I. L'expedient tramès a aquesta Comissió Jurídica Assessora conté físicament tots els documents exigits per l'article 63.2 de la Llei 13/1989 de 14 de desembre d'organització procediment i règim jurídic de la Generalitat de Catalunya.
Ara bé d'una banda tant la memòria com l'informe econòmic són documents que s'incorporen a l'expedient sense signatura aspecte certament criticable i que fins i tot podria fer dubtar de la seva realitat.
Però d'altra banda per la seva data –21 de maig– és evident que la memòria es redacta després de la tramesa del projecte inicial per a informe que havia tingut lloc el 30 de març.
Aquesta Comissió Jurídica Assessora insisteix que la memòria prevista en aquell article 63 és un document que ha de figurar en la fase inicial de l'expedient i que per tant ha d'acompanyar el projecte en el seu punt de partida precisament amb la finalitat d'il·lustrar aquelles persones o entitats que hagin de tenir-lo a la vista.
És només sobre aquesta base que té sentit el fet que el precepte ens indiqui que la memòria "ha d'expressar el marc normatiu en què la proposta s'insereix ha de justificar l'oportunitat i l'adequació de les mesures proposades als fins que es persegueixin i ha de fer referència a les consultes que es puguin haver formulat i a altres dades d'interès per a conèixer el procés d'elaboració de la norma".
El Projecte de decret que és objecte de dictamen era concebut inicialment amb un article únic és a dir un precepte que reproduïa allò que en el projecte definitiu es presenta com a disposició transitòria.
Es tracta simplement de precisar el marc temporal de les limitacions que resulten del Decret 4/1995 de 10 de gener que estableix que el nomenament en propietat com a funcionari del cos de funcionaris titulars de l'àmbit de la Generalitat de Catalunya no comporta el dret a la titularitat d'una nova oficina de farmàcia en el corresponent partit oficial farmacèutic.
Doncs bé segons la citada disposició transitòria en el primer concurs de mèrits per a la provisió de llocs de treball de farmacèutics titulars que es convoqui a partir de l'entrada en vigor del Decret 4/1995 la limitació no s'aplicarà als farmacèutics titulars amb destinació provisional que concursin i accedeixin de manera definitiva a la mateixa plaça que ocupaven de manera provisional.
Aquests farmacèutics d'acord amb la legalitat anterior al citat Decret 4/1995 tenien una situació diferent de manera que segons la norma que els era aplicable el Decret de 27 de novembre de 1953 tenien precisament dret a una oficina de farmàcia situació amb la qual es produí el seu traspàs a la Generalitat de Catalunya per Reial decret 2210/1979 de 7 de setembre.
En bona tècnica jurídica doncs la referida disposició transitòria i en les circumstàncies que d'ella resulten manté el dret adquirit.
Però el text sotmès a dictamen a diferència del text inicialment previst conté una altra disposició que és el seu article únic en el qual s'afirma que "de conformitat amb els articles 2 i 3 de la Llei 31/1991 de 13 de desembre d'ordenació farmacèutica de Catalunya les disposicions del Decret 4/1995 de 10 de gener són aplicables en tots els seus extrems tant als farmacèutics titulars únics d'una oficina de farmàcia com a aquells que en són titulars en règim de copropietat".
El precepte té origen en un suggeriment fet pel Consell de Col·legis de Farmacèutics de Catalunya en l'informe emès en el tràmit d'audiència de data 25 de maig.
En realitat però l'aclariment és innecessari car no hi ha dubte que el concepte de titularitat comprèn tant les situacions de titular únic com les de titularitat compartida.
Així es desprèn dels citats articles 2 i 3 de la Llei 31/1991 que clarament equiparen ambdues situacions tant a l'hora d'establir la definició de l'oficina de farmàcia –"establiment sanitari en el qual sota la direcció d'un o més farmacèutics...": art. 2– com a la de referir-se precisament a la seva titularitat –"correspon a un o a més d'un farmacèutic": art. 3–.
Però al marge d'això és evident que el protagonista del text del Projecte de decret que ara es dictamina –el cotitular d'una oficina de farmàcia– no es correspon amb el de l'article 1 del Decret 4/1995 que és el que es vol aclarir.
En efecte com hem vist aquest article estableix el seu precepte a partir de la figura d'aquella persona que és nomenada funcionari del cos de farmacèutics titulars.
Vol dir per tant que si realment fes falta d'aclarir el sentit de l'esmentat article hauria de ser sobre la base d'indicar que la inexistència del dret a una oficina de farmàcia es dóna també en aquells casos en els quals només s'aspira a una situació de cotitularitat.
Finalment en l'exposició de motius hom hauria d'indicar que el text es promulga d'acord amb el dictamen d'aquesta Comissió atès que les observacions que es formulen no són en si mateixes fonamentals.
L'exigència resulta de l'article 5.3 del Decret legislatiu 1/1991 de 25 de març que conté el text refós de les lleis reguladores de la Comissió Jurídica Assessora i de l'article 18 del seu reglament aprovat per Decret 127/1991 de 17 de juny.
S'informa favorablement sobre el Projecte de decret pel qual es dicten normes per a l'aplicació del Decret 4/1995 de 10 de gener de normes relatives a les condicions d'exercici de les funcions de salut pública per part del cos de farmacèutics titulars de l'àmbit de la Generalitat de Catalunya.