La Franqueta, la Fou, la Font Nova, la Vall, Sant Roc, Cova Avellanes i el Caro, el Molí i la Refoia i el Toscar.
La vall de la Jepa és una àrea interpretativa situada entre l'antiga estació de Prat de Comte i el santuari de la Fontcalda, a la vora del riu Canaletes i de la via verda.
Si us atanseu al mirador geològic podreu observar les diferents formacions per les quals aquest indret ha estat inclòs en l'Inventari de Zones d'Interès Geològic de Catalunya.
El riu Canaletes travessa transversalment aquestes estructures geològiques formant un profund congost que fragmenta i erosiona tots els materials que troba al seu pas fins a arribar a desembocar al riu Ebre.
Una forma fàcil i atractiva de visitar aquesta zona és a través de la via verda, una antiga infraestructura ferroviària avui transformada en camí turístic restringit a vehicles no motors.
Comença a Tortosa i passa per diverses localitats del Baix Ebre i la Terra Alta fins a arribar a Alcanyís, a l'Aragó, amb un total de 110 km de recorregut.
Antic molí de Prat de Comte que l'Ajuntament ha equipat com a àrea de lleure.
Aquí comença l'itinerari de la Mola, una passejada per antics camps de conreu que, a mesura que anem pujant, va donant pas a la vegetació forestal.
Des de dalt la Mola tindrem molt bones vistes del terme.
Àrea recreativa a la vora del riu Algars i prop de l'ermita de Santa Madrona, a Arnes.
Un itinerari senzill ens apropa a la Palanca, un petit embassament on es pot prendre el bany.
El riu dels Estrets banya l'àrea de la Franqueta i la converteix en una de les zones de més interès dins del Parc Natural dels Ports, per la diversitat de flora i fauna que aporta aquest curs d'aigua continu en un massís on la presència d'aigua en superfície acostuma a ser efímera.
Cal tenir molt en compte que és també un ecosistema molt fràgil i que cal que ens esforcem a conservar-lo.
Els Estrets és un riu típicament mediterrani, amb presència d'espècies interessants com la llúdriga ( Lutra lutra ), la madrilleta roja ( Chondrostoma arcasii ) i el cranc de riu autòcton ( Austrapotamobius pallipes ).
El paisatge que trobem al llarg del recorregut d'aquest riu és divers i espectacular.
La zona de la Franqueta ha estat intensament humanitzada i amaga un ampli llegat cultural.
S'hi troben vestigis d'antigues construccions, com masos, corrals, forns de calç, carboneres, etc.
Els Estrets d'Arnes, juntament amb la Gronsa i les Roques de Benet, han estat catalogats com zona d'interès geològic de Catalunya i han estat declarats refugi de fauna salvatge per la Generalitat de Catalunya, a iniciativa de la Fundació Catalunya-La Pedrera, que és propietària de la finca.
En un dels contraforts del massís dels Ports, mirant cap a la vall de l'Ebre, hi ha la serra del Montaspre, divisòria entre el terme d'Alfara i Paüls.
El seu nom és fidel a la fesomia tant orogràfica com vegetal, amb formacions típiques de la baixa muntanya mediterrània com les brolles de romaní i les màquies de margalló.
Com a elements singulars cal destacar la moleta d'Alfara, amb 860 m d'alçada.
Es tracta d'un bloc calcari amb un interès geològic rellevant, des d'on es poden observar panoràmiques de tot el tram baix de l'Ebre, des de Benifallet fins al delta.
Des del punt de vista històric i cultural aquesta zona va ser una àrea productiva de primer ordre, on encara es poden observar els senyals d'aquestes activitats que avui dia han desaparegut.
S'observen antics aterrossaments de marge de pedra en sec, on a poc a poc es va instaurant la coberta forestal fruit de l'abandonament rural.
L'àrea de lleure de la Font Nova és un lloc d'abeurada de ramats, al terme d'Alfara de Carles, des d'on podem iniciar l'itinerari de la Moleta, el de la vall d'Infern i el de les Fonts, 3 itineraris de vistes sobre la vall de l'Ebre.
A Paüls els espais conreats de la vora del poble es fusionen subtilment amb boscos de pi blanc ( Pinus halepensis ) i alzina ( Quercus ilex ), que s'endinsen costeruts al massís dels Ports.
La bellesa d'aquest paisatge radica en l'equilibri en què es disposen els diferents elements.
El poble s'alça en un turó, i als seus carrers, que es dibuixen seguint les corbes de nivell, cada casa és un mirador.
A les parts baixes del terme, en espais escrupolosament abancalats, s'arrengleren els cirerers; al fons, el Montsagre, el Montaspre i altres puntes, moles i moletes, tanquen l'escenari.
Sens dubte, un dels llocs més emblemàtics de Paüls és Sant Roc, on hi ha una ermita i una àrea recreativa amb taules i una font.
És curiós saber que cada una de les taules de pedra que trobem a Sant Roc és d'una família del poble.
Segons una ordenança municipal en són propietaris tres dies a l'any: el dia de Sant Roc, el de Sant Antoni i dilluns de Pasqua.
Per Sant Roc passen el GR-7 i el GR-171, i és punt d'inici de 3 itineraris del Parc: Font del Teix, Font dels Ullals i Pla de l'Hedra.
Àrea situada a la vora de l'ermita de Sant Julià, dins la vall del Toscar.
La vall es caracteritza per la presència d'aigua abundant que històricament va propiciar l'assentament de poblaments i activitats industrials dels quals encara trobem restes.
Es pot fer l'itinerari de la cova dels Adells i passejar fins a la font dels Xorros.
L'àrea recreativa de cova Avellanes, a 1000 m d'altitud, és la més propera al cim de Caro.
S'ha de pujar per la carretera del Caragol on hi trobarem el mirador del Portell amb una excel·lent panoràmica sobre el tram final de l'Ebre.
Des de l'àrea, enmig de pinedes de pi negral i rojal, surten 2 itineraris: el Pla d'Avària i el Marturi.
De camí cap a Caro, trobem el punt de partida dels itineraris de la Barcina i dels Bassis de Caro.
El mont Caro, amb 1.441 m, és el cim més alt del massís dels Ports, amb unes esplèndides vistes de gran part del Parc i de les Terres de l'Ebre.
Si el dia és clar es veu el delta de l'Ebre i fins i tot l'illa de Mallorca.
L'àrea de lleure de la Vall està situada entre Mas de Barberans i Roquetes, en un entorn tranquil on gaudirem dels boscos mediterranis, pinedes de pi negral i pi rojal i de les vistes de les Faixes i del Racó dels Capellans.
El barranc de la Vall és un indret ben representatiu de les parts baixes i mitjanes del massís.
Es troba ben delimitat per cingleres verticals al peu de les quals s'acumulen les pedres formant extensos pedruscalls mòbils.
En aquests indrets, amb una mica de sort, podem observar cabres salvatges ( Capra pyrenaica subsp. hispanica ) i alguns rapinyaires que sobrevolen la zona, com el voltor comú ( Gyps fulvus ) i el falcó pelegrí ( Falco peregrinus ).
Els itineraris que es poden realitzar són: el castell de l'Airosa, el Mas de Barró i el del Racó de la cova d'en Marc, que és curt i de dificultat baixa, apte per als més menuts.
Les grans parets verticals i agulles de roca calcària del barranc de la Fou caracteritzen un paisatge agrest de gran bellesa.
Al fons del barranc s'hi fan boscos frondosos d'alzina ( Quercus ilex ), mentre que a mig vessant hi dominen les pinedes de pinassa ( Pinus nigra subsp. salzmannii ).
Ara bé, sens dubte, el bosc més singular de la Fou és la fageda del Retaule.
Es tracta d'un bosc molt ombrívol dominat pel faig ( Fagus sylvatica ), tot i que ben acompanyat al sotabosc pel boix ( Buxus sempervirens ) i el grèvol ( Ilex aquifolium ).
Aquests boscos alberguen també alguns dels éssers vius més vells i majestuosos dels Ports, entre els quals destaquen els arbres monumentals del Faig Pare i el Pi Gros, així com també alguns teixos ( Taxus baccata ) de grans dimensions.
Des de l'àrea recreativa de la Fou es poden iniciar 3 itineraris: el Camí dels Hortets, el Racó del Tabac i la Cova Roja.