La Llei 16/2003, del 13 de juny, de finançament de les infraestructures de tractament de residus i del cànon sobre la deposició de residus regula el règim de cooperació econòmica entre els ens locals i la Generalitat per a la implantació d'infraestructures de gestió de residus municipals, d'acord amb el que estableix el Programa de gestió de residus municipals de Catalunya.
Així mateix, la Llei 16/2003 va crear el cànon que grava la destinació dels residus municipals a instal·lacions de dipòsit controlat, tant de titularitat pública com privada, situades a Catalunya.
Aquest gravamen, que es configura com un impost ecològic, s'ajusta a les darreres tendències polítiques de fiscalitat ambiental en l'àmbit europeu, les quals s'han mostrat com un instrument eficaç per al foment de la minimització i la valorització dels residus.
Cal prioritzar la minimització i la valorització dels residus i donar un impuls eficaç a les operacions de recollida selectiva, separació, reciclatge i reutilització dels residus, de manera que permetin l'aprofitament de la utilitat dels residus com a recurs.
Així, es considera convenient ampliar l'objecte de regulació del cànon i fer-lo extensiu a les operacions d'incineració dels residus municipals i a la deposició controlada dels residus de la construcció.
Es creen, també, dos nous tipus de cànons específics sobre la deposició controlada i la incineració de residus municipals procedents dels ens locals que, al cap d'un any de l'entrada en vigor d'aquesta llei, no hagin iniciat el desplegament de la recollida selectiva de la fracció orgànica, d'acord amb el projecte de desplegament aprovat per l'Agència de Residus de Catalunya, sempre que l'àmbit territorial al qual es trobi adscrit el subjecte passiu disposi de les instal·lacions corresponents de tractament de la fracció orgànica recollida selectivament establertes pel Programa de gestió de residus municipals de Catalunya.
Aquests nous tipus de cànon contribueixen a disminuir el desequilibri existent entre els municipis que han desplegat la recollida selectiva de la fracció orgànica i els municipis que no ho han fet, tenint en compte que el tractament de la fracció resta d'aquests darrers causa un impacte més gran en el territori, tant des del punt de vista ambiental com econòmic, i d'altra banda implica un major dimensionament o un escurçament de la vida útil de les instal·lacions de disposició final del rebuig.
Així mateix, aquests nous tipus contribuiran a un desplegament eficaç de la recollida selectiva de la fracció orgànica i, per tant, al compliment dels objectius establerts per la política de la Unió Europea en matèria de gestió de residus municipals, que obliguen a una reducció progressiva de l'entrada de residus municipals biodegradables en dipòsit controlat.
Els cànons creats per aquesta llei s'ajusten als programes de gestió de residus, que estableixen la necessitat d'utilitzar determinades figures tributàries com a via per a la consecució dels objectius de la Llei 6/1993, del 15 de juliol, reguladora dels residus, tot incentivant un comportament més respectuós amb el medi ambient i impulsant mesures de minimització i de valorització material dels residus.
Els recursos obtinguts de la recaptació dels cànons s'integraran en el Fons de gestió de residus, però amb juntes de govern diferenciades.una per als residus municipals i una altra per als residus de la construcció., les quals duran a terme les funcions de planificació, decisió i gestió de la destinació d'aquests recursos, en el marc dels programes de gestió de residus de Catalunya corresponents.
D'altra banda, s'ha considerat que calia revisar el règim de cooperació econòmica entre la Generalitat i els ens locals, establert per la Llei 16/2003, per tal d'ajustar aquesta cooperació no solament al que estableix el Programa de gestió de residus municipals de Catalunya sinó també al Pla territorial sectorial d'infraestructures de gestió de residus municipals.
Aquest pla es desenvolupa, d'una banda, per donar compliment al que estableix la Directiva 2006/12/CE, de residus, que determina que s'ha de planificar la gestió dels residus en el sentit d'incloure uns criteris de localització precisos per a les instal·lacions de gestió i, d'altra banda, per dotar de coherència la planificació de les instal·lacions de gestió dels residus i l'encaix d'aquesta planificació en la planificació urbanística.
El finançament de les instal·lacions establertes pel Pla territorial sectorial s'ha de concretar en el pla financer que s'estableixi en el marc d'un contracte programa entre l'Agència de Residus de Catalunya i el Govern.
Finalment, per garantir l'harmonització de les disposicions normatives relatives a la reglamentació del finançament de les infraestructures de gestió dels residus i dels cànons sobre la disposició del rebuig dels residus s'ha considerat oportú refondre en un sol text les disposicions de la Llei 16/2003 i la nova regulació dels cànons sobre la incineració de residus municipals i sobre la deposició controlada dels residus de la construcció.
En aquest sentit, aquesta llei inclou una disposició derogatòria de la Llei 16/2003.
Aquesta llei es dicta en el marc de les competències relatives a la gestió dels residus establertes per l'article 144 de l'Estatut d'autonomia, d'acord amb els antecedents exposats i en exercici del poder tributari, segons els articles 133.2 i 157.1.b de la Constitució i l'article 203 de l'Estatut d'autonomia.
Aquesta llei té per objecte regular el finançament de les infraestructures de gestió de residus municipals, establir el règim jurídic del Fons de gestió de residus creat per la Llei 6/1993, del 15 de juliol, reguladora dels residus, i regular els cànons que graven la disposició del rebuig dels residus municipals i la deposició dels residus de la construcció.
Correspon a la Generalitat, d'acord amb el principi de cooperació amb els ens locals, garantir el finançament de les infraestructures de gestió de residus municipals.com plantes de transferència, plantes de triatge i tractament i instal·lacions de disposició del rebuig dels residus municipals., que inclou tant la implantació de noves infraestructures com la millora de les instal·lacions existents motivada per les adaptacions a la normativa, d'acord amb les disposicions del Programa de gestió de residus municipals de Catalunya i d'acord amb el Pla territorial sectorial d'infraestructures de gestió de residus municipals.
Correspon a la Generalitat portar a terme accions per a incentivar la prevenció i la reducció de la producció dels residus i llur perillositat i per a fomentar la valorització material i la reciclabilitat de les diferents fraccions de residus, d'acord amb els programes específics de gestió de residus aprovats per l'Agència de Residus de Catalunya.
El finançament de les instal·lacions establertes pel Pla territorial sectorial d'infraestructures de gestió de residus municipals es concreta en el marc del contracte programa entre l'Agència de Residus de Catalunya i el Govern.
Les despeses d'explotació de les instal·lacions del Pla territorial sectorial d'infraestructures de gestió de residus municipals han d'ésser assumides pels ens locals titulars d'aquestes instal·lacions.
Es crea el cànon que grava la destinació dels residus de la construcció a la disposició del rebuig mitjançant dipòsit controlat, en instal·lacions tant de titularitat pública com privada situades a Catalunya.
El Fons de gestió de residus, creat per la Llei 6/1993, es regeix per la present llei i per les disposicions que la despleguen.
El Fons de gestió de residus s'adscriu a l'Agència de Residus de Catalunya.
b) El cinquanta per cent dels fons, com a mínim, s'ha de destinar al tractament de la fracció orgànica recollida selectivament, inclosos els tractaments que redueixen la quantitat o milloren la qualitat del rebuig dels residus destinats a la disposició del rebuig, en especial pel que fa a la reducció de la fracció orgànica continguda en la fracció resta.
La resta dels recursos s'ha de destinar a la recollida selectiva en origen de la matèria orgànica, a la recollida selectiva i el reciclatge d'altres fraccions de residus, a altres formes de valorització material i a la promoció de campanyes de sensibilització, divulgació i educació ambiental.
La distribució dels fons procedents del cànon sobre la deposició controlada dels residus de la construcció s'ha de destinar a les actuacions de prevenció i les operacions de valorització i optimització de la gestió dels residus de la construcció, i també a la promoció i a la recerca d'aplicacions dels materials recuperats, d'acord amb les directrius aprovades per la Junta de Govern dels Residus de la Construcció.
Les accions per a afavorir la prevenció i la valorització tenen, per aquest ordre, caràcter prioritari.
En l'àmbit dels residus municipals, són beneficiaris del Fons de gestió de residus els ens locals municipals i supramunicipals, les altres entitats competents i els consorcis constituïts per a la prestació de serveis i per a dur a terme inversions destinades a la gestió de residus municipals.
Pel que fa a altres categories de residus, són beneficiaris del Fons de gestió de residus les persones físiques o jurídiques que porten a terme les accions de prevenció i les operacions de valorització material dels residus en el marc dels programes de gestió de residus corresponents.
Els cànons sobre la disposició del rebuig dels residus municipals s'apliquen als residus que tenen la consideració de municipals d'acord amb la legislació vigent i que es destinen a deposició controlada o a incineració.
Els cànons sobre la deposició controlada i la incineració dels residus municipals són instruments econòmics que contribueixen al finançament del cost que comporta la implantació de la gestió sostenible dels residus municipals.
Els cànons sobre la deposició controlada i la incineració dels residus municipals són impostos ecològics que resten afectats al Fons de gestió de residus.
L'import dels cànons sobre la deposició controlada i la incineració dels residus municipals s'ha de destinar a optimitzar la gestió dels residus municipals, d'acord amb els criteris que estableix l'article 6.10.
Constitueix el fet imposable del cànon sobre la deposició controlada dels residus municipals la destinació d'aquests residus a les instal·lacions de deposició controlada dels residus, tant de titularitat pública com privada.
Constitueix el fet imposable del cànon sobre la incineració dels residus municipals la incineració d'aquests residus en instal·lacions d'incineració, tant de titularitat pública com privada.
Són subjectes passius en concepte de contribuents els ens locals titulars del servei de gestió de residus municipals i, si s'escau, els que en tenen la competència delegada, d'acord amb la legislació de règim local, amb independència de la modalitat de gestió del servei.
Són subjectes passius en concepte de contribuents els productors de residus municipals que no són objecte del servei municipal de recollida.
Són subjectes passius substituts dels contribuents a què fan referència els apartats 1 i 2, i estan obligats a complir les obligacions materials i formals establertes per aquesta llei, les persones titulars de les instal·lacions de disposició del rebuig dels residus municipals.
El cànon sobre la deposició controlada dels residus municipals es merita en el moment en què el posseïdor o posseïdora dels residus els lliura al dipòsit controlat i qui té la titularitat de la instal·lació els accepta.
El cànon sobre la incineració dels residus municipals es merita en el moment en què qui té la titularitat de la instal·lació accepta els residus del posseïdor o posseïdora i els destina a la incineració.
La base imposable és constituïda per la quantitat de residus expressada en tones que es destinen a deposició controlada o a incineració.
La base imposable es determina pel règim d'estimació directa, amb caràcter preferent, mitjançant l'aplicació de sistemes de pes homologats, i subsidiàriament, només en el cas que no es pugui aplicar aquest sistema, per la via d'estimació indirecta.
Per a determinar la base imposable per la via d'estimació indirecta, l'Administració pot tenir en compte qualsevol dada, circumstància o antecedent del subjecte passiu indicatiu del tonatge de residus destinats a la deposició controlada o a la incineració.
Es fixa el tipus de gravamen de deu euros per tona de rebuig de residus municipals destinats a dipòsit controlat.
Es fixa el tipus de gravamen de vint euros per tona de rebuig de residus municipals destinats a dipòsit controlat per als residus municipals procedents dels ens locals que no han iniciat el desenvolupament de la recollida selectiva de la fracció orgànica, d'acord amb el projecte de desplegament aprovat per l'Agència de Residus de Catalunya, sempre que l'àmbit territorial al qual es trobi adscrit el subjecte passiu disposi de les corresponents instal·lacions de tractament de la fracció orgànica recollida selectivament integrades en el Programa de gestió de residus municipals de Catalunya.
Es fixa el tipus de gravamen de cinc euros per tona de rebuig de residus municipals que s'incinera.
Es fixa el tipus de gravamen de quinze euros per tona de rebuig de residus municipals que s'incinera procedents dels ens locals que no han iniciat el desenvolupament de la recollida selectiva de la fracció orgànica, d'acord amb el projecte de desplegament aprovat per l'Agència de Residus de Catalunya, sempre que l'àmbit territorial al qual es trobi adscrit el subjecte passiu disposi de les corresponents instal·lacions de tractament de la fracció orgànica recollida selectivament integrades en el Programa de gestió de residus municipals de Catalunya.
Als efectes del que disposen els apartats 2 i 4, la Generalitat ha d'identificar el tipus aplicable i comunicar-lo als subjectes passius i als subjectes passius substituts.
La quota tributària és el resultat d'aplicar a la base imposable el tipus de gravamen aplicable en cada cas, d'acord amb l'article 15.
El cànon sobre la deposició controlada dels residus de la construcció s'aplica als residus que, d'acord amb la legislació específica vigent, tenen aquesta consideració i són destinats a dipòsits controlats.
El cànon sobre la deposició controlada dels residus de la construcció és un instrument econòmic que contribueix al finançament de les actuacions establertes per l'article 6.11.
No es consideren residus destinats a la deposició controlada les terres o els materials procedents de l'excavació que hagin d'ésser reutilitzats com a rebliment per a una altra obra autoritzada.
No es consideren residus destinats a la deposició controlada els residus de la construcció gestionats d'acord amb el que disposa l'article 7.2 del Decret 21/2006, del 14 de febrer, pel qual es regula l'adopció de criteris ambientals i d'ecoeficiència en els edificis, sempre que es compleixin els objectius mínims de recuperació que s'estableixin reglamentàriament.
El cànon sobre la deposició controlada dels residus de la construcció és un impost ecològic que resta afectat al Fons de gestió de residus.
L'import del cànon sobre la deposició controlada dels residus de la construcció s'ha de destinar a optimitzar la gestió d'aquests residus, d'acord amb les actuacions que estableix l'article 6.11.
Constitueix el fet imposable del cànon sobre la deposició controlada dels residus de la construcció la destinació d'aquests residus a la deposició controlada, en instal·lacions tant de titularitat pública com privada.
Són subjectes passius en concepte de contribuents les persones físiques o jurídiques, públiques o privades, que són considerades, d'acord amb la normativa sectorial vigent, productores dels residus de la construcció.
Són subjectes passius substituts dels contribuents a què fa referència l'apartat 1, i estan obligats a complir les obligacions materials i formals establertes per aquesta llei les persones físiques o jurídiques titulars de les instal·lacions de dipòsit controlat, tant públiques com privades.
El cànon sobre la deposició controlada dels residus de la construcció es merita en el moment en què el posseïdor o posseïdora dels residus de la construcció els lliura al dipòsit controlat i qui té la titularitat del dipòsit els accepta.
La base imposable és constituïda per la quantitat de residus de la construcció expressada en tones que es destinen a la deposició.
Per a determinar la base imposable per la via d'estimació indirecta, l'Administració pot tenir en compte qualsevol dada, circumstància o antecedent del subjecte passiu indicatiu del tonatge de residus de la construcció destinats a la deposició.
Es fixa el tipus de gravamen general en la quantitat de tres euros per tona de residus de la construcció destinats a la deposició controlada.
La quota tributària és el resultat d'aplicar a la base imposable el tipus de gravamen aplicable, d'acord amb l'article 24.
El període de liquidació dels cànons ha de coincidir amb el trimestre natural.
Els subjectes passius han de presentar una autoliquidació durant els vint primers dies naturals del mes següent al període de liquidació trimestral corresponent, en el lloc i de la manera que aprovi l'Agència de Residus de Catalunya.
El deute tributari s'ha de determinar a partir de les dades contingudes en el llibre registre d'entrades de residus o a partir del tonatge facturat trimestralment.
La manca de presentació de l'autoliquidació determina que l'Administració d'ofici giri la liquidació provisional que pertoqui, d'acord amb el que estableix la Llei de l'Estat 58/2003, del 17 de desembre, general tributària.
La gestió, la comprovació, la inspecció i la revisió dels actes derivats de l'aplicació dels cànons, llevat de la reclamació economicoadministrativa, corresponen a l'Agència de Residus de Catalunya.
El règim d'infraccions i sancions aplicable a la gestió dels cànons sobre la deposició controlada i la incineració de residus municipals i sobre la deposició controlada dels residus de la construcció és el vigent per a la resta de tributs de la Generalitat.
En tot allò que no regula aquesta llei és aplicable la normativa general relativa als tributs de la Generalitat.
Els tipus de gravamen regulats per aquesta llei poden ésser incrementats anualment per mitjà de Llei de pressupostos.
El tipus de gravamen establert per l'article 15.3, sobre la incineració de residus municipals, s'ha d'incrementar de manera progressiva.
Els tipus de gravamen establerts pels articles 15.3 i 24 són exigibles el primer trimestre natural de l'any de l'exercici pressupostari posterior a la data d'entrada en vigor d'aquesta llei.
Els tipus de gravamen establerts pels articles 15.2 i 15.4 són exigibles el primer trimestre natural de l'any de l'exercici pressupostari posterior al de l'any en què es compleixin les condicions d'aplicació establertes pels dits articles.
Resta derogada la Llei 16/2003, del 13 de juny, de finançament de les infraestructures de tractament de residus i del cànon sobre la deposició de residus.
S'autoritza el Govern i el conseller del departament competent en matèria de medi ambient per a desplegar i executar les disposicions d'aquesta llei.
Palau de la Generalitat, 10 de juliol de 2008