projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El Reial decret 1449/2018, de 14 de desembre, aprova un mecanisme específic de jubilació dels policies locals, que estableix el coeficient reductor de l'edat de jubilació en favor d'aquests funcionaris de carrera al servei de les entitats que integren l'Administració local, inclosos en el règim general de la Seguretat Social.
Aquesta nova modalitat de jubilació anticipada entrarà en vigor el 2 de gener de 2019.
En primer lloc, s'estableix que l'edat ordinària exigida per accedir a la pensió de jubilació conforme a l'article 205.1. a i la disposició transitòria setena del TRLGSS es redueix, en aquests casos, en un període equivalent al que resulti d'aplicar als anys complets efectivament treballats com a policia local el coeficient reductor del 0,20, sense que en cap cas es pugui accedir a la pensió de jubilació amb una edat inferior en 5 anys a l'edat ordinària de jubilació, o en 6 anys en els supòsits en què s'acreditin 37 anys d'activitat efectiva i cotització, sense còmput de la part proporcional corresponent per pagues extraordinàries, per l'exercici de l'activitat de policia local.
No obstant això, aquesta carència qualificada s'exigeix de manera progressiva:
El reconeixement d'aquesta anticipació en l'edat de jubilació exigeix que concorrin tres requisits:
A aquests efectes, es considera temps efectivament treballat el temps d'activitat efectiva i cotització destinat en llocs propis dels cossos de policia local al servei de l'entitat local respectiva, i se'n descompta totes les faltes a la feina, excepte les següents:
Per calcular la pensió de jubilació que correspongui en aquests casos, el període de temps en què resulti reduïda l'edat de jubilació del treballador/a es computa com cotitzat, a l'efecte exclusiu de determinar el percentatge aplicable a la corresponent base reguladora per calcular l'import de la pensió de jubilació.
D'altra banda, mantén el dret a aquests beneficis de la jubilació anticipada qui, havent aconseguit l'edat d'accés a la jubilació com a policia local, romangui en alta per raó de l'acompliment d'una activitat laboral diferent, qualsevol que sigui el règim de la Seguretat Social en el qual quedin enquadrats per raó d'aquesta activitat.
Com és lògic, amb la finalitat de mantenir l'equilibri financer del sistema, aquesta mesura benèfica per a l'accés anticipat a la pensió de jubilació dels policies locals va acompanyada d'un increment de les quotes.
Així, es disposa un increment en la cotització a la Seguretat Social a efectuar en relació amb aquest col·lectiu, en els termes i les condicions que s'estableixin legalment.
Finalment, per fer efectiu aquest dret a l'anticipació de l'edat de jubilació dels policies locals, la persona interessada ha de comunicar a l'Administració municipal corresponent la seva voluntat d'acollir-se a aquesta modalitat de jubilació abans del dia 31 de gener de cada any.
D'acord amb el que estableix la disposició addicional 165 de la Llei 6/2018, de 3 de juliol, de pressupostos generals de l'Estat per a l'any 2018, i en aplicació d'aquesta, la taxa de reposició addicional és efectiva des de la presentació de la sol·licitud de jubilació anticipada.
El Reial decret llei 8/2019, de 8 de març, ha incorporat dues novetats importants pel que fa a l'acció protectora del sistema de Seguretat Social, l'una quant a les prestacions contributives i, l'altra, quant a les no contributives.
Pel que fa a la primera, s'ha incrementat la quantia mínima de les pensions d'incapacitat permanent derivada de malaltia comuna per a menors de 60 anys, tant en els supòsits en què no hi ha cònjuge a càrrec com en els que sí que n'hi ha o es tracta d'una unitat econòmica unipersonal.
D'aquesta manera, durant l'any 2019, les quanties mínimes de les pensions d'incapacitat permanent total derivada de malaltia comuna per a menors de 60 anys del sistema de Seguretat Social, en la modalitat contributiva, queden fixades en els imports següents:
D'altra banda, s'ha incrementat la quantia de les prestacions familiars econòmiques de la Seguretat Social -recordem, prestacions no contributives del sistema-, així com l'import del límit d'ingressos per accedir-hi, regulats en el capítol I del títol VI del TRLGSS.
La quantia de l'assignació econòmica per cada fill menor de 18 anys sense discapacitat a càrrec del beneficiari, sigui quina sigui la naturalesa legal de la filiació, així com pels menors al seu càrrec en règim d'acolliment familiar permanent o guarda amb fins d'adopció, passa dels 291 euros/any als 341 euros/any.
Els límits d'ingressos per tenir dret a aquesta assignació econòmica queden fixats en 12.313 euros anuals i, si es tracta de famílies nombroses, en 18.532 euros, per tant s'incrementa en 3.002 euros per cada fill a càrrec a partir del quart, incloent-hi aquest.
Finalment, la quantia d'aquesta assignació econòmica s'incrementa fins als 588 euros/any en els casos en què els ingressos de la llar siguin inferiors segons l'escala següent:
F = fills a càrrec menors de 18.
N = nombre de menors de 14 anys a la llar
M = nombre de persones de 14 o més anys a la llar.
Recordem que, a més d'aquesta prestació familiar per fill a càrrec menor de 18 anys sense discapacitat, la quantia s'ha incrementat, i es mantenen les de les altres prestacions familiars, ja recollides en el Reial decret llei 28/2018, de 28 de desembre, que són les següents:
L'article 369 del TRLGSS estableix que tenen dret a la pensió de jubilació en la modalitat no contributiva les persones que, havent complert seixanta-cinc anys, manquin de rendes o ingressos en una quantia superior als límits establerts en l'article 363, resideixin legalment en territori espanyol i ho hagin fet durant deu anys entre l'edat de setze anys i l'edat de meritació de la pensió, dos dels quals han de ser consecutius i immediatament anteriors a la sol·licitud de la prestació.
El Tribunal Suprem havia anat admetent com a prova de residència a l'efecte del reconeixement de les pensions no contributives de jubilació la inscripció en el padró municipal d'un ajuntament espanyol.
No obstant això, en la recent Sentència 276/2019, de 3 d'abril, unifica la doctrina en aquesta matèria a partir del debat suscitat sobre l'abast d'aquesta certificació del padró municipal quan manca l'autorització administrativa per residir a Espanya.
Per tant, la qüestió es planteja únicament respecte dels ciutadans estrangers extracomunitaris, ja que tant els ciutadans de nacionalitat espanyola com els ciutadans d'altres països de la UE no requereixen l'autorització administrativa per residir a Espanya.
El Tribunal Suprem, en aquesta sentència, conclou que, per considerar el compliment per part d'un estranger no comunitari del requisit de residència a Espanya durant deu anys que permet l'accés a la pensió de jubilació no contributiva, no n'hi ha prou amb la certificació del padró municipal d'aquest temps, sinó que cal que s'acrediti que la residència durant aquests deu anys va ser legal, la qual cosa exigeix l'oportuna resolució administrativa que autoritzi aquesta situació de residència.
Així doncs, una persona estrangera no comunitària que pretengui accedir al reconeixement d'una pensió de jubilació no contributiva a Espanya, a més de complir els restants requisits exigits en el capítol II del títol VI del TRLGSS, ha d'acreditar una residència efectiva d'almenys deu anys.
Per a això, el període que es pugui certificar amb el padró municipal ha d'estar referit a un temps de residència legal, i no computen els períodes en els quals, encara que estigui empadronada, la persona estrangera no comunitària manqui d'autorització administrativa per residir a Espanya.
El Tribunal Superior de Justícia de Catalunya ha plantejat la Qüestió d'Inconstitucionalitat 1882-2019 davant el Tribunal Constitucional, en relació amb la disposició addicional tretzena de la Llei 5/2012, de 20 de març, del Parlament de Catalunya, per possible vulneració de l'article 149.1, apartats 7 i 18 de la Constitució Espanyola.
El procediment per tramitar les qüestions d'inconstitucionalitat està regulat en l'article 10.1. c de la Llei orgànica 2/1979, de 3 d'octubre, del Tribunal Constitucional, i en aquest cas el Ple del Tribunal Constitucional va decidir el dia 16 de juliol de 2019 reservar-se per a si mateix el coneixement de la qüestió.
La disposició addicional tretzena de la Llei 5/2012 va establir que la jubilació forçosa del personal estatutari i del personal laboral de l'Institut Català de la Salut, al qual són aplicables les mateixes condicions que al personal estatutari, es declara d'ofici quan la persona interessada compleix els seixanta-cinc anys d'edat.
Així mateix, es deia que en cap cas es pot prolongar la situació administrativa de servei actiu sense autorització prèvia mitjançant una resolució expressa i motivada.
Únicament hi havia la possibilitat d'autoritzar la prolongació del servei actiu fins als setanta anys d'edat, amb la sol·licitud prèvia de la persona interessada, en dos casos:
a) Si en el moment de complir l'edat de jubilació forçosa, li queden a la persona interessada sis anys o menys de cotització per causar pensió de jubilació.
En aquest cas, la prolongació autoritzada finalitza en el moment que la persona interessada acredita el temps de cotització necessari per causar la pensió de jubilació, sigui quin en sigui l'import.
b) Excepcionalment, per necessitats assistencials, mitjançant una resolució expressa motivada en les causes previstes en el Pla d'ordenació de recursos humans de l'Institut Català de la Salut que atenen a motivacions específiques de necessitat assistencial al territori o pel prestigi professional de la persona interessada.
Doncs bé, ara el Tribunal de Justícia de Catalunya qüestiona davant el Tribunal Constitucional la possible vulneració de l'article 149.1 de la Constitució Espanyola, que estableix la competència exclusiva de l'Estat en matèria de legislació laboral (apartat 7) i de bases del règim jurídic de les administracions públiques i del règim estatutari dels seus funcionaris.
En el cas que l'Alt Tribunal apreciés l'existència d'inconstitucionalitat de la norma catalana, perquè la disposició addicional tretzena incideix en normativa laboral o funcionarial, la conseqüència podria ser l'anul·lació d'aquesta disposició, amb les conseqüències que això comportaria sobre les relacions de treball en l'àmbit de l'Institut Català de la Salut.
Així doncs, un cop el Tribunal Constitucional ha decidit reservar-se per a si mateix el coneixement d'aquesta qüestió, cal estar atents a la resolució que adopti, la transcendència de la qual és innegable per als drets relacionats amb la jubilació del personal laboral i estatutari de l'Institut Català de la Salut.
Novament, en absència de Llei de Pressupostos Generals de l'Estat per a l'any 2020, i produïda la pròrroga de l'anterior Llei 6/2017, de 3 de juliol, de Pressupostos Generals de l'Estat per a l'any 2018 -ja prorrogada a l'any 2019- el Govern ha aprovat el Reial decret Llei 18/2019, de 27 de desembre, pel qual s'adopten determinades mesures en matèria tributària, cadastral i de seguretat social.
Aquesta norma, que té caràcter provisional tal como es diu a l'article 7, estableix que, des de l'1 de gener de 2020 i mentre no entri en vigor la Llei de pressupostos generals de l'Estat per a aquest any o una altra norma amb rang legal que reguli aquesta matèria, la revaloració de les pensions de Seguretat Social i de classes passives de l'Estat i la determinació d'altres quanties de prestacions públiques estatals, així com les bases mínimes i màximes de cotització i els tipus de cotització a la Seguretat Social, es regiran per les disposicions següents:
Cal tenir present que, a l'apartat 2.4.1 del text de l'acord subscrit pels dos partits que conformen el recentment format Govern, es diu expressament el següent: "Actualitzarem les pensions d'acord amb l'IPC real mitjançant llei de forma permanent, i augmentarem el poder adquisitiu de les pensions mínimes i les no contributives".
Caldrà, per tant, esperar la norma que definitivament fixi per a aquest any 2020 l'import de les pensions i de les bases de cotització, que el Reial decret Llei 18/2019 estableix, com hem vist, que tingui efectes retroactius a 1 de gener de 2020.
A aquests efectes, com a dada indicativa, cal considerar que l'indicador de l'IPC avançat per l'Institut Nacional d'Estadística situa la variació anual a l'any 2019 en el 0,8%.
Mentre no s'aprovi la normativa esmentada, les pensions mínimes aplicables provisionalment a l'any 2020 són les següents:
La quantia del límit d'ingressos per al reconeixement de complements econòmics per a mínims i de les prestacions familiars de la Seguretat Social per fill o menor a càrrec i per família nombrosa és, provisionalment, el següent:
Pel que fa referència a l'Assegurnaça Obligatòria de Vellesa i Invalidesa, les quanties són, provisionalment, les següents:
Les *pensions no contributives tenen una quantia variable depenent dels ingressos personals i/o dels ingressos dels familiars amb qui es convisqui i del nombre de beneficiaris de PNC en una mateixa unitat econòmica de convivència.
Per a l'any 2019, provisionalment, la quantia mensual va des d'un mínim de 98,00 € a un màxim de 392,00 € per 14 mensualitats a l'any.
Les persones menors de 65 anys afectades per una discapacitat en grau igual o superior al 75% i que necessitin l'ajuda d'una altra persona per a les accions de la vida quotidiana podran accedir al complement de tercera persona (196,00 € mensuals).
D'acord amb el que estableix el Reial Decret Llei 1/2020, de 14 de gener, pel qual s'estableix la revaloració i manteniment de les pensions i prestacions públiques del sistema de Seguretat Social, que apareix publicat en el BOE de 15 de gener de 2019, queda garantit el poder adquisitiu de les pensions en relació amb l'IPC.
Es tracta d'una previsió garantista atès que el propi Reial Decret Llei ja estableix per a aquest any 2020 un increment general de les pensions del 0,9%.
En tot cas, queda garantit aquest increment, ja que els perceptors de pensions del sistema de la Seguretat Social i de classes passives que hagin estat revaloritzades el 2020, rebran, abans de l'1 d'abril de 2021 i en un únic pagament, una quantitat equivalent a la diferència entre la pensió percebuda el 2020 i la que hauria correspost d'haver aplicat a les quanties de 2019 un increment percentual igual al valor mitjà dels increments percentuals interanuals de l'IPC dels mesos de desembre de 2019 a novembre de 2020, sempre que el valor mitjà resultant sigui superior a l'0,9%.
A aquests efectes, el límit de pensió pública durant l'any 2020 serà l'equivalent a incrementar la quantia de l'esmentat límit a 31 de desembre de 2019 en aquest percentatge.
Aquesta previsió és aplicable també als pensionistes del sistema de la Seguretat Social i de classes passives, amb pensions causades durant 2020, que haguessin percebut la quantia corresponent al límit màxim de percepció de les pensions públiques fixat per al citat any.
De la mateixa manera, és aplicable als beneficiaris en l'exercici de les ajudes socials pel virus d'immunodeficiència humana (VIH) i de les reconegudes a l'empara de la Llei 3/2005, de 18 de març.
Així mateix, són aplicables les regles precedents respecte de les pensions de classes passives, amb data inicial d'abonament durant 2020, per a la determinació de les quals s'haguessin tingut en compte havers reguladors susceptibles d'actualització en l'esmentat exercici.
Els pensionistes perceptors durant 2020 de pensions mínimes, pensions no contributives de la Seguretat Social, pensions de l'Assegurança Obligatòria de Vellesa i Invalidesa (SOVI) no concurrents, així com pensions concurrents amb pensions de viduïtat d'algun dels règims del sistema de la Seguretat Social, els perceptors de prestacions de la seguretat Social per fill a càrrec amb 18 o més anys d'edat i un grau de discapacitat igual o superior a el 65% i del subsidi de mobilitat i compensació per despeses de transport, rebran, en un únic pagament, una quantitat equivalent a la diferència entre la pensió que percebi el 2020 i la que hauria correspost d'haver aplicat a les quanties de 2019 un increment percentual igual al valor mitjà dels increments percentuals interanuals de l'IPC dels mesos de desembre de 2019 a novembre de 2020, sempre que el valor mitjà resultant sigui superior a l'0,9%.
Per a la determinació inicial de les pensions de classes passives amb data d'efectes econòmics de 2020, els valors consignats en el capítol II del títol I de Reial decret llei 28/2018, de 28 de desembre, s'incrementaran també en un 0,9%.
En el primer Consell de Ministres d'aquest any 2020, s'ha aprovat el Reial decret llei 1/2020, de 14 de gener, pel qual s'estableix la revaloració i manteniment de les pensions i prestacions públiques del sistema de Seguretat Social, que apareix publicat en el BOE de 15 de gener de 2019, i que actualitza la quantia de les pensions de Seguretat Social amb efectes retroactius -tal com es preveia en el Reial decret llei 18/2020, de 27 de desembre - a 1 de gener de 2020.
Fins al moment en què s'aprovi i entri en vigor la Llei de pressupostos generals de l'Estat per a aquest any 2020, s'acorda un increment del 0,9% a les pensions abonades pel sistema de la Seguretat Social en la modalitat contributiva, així com de classes passives de l'Estat.
Idèntic increment s'aplicarà a les prestacions següents:
Tant les pensions mínimes com les màximes s'han d'incrementar també en un 0,9%.
D'aquesta manera, el límit màxim establert per a la percepció de pensions públiques per al 2020 serà de 2.683,34 EUR mensuals o 37.566,76 EUR anuals.
Quant als límits d'ingressos, la quantia per al reconeixement de complements econòmics per a mínims i de les prestacions familiars de la Seguretat Social per fill o menor a càrrec i per família nombrosa s'incrementarà en un 0,9% sobre la quantia vigent el 2019 i queda de la manera següent:
Finalment, les quanties mínimes de les pensions de la modalitat contributiva del sistema de la Seguretat Social per a l'any 2020 són les següents:
* En el cas que hi hagi diversos beneficiaris, l'import de la pensió individual serà el resultat de dividir aquesta quantitat entre el nombre de perceptors; queda garantit el mínim per beneficiari en 208,90 EUR/mes o 411,00 EUR/mes si és orfe menor de 18 anys i amb una discapacitat igual o superior a el 65%.
Des del passat dia 30 de març i, en principi, fins al dia 9 d'abril de 2020, amb la finalitat d'afavorir la contenció de la propagació de la COVID-19, els desplaçaments als centres i llocs de treball, tant al sector públic com al privat, han quedat limitats als casos que el Reial decret llei 10/2020, de 29 de març, pel qual es regula un permís retribuït recuperable per als treballadors per compte aliè que no prestin serveis essencials, per tal de reduir la mobilitat de la població en el context de la lluita contra la COVID-19, considera imprescindibles pel fet d'estar relacionats amb activitats essencials.
Desenvolupant el que disposa aquest Reial decret llei 10/2020, el BOE de 30 de març de 2020 ha publicat l' Ordre SND/307/2020, 30 de març, per la qual s'estableixen els criteris interpretatius per aplicar el Reial decret llei 10/2020, de 29 de març, i el model de declaració responsable per facilitar els trajectes necessaris entre el lloc de residència i el de treball.
Aquesta Ordre conté dos aclariments interpretatius relacionats amb el Reial decret llei 10/2020:
A més de puntualitzar aquests dos extrems, l'Ordre SND/307/2020 estableix que els treballadors per compte aliè que no s'hagin d'acollir al permís retribuït recuperable que estableix el Reial decret llei 10/2020 i els que es dediquen a l'activitat de representació sindical o empresarial, tenen dret que l'empresa o l'entitat ocupadora els expedeixi una declaració responsable que reconegui tal circumstància, d'acord amb el model recollit en l'annex d'aquesta Ordre.
L' Ordre SND/232/2020, de 15 de març, per la qual s'adopten mesures en matèria de recursos humans i mitjans per gestionar la situació de crisi sanitària ocasionada per la COVID-19, estableix la possibilitat que els professionals sanitaris jubilats metges i infermers menors de setanta anys siguin reincorporats al servei actiu per l'autoritat competent de la comunitat autònoma, a l'empara del que disposa l'article 13 del Reial decret 463/2020, de 14 de març.
D'acord amb el que estableix la disposició addicional 15 del Reial decret llei 11/2020, de 31 de març, pel qual s'adopten mesures urgents complementàries en l'àmbit social i econòmic per fer front a la COVID-19, aquests professionals que es reincorporin al servei actiu tenen dret a percebre l'import de la pensió de jubilació que estiguin percebent en el moment de la incorporació a la feina, en qualsevol de les seves modalitats, incloent-hi, si s'escau, el complement per mínims.
Per tant, en aquests casos no s'apliquen les normes d'incompatibilitats i envelliment actiu establertes en els articles 213 i 214 del TRLGSS, i el/la professional reincorporat té la consideració de pensionista a tots els efectes.
La protecció social d'aquests professionals reincorporats és la següent:
Aquestes mesures entren en vigor el dia 2 d'abril de 2020.
D'acord amb el que disposa l'article 68 del TRLET, cadascun dels membres del comitè d'empresa i dels delegats de personal, com a representants legals dels treballadors, disposa, sens perjudici del que estableixin els convenis col·lectius, d'un crèdit d'hores mensuals retribuïdes per exercir les seves funcions de representació, d'acord amb l'escala següent:
El mateix article 68 del TRLET estableix que es pugui pactar en conveni col·lectiu l' acumulació d'hores dels diferents membres del comitè d'empresa i, si s'escau, dels delegats de personal, en un o diversos dels seus components, sense ultrapassar el màxim total, que poden quedar rellevat/s de la feina, sens perjudici de la seva remuneració.
Quan es dona aquesta última circumstància, parlem dels anomenats " alliberats sindicals ".
Aquests representants legals dels treballadors tenen una dispensa absoluta d'assistència al lloc de treball per exercir funcions sindicals, mantenen els drets retributius, i l'empresa manté les obligacions d'alta i cotització a la Seguretat Social derivades d'aquests drets.
Pel que fa a l'ocupació pública, l'article 11 de la Llei 9/1987, de 12 de juny, d'òrgans de representació, determinació de les condicions de treball i participació del personal al servei de les administracions públiques, estableix idèntics drets per als membres de la junta de personal i els delegats de personal, si s'escau, com a representants legals dels funcionaris.
Doncs bé, l' Ordre SND/322/2020, de 3 d'abril (BOE de 4 d'abril), ha modificat l' Ordre SND/295/2020, de 26 de març, pel que fa a la reincorporació d'aquests alliberats sindicals als seus llocs de treball en consideració de la situació generada per la COVID-19.
Així, es modifica el redactat de l'apartat quart de l'Ordre SND/295/2020, en el sentit següent:
Finalment, l'Ordre SND/322/2020 estableix que el personal que tenia reconeguda la dispensa absoluta d'assistència al lloc de treball per exercir funcions sindicals amb anterioritat a l'aprovació de l'Ordre SND/295/2020, de 26 de març, i que s'hagi incorporat com a conseqüència de l'aprovació d'aquesta Ordre, pot tornar a la situació de dispensa per exercir funcions sindicals.