Del 16 de març al 28 de maig de 2006
En una sala del Palau Robert oberta a la llum del passeig de Gràcia hi ha un espai on, periòdicament, s'exposa l'obra fotogràfica i la trajectòria professional d'un fotògraf reconegut per la qualitat i la importància del seu art. Juntament amb fotografies representatives de l'activitat artística de l'autor, es donen a conèixer monografies i llibres il·lustrats.
Aquest lloc del Palau Robert és el racó íntim del fotògraf.
El fotoperiodisme és el primer ofici que ha permès congelar la història.
"S'imagina què significaria tenir ara centenars de fotografies de Carlemany?" preguntà en una ocasió Yoichi Okamoto, el qui va ésser fotògraf oficial del president nordamericà Lyndon B. Johnson.
Però la història del fotoperiodisme només té 152 anys, des de la cèlebre panoràmica del gran incendi d'Hamburg el 1842.
Des d'aleshores, i en progressió geomètrica, la història ha estat congelada pels fotoperiodistes, especialment els tres últims decennis, quan qualsevol gran esdeveniment ha estat fotografiat des de tots els angles.
La televisió ha creat generacions visuals, però les seves meravelles no han pogut esfumar la màgia de la fotografia.
"S'arribà a pensar que les imatges en moviment farien de la fotografia una cosa obsoleta", digué una vegada Harold Evans, editor del London Times.
"Però jo crec justament el contrari: la fotografia és més poderosa que mai perquè continua essent l'única manera de preservar per sempre una fracció finita del temps infinit".
La nostra història del segle XX és, en gran part, una suma de les fraccions finites que la nissaga dels Pérez de Rozas ha congelat per a tots, des que Carlos Pérez de Rozas Masdéu, nascut en el si d'una família de l'alta burgesia madrilenya, ingressés en qualitat d'ajudant a la redacció del diari Las Noticias de Barcelona, el 1911.
Dos anys després, Carlos Pérez de Rozas decidí treure profit de la seva recent estrenada càmera de caixó i sortí a passejar amb el seu germà Manuel pels molls de Barcelona.
Dies més tard, aquell vaixell fou torpedinat al Mediterrani, i Carlos, en assabentar-se del fet, decidí enviar la fotografia al diari ABC, que la públicà en primera pàgina.
El fundador de la nissaga dels Pérez de Rozas es convertí aquest mateix dia en el fotògraf de Las Noticias.
Aquest fou el principi de la crònica dels PÉREZ DE ROZAS, publicada durant set decennis a La Vanguardia, Las Noticias, El Día Gráfico, La Hoja del Lunes, La Solidaridad Nacional, La Prensa i l'Agència Efe, i que ara, encara que parcialment, es mostra a La vitrina del fotògraf, una exposicó organitzada pel Palau Robert.
Són moments de la nostra història, des de l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929 a la transició democràtica, obtinguts per Carlos Pérez de Rozas Masdeu, mort el 1954, i pels seus fills José Luis (1918-1988), Carlos (1920-1990), Manuel, Julio, Enrique i Rafael (1932-1997), que treballaren en equip a la seva casa-estudi de la ronda Universitat.
Per aquest motiu, totes les fotografies porten la firma PÉREZ DE ROZAS, cognom que és sinònim de fotoperiodisme o, simplement, de periodisme.
Al fundador de la nissaga, l'acompanyaren en el seu treball els seus germans José i Manuel; després els seus fills, i ara el segueixen els seus néts Carlos i Emilio.