És aquell que es cedeix sencer, pel seu propietari/ària, directa o indirectament, a tercers, a canvi d'un preu, per períodes de temps continu iguals o inferiors a 31 dies.
No se'n permet la cessió per estances.
No es podran cedir habitatges que no estiguin degudament habilitats per l'ajuntament on estiguin ubicats.
La destinació d'un habitatge d'ús turístic ha de ser compatible amb la regulació dels usos d'on estigui situat i amb la normativa civil que li sigui d'aplicació.
El titular és el propietari/ària que ha disposar de la corresponent habilitació municipal.
La seva comercialització i gestió es pot encomanar a una tercera persona (intermediària o gestora).
S'ha de posar en coneixement de l'ajuntament corresponent l'inici de l'activitat mitjançant la presentació d'una declaració responsable al portal electrònic de la finestreta única empresarial, FUE (Canal Empresa).
Tramitació d'allotjaments turístics
Des del moment que el propietari/ària presenta la declaració.
Una vegada legalitzat l'habitatge, l'ajuntament ho notifica al Registre de Turisme de Catalunya (RTC) el qual inscriu l'habitatge i comunica al titular el Número de Registre de Turisme de Catalunya (NIRTC).
Aquest número ha de constar en tota mena de publicitat, promoció o comercialització.
Transitòriament aquells titulars que hagin comunicat l'inici de la seva activitat i encara no disposin del NIRTC a l'efecte de complir amb l'obligació de fer constar el número (NIRTC) en tota mena de publicitat supliran la seva exhibició per la del número provisional que dona el portal electrònic FUE (Canal Empresa) en presentar la declaració.
El propietari/ària ha de substituir el número provisional pel NIRTC una vegada notificat.
Perquè l'exercici d'aquesta activitat s'ha de desenvolupar dins la legalitat.
L'habilitació de l'habitatge obre l'activitat a un millor posicionament en el mercat, gràcies a les polítiques de promoció i a la possibilitat de categorització.
L'habitatge legalitzat es beneficia de la difusió i promoció turística que es fa mitjançant la Guia oficial d'allotjaments turístics, i al portal de promoció turística de Catalunya
Que l'exercici de l'activitat d'allotjament turístic il·legal és constitutiva d'infracció greu o molt greu amb multes que van dels 3.001 als 600.000 euros.
En poden ser responsables els propietaris, les persones que duen a terme l'activitat i les persones que hi col·laboren que podran ser sancionades per l'ajuntament o per la Generalitat de Catalunya.
La no legalització de l'activitat implica una pèrdua efectiva de competitivitat de la destinació turística, i una competència deslleial davant dels allotjaments que sí estan legalitzats.
Per l'exhibició del número d'inscripció en el Registre de Turisme de Catalunya (NIRTC), en tota mena de publicitat, promoció o comercialització on s'anunciï l'habitatge. d'ús turístic.
També per l'exhibició del NIRTC en un lloc visible i fàcilment accessible de l'habitatge.
Llistats d'empreses i establiments turístics
No, la normativa turística és neutre en relació amb aquests aspectes.
La legislació turística no predetermina cap forma contractual concreta en què s'hagi de materialitzar aquesta cessió, que pot ésser realitzada en qualsevol de les formes admeses en dret.
La categorització es voluntària, i es realitza d'acord amb el sistema de qualitat turística de Catalunya.
Un habitatge d'ús turístic es pot categoritzar sempre que estigui degudament legalitzat, i permet identificar i estructurar els habitatges en funció de les prestacions i serveis que ofereixen, en cinc categories, d'una a cinc claus.
Per categoritzar un habitatge d'ús turístic s'ha d'emplenar una sol·licitud de categorització d'habitatge d'ús turístic i un qüestionari d'autoavaluació.
L'ordenació municipal d'usos del sector on es trobi ubicat l'habitatge, pot limitar o condicionar aquest ús.
Els Estatuts de la comunitat de propietaris, inscrits en el Registre de la propietat, també poden limitar aquest ús en edificis sotmesos al règim de propietat horitzontal.
Els establiments públics es caracteritzen per ser edificis, locals o recintes accessibles a la concurrència pública, no podent-se restringir el seu lliure accés per raó de qualsevol condició o circumstància personal o social.
Tenen la consideració de local públic els establiments d'allotjament turístic, és a dir: establiments hotelers, apartaments turístics, càmpings i establiments de turisme rural.
En canvi, l'habitatge d'ús turístic no té la consideració de local públic.
Els apartaments turístics són establiments que presten servei d'allotjament temporal en edificis o conjunts continus constituïts en la seva totalitat per apartaments o estudis, com a establiments únics o com a unitats empresarials d'explotació amb els serveis turístics corresponents.
No han de disposar de cèdula d'habitabilitat.