Enguany, la festivitat de Sant Isidre, que s'escau el 15 de maig, no es podrà celebrar com s'acostumava
Tractor al barri de Sant Narcís de Girona, 1954 (1)
Encara avui, en moltes poblacions del nostre país, en especial en aquelles en què el component rural és protagonista, se celebra la festivitat de Sant Isidre, patró de la pagesia.
Agricultors i ramaders el tenen per advocat i protector, just ara, a mitjan maig, quan les feines del camp inicien un període de setmanes intenses de frenètica activitat.
S'hi encomanen per demanar-li que els fruits de la terra siguin generosos.
De segles ençà, el fet religiós ha estat una arrel cultural que ha fet brollar unes expressions populars que, amb el temps, han esdevingut els costums i les tradicions de la nostra societat.
La cultura pagesa, gens aliena a aquestes dinàmiques, es manifesta i esclata amb la celebració de Sant Isidre.
Isidre va néixer l'any 1082 a Madrid —aleshores Magerit— i era un pagès mossàrab «pietós i caritatiu» que des de ben jove, orfe, hagué de treballar de jornaler per fer-se la vida.
La fama de santedat i la devoció popular vers el model de la seva vida pagesa anaren en augment fins a la seva canonització, que tingué lloc l'any 1622.
En aquella mateixa cerimònia, a més d'Isidre, el papa Gregori XV va elevar a la categoria de sants de l'Església Ignasi de Loiola, Francisco de Jaso y Azpilicueta —Francesc Xavier—, Teresa de Jesús i Felip Neri.
I, a partir l'aleshores, sant Isidre «va anar desplaçant el culte dels antics patrons de la pagesia catalana, això és, sant Galderic, sant Medir, sants Abdó i Senén i sant Blai».
A Catalunya, la majoria de les parròquies amb una forta presència pagesa disposaven, a l'interior de les seves esglésies, d'un altar dedicat a sant Isidre o, en el seu defecte, d'una estàtua del patró.
En algunes, a més, hi havia establerta la confraria de sant Isidre que es dedicava essencialment a mantenir el culte i a sufragar i organitzar, el 15 de maig, la festa del sant.
Quan s'esqueia el dia, se celebrava la litúrgia en record dels confrares i pagesos difunts i també, prop de l'altar o de l'estàtua, es dipositaven espigues com a ofrena.
A la celebració litúrgica s'hi van afegir, més modernament, la processó del sant a l'exterior del temple, la benedicció d'eines i de maquinària (tractors, sobretot) del pagès i, també, altres manifestacions populars com els concerts, les sardanes i els balls.
Enguany, amb el confinament provocat per l'actual pandèmia, les festes de Sant Isidre no es poden celebrar.
Des de l'Arxiu Històric de Girona hem volgut tenir un record per a un sector productiu bàsic en la nostra economia i que, a vegades, tots plegats no hem considerat com es mereix.
Per això hem creat una exposició (necessàriament virtual) amb algunes imatges sobre com la pagesia de les nostres comarques celebrava anys enrere la seva festa patronal.
Esperem que en gaudiu i que serveixi per agrair als pagesos el seu treball, no només perquè fan créixer els productes de la terra i la mantenen fèrtil, sinó també perquè dibuixen, sense pretendre-ho, el nostre paisatge i els nostres horitzons.
(1) Festa de Sant Isidre: tractor al barri de Sant Narcís de Girona.
(2) Els textos indicats entre cometes són cites literals de: Fra Valentí Serra, de Manresa, caputxí.
«Sant Isidre Llaurador i la pagesia catalana».
Full Diocesà del Bisbat de Vic.
Any III, núm. 5534 (14 de maig de 2018), p.
Notícia inclosa al projecte Catalunya des dels arxius: esdeveniments i festes populars digitals de la Xarxa d'Arxius Comarcals de Catalunya
Us recomanem que, per accedir-hi, utilitzeu els navegadors Chrome o Firefox i que, la primera vegada, us deixeu portar per la visita guiada per familiaritzar-vos amb aquest recurs virtual.