Sota el majestuós massís del Pedraforca, l'antic comtat de Berga esdevingué, entre els segles XI i XIV, confluència de personatges històrics fascinants com el trobador Guillem de Berguedà, i escenari on el catarisme va deixar la seva empremta.
En aquest entorn natural, els pobles de Maçaners i Gósol, com també les múltiples esglésies romàniques del territori, permeten reviure l'essència del passat medieval de la Catalunya central.
Segons el temps que tingui el visitant per recórrer el comtat de Berga, recomanem dos itineraris bàsics.
A continuació, si el visitant disposa de més temps, proposem la visita a alguna de les set esglésies romàniques visitables de la comarca.
Fruit de la prolongació del comtat de Cerdanya, va néixer a mitjans del segle X el comtat de Berga.
En un inici, el nucli territorial del comtat comprenia les valls de Lillet, Bastareny i Gósol, però l'avanç de les conquestes al llarg del segle XI va permetre l'expansió del comtat al llarg de la conca del Llobregat i va fer arribar les seves fronteres fins a Cervera i Tàrrega, a través d'un estret corredor conegut com a marca de Berga.
Des del seu naixement, el comtat de Berga va estar estretament vinculat al comtat de Cerdanya.
De fet, els seus comtes foren gairebé sempre ceretans i, a partir de 1109, quedà definitivament unit al patrimoni dels comtes de Cerdanya.
Precisament, fou la inexistència d'una nissaga comtal pròpia el que va propiciar que la família dels vescomtes de Berguedà adquirissin una especial rellevància en el govern del territori.
Entre els seus membres destaca Guillem de Berguedà, fill primogènit del vescomte Guillem I. Inquiet, impetuós i violent, Guillem no va dubtar a alçar les armes contra els seus rivals en lluites de gran virulència, tot i que també va dedicar part de la seva vida a cultivar la poesia trobadoresca.
El 1175 va assassinar el vescomte Ramon Folc III de Cardona, enemic del seu pare, amb qui es disputava el comerç de la sal.
Aquest fet l'obligà a refugiar-se al castell d'Arnau, vescomte de Castellbò, el qual estava enfrontat amb el rei Alfons I d'Aragó i amb el bisbe d'Urgell.
Això va provocar desavinences amb el rei Alfons I, amb el qual Guillem no dubtà d'enfrontar-se obertament.
A la mort del seu pare, entre 1183 i 1187, Guillem va heretar un feu amb extenses possessions al comtat de Berga.
Tanmateix, es desconeix si arribà a ostentar el títol de vescomte, ja que cap document ho explicita.
En el seu vessant de trobador, Guillem de Berguedà va dur a terme una intensa producció literària.
Les seves obres, d'una gran pulcritud formal, van ser ben conegudes arreu de l'espai cultural catalanooccità.
Guillem de Berguedà morí el 1196, sense fills que l'haguessin sobreviscut.
El vescomtat fou heretat pel seu germà Bernat, el qual fou succeït pel seu fill Ramon.
Aquest, el 1199, va vendre el vescomtat al rei Pere I, posant fi, així, a la nissaga dels vescomtes de Berguedà.
En el marc del majestuós espai natural que constitueix la muntanya del Pedraforca, els antics pobles medievals de Maçaners i Gósol són els punts de visita obligada d'aquesta etapa de la ruta, on el visitant podrà experimentar la història i la llegenda vinculades a aquesta muntanya màgica.
Visita al Pedraforca, la muntanya màgica
Des d'aquí es pot admirar la vista més coneguda del mític Pedraforca, que amb la seva estranya forma captivarà sens dubte el visitant.
De fet, aquesta particularitat ha estat la causa que se'l relacionés amb múltiples llegendes de bruixes i estranyes aparicions.
A Saldes es troba l'Oficina de Turisme del Massís del Pedraforca, on, a més d'informar sobre totes les activitats i senders que es poden fer entorn al massís, hi ha una exposició interpretativa que disposa de monitors, maquetes i audiovisuals sobre la formació, la fauna i la flora de Saldes.
Gósol és un poblet de muntanya situat a l'altra banda del massís del Pedraforca.
Damunt el poble nou s'aixeca un turó on es conserven encara les restes de l'antic castell i del poble de Gósol, presidides avui per les ruïnes de l'església de Santa Maria.
La vila de Gósol està estretament vinculada al Camí dels Bons Homes.
Durant els segles XIII i XIV, el comtat de Berga esdevingué un territori de pas per als càtars que fugien de la persecució a què estaven sotmesos a Occitània i buscaven terres més segures on refugiar-se.
C/ del Conseller Agustí Carol i Foix, s/n
Per completar el recorregut, recomanem una visita a alguna de les esglésies romàniques visitables situades al llarg del territori de l'antic comtat de Berga.
Sant Llorenç prop Bagà (Guardiola de Berguedà)
Recentment restaurada, l'església de l'antic monestir de Sant Llorenç prop Bagà s'alça sobre una cripta que té les mateixes proporcions que el temple: tres naus de tres trams cadascuna, la més ampla de les quals és la central.
La coberta de volta per aresta de la cripta ja mereix per si sola el desplaçament.
A més a més, la forma final de l'església sorprendrà sense cap dubte el visitant.
Atès que l'obra final és el resultat de diferents èpoques, algunes de les portes han deixat de ser practicables, sobretot les romàniques.
Ubicació: carretera C-149 a Guardiola de Berguedà.
Les restes de la canònica de Santa Maria de Lillet mereixen una visita detallada.
Avui dia l'església està molt transformada, encara que durant els treballs de consolidació s'ha recuperat part de la seva estructura original.
El que més crida l'atenció són les dependències monacals perfectament conservades al voltant del claustre.
Com a complement, si el visitant ho desitja, a l'actual església parroquial de la Pobla de Lillet al centre del municipi, pot veure la talla original que abans era a la canònica.
Ubicació: carretera B-402 en direcció a Ripoll.
En un entorn vegetal típic de muntanya mitjana s'alça l'església de Sant Vicenç de Rus, que en un principi pertanyia al monestir de Sant Llorenç prop Bagà, també visitable.
L'edifici actual és del segle XII, però més que per la seva arquitectura és especialment important per les pintures murals que contenia.
El visitant podrà contemplar una sèrie de pintures gòtiques, que són originals, i altres de romàniques, que són reproduccions.
Aquestes últimes van ser descobertes el 1985 i poc després van ser arrencades i traslladades al MNAC.
L'església de Sant Jaume de Frontanyà és el centre del municipi homònim, famós per ser el més petit de Catalunya.
La singularitat dels absis de l'església, la seva trama perfecta i proporcionada és el que li ha donat un lloc rellevant dins la història de l'art romànic europeu, fins al punt que Elies Rogent els va prendre de model per reconstruir la basílica derruïda del monestir de Santa Maria de Ripoll.
Ubicació: centre de Sant Jaume de Frontanyà.
08619 Sant Jaume de Frontanyà (Berguedà)
Sant Sadurní de Rotgers (Borredà)
D'aquesta església sabem que fou església parroquial des de la seva fundació i durant tota l'edat mitjana, i l'insòlit detall que du el nom del seu fundador.
Ja al segle IX hi ha un lloc anomenat palau Rodegari.
Tanmateix, l'església que avui podem visitar és del segle XII, quan se'n referen els murs laterals i es cobrí amb una volta de canó que s'obre a l'absis mitjançant un degradat, únic al romànic català.
El frontal de l'altar que avui es conserva a l'església és una còpia; l'original es troba al Museu Episcopal de Vic i ens narra la vida de Sant Sadurní, bisbe de Tolosa.
Ubicació: carretera de Borredà a Sant Jaume de Frontanyà
Sant Quirze és un dels exemples més interessants del romànic al Berguedà i, per extensió, a Catalunya.
Les seves dues etapes constructives (preromànic i romànic) es corresponen amb dos tipus de decoració pictòrica de gran qualitat, obra d'un dels pocs artistes amb segell propi del romànic català: el mestre de Pedret, del qual es diu que va estar en contacte amb algun mestre italià.
Les pintures que s'hi veuen actualment són reproduccions; les originals preromàniques es troben al Museu Diocesà de Solsona i les romàniques es poden visitar al MNAC.
Ubicació: carretera C-1411 (sortida Berga Centre); camí de Pedret, que surt de la plaça de Gernika, a Berga
Situada al damunt d'una plataforma roquera, és una fundació anterior al 888.
L'indret va ser escollit com un dels puntals de la repoblació, com a lloc de defensa.
Ho demostren els forats que hi ha en una pedra calcària al nord de l'església, que són els vestigis d'una torre de vigilància rodona.
Sant Vicenç és un interessant exemple d'arquitectura del segle X; els seus arcs en forma de ferradura li atorguen un aire visigòtic.
A l'exterior, al costat de la capçalera, hi ha un sarcòfag.
Sota els vostres peus es troba la necròpolis dels abats d'Obiols, que envolta tota la capçalera de l'església.
Ubicació: per la carretera C-16, poc abans del km 71, agafeu el trencall de la colònia de la Plana.
Seguiu després del pont a la dreta i trobareu l'indicador a Obiols.