És probable que com a pares i mares us trobeu en el dia a dia amb un munt de dificultats a l'hora d'educar els vostres fills.
En aquest espai trobareu exemples de converses de famílies que plantegen els seus dubtes i d'altres que hi donen resposta des de la pròpia experiència.
Maria Cinta (35 anys, mare del Pau, de 2 anys)
— Cada dia ens hem d'estar al costat d'en Pau fins que s'adorm i més d'una vegada som nosaltres els qui acabem rendits mentre ell continua amb uns ulls com taronges.
Li expliquem contes però no en té mai prou.
Vol que li repetim, que n'hi expliquem un altre perquè el primer era curt, que li portem un got d'aigua...
Així va passant el temps fins que al final es queda adormit.
Estic preocupada perquè no descansa prou i al final acabem enfadats cada nit.
Manel (32 anys, pare del Francesc, de 4 anys)
—Amb en Francesc ens passava el mateix.
Es trencava l'horari i el ritme de son i entràvem en un cercle viciós de mal humor.
Després de llegir llibres i articles sobre el son dels infants, ens vam adonar que cada nen és diferent i cal adaptar el millor de cada mètode a cada criatura.
Si anar a dormir esdevé un drama, malament, perquè aleshores els costa més calmar-se.
Nosaltres en acabar les rutines d'anar a dormir li explicàvem, tantes vegades com calgués, que després dels contes ja era hora de fer silenci per poder dormir.
Va costar, però a base d'insistir s'hi va acostumar.
Al cap i a la fi, aprendre a dormir és una qüestió d'hàbits.
Estela (39 anys, mare del Roc, de 7 anys)
—El meu fill va tot el dia cansat i no m'estranya perquè cada dia se'n va a dormir més tard del que li tocaria.
Cada nit passa igual, diu que no té son i que vol quedar-se amb nosaltres al sofà.
En realitat el que li passa és que no vol quedar-se sol a l'habitació.
Per no barallar-nos, sempre el deixem quedar-se una estona, però l'endemà es lleva baldat.
Hem de canviar aquesta dinàmica!
Alfons (32 anys, pare del Felip, de 6 anys)
—A mi, quan era petit, em feia por quedar-me sol a l'habitació i necessitava saber que els meus pares eren a la vora.
Al Felip li passa el mateix, així que el que fem és que la seva mare o jo l'acompanyem al llit i abans de dormir li expliquem un conte o xerrem una estona, segons ell ens demani.
Quan hem acabat li deixem la porta oberta, perquè diu que si ens sent està més tranquil.
Cada nit ho fem així i ara tots gaudim d'aquest moment en què ens fa confidències, explica idees o coses que li han passat durant el dia.
Albert (45 anys, pare de l'Elsa, d'11 anys)
—Trobo que l'Elsa fa massa activitats a les tardes.
Cada dia, quan surt de l'escola té una cosa o una altra i quan arriba a casa, entre fer feines escolars i preparar les coses per l'endemà, gairebé és l'hora de sopar.
Fa uns dies es queixava que anava cansada i que mai no tenia temps per jugar, pintar o passar una estona amb els amics.
Nosaltres encara treballem quan ella surt d'escola.
Júlia (46 anys, mare de l'Eduard, de 12 anys)
—Potser hauríeu de plantejar-vos reorganitzar el seu horari de tardes d'una altra manera.
Tothom necessita tenir cada dia alguna estona sense activitats programades, per descansar i fer el que li vingui de gust.
Des del curs passat l'Eduard fa menys activitats a les tardes i ell mateix reconeix que va més relaxat i no ens hem de barallar perquè faci les seves feines.
Les tardes que no té cap activitat extraescolar de vegades es queda a la biblioteca de l'escola llegint, fent feines o dibuixant còmics o va tot sol a casa.
Pere (50 anys, pare de la Jana, de 15 anys)
—Fa un temps que la Jana no troba mai el moment d'anar a dormir, que si fan un programa a la tele, que si vol xatejar amb els amics, que si no té son...
I és clar, al matí, l'hem de despertar perquè està tan adormida que no sent l'alarma.
A l'última reunió amb el tutor, ens va comentar que als matins costava que participés a la classe, que molts dies estava mig adormida.
Li hem dit que si no canvia haurem de prendre mesures, però no sé jo si aconseguirem res.
Àngels (52 anys, tieta de la Jana i mare de la Lola, de 17 anys)
—No recordes les baralles que teníem amb la Lola per aquest mateix tema l'any passat?
Al final vam acabar buscant informació sobre la importància de dormir, a veure si així ho entenia.
Vam trobar un article que explicava que a l'adolescència canvia el cicle del son i és normal que no tinguin son a l'hora que haurien d'anar al llit i que tendeixin a anar a dormir més tard del que convindria.
I, és clar, al matí quan s'han de llevar els costa molt perquè no han dormit les hores necessàries.
Això ens va fer pensar que si era un tema fisiològic, no el resoldríem enfadant-nos.
Vam parlar amb ella per fer-li veure que era responsabilitat seva comprometre's a complir uns horaris perquè podia afectar la seva salut i el seu rendiment en els estudis.
La seva actitud a l'hora d'anar a dormir ha millorat.
Encara que segueix dient que no té son, compleix amb els horaris que hem pactat amb ella.