El monestir de Santa Maria de Ripoll és l'escenari perfecte per endinsar-se en els orígens històrics i llegendaris dels comtats catalans.
Conegut com «el bressol de Catalunya», el monestir va ser fundat per Guifré el Pelós, un personatge a través del qual es pot resseguir la història i la llegenda de la formació nacional de Catalunya.
Ripoll és el centre a partir del qual sorgeixen dos itineraris que permeten visitar els punts d'interès del comtat si el visitant disposa de més d'un dia per recórrer la zona.
El primer surt de Ripoll, es dirigeix cap a Sant Joan de les Abadesses i arriba fins a Beget.
El segon també surt de Ripoll i es dirigeix a Gombrèn, on es visiten el santuari de Montgrony i el castell de Mataplana.
La història dels orígens de Catalunya està fortament vinculada a un personatge, Guifré el Pelós, artífex de l'expansió i la consolidació territorial dels comtats catalans; però també a un lloc, el monestir de Santa Maria de Ripoll, que va esdevenir panteó familiar dels descendents de Guifré, els comtes de Barcelona.
840-897), fill de Sunifred I, fou investit, a la mort del seu pare, del conjunt de comtats carolingis situats al sud dels Pirineus, a excepció del comtat d'Empúries, el del Pallars i el de la Ribagorça.
Al llarg de la seva vida va conquerir i repoblar Osona i el Berguedà, un projecte que culminà amb la creació del comtat d'Osona.
Per consolidar la cohesió territorial, Guifré també va promoure la creació de nous centres monàstics, entre els quals Santa Maria de Ripoll (880) i Sant Joan de les Abadesses (v.
885), que van jugar un paper clau en l'administració i l'economia del territori.
Guifré morí el 897 durant un enfrontament contra els sarraïns pel domini de les fronteres dels territoris més occidentals.
A la seva mort, els seus fills van heretar els comtats, i així s'inicià la successió hereditària, que donaria lloc a la nissaga dels comtes de Barcelona.
Amb l'objectiu de consolidar el seu poder polític, aquesta família comtal va convertir el monestir de Ripoll en part d'un programari ideològic que justificava la seva preeminència.
El monestir es va convertir en panteó comtal i s'hi va promoure la creació d'un important escriptori, una de les funcions del qual era la preservació de la memòria dinàstica de Guifré i els seus descendents.
La llegenda que presentava Guifré el Pelós com a fundador de la pàtria catalana fou recollida al segle XII en la Gesta Comitum Barcinonensium, redactada a l' scriptorium del monestir de Ripoll.
La creació d'aquest relat respon a la necessitat de mostrar el prestigi i l'antiguitat del títol comtal de Barcelona.
L'èxit literari i polític de la llegenda va fer que la crònica s'anés enriquint amb nous relats.
A mitjans del segle XVI s'hi va incorporar l'episodi de la creació de les quatre barres de sang, segons el qual, en ser ferit de mort pels sarraïns, l'emperador franc havia introduït els dits en la ferida oberta de Guifré, per dibuixar les quatre barres sobre l'escut daurat del comte.
Fundat per Guifré el Pelós el 880 i panteó de la família comtal de Barcelona, el monestir benedictí de Santa Maria de Ripoll va esdevenir un dels centres monàstics més importants de Catalunya fins al segle XV.
Amb un alt interès històric i cultural, també constitueix una de les millors mostres per admirar l'art romànic català.
Aparcament: Hi ha un aparcament darrere del monestir per als visitants
Oficina d'Informació i Turisme de Ripoll
El monestir de Santa Maria de Ripoll és una obra capital tant del romànic català com del romanticisme i la Renaixença.
Suposa la confirmació del romànic com a art i sentiment nacional.
La seva portalada és, potser, el millor exemple de la puresa, la plasticitat i l'eloqüència de l'edat mitjana.
L'edifici va ser totalment reconstruït al segle XIX sota la direcció d'Elies Rogent, que es va inspirar en els monuments romànics més famosos del país per portar a terme aquest gran projecte singular.
L'originalitat, doncs, l'ha de buscar el visitant en els capitells del claustre, les tombes dels comtes i l'exquisida portalada.
Terra de Comtes i Abats és una proposta per visitar el baix Ripollès.
Pots fer un viatge a la Terra de Comtes i Abats, un camí que parteix de dos monestirs que dominaven un ampli territori que era terra de ningú.
Podràs conèixer l'impuls de construir alguna cosa del no-res i obrir-se al món.
Terra de Comtes i Abats et trasllada al Pirineu perquè sàpigues l'origen d'un poble, per trencar mites i conèixer històries.
Ho podràs veure a través de les llegendes, la lluita, la por i l'amor d'homes i dones senzills, d'abats, comtes i abadesses
El monestir de Sant Joan de les Abadesses, fundat, com el de Ripoll, per Guifré el Pelós, és el monument que completa aquesta etapa.
Altres punts interessants, i que constitueixen un contrapunt al camí principal, són l'església de Sant Cristòfol de Beget, i Gombrèn, amb el castell de Mataplana i el santuari de Montgrony com a monuments destacats.
Monestir de Sant Joan de les Abadesses
El monestir de Sant Joan de les Abadesses era l'altre vèrtex, juntament amb Santa Maria de Ripoll, de la repoblació d'Osona després de la mort de Guifré, que va posar la seva filla Emma al cap d'aquest cenobi.
Avui en dia només se'n conserven l'església, la més francesa de tot el romànic del país, el claustre i el palau de l'abadia, una mica més tardà.
Es visita conjuntament amb el museu del monestir, l'interior del qual alberga una bona col·lecció de peces relacionades amb aquest, en la qual destaquen els tèxtils.
A l'interior del temple cal destacar el Davallament, una peça única conservada, d'escultura gòtica en fusta a l'altar major.
Oficina de Turisme de Sant Joan de les Abadesses
Sant Cristòfol de Beget (Beget - Camprodon)
El petit poble de Beget constitueix un entorn idíl·lic a la vall de cert aire medieval, on està situada la petita església romànica de Sant Cristòfol de Beget.
La seva mida reduïda no li ha fet perdre monumentalitat.
D'unes proporcions exquisides, conserva, a més a més, a l'interior, la majestat original, de grans dimensions, 207 cm d'alçada per 196 d'envergadura.
Conserva també part de la policromia original.
Residència dels barons de Mataplana, és un exquisit exemple de palau romànic.
Aquí és on, segons la llegenda, vivia el malèfic comte Arnau.
Avui en dia es poden visitar les restes del palau, la capella de Sant Joan de Mata (enfront), que desgraciadament han perdut les seves pintures, i el barri on vivia la gent que donava servei al palau, actualment en fase d'excavació.
Santuari i Sant Pere de Montgrony (Gombrèn)
El santuari de Montgrony és un d'aquells llocs que es consideren «màgics».
Té dos edificis singulars, una capella on es venera a la Mare de Déu de Montgrony, una verge negra a la qual s'han atribuït diferents miracles i, dalt d'unes escarpades escales, l'església de Sant Pere, un bon exemple de segon romànic.
A l'interior d'aquesta església encara es conserven pintures a les quals hi ha qui veu el comte Arnau.
Aquest santuari està relacionat també amb la llegenda d'Otger Cataló, ja que aquí a Montgrony se situa el jurament dels Nou Barons de la Fama, i es considera el centre lineal de Catalunya (el geogràfic estaria a Pinós, Solsona).
Santuari de Montgrony (hostatgeria)