Amb l'arribada del bon temps, fem més vida a l'aire lliure i estem més exposats a les picades d'insectes i altres animals.
Generalment, les picades produeixen molèsties menors que milloren amb el pas del temps.
Malgrat això, en alguns casos es poden complicar i requerir tractament.
Aquest article explica quins animals poden picar i per quina raó ho fan, quins símptomes provoquen les picades, quines mesures cal aplicar si es produeixen i què cal fer en cas de patir una reacció al·lèrgica.
Bàsicament, els animals que poden picar són els artròpodes.
Insectes (artròpodes amb sis potes):
Aràcnids i miriàpodes (artròpodes amb més de sis potes);
Alguns artròpodes piquen perquè necessiten la sang per poder dur a terme el seu cicle reproductiu, com per exemple els mosquits o els tàvecs.
També n'hi ha que piquen per defensar-se o quan són involuntàriament trepitjats o aixafats, com les abelles, els borinots, les vespes, algunes espècies d'aranyes, els escorpins i els centpeus.
Finalment, d'altres com les paparres i les puces piquen els humans de forma accidental.
Les picades provoquen reaccions a la pell que són el resultat d'una resposta de defensa del nostre sistema immunològic contra la saliva o el verí de l'animal.
La majoria de les picades d'insectes, aràcnids i miriàpodes produeixen molèsties locals, com ara picor, dolor, cremor i formigueig.
Tot i ser menys freqüent, també poden causar reaccions al·lèrgiques que en alguns casos poden ser greus.
Aquestes reaccions es produeixen aproximadament en un 1% dels infants i en un 3% dels adults.
Els artròpodes poden transmetre a l'ésser humà malalties infeccioses causades per un grup de virus anomenats arbovirus.
A les zones tropicals, els mosquits del gènere Aedes, per exemple, són agents de transmissió del virus del Zika, el chikungunya i el dengue.
D'altra banda, a les zones rurals i boscoses d'alguns països europeus, les paparres poden transmetre malalties com l'encefalitis centreeuropea.
Al nostre país, els arbovirus són responsables d'un 5% de les infeccions ateses a les consultes de viatgers.
Per això, si teniu previst viatjar a un país endèmic, heu d'adreçar-vos a les unitats de salut internacional per saber si necessiteu vacunar-vos o si heu de prendre medicació preventiva.
El més habitual és que el procés inflamatori i de picor desaparegui en hores o dies, sense necessitat d'un tractament específic.
Tot i això, de vegades, pot ser necessari un tractament addicional.
Hi ha algunes mesures específiques que cal aplicar en funció de l'artròpode que us hagi picat.
En quins casos he d'anar al metge?
Marxeu del lloc on esteu el més ràpid possible, ja que la picada pot atraure més vespes.
Retireu els pèls de l'eruga amb esparadrap.
Renteu la pell amb aigua i sabó.
Si queda el fibló a la pell, l'heu d'extreure per evitar que s'escampi el verí.
Podeu prendre un analgèsic perquè la picada és molt dolorosa.
És fonamental l'extracció de les paparres de la pell.
En tots els casos es recomana que hi aneu perquè us l'extregui un professional sanitari.
Si ho feu vosaltres, poseu la paparra en alcohol i porteu-la al centre sanitari més proper per si cal identificar-la i avaluar el risc de malaltia infecciosa.
En tots els casos perquè són mossegades que poden complicar-se.
Les reaccions al·lèrgiques a les picades són les complicacions més greus.
Són més freqüents en els artròpodes que inoculen verí, com ara les abelles, les vespes, els borinots, les aranyes, els escorpins i els centpeus.
Finalment, les picades d' insectes que no inoculen verí, però que provoquen una reacció per la saliva, com ara els mosquits, poden produir picor aguda o urticària papulosa.
Si aquests símptomes no milloren amb les mesures generals, cal consultar un professional sanitari.
Per a la picor, es poden administrar cremes amb corticoides de baixa potència (hidrocortisona a l'1-0,5%) o locions de calamina.
Alguns dels preparats disponibles amb hidrocortisona són els següents:
També hi ha preparats d'amoníac que modifiquen el pH de la pell i poden neutralitzar el verí.
Són més efectius si d'administren immediatament.
Alguns d'aquests preparats són els següents:
Finalment, també es pot administrar algun analgèsic (paracetamol), antiinflamatori (ibuprofèn) o antihistamínic oral.
Si els símptomes no milloren, cal consultar un professional sanitari i indicar la medicació que s'hagi pres prèviament.
Cal recordar que la prevenció és el millor tractament.
L'ús de repel·lents d'insectes és una de les mesures més adequades.
També es recomana vestir roba poc vistosa que cobreixi tot el cos (camises i pantalons de màniga llarga), evitar els perfums i col·locar mosquiteres al llit, les portes i finestres.
Si viatgeu a una altra àrea geogràfica, heu de saber que hi ha altres espècies d'artròpodes que poden picar o mossegar amb complicacions diferents.
Informeu-vos-en a les unitats de salut internacional per gaudir del viatge amb salut.
Repel·lents d'insectes [en línia] Gencat [consultat: juliol de 2015.
Picades i mossegades d'animals.
Repel·lents d'insectes d'ús humà eficaços enfront a mosquits del gènere Aedes, possible transmissor del virus ZIKA, recomanats per a prevenir la infecció associada.
Centres vacunals i unitats de salut internacional
Programar visita a les unitats de salut internacional de l'ICS
Extracción de garrapatas [en línia] MedlinePlus [consultat: juliol de 2015.
NHS [consultat: juliol de 2015]
Picades i mossegades [en línia] Farmaceuticonline [consultat: juliol de 2015.