Fotos de l'acte de lliuramnet dels Premis Nacionals de Cultura 2015
Diàlegs amb cinc Premis Nacionals de Cultura
Per la seva dilatada trajectòria en l'àmbit de la crítica d'art i especialment per la seva contribució a l'estudi, la difusió i l'anàlisi del periodisme gràfic català, des dels autors de les revistes de primers de segle XX fins als més contemporanis, amb més de setanta-cinc títols publicats, una tasca intel•lectual que ha culminat amb les publicacions els darrers anys d' Els dibuixants del ¡Cu-cut!, dedicades a les magnes figures d' Opisso (2013) i Junceda (2013-2014).
Per la seva significativa aportació a la dansa catalana i al seu ensenyament.
Ha destacat com a primera ballarina del Gran Teatre de Liceu, com a solista del Ballet de Valònia i del Reial Ballet de Flandes, i ha dirigit Dart Companyia de Dansa.
Des de l'Institut del Teatre, ha esdevingut un pilar en l'àmbit pedagògic i la seva tenaç dedicació a l'ensenyament de la dansa al nostre país ha deixat una significativa empremta en les noves generacions i en la continuïtat de la dansa contemporània a Catalunya.
Com a reconeixement a una dilatada i consolidada trajectòria internacional com a actriu, directora teatral i empresària de teatre, que ha deixat un rastre inesborrable en l'escena teatral catalana i de l'estat espanyol.
Com a actriu, ha donat vida als personatges femenins més característics de la dramatúrgia clàssica, com Fedra, Medea o Lucrècia, i ha retornat a l'escena catalana el 2015 amb la interpretació d'El Rei Lear de Shakespeare, amb què culmina una admirable carrera amb més de setanta obres teatrals.
Per la preservació dels valors de la festa popular al carrer, arrelada arreu del nostre país i per la capacitat del col•lectiu per afrontar la nova normativa europea sobre l'ús del foc, tot cercant fórmules d'encaix entre normativa i tradició.
La ferma voluntat de formar i acreditar els principals artífexs de la festa ha garantit la pervivència i la seguretat de l'espectacle.
Perquè ha esdevingut un centre d'art contemporani singular a Agramunt, creat a partir d'una instal•lació in situ de Josep Guinovart a l'antic mercat, que mostra els valors del paisatge, de la seva gent, i la projecció del món local envers l'universal.
Ha vetllat per la presència de l'artista fundador, alhora que ha promogut l'art emergent, i s'ha convertit en un al•licient per al turisme local i la promoció de la vila.
Per la rellevància de la seva poesia, de l'obra traduïda i la seva labor com a crític literari.
Ha destacat per la seva aportació a les lletres catalanes, des d'obres primerenques com Homes que es banyen (1970) i reculls com Triomf del present.
Obra poètica 1965-1983 (1991), fins a creacions com Natura morta amb nens (2000), Dos dies més de sud (2006) o la més recent Seixanta-un poemes (2014).
Ha excel•lit en les traduccions al català d'El senyor dels anells de Tolkien (2002) i L'Odissea (2010) i ha traduït autors com Joseph Conrad, F. Scott Fitgerald o Seamus Heaney, entre d'altres.
El seu treball al front de la Institució de les Lletres Catalanes entre 1998 i 2004 contribuí a consolidar aquesta institució.
Per la sòlida labor en el camp de la història de la literatura.
Gran especialista en Josep Pla, és director de la Càtedra que porta el seu nom i ha publicat rellevants llibres a l'entorn de la seva figura que han il•luminat els punts clau i més desconeguts d'aquest prolífic escriptor: Josep Pla: ficció autobiogràfica i veritat literària (1997) i ha editat i prologat La vida lenta.
Notes per a tres diaris (2014), un recull d'anotacions autobiogràfiques inèdites de l'escriptor empordanès.
Per l`éxit en la tasca de recuperació i difusió dels patrimoni musical popular i tradicional de la Catalunya sud. grup emblemàtic de les Terres de l'Ebre, ha gaudit de nombrosos reconeixemnets al llarg dels seus vint anys de trajectòria que va complir el 2013.
Per la seva dilatada i activa carrera artística des dels anys 60 fins a l'actualitat.
Enfront de l'abstracció informal dominant al seu temps, creà un món personal, misteriós i inquietant, d'arrel surrealista i mirada pop des de la perspectiva de gènere, reivindicació en la qual ha estat una pionera de la seva generació.
Per ser un director de cinema que ha excel•lit en saber transmetre mitjançant la narració audiovisual la complexitat de la vida d'avui, amb tacte i sensibilitat.
Els seus films parlen de la incomunicació, de la irrupció de la violència en la vida quotidiana i de les problemàtiques que assetgen els valors humans de la nostra societat.
El llargmetratge Las horas del día (2003) va ser Premi de la Crítica a la Quinzena de Realitzadors del Festival de Cannes i La soledad (2007) va rebre el Goya al millor director i millor pel•lícula.
En els últims anys ha presentat els films Sueño y silencio (2012) i Hermosa juventud (2014), aquest darrer finalista als Gaudí 2015 com a millor pel•lícula.