I. El conseller d'Economia i Finances ha sol·licitat d'aquesta Comissió Jurídica Assessora que emeti parer sobre el Projecte de decret pel qual s'aprova el Pla territorial sectorial d'equipaments comercials (PTSEC) previst per l'article 13 de la Llei 18/2005, de 27 de desembre, d'equipaments comercials.
La intervenció d'aquest organisme consultiu en aquest expedient precisa una consideració específica ja que formalment el Projecte de decret no és reglament executiu de la Llei, si bé regula un instrument fonamental per a l'articulació de la política comercial i territorial prevista per la Llei, de manera que n'és un complement imprescindible, des d'un punt de vista substancial.
Aquesta qüestió es va plantejar ja en motiu de la tramitació del Decret 245/1997, de 16 de setembre, que va aprovar un pla de les mateixes característiques i es tornà a plantejar en informar el Decret 211/2001, de 24 de juliol, que va aprovar el Pla fins ara vigent.
En el Dictamen 342/01, sobre aquesta darrera posició es va assumir la doctrina establerta en aquest punt pel Dictamen 257/97.
En aquesta primera ocasió, la Comissió va formular les consideracions següents:
«L'expedient sotmès al dictamen d'aquesta Comissió Jurídica Assessora s'ha instruït per a l'aprovació del Pla territorial sectorial d'equipaments comercials (PTSEC); no, pròpiament, per a la tramitació d'una disposició de caràcter general.
Com ja ha declarat aquest alt òrgan consultiu (Dictamen 18/94), els plans administratius -i aquesta és la naturalesa dels plans d'ordenació territorial- són una de les formes concretes d'actuació de l'Administració pública i responen a un procés de racionalització que parteix sempre de la consideració global i conjunta d'una determinada realitat.
Els plans constitueixen una tècnica operativa del quefer administratiu i són una conseqüència de la tecnificació progressiva de l'actuació de l'Administració i, per tant, plantegen al jurista dificultats d'aplicació de les normes que els creen i de les que en regulen la formació i l'aprovació.
Tal com també ha declarat aquesta Comissió Jurídica Assessora (Dictamen 2/1994) "La potestat de planejament no es pot equiparar estrictament a la potestat reglamentària de l'Administració, tot i que el seu exercici doni lloc a plans que contenen normes".
En el cas que ens ocupa, efectivament el Projecte de decret conté, en annex, una "normativa del PTSEC", però en la seva globalitat el PTSEC, segons disposa l'article 8 de la Llei 1/1997, de 24 de març, d'equipaments comercials, és sobretot "l'instrument per ordenar la localització dels equipaments comercials en l'àmbit territorial de Catalunya".
En aquest sentit, no constituiria un supòsit clàssic de reglament executiu de la llei.»
Tot l'anterior és al marge, però, afegim, del seu indiscutible caràcter normatiu, aspecte al qual s'al·ludeix més endavant.
La Llei 18/2005, que deroga la Llei 27/2000, no varia la naturalesa del PTSEC, i subsisteix la configuració jurídica que s'havia anat consolidant.
Així, l'article 13 reitera que el Pla és "l'instrument per l'ordenació dels equipaments comercials en l'àmbit territorial de Catalunya" (apartat primer), i "és un instrument d'ordenació del territori previst per la legislació en matèria de política territorial" (apartat segon, primer incís), concretament per la Llei de política territorial de 1983.
Així, doncs, la intervenció de la Comissió Jurídica Assessora pot respondre al supòsit de dictàmens facultatius previstos per l'article 9.1 de la Llei 5/2005, de 2 de maig, de la Comissió Jurídica Assessora, però les diverses vinculacions que s'estableixen amb la Llei i el caràcter de complement indispensable per la seva operativitat permet també esmentar l'article 8.2 de la mateixa Llei en relació amb els projectes de disposicions generals que es dictin per desplegar les lleis.
Sigui com sigui, aquesta Comissió emet el parer a sol·licitud del conseller competent per raó de la matèria, que ho és, en aquests moments, d'acord amb el Decret 143/2006, de 13 de maig, el conseller d'Economia i Finances.
Podem recordar també, sobre l'abast de la intervenció de la Comissió Jurídica Assessora, allò que es va dir en el Dictamen 342/01, recollint, en part, observacions del Dictamen 257/97: "la transcendència que té el Projecte per a les situacions jurídiques dels ciutadans -tant des del punt de vista de la llibertat d'empresa com de la protecció i defensa dels consumidors (articles 38 i 51 CE, respectivament)- fa encertada la intervenció d'aquesta Comissió Jurídica Assessora", com ho fa, així mateix, la incidència que té en l'àmbit de les competències de les distintes administracions territorials.
Però l'abast d'aquest dictamen caldrà centrar-lo a comprovar si en la formulació del Pla s'han seguit els tràmits legalment previstos, si el seu contingut normatiu s'ajusta a la legalitat, si respon als objectius legalment establerts, i si l'aprovació se sotmet a l'òrgan competent per acordar-la, sense poder entrar a efectuar un examen exhaustiu del PTSEC en els seus aspectes tècnics, que resten al marge de les funcions que corresponen a aquesta Comissió.
El que sí està a l'abast d'aquesta Comissió és la comprovació de si els aspectes tècnics del Pla han estat objecte de la necessària fonamentació, ponderació, contrast crític amb les al·legacions formulades en sentit contrari i degudament respostes amb una major fonamentació, per tal de determinar que l'exercici de la potestat de planificació s'ha ajustat als criteris de raonabilitat i racionalitat que vinculen tota potestat discrecional de l'Administració als objectius predeterminats per la norma", en aquest cas la Llei 18/2005.
Aquest és el context per a l'emissió del present Dictamen, que ha estat sol·licitat amb urgència, que ha estat degudament justificada en la documentació, tal com exigeix l'article 15.1 de la llei reguladora d'aquesta Comissió.
La Generalitat és competent per dictar el Decret i aprovar el PTSEC sobre el qual s'informa, que se situa plenament en els àmbits del comerç i de l'ordenació territorial i urbanística.
En efecte, l'article 121 de l'Estatut assigna a la Generalitat la competència exclusiva -per tant, d'acord amb l'article 110, la totalitat de les potestats públiques, de manera íntegra i amb exclusió d'altres poders públics- en matèria de comerç, que inclou l'ordenació administrativa de l'activitat comercial.
Aquest àmbit competencial comprèn en tot cas, i a més d'altres, l'aspecte següent, que és significatiu en aquest context: "la classificació i la planificació territorial dels equipaments comercials i la regulació dels requisits i del règim d'instal·lació, ampliació i canvi d'activitats dels establiments" (lletra d) de l'apartat 1).
També, s'ha de recordar la competència exclusiva de la Generalitat en matèria d'ordenació del territori i urbanisme prevista per l'article 149 de l'Estatut, en particular, la previsió de la lletra b) de l'apartat primer, relativa a "l'establiment i la regulació de les figures de planejament territorial i del procediment per tramitar-les i aprovar-les".
El marc normatiu de la norma projectada està constituït essencialment per la Llei 18/2005, de 27 de desembre, d'equipaments comercials i per la Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial.
Aquesta darrera disposició regula al capítol IV (articles 17 al 19) els plans territorials, entre els quals es troben els plans territorials sectorials que han d'abastar tot el territori de Catalunya (article 18.2) i han de ser congruents amb el Pla territorial general.
Correspon a cada departament elaborar el projecte de pla sectorial que afecti les seves atribucions, realitzar les consultes pertinents i proposar-ho al Govern (article 19.2), que és l'òrgan que l'ha d'aprovar definitivament (article 19.1).
D'acord amb l'article 19.3 el Departament de Política Territorial i Obres Públiques ha de col·laborar amb el departament responsable en l'elaboració del pla sectorial i ha d'emetre un informe preceptiu (article 19.3).
La Llei 18/2005, seguint l'orientació ja continguda a les lleis 1/1997 i 17/2000, regula les característiques del Pla territorial sectorial d'equipaments comercials (article 13), i en defineix la naturalesa, les característiques i els objectius (apartats primer, segon i tercer), precisa el contingut de la normativa del Pla (apartat quart), preveu determinades prescripcions (apartat cinquè a vuitè) i en disposa el caràcter vinculant "en especial, per l'Administració de la Generalitat, les administracions locals, els promotors i les empreses comercials" (apartat novè).
L'article 14 es refereix al procediment d'elaboració i aprovació.
La Llei preveu que el PTSEC s'executi mitjançant el planejament urbanístic i l'atorgament de les llicències comercials (article 15), que han d'adequar-se a les determinacions d'aquell.
Així mateix, el PTSEC es pot desenvolupar mitjançant els programes d'orientació per als equipaments comercials (article 17).
Finalment, l'article 16 regula la vigència del PTSEC, que es conceptua com a indefinida (apartat primer) i es regulen les diverses modalitats de revisió.
També, cal tenir en compte que en l'ordenació legal dels equipaments comercials hi incideix la Llei estatal 7/1996, de 15 de gener, d'ordenació del comerç minorista.
El Projecte de decret sobre el qual s'informa està compost d'un preàmbul i un article únic amb el text següent: "S'aprova el Pla territorial sectorial d'equipaments comercials, la normativa del qual s'annexa a aquesta disposició".
Així mateix, comprèn una disposició derogatòria, que afecta el Decret 211/2001, i una disposició final que preveu l'entrada en vigor l'endemà de la seva publicació.
La normativa del PTSEC comprèn 21 articles, estructurats en tres capítols, vuit disposicions addicionals i tres disposicions transitòries.
Va acompanyat de quatre annexos.
El primer es refereix al càlcul de dimensionament, el segon conté la relació de municipis que obtingueren la qualificació de zona turística d'acord amb la Llei 8/2004, de 23 de desembre, d'horaris comercials.
El tercer relaciona els municipis en què s'ha grafiat la trama urbana consolidada (TUC), que són les capitals de comarca, els municipis de més de 25.000 habitants o assimilables per raó dels fluxos turístics.
El quart conté la relació dels municipis amb trama urbana consolidada que compten amb concentracions comercials.
V. Com s'ha dit abans, no es pot afirmar, des d'un punt de vista formal estricte, que el PTSEC constitueixi un reglament executiu de la Llei 18/2005, encara que sens dubte constitueix des d'una perspectiva substancial un instrument necessari per al desplegament i l'aplicació de la Llei i de les normes que preveu i per a la realització dels objectius fixats.
Ara bé, dit això, s'ha d'afirmar el seu caràcter normatiu, característica que avui es reconeix sense dificultat respecte dels plans urbanístics i que també es pot estendre als plans territorials, i, en concret, als sectorials.
És conegut que la dimensió normativa es manifesta en diversa intensitat en la documentació que comprèn un pla, però lògicament apareix plenament en la normativa que l'acompanya o integra, si bé aquesta plenitud no ha d'amagar el valor normatiu de memòries i programes que també componen el pla.
Aquest plantejament és del tot aplicable al supòsit del PTSEC, que té la doble referència de la regulació de la planificació territorial i de les normes específiques sobre ordenació del comerç.
Així mateix, cal recordar les regles generals per a l'elaboració de les disposicions generals i les específiques que la Llei 18/2005 disposa per a l'elaboració i aprovació del PTSEC.
La Comissió examina ara si en l'elaboració del PTSEC s'han respectat les regles sobre documentació i tramitació establertes per la legislació general i específica.
Pel que fa a la documentació, l'expedient conté un doble ordre d'instruments: els relatius al Decret d'aprovació i els que componen el PTSEC.
Aquests darrers estan compostos d'una memòria, estudis, un programa, normativa i plànols.
No hi ha una regulació legal del contingut formal del PTSEC i es pot considerar que la documentació esmentada és suficient, la qual queda complementada per la més directament referida al Decret d'aprovació, encara que la separació és artificiosa.
En aquest sentit, s'inclou una memòria, amb referència als extrems exigits per la Llei 13/1989.
S'ha incorporat també un estudi econòmic, tant en termes de cost-benefici com amb referència a les implicacions pressupostàries que se'n derivaran.
Pel que fa a la tramitació, considerarem conjuntament si s'han acomplert els tràmits previstos, sigui quin sigui l'origen normatiu de l'obligació.
L'inici dels treballs de revisió del PTSEC vigent es va produir, com era preceptiu, per acord del Govern de 30 de març de 2004.
D'aquesta manera queden complimentades les exigències de l'article 17 de la Llei de política territorial i l'article 12 de d'aleshores vigent Llei 17/2000, d'equipaments comercials.
Encara que l'acord es referia a la revisió del Pla vigent i el Projecte preveu un Pla nou, no existeix impediment per considerar acomplert el tràmit per dues raons que s'han de considerar conjuntament: a) la publicació d'una Llei nova, la 18/2005; b) la revisió és pròpiament un procés que, en teoria, pot tenir sortides diferents com seria la confirmació del pla vigent, la seva alteració, més o menys intensa o, en fi, la substitució per un pla nou.
Per edicte de 3 d'abril de 2006, publicat al DOGC núm. 4613, del 12 d'abril, es va sotmetre el projecte a informació pública per un mes, període que s'amplià dues vegades, i acabà el 7 de juny.
Així mateix, es va donar audiència a entitats i organismes representatius dels interessos afectats.
Les al·legacions presentades han estat objecte d'un informe detallat amb esment de la decisió adoptada amb una breu motivació, actuació que es pot considerar correcta.
El projecte fou sotmès a informe dels altres departaments de la Generalitat -singularment, del Departament de Política Territorial i Obres Públiques, en aplicació de la Llei de política territorial-, i ha estat informat per diferents organismes, la intervenció dels quals és preceptiva.
Així, l'Institut Català de les Dones, d'acord amb l'article 63.2.d) de la Llei 13/1989, la Comissió de Govern Local, segons estableixen l'article 14.2 de la Llei 18/2005 i l'article 19.3 de la Llei 23/1983, i el Consell de Treball, Econòmic i Social, en virtut de l'article 2.1 de la Llei 7/2005, de 8 de juny.
L'article 14.2 preveu també l'informe preceptiu del Departament d'Economia i Finances, previsió congruent amb l'atribució de les competències a un altre departament.
Com que el Decret 143/2006 ha assignat a aquell Departament la responsabilitat en matèria de comerç i és el seu titular qui ha de fer la proposta al Govern, no s'ha emès cap informe, actuació que es considera correcta.
El Projecte també ha estat informat pel Consell Tècnic, d'acord amb allò que preveu l'article 8.1 del Decret 128/2005, de 21 de juny.
D'acord amb l'article 11 de la Llei 18/2005, la Comissió d'Equipaments Comercials ha d'informar sobre l'elaboració, el grau de compliment i les propostes per a la revisió del PTSEC.
D'altra banda, d'acord amb l'article 14.2, en l'elaboració del PTSEC s'ha de donar audiència a la Comissió d'Equipaments Comercials.
Aquests tràmits han estat acomplerts.
El mateix article 14 preveu que s'ha d'observar el procediment d'avaluació ambiental.
Així s'ha fet, seguint la Directiva 2001/42/CE, de 27 de juny de 2001, relativa a l'avaluació dels efectes de determinats plans i programes en el medi ambient, i la Llei estatal 9/2006, de 28 d'abril, sobre l'avaluació dels efectes de determinats plans i programes en el medi ambient, amb la incorporació d'un informe ambiental inclòs en la documentació exposada al públic i la redacció de la memòria ambiental.
Finalment, el Projecte ha estat sotmès a l'informe de l'advocada de la Generalitat, d'acord amb el que estableix l'article 19.1.a) del Decret 57/2002, de 19 de febrer, de modificació del Decret 257/1997, de 30 de setembre, pel qual s'aprova el Reglament dels serveis jurídics de l'Administració de la Generalitat.
Un darrer apartat d'aquest fonament s'ha de dedicar a la verificació del compliment dels tràmits singulars previstos en relació amb l'Ajuntament de Barcelona.
L'article 64 de la Llei 22/1998, de 30 de desembre, de la Carta municipal de Barcelona, disposa que l'Ajuntament participa en l'ordenació del territori en relació amb els instruments que afecten el seu territori mitjançant l'emissió d'un informe preceptiu, entre altres, sobre els plans territorials sectorials i de llurs revisions i modificacions i amb la intervenció directa en la seva elaboració, mitjançant el nomenament de representants en els òrgans relacionats amb l'elaboració dels plans.
Sobre això, consta la incorporació de representants de l'Ajuntament de Barcelona a la Comissió de Seguiment del PTSEC, que s'ha reunit en tres ocasions, i l'emissió de l'informe preceptiu, amb data de 8 d'agost de 2006.
D'altra banda, la disposició addicional tercera de la Llei 18/2005 disposa la constitució d'una comissió paritària de representants de l'Administració autonòmica i de l'Ajuntament de Barcelona per elaborar les determinacions del PTSEC que afectin el terme municipal de Barcelona.
La Comissió es va constituir el 18 de gener de 2006 i, després de diverses reunions, es van subscriure els corresponents acords.
Es pot concloure, doncs, que s'han acomplert els tràmits exigits amb caràcter general en l'elaboració del PTSEC, com també els tràmits especials per al municipi de Barcelona.
En la redacció del PTSEC s'ha plantejat, com és normal en l'elaboració de qualsevol planejament, la contradicció entre diversos interessos en presència, també entre diversos interessos públics dels quals són exponents diverses administracions.
La missió del Pla és realitzar les opcions pertinents, amb una valoració dels elements i les circumstàncies, tenint en compte els objectius assignats per l'ordenament i les funcions que la llei ha encarregat al Pla.
Aquest calibratge d'interessos s'ha de fer d'acord amb els principis que han d'inspirar l'actuació de l'Administració.
En aquest sentit, s'ha de valorar l'adequació de la mesura prevista amb l'objectiu establert, la inexistència d'instruments alternatius menys restrictius o condicionadors i la proporcionalitat de l'actuació, en definitiva, la raonabilitat de l'acció pública.
Amb caràcter general es pot afirmar que aquestes pautes d'actuació han estat presents en la formulació del PTSEC, segons es desprèn de l'expedient.
La intervenció ordenadora en l'activitat comercial, encara que sigui essencialment des d'una perspectiva territorial, planteja la qüestió de la incidència de la llibertat d'empresa, consagrada per la Constitució en l'article 38.
Ara bé, cal precisar d'entrada que aquest reconeixement està lligat a la funció social que comporta la mateixa delimitació del seu contingut per la llei.
Expressivament, la Constitució condiciona el seu exercici "a les exigències de l'economia en general, i, en el seu cas, de la planificació".
Per tant, no hi ha drets o llibertats econòmiques absolutes i abstractes, sinó de caràcter relatiu i concret o divers.
Aquest és el plantejament que ha recordat reiteradament el Tribunal Constitucional (sentències 37/1987, de 26 de març; 227/1993, de 9 de juliol, i 61/1997, de 20 de març), que avala l'activitat reguladora del planejament, i en concret, del planejament territorial.
Precisament, la funcionalització del dret s'articula mitjançant la definició del seu contingut per la llei -en aquest cas, les lleis 18/2005 i 23/1983-, la qual remet la cobertura i concreció de les seves previsions als plans.
És en aquest marc que cal entendre el contingut -i en concret, les limitacions i apoderaments- del PTSEC.
Ara bé, les determinacions del Pla han de ser justificades en relació a la finalitat perseguida.
En general, la Memòria i els estudis que l'acompanyen motiven suficientment les opcions adoptades.
La Comissió comença l'anàlisi de la proposta de Decret pel preàmbul.
El text posa un èmfasi especial a remarcar el vessant territorial dels equipaments comercials i les peculiaritats dels emplaçaments poblacionals de Catalunya.
En aquest sentit, s'al·ludeix a les característiques del model urbà català i l'objectiu d'obviar desplaçaments evitables en les activitats comercials.
L'accent és perfectament congruent amb el preàmbul i l'article 1 de la Llei 18/2005.
El paràgraf sisè recorda l'evolució normativa en aquesta matèria a Catalunya.
En ser la primera vegada que s'esmenten les diverses lleis d'equipaments comercials s'hauria de fer amb una identificació completa, amb número i data, aspectes que, en canvi, es poden deixar abreviats en el successiu paràgraf setè.
D'altra banda, es podria considerar la fusió dels tres primers paràgrafs, ja que són molt breus, amb textos complementaris sobre un mateix aspecte, el model urbà de Catalunya.
Si els objectius i antecedents estan suficientment exposats, manquen en el preàmbul referències a les opcions que conté el nou Pla, ni que sigui amb enunciats curts.
Atesa la finalitat dels preàmbuls o exposicions de motius, d'il·lustració de les normes per als ciutadans, seria convenient incorporar una breu explicació del contingut.
Finalment, el darrer paràgraf situa l'aprovació del Pla territorial sectorial d'equipaments comercials en el marc de la disposició final segona de la Llei 18/2005, norma que autoritza el Govern i el conseller per al desplegament reglamentari de la Llei.
És cert que el PTSEC, i la seva normativa en particular, juga un paper reglamentari d'aquest ordre, però caldria completar la fonamentació de la decisió, també, en l'específica previsió legal relativa a l'aprovació del PTSEC, que és la intitulació atorgada al Projecte de decret.
En concret, l'article 14 de la Llei 18/2005, en l'apartat primer, disposa que el PTSEC "és impulsat i aprovat pel Govern a proposta del conseller o consellera competent en matèria de comerç".
Per tant, s'hauria de fer referència, també, a aquest precepte.
També es podria fer referència a l'article 19.1 de la Llei 23/1983, de 21 de novembre, de política territorial, norma reguladora dels plans territorials sectorials, amb caràcter comú, com ja sabem, que expressament preveu que l'aprovació d'aquests plans correspon al Consell Executiu o Govern.
L'únic article del precepte es limita a aprovar el PTSEC, i esmenta que la normativa del Pla acompanya com a annex el Decret.
És la mateixa sistemàtica seguida en relació amb els dos plans anteriors pels decrets 245/1997 i 211/2001.
El Projecte de decret recull també una disposició derogatòria i una final.
En la primera, es deroga el Decret 211/2001, com la continguda en aquest ho feia respecte del Decret 245/1997.
La disposició final preveu l'immediata entrada en vigor -l'endemà de la publicació al DOGC- i elimina la vacatio legis, com també ho van fer els decrets abans esmentats.
De la documentació continguda a l'expedient i de les mesures provisionals adoptades en el curs del procés de redacció, es desprenen elements suficients per entendre justificada aquesta opció.
El capítol primer de la normativa del PTSEC, amb la denominació de "Disposicions generals", comprèn els articles 1 a 7.
L'article 1 es refereix a l'objectiu del Pla.
L'apartat primer reprodueix l'apartat primer i els dos primers incisos de l'apartat segon de l'article 13 de la Llei.
L'apartat segon reprodueix l'apartat tercer d'aquest article 13.
L'apartat tercer es correspon a les missions assignades al Pla als darrers incisos de l'article 13.2 de la Llei.
L'apartat quart, amb una redacció que s'arrossega de les anteriors versions i amb gran fidelitat a la del Decret 211/2001, preveu que "tant els criteris que s'ha utilitzat com les conclusions obtingudes i les recomanacions que es derivin del PTSEC han de ser tinguts en compte a l'efecte del que disposa la Llei 18/2005".
La redacció és suficientment flexible i l'obligació es limita a una consideració dels elements que no interfereix les prescripcions més concretes que la mateixa Llei 18/2005 estableix, particularment en l'article 10, quan enumera un contingut d'elements de valoració per a l'atorgament de llicències comercials, criteris que acoten considerablement els marges d'aprovació de les administracions públiques.
L'article 2 regula els àmbits territorials d'actuació.
La regulació admet una varietat d'àmbits com a unitats bàsiques d'actuació.
Al costat dels lligats a entitats locals -municipis i comarques- se'n preveu d'altres derivats del planejament territorial i urbanístic.
És una opció que es relaciona amb el caràcter territorial d'aquest supòsit de planificació.
L'article 3 es refereix a l'estructura del PTSEC i defineix dos documents bàsics: la memòria descriptiva i la normativa amb els seus annexos.
L'adjectivació com a "descriptiva" de la Memòria pot introduir alguna ambigüitat si s'entengués com a eliminació de valor jurídic, ja que, cal recordar-ho, les memòries dels plans territorials tenen també una significació normativa, com a motivació i element d'interpretació de les normes pròpiament dites.
Seria recomanable eliminar el qualificatiu i al·ludir només a "Memòria".
El darrer paràgraf del precepte es refereix a la divulgació del PTSEC, que és una qüestió diferent.
Des d'un punt de vista sistemàtic seria més adequat establir en l'article 3 dos apartats: el primer sobre la documentació; el segon, sobre l'encàrrec de divulgació.
L'article 4 es refereix a l'execució del PTSEC i reprodueix l'article 15 de la Llei, amb algunes variacions.
La primera, que és negativa, és el canvi de sistemàtica amb fusió dels dos apartats.
La segona recull la remissió de la part final de l'apartat segon amb la identificació dels preceptes de la mateixa normativa que han de canalitzar la graduació de creixements.
Hi ha una altra qüestió a plantejar-se.
Encara que l'article 15 de la Llei, com també aquest article 4, només esmenta com a instruments d'execució del PTSEC el planejament urbanístic i les llicències comercials, de fet, la Llei en preveu un altre, els programes d'orientació per als equipaments comercials de l'article 17 de la Llei.
Com que entre les funcions de les normes de desplegament hi ha la d'aclarir i facilitar-ne la comprensió, podria considerar-se l'opció d'esmentar aquests programes com un altre instrument d'execució.
L'article 5 regula la vigència del PTSEC.
L'apartat primer coincideix amb l'apartat primer de l'article 16 de la Llei.
El segon apartat regula la revisió del PTSEC i es correspon amb allò que estableix l'article 16.2 de la Llei amb la innovació d'introduir un criteri per identificar l'existència de desviació respecte dels elements considerats en l'elaboració, previsió que s'inscriu en l'àmbit normal del desplegament normatiu i de la funció pròpia del PTSEC.
El tercer apartat esmenta factors a tenir en compte en la revisió, coherents amb la regulació de la Llei 18/2005.
L'apartat quart desplega la previsió de l'article 16.3 de la Llei sobre el supòsit d'un municipi en el qual hi hagi una desviació substancial dels elements considerats per a la programació.
La regulació proposada conté algunes innovacions.
En primer lloc, mentre la Llei es refereix a desviació substancial -que pot ser en un o altre sentit-, la regulació proposada només preveu l'augment de la població per sobre de les previsions.
En segon lloc, s'ha introduït una expressió que enfosqueix la norma: "amb determinades condicions".
Cal precisar quines són i on estan previstes.
Si és una referència a la taula que es conté més avall, l'expressió és inútil.
Si és d'altra manera, l'expressió aporta un grau d'incertesa excessiu, amb les corresponents conseqüències negatives per a la seguretat jurídica, que cal evitar per tal de no incórrer en una previsió contrària l'ordenament jurídic, i així ho observa aquesta Comissió.
El darrer incís d'aquest apartat quart limita als establiments comercials mitjans els efectes de la revisió puntual.
És un plantejament correcte atesa la dimensió estrictament municipal d'aquest procés de revisió.
L'article 6 desplega les regles sobre la vinculabilitat del PTSEC.
El primer paràgraf reprodueix l'article 13.9 de la Llei amb una variació.
Aquest es refereix a l'Administració de la Generalitat; la norma proposada a la Generalitat, que és un univers institucional més ampli, que, fins i tot, inclou al Parlament, l'actuació del qual no està sotmesa al PTSEC.
Seria més adequat referir-se a l'Administració de la Generalitat i incloure "entitats que en depenen" si es vol una fórmula més completa.
Les lletres a), b) i c) desenvolupen els supòsits en què es concreta la vinculabilitat del PTSEC.
Hauria d'eliminar una aparença d'exhaustivitat en la relació, ja que la Llei no limita la vinculabilitat del PTSEC: En la lletra b) es podria incorporar una referència als programes d'orientació que segons l'article 17.3 de la Llei s'han d'ajustar al PTSEC.
L'article 7 es titula àmbit d'aplicació.
Aquesta denominació és confosa, ja que el precepte es refereix només a l'obligació relativa al dimensionament.
El primer incís es refereix als grans establiments comercials regulats a l'article 3.1 de la Llei 18/2005.
La supeditació, pel que fa a la dimensió, al PTSEC troba fonament en la Llei.
El segon incís reprodueix l'article 3.3 de la Llei.
Els dos darrers paràgrafs de l'article 7 haurien d'harmonitzar-se amb les prescripcions contingudes al Projecte de decret de desplegament de la Llei 18/2005, informat per aquesta Comissió.
X. El capítol segon, sobre criteris d'ordenació espacial i de dimensionament, comprèn els articles 8 a 16.
L'article 8 estableix criteris d'ordenació espaial.
En començar l'anàlisi d'aquest precepte cal recordar el caràcter territorial del pla d'equipaments comercials.
Es tracta d'un pla d'ordenació territorial i és propi d'aquest, com ho és també del planejament urbanístic, l'establiment de prescripcions que modulen la implantació d'usos i construccions en el territori.
Com diu el preàmbul de la Llei 23/1983 els seus objectius són: "fomentar una distribució equilibrada del creixement per tal d'assolir uns nivells de renda adequats a tot el territori [...] promoure un creixement ordenat des del punt de vista de les implantacions sobre el territori per tal d'afavorir una eficàcia més gran de les activitats econòmiques i una millor qualitat de vida [...]".
En aquest marc, cal entendre les determinacions que orienten la implantació d'usos i de les seves intensitats i modalitats en el territori, així com el planejament urbanístic ha anat prescrivint, limitant o prohibint determinades construccions i usos, de la mateixa manera, en els diversos àmbits materials, el PTSEC va regulant la localització de les diverses modalitats de l'activitat comercial en el territori.
Allò que tradicionalment s'ha fet amb l'ús residencial -diverses intensitats, unifamiliars i plurifamiliars, modalitats de l'ús com hotelera o d'apartaments- o amb l'ús industrial -amb una detallada regulació en funció de diversos aspectes i el seu pes-, es fa amb aquests plans amb l'ús comercial, això és, amb implantació de les diverses modalitats que pot presentar l'activitat comercial en el territori, i quantificant-ne, si escau, la dimensió.
Aquesta regulació de la localització en el territori implica no només l'admissió o la regulació, sinó la restricció o prohibició.
L'article 4 de la Llei 18/2005 estableix criteris per a la localització dels establiments comercials, que s'han d'entendre de caràcter no exhaustiu, que han de ser concretats i complementats pel PTSEC.
La regulació de l'article 8 del Projecte s'articula amb els diversos annexos que acompanyen la normativa que fixen, per àmbits municipals o àmbits funcionals territorials, el dimensionament del creixement de les diverses modalitats de grans i mitjans establiments comercials.
L'apartat quart estableix els tipus d'àmbits territorials, a partir de municipis amb més de 2.000 habitants i capitals de comarca, comarques i àmbits territorials funcionals del Pla territorial general de Catalunya.
Aquesta previsió té encaix en la interrelació que la Llei 18/2005 estableix entre dotació d'equipament comercial i població, particularment a l'article 13.2.
La relativa amplitud dels marges en què actua l'Administració en fixar aquests continguts del planejament territorial i urbanístic troba el contrapès de la necessitat que estudis preparatoris i informes justificatius avalin les determinacions adoptades i la seva raonabilitat.
En el present cas els extensos estudis efectuats, les conclusions adoptades, així com les consultes efectuades, donen suport, amb caràcter general, a les opcions formulades pel Pla.
L'article 9 regula els criteris per determinar equilibris i desequilibris.
Segons l'article 13, apartat segon, de la Llei 18/2005 correspon al PTSEC "establir els dèficits i els superàvits en cada àmbit territorial d'actuació per a garantir una dotació d'equipaments comercials adequada a la població".
L'esmentat article 9 del Projecte disposa l'establiment a nivell municipal de les situacions d'equilibri comercial per municipis amb indicació del criteri per elaborar aquesta dada.
D'acord amb el segon apartat es fa un tractament especial per al municipi de Barcelona en raó del seu règim de Carta.
L'article 10 estableix criteris per al càlcul del dimensionament per a noves implantacions i ampliacions d'establiments comercials, amb prescripcions derivades de la situació d'equilibri/desequilibri de cada àmbit territorial, el qual varia, com ja hem dit, en funció del tipus d'establiment comercial.
Així, el municipi ho és per al format de supermercat, la comarca per al d'hipermercat i superfície especialitzada, i l'àmbit territorial funcional del Pla territorial general per al gran magatzem i el centre comercial.
Les determinacions concretes derivades de l'aplicació d'aquests criteris es contenen a l'annex I.5.
Les determinacions per al municipi de Barcelona es detallen a l'apartat sisè.
El darrer paràgraf de l'apartat sisè hauria de ser un apartat independent ja que la remissió a l'annex I.5 ho és per a tot el territori de Catalunya, articulat en els diversos àmbits, llevat del municipi de Barcelona.
Sistemàticament hauria de ser l'apartat sisè i numerar com a setè l'actual sisè, dedicat al municipi de Barcelona.
Els apartats tres i quatre, en els darrers paràgrafs remeten als "requisits que s'estableixen a l'article 11 de la present normativa", però l'article 11 regula les excepcions al dimensionament per a noves implantacions i ampliacions d'establiments comercials".
S'haurien de revisar aquestes remissions.
L'article 11 regula les excepcions al dimensionament per a noves implantacions i ampliacions d'establiments.
L'apartat 1 regula supòsits de no aplicació dels criteris de dimensionament per a noves implantacions.
Les previsions de les lletres a), b) i c) no contradiuen allò que disposa l'article 3.3 de la Llei sobre subjecció al dimensionat del PTSCE.
Més problemàtica és la de la lletra d), que excepciona del dimensionat els supermercats dins de mercats municipals, atès que l'article 3.3 de la Llei 18/2005 disposa expressament que "en qualsevol cas resten subjectes a dimensionament en el Pla territorial sectorial d'equipaments comercials els establiments mitjans del sector alimentari".
L'excepció podria contradir a primera vista l'esmentat precepte legal, si bé també és cert que es pot tenir en compte el fet que els mercats municipals no necessiten llicència comercial (article 7.4 de la Llei), previsió que configura un règim excepcional que podria explicar la previsió del Projecte de decret.
L'acolliment d'aquesta interpretació pot evitar una observació obstativa de la legalitat del precepte.
En canvi, la lletra e), quan admet que les galeries comercials acullin un supermercat, estableix que s'admetrà: "sempre que el dimensionament del municipi on es produeixi la implantació permeti aquest creixement per a aquest format".
L'apartat segon preveu els requisits per excepcionar els criteris de dimensionament en l'ampliació de mitjans i petits establiments.
La previsió no té un suport exprés, si bé es pot trobar una referència en l'article 5.2 de la Llei.
En tot cas, s'hauria de fer expressa excepció de l'article 3.3 de la Llei.
L'apartat tercer preveu la no-aplicació dels criteris de dimensionament en l'ampliació de grans establiments comercials.
El suport legal estaria en l'article 5 de la Llei, apartats 1 i 3.
L'apartat quart considera un supòsit que encaixa, en principi, amb les previsions de l'article 5.2.
Aquest precepte remet als requisits del següent apartat tercer.
Si la remissió s'entén a la totalitat de les condicions, la nova regulació seria contrària a la previsió legal.
Ara bé, s'ha d'entendre la remissió en un sentit general, ja que si no, no tindria sentit la mateixa existència de l'article 5.2, llevat del fet de referir-se també als establiments mitjans.
Amb la interpretació indicada es podria concloure que és un desplegament propi de l'activitat de planificació que lògicament és més casuística.
L'article 12 es refereix a les excepcions per necessitats no comptabilitzades en el dimensionament.
Aquest és un supòsit diferent ja que, de fet, és la previsió d'un sistema per ajustar les previsions en raó d'insuficiències derivades de les bases informatives inicials i de la simplificació de restes.
Es tracta d'una previsió similar a les previsions d'afinament de determinacions gràfiques del planejament urbanístic.
Com en aquest, també s'acota l'abast de les variacions que es puguin produir, particularment a la lletra b).
L'article 13 regula la concurrència de sol·licituds i criteris per a l'avaluació.
L'article 5 de la Llei 18/2005 preveu que el PTSCE "pot establir terminis per a la presentació de sol·licituds de llicències comercials en el conjunt de Catalunya, en àmbits territorials específics, o en determinats sectors d'activitat".
I afegeix: "en aquests casos no hi ha prelació d'entrada per a les sol·licituds presentades dins el termini establert i els projectes s'han d'estudiar conjuntament d'acord amb el que disposa l'article 10 d'aquesta Llei i el que prevegi la normativa del mateix Pla [...] independentment de les dates d'entrada de les sol·licituds, el còmput del termini de sis mesos per a resoldre [...] s'ha d'iniciar per a totes les sol·licituds, l'endemà del finiment del termini de presentació [...] pot ésser prorrogat tres mesos més per ordre [...]."
Els apartats 1, primer paràgraf, 2 i 3 desenvolupen aquestes determinacions i precisen l'òrgan decisori i els tràmits a seguir amb previsió d'audiència als sol·licitants.
El segon paràgraf de l'apartat primer recull l'excepció establerta per la disposició transitòria sisena de la Llei 18/2005.
L'apartat 4 disposa criteris complementaris a aplicar quan, a la llum de l'article 10 de la Llei 18/2005, dos projectes es troben en una posició equiparable.
Els criteris s'aplicaran per l'ordre de l'exposició.
El criteri de la lletra a) -operador que no disposi de cap establiment en el municipi- té alguna relació amb el de la lletra h) de l'article 10 (encara que els conceptes no són coincidents).
El criteri de la lletra b) planteja, com a element de valoració, l'existència d'un conveni amb l'Administració local a fi de finançar, en tot o part, "actuacions d'urbanisme comercial i projectes que millorin les infraestructures d'equipament municipal en els principals eixos comercials del municipi", i d'existir els convenis en dos projectes "s'atorgarà la llicència a l'operador l'oferta econòmica del qual sigui més elevada".
El criteri de la lletra c) premia la previsió de la menor superfície de venda, característica que no és del tot congruent amb la de la lletra g) de l'article 10 de la Llei: "dret dels consumidors a disposar d'una oferta àmplia i diversa [...]."
Cal tenir en compte que, si bé l'article 10 de la Llei no preveu criteris de valoració addicionals i conté una enumeració tancada que sembla exhaustiva, segons es desprèn de l'encapçalament -"En l'atorgament o la denegació de la llicència comercial de la Generalitat i de la llicència comercial municipal s'han de valorar els criteris següents: la llista va de la lletra a) fins a la lletra h)"-, l'article 13.5 de la Llei preveu que l'estudi de les propostes presentades s'ha de fer "d'acord amb el que disposa l'article 10 d'aquesta Llei i el que prevegi la normativa del mateix Pla territorial sectorial d'equipaments comercials".
Aquesta darrera clàusula autoritza, per tant, una regulació addicional de criteris.
Ara bé, la formulació actual no és satisfactòria des del punt de vista de la seva legalitat, i així ho observa aquesta Comissió, ja que no dóna garanties suficients de concurrència, competència i transparència, principis que han de ser en tot cas preservats.
De manera, doncs, que caldria una revisió de la formulació per tal d'ajustar-la a la legalitat, i valorar la possible introducció, si escau, d'elements que permetin objectivar, amb publicitat prèvia, els requeriments d'interès públic a ponderar.
L'article 14 estableix criteris d'ubicació i d'aplicació gradual del dimensionament.
Com es desprèn del títol, el precepte conté prescripcions relatives al tipus de sòl on es poden implantar o estan prohibits els establiments comercials subjectes al PTSCE (apartats 1 i 2).
Així mateix, en la regulació de l'ús s'estableixen dimensions màximes (apartat 3) i elements de programació (apartat 4).
Tots aquests criteris són elements normals del contingut del planejament.
L'apartat cinquè disposa que no s'atorgarà cap llicència comercial per a la implantació o ampliació d'un gran establiment comercial a empreses que durant la vigència del Pla hagin obtingut llicència per a un mateix format i àmbit territorial.
Aquesta previsió no té un encaix legal directe.
L'article 8 de la Llei 18/2005 regula el grau d'implantació de les empreses de distribució comercial que, a més, constitueix el darrer criteri inclòs per a la valoració a l'article 10.
L'apartat 4 de l'article 8 disposa que "l'informe sobre grau d'implantació, en el cas que sigui desfavorable, té caràcter vinculant en la denegació de la llicència".
És només, doncs, sobre aquests fonaments que cal establir un supòsit de denegació, i així ho observa aquesta Comissió per tal d'ajustar-se a la legalitat.
L'article 15 es refereix als criteris per a la gestió del dimensionament.
L'apartat primer considera diversos supòsits especials relacionats amb els centres comercials.
L'apartat segon al·ludeix als grans magatzems.
La redacció pot portar a l'admissió d'un supermercat com a dimensionament addicional també en el cas de municipi sense previsió de supermercat.
Això seria contrari a l'article 3.3 de la Llei.
S'hauria de revisar en el sentit que només pot ser addicional si en el municipi hi ha previsions i dimensionament per a supermercat.
En altres casos no és addicional.
L'article 16 estableix criteris per a la implantació dels centres comercials de fabricants.
L'apartat primer estableix estàndards relatius a aquesta modalitat comercial.
L'apartat segon té un contingut programador.
El darrer incís, relatiu a la valoració de la procedència dels productes de venda, té difícil encaix mentre es configuri com a criteri de valoració de llicència.
Aquesta Comissió no encerta a trobar-hi la necessària cobertura legal i així ho observa.
El capítol tercer, que comprèn els articles 17 a 22, regula la trama urbana consolidada, concepte nou introduït per la Llei 18/2005 per contribuir a "reforçar la vitalitat, la cohesió i la funció comercial d'aquests municipis, alhora que l'oferta en gran format s'aproxima als ciutadans [...]" (preàmbul de la Llei).
L'article 4 de la Llei estableix que en delimitar o identificar aquestes trames "s'han de tenir en compte les àrees on, d'acord amb el planejament urbanístic vigent, resideix la població majoritàriament, la continuïtat d'edificis residencials plurifamiliars i les trames comercials inserides amb els usos residencials".
La delimitació gràfica del perímetre s'ha d'incloure, com a annex, al PTSEC (apartat tercer).
D'acord amb els apartats primer i segon de l'esmentat article 4, els grans establiments comercials i els dedicats a la venda d'articles de lleure i cultura amb una superfície de venda igual o superior a 1000 m2 només es poden implantar en les trames urbanes consolidades dels municipis de més de 25.000 habitants i a les capitals de comarca o assimilables per raó de fluxos turístics.
Per a la segona categoria d'establiments el PTSEC pot establir supòsits d'excepció.
D'altra banda, el PTSEC ha d'establir les condicions per localitzar la trama per als municipis no inclosos en l'annex (apartat sisè).
Així mateix, l'article 2.5 de la Llei remet al PTSEC per fer una relació de les concentracions comercials identificades i per desenvolupar els criteris per mesurar les distàncies per configurar concentracions.
L'article 17 del projecte de normativa es refereix a la determinació gràfica de les trames urbanes consolidades i les concentracions comercials amb les remissions als corresponents annexos i assenyala criteris per mesurar les distàncies, reproduint l'orientació ja establerta en el Projecte de decret de desplegament de la Llei 18/2005, informat per aquesta Comissió.
En tot cas, el contingut es correspon amb l'encàrrec de la Llei.
D'altra banda, en el procés de definició de les trames urbanes consolidades, segons es desprèn de l'expedient, s'ha informat prèviament els ajuntaments, segons disposa l'article 4.4 de la Llei.
L'article 18 al·ludeix a la definició de trama urbana.
La continguda a l'apartat u és reproducció de la inclosa a l'article 4.3 de la Llei.
L'apartat dos precisa el concepte de trama comercial inserida amb els usos residencials, amb una proposta que es correspon amb la funció de desplegament pròpia del PTSEC.
L'article 19 tracta de la modificació de les delimitacions de les trames urbanes consolidades establertes al PTSEC.
La proposta desplega la previsió de l'article 4.5 de la Llei amb la reproducció de les condicions fixades legalment, la previsió dels procediments i la documentació, i la previsió del silenci positiu en el supòsit d'iniciativa municipal.
El darrer paràgraf de l'apartat 4 preveu un supòsit de tramitació abreujada per a zones que reuneixen les condicions esmentades en el moment de l'entrada en vigor del PTSEC.
La col·locació sistemàtica no és correcta.
Seria millor convertir la previsió en una disposició addicional.
En tot cas, hauria d'ésser un nou apartat, si es decideix mantenir la norma en l'articulat.
El penúltim paràgraf de l'apartat 4 situa l'inici del termini per a la producció del silenci positiu en la "data de formalització de l'expedient complert per la Generalitat".
Com ja es va advertir en el nostre Dictamen 297/2006 (fonament jurídic XI) aquesta fórmula és incorrecta.
Ens remetem a les consideracions efectuades aleshores: "La previsió del còmput del termini des de la completesa de l'expedient no permet establir amb seguretat el dia des del qual es compta el termini, circumstància que de fet queda en mans de l'autoritat resolutòria, trastocant la configuració de la intervenció decisòria i la posició de l'Administració local.
Des d'una perspectiva anàloga s'ha de recordar que la regulació proposada no s'adiu amb els criteris de l'article 42.3.b) de la Llei 30/1992.
És cert que a l'article 89 de la Llei d'urbanisme (Decret legislatiu 1/2005) s'ha optat per la mateixa fórmula.
Ara bé, la previsió del Projecte de decret no disposa de suport legal suficient i cal establir un temps cert en la producció del silenci.", per tal de no afectar, afegim, d'altra banda, el principi de seguretat jurídica.
L'article 20 es refereix a la delimitació de la trama urbana consolidada dels municipis amb poblacions inferiors a 25.000 habitants i que no siguin capital de comarca.
El precepte, que desplega la previsió de l'article 5.6 de la Llei, remet als criteris establerts a l'article 18 i al procediment regulat a l'article 19.
Encara que la Llei apoderava el PTSEC per establir una regulació diferent per a aquests municipis, l'opció d'aplicar els mateixos criteris i procediments és perfectament vàlida.
L'article 21 regula la delimitació de les trames urbanes consolidades als programes d'orientació per als equipaments comercials amb una regulació que encaixa en les determinacions legals.
S'haurien d'aclarir les diferències entre els supòsits esmentats.
L'article 22 es refereix a l'admissió a tràmit de les llicències comercials de la Generalitat.
Es preveu que és requisit indispensable per a l'admissibilitat a tràmit de la llicència la prèvia delimitació de la trama urbana consolidada del municipi de què es tracti.
S'exceptua d'aquesta obligació en els supòsits previstos per l'article 4.8 de la Llei 18/2005.
La llicència comercial de la Generalitat es precisa, segons l'article 7 de la Llei, en la implantació o obertura de grans establiments, en les ampliacions que hi donin lloc, en els canvis d'activitat d'aquests establiments, en el trasllat d'establiments i en les transmissions, llevat que es compleixin els requisits de l'apartat 3 del mateix precepte.
La Llei disposa el requeriment de la trama urbana consolidada per a la implantació dels grans establiments, d'acord amb l'article 4.1 i 2, si bé respecte dels considerats en aquests segon apartat, el PTSEC pot establir excepcions.
Amb caràcter general, l'apartat vuitè de l'article 4 estableix determinades excepcions.
Pel que fa a l'ampliació, l'article 5.1 de la Llei preveu un supòsit en què no s'exigeix la localització de la trama urbana consolidada.
En el cas de trasllats l'article 5.2 i 3 exigeix el compliment del requisit de localització.
En canvi, quant a les transmissions de titularitat, res no s'estableix en l'aspecte de localització.
La previsió de l'article 22 del Projecte és excessivament general i estén, sense suport legal, el requisit de localització a supòsits no previstos en la Llei.
En aquest sentit, per tal d'ajustar-se a la legalitat, s'hauria d'ampliar el darrer incís, i excepcionar, també, el supòsit de l'article 5.1 de la Llei i les transmissions de titularitat de l'article 7.1.c), també de la Llei, i així ho observa aquesta Comissió.
Queda al marge la previsió de l'article 4.2, darrer incís de la Llei, ja que remet al PTSEC per establir l'excepció.
La normativa del PTSEC conté vuit disposicions addicionals i tres disposicions transitòries.
La disposició addicional primera desplega la previsió de l'article 13.6 de la Llei sobre implantacions comercials en zones d'accés no restringit i restringit d'estacions ferroviàries d'alta velocitat i aeroports d'interès general.
La regulació se situa en el marc de les previsions pròpies del PTSEC.
La disposició addicional segona preveu la possibilitat de reserva per a un establiment comercial dins els usos comercials en els plans urbanístics aprovats una vegada hagi entrat en vigor el PTSEC i estableix l'estàndard corresponent.
La disposició addicional tercera preveu l'autorització d'un establiment comercial mitjà, si no en disposen, a les capitals de comarca.
Són dues determinacions que s'inscriuen en les funcions pròpies del planejament territorial.
La disposició addicional quarta desplega la previsió de l'article 13.7 de la Llei sobre dimensionaments afegits per als municipis fronterers.
La previsió es refereix als municipis de La Jonquera, i Les i Bossost.
La disposició addicional cinquena ordena les previsions d'equipaments comercials de centres recreatius turístics sotmesos a la Llei 2/1989, de 16 de febrer, que ja preveu aquests usos.
Recorda l'obligació d'obtenir la llicència comercial de la Generalitat, a la qual es refereix l'article 7.5 de la Llei 18/2005.
La disposició addicional sisena disposa que les modificacions del planejament de la lletra c) de la disposició transitòria desena de la Llei 18/2005 requerirà parer favorable del departament competent en matèria de comerç si comporten un canvi d'ubicació.
Es tracta de la modificació puntual en el Pla general metropolità d'una part d'illa delimitada pel passeig de la Zona Franca, carrers de la Foneria i de l'Energia i antiga carretera del Prat de Llobregat, al municipi de Barcelona.
En l'expedient sembla que aquesta modificació ja ha estat aprovada definitivament.
Si és així, s'hauria de suprimir la disposició.
La disposició addicional setena preveu un dimensionament comercial afegit per als ports esportius en concessió, i estableix determinats criteris per al seu desenvolupament.
És una determinació pròpia de la planificació territorial sectorial.
La disposició addicional vuitena preveu dos supòsits d'increment de dimensionament general previst pel PTSEC.
En l'apartat 1 es considera el cas d'increments poblacionals derivats de l'adaptació del plans d'ordenació urbanística municipal als plans territorials parcials i al plans directors urbanístics.
En el segon paràgraf s'estableix un estàndard, l'operativitat del qual s'articula mitjançant l'informe preceptiu de la Direcció General de Comerç que, segons l'article 19.2 de la Llei, és vinculant si és desfavorable.
En l'apartat 2 es preveuen els supòsits d'increment acordats pel Govern quan es donen determinats requisits.
Es tracta de dos supòsits que es poden entendre inclosos en les funcions del PTSEC, ja que l'establiment d'estàndards acota les previsions.
La disposició transitòria primera preveu dues situacions, discriminades segons hagin obtingut l'informe de la Direcció General de Comerç, en entrar el vigor el PTSEC, respecte de l'aplicació o no de la disposició addicional primera del Decret 211/2001 que aprovà el PTSEC 2001-2004.
La disposició transitòria segona regula la continuïtat de l'execució de les actuacions comercials previstes en els programes d'orientació d'equipaments comercials i les possibilitats de modificar-ne la localització.
En el paràgraf primer hi ha una proposició que pot ser equívoca, o en tot cas, incompleta.
En efecte, s'indica que "els creixements de superfície comercial que es materialitzin a l'empara d'aquesta disposició es podran descomptar, si s'escau, del dimensionament previst pel PTSEC en els formats de gran magatzem i centre comercial".
S'hauria de millorar la redacció per fer-la inequívoca.
Així es podria precisar que els creixements en formats de gran magatzem i centre comercial es descomptaran del dimensionament previst pel PTSEC per a aquests formats.
La disposició transitòria tercera estableix la regla per a la subjecció de l'atorgament de llicències comercial al nou PTSEC, amb acolliment de l'excepció prevista en la disposició transitòria vuitena de la Llei 18/2005, que permet l'aplicació de l'anterior PTSEC si les seves determinacions són més beneficioses.
Finalment, cal al·ludir a la previsió de l'article 18.4 de la Llei, segons el qual el Pla de dinamització del comerç urbà -que és l'instrument per adaptar l'oferta comercial existent a les necessitats dels ciutadans- s'ha d'aprovar juntament amb el Pla territorial.
No consta en l'expedient aquest document, sobre el qual, d'altra banda, no pertoca a aquesta Comissió Jurídica Assessora informar.
Recordem només aquesta exigència a fi que culmini correctament la tramitació del PTSEC.
Una vegada considerades les observacions efectuades en el cos del Dictamen i tingudes en compte aquelles que tenen caràcter essencial, es pot elevar al Govern, per a la seva aprovació, el Projecte de decret pel qual s'aprova el Pla territorial sectorial d'equipaments comercials.