritzat; en el segon, milloren la qualitat del servei sanitari i redueixen els costos temporals i econòmics.
La Comissió Europea ha presentat l'edició 2018 de l'informe Evolució del Mercat laboral i dels salaris a Europa, que examina el comportament del mercat laboral a la zona euro i a la Unió Europea (UE) en el seu conjunt.
L'informe mostra que el mercat laboral va continuar millorant el 2017 i 2018.
L'ocupació a la UE i a la zona euro va augmentar un 1,6%, el 2017, la taxa més alta des de l'inici de la recuperació.
Aquesta expansió continua durant el primer semestre de 2018, i l'agost de 2018, la taxa d'atur cau fins al 6,8% per al conjunt de la UE (8,1% a la zona euro).
Pel que fa al creixement salarial, es manté per sota del que s'esperaria amb l'actual taxa d'atur.
En gairebé tots els Estats membres, els salaris nominals van pujar a un ritme més alt el 2017 que el 2016.
Aquests creixements salarials van superar el de la productivitat a la majoria dels països de l'Europa central i oriental (excepte Croàcia, Polònia i Eslovènia) i van anar aparellats amb el creixement de la productivitat a Grècia, Àustria, Dinamarca i Alemanya.
Les exportacions i importacions de serveis van augmentar un 4,3% el 2017, segons l'Enquesta ECIS que ha publicat l'INE.
Els serveis amb major pes tant en les exportacions com les importacions van ser els empresarials (32,5% i 34,1% del total, respectivament) i el transport (26,8% i 25,2%, respectivament).
En la banda oposada, el menor pes el van tenir els béns i serveis governamentals (0,2% del total), pel que fa a les exportacions, i la construcció (també un 0,2%), en el cas de les importacions.
Els principals països tant de destinació de les exportacions com d'origen de les importacions van ser França, Regne Unit i Alemanya.
Les empreses amb 250 o més assalariats van ser les que van generar valors més elevats d'exportacions i importacions (46,8% i 52,8%, respectivament).
Ara bé, en el cas de les exportacions, les empreses mitjanes (50-249 assalariats) van ser majoritàries en els serveis d'assegurances, pensions i financers.
En les importacions, les empreses mitjanes van ser avantatjades en transformació de béns sense traspàs de la propietat i assegurances i pensions.
Finalment, les empreses que pertanyien a un grup empresarial van concentrar el 74,1% de les exportacions i el 81,8% de les importacions de serveis el 2017.
Un estudi de McKinsey&Company considera que les empreses superestrelles capturen una major part dels ingressos, exhibeixen nivells relativament superiors de digitalització, mà d'obra especialitzada i innovació, més connexions amb els fluxos de comerç globals i més actius intangibles.
Prenent com a mesura els beneficis econòmics, Altria, Coca-cola, Intel, Samsung, Toyota i Walmart, serien algunes d'elles.
Aquesta tendència superestrella també s'observa entre les ciutats i alguns sectors industrials.
Tenint en compte el PIB i ingrés per càpita, l'estudi relaciona 50 ciutats superestrelles, entre les quals destaquen Boston, Frankfurt, Londres, Manila, Ciutat de Mèxic, Mumbai, Nova York, Sao Paulo, Sydney, Tianjin i Wuhan; a l'Estat espanyol només inclouen Madrid.
Aquestes 50 ciutats representen el 8% de la població mundial, el 21% del PIB mundial, el 37% de les llars urbanes amb ingressos alts i el 45% de les seus de les empreses amb més de mil milions de dòlars en ingressos anuals.
D'altra banda, considerant el valor afegit brut i el superàvit brut d'explotació, entre els sectors superestrella mundials destaquen els serveis financers, els serveis professionals, els béns immobles, els productes farmacèutics i mèdics, i internet, mitjans de comunicació i programari.
El 80% de les persones entrevistades en la II Enquesta de percepció social de la innovació a Espanya, de COTEC, té una visió positiva de la innovació.
Tanmateix, el 66% està d'acord en el fet que la inversió que les empreses espanyoles destinen a investigació, desenvolupament i innovació és insuficient.
Les àrees on és prioritari innovar són salut, educació i energia.
En relació amb l'impacte del canvi tecnològic en la vida quotidiana, més de la meitat està d'acord que la tecnologia reduirà la bretxa laboral entre homes i dones i l'automatització afavorirà una major conciliació de la vida laboral i personal.
D'altra banda, el 84% es mostra a favor del dret laboral a la desconnexió digital.
Pel que fa a l'impacte sobre la desigualtat social, el 49% assegura que la innovació tecnològica augmenta la desigualtat social.
Finalment, quant a l'impacte del canvi tecnològic sobre el mercat de treball, el 66% estima que molts o força llocs de treball actuals seran substituïts per màquines i el pessimisme respecte de la capacitat de la tecnologia per crear més ocupació de la que es destrueixi és generalitzat.
Dins la col·lecció d'Estudis sobre l'Economia Espanyola, Fedea ha publicat una anàlisi sobre els efectes recaptatoris i redistributius que genera l'aplicació dels tipus de gravamen reduïts, superreduïts i exempcions en l'IVA.
L'estudi subratlla, d'una banda, que ni el principi d'equitat ni el d'eficiència proporcionen arguments sòlids suficients per justificar els tipus impositius reduïts en l'IVA, amb la finalitat d'abaratir el consum de determinats béns i serveis; i, de l'altra, que els principis de suficiència i simplicitat recolzen l'aplicació d'un mateix tipus a tots els consums.
Finalment, després de presentar diferents escenaris, l'estudi conclou, primer, que l'IVA recaptat a les llars podria arribar a incrementar-se fins a un 34%, aproximadament, si s'eleven els tipus reduït i superreduït fins al 21%, sense intervenir sobre les exempcions; i, segon, que hi pot haver alternatives millors als tipus reduïts per assegurar determinats objectius redistributius, per exemple, compensar l'augment experimentat en la quota de l'IVA amb una deducció en la quota de l'IRPF de les llars més afectades.