La malaltia de la gota és una vella coneguda.
Segurament l'associeu a un home de mitjana edat amb sobrepès i un dolor prominent al dit gros del peu.
Certament és més freqüent en homes, però també es pot presentar en dones, principalment després de la menopausa, i tot i que acostuma a afectar l'articulació del dit gros del peu, també es pot presentar en les dels genolls, els turmells, els canells i les mans.
La gota és una forma d'artritis que es caracteritza per l'acumulació de cristalls d'àcid úric a les articulacions i que provoca dolor i inflamació.
Aquests símptomes s'acostumen a manifestar de manera sobtada i en forma de crisis, que amb el temps es poden agreujar i perllongar.
El tractament consisteix a prendre medicaments i a seguir algunes recomanacions, principalment relacionades amb l'alimentació.
Aquest article explica les característiques principals de la gota, quins medicaments cal prendre si es pateix un atac, quan cal tractament per reduir l'àcid úric i quins canvis en l'estil de vida cal fer de per vida.
La informació proporcionada en aquest article és complementària a les recomanacions del vostre metge o metgessa i en cap cas pretén substituir-les.
L'àcid úric és un compost orgànic que prové del metabolisme de les purines, unes molècules que formen part de les proteïnes de l'organisme, i també d'alguns aliments.
És present en petites quantitats a la sang i els teixits, però si el cos en produeix massa o no n'elimina suficient pot arribar a quantitats elevades.
Aquest nivell alt d'àcid úric en sang, anomenat hiperuricèmia, forma uns cristalls que es dipositen als teixits i a les articulacions.
Com el cos no els reconeix, reacciona i genera els símptomes de la gota.
Els pacients amb un diagnòstic de gota presenten més risc de desenvolupar pedres als ronyons (litiasi renal).
Cal tenir en compte, però, que no tothom qui té hiperuricèmia desenvolupa gota i que una hiperuricèmia no sempre requereix tractament farmacològic.
Hi ha diferents malalties i hàbits relacionats amb el vostre estil de vida que poden incrementar el risc de desenvolupar gota:
La gota té tres fases principals:
Hi ha dos tipus de tractaments disponibles amb objectius diferents:
No tothom qui té gota requereix una teràpia de disminució de l'àcid úric.
Si teniu pocs atacs de gota i de caràcter lleu pot ser que només calgui tractar l'atac agut.
Ara bé, si es produeix una progressió del dany a les articulacions o es desenvolupa una gota més greu, segurament serà necessari iniciar una teràpia de disminució d'àcid úric.
Els medicaments que principalment s'utilitzen són els antiinflamatoris no esteroidals (AINE), la colquicina i els glucocorticoides.
El metge o metgessa ha de decidir quin dels diferents tipus de medicaments és el més adequat en funció de diferent factors, com ara el risc de sagnat, l'estat dels ronyons i el fet d'haver patit o no prèviament úlceres a l'estómac o a l'intestí.
Els medicaments que s'utilitzen en una teràpia de disminució d'àcid úric disminueixen la producció d'àcid úric o n'incrementen l'eliminació als ronyons.
L'obesitat és un factor de risc per a la gota i per a altres malalties, per tant, si se'n té, convé perdre pes.
A banda de mantenir un pes saludable, també es recomana fer activitat física regularment, seguir una dieta equilibrada i evitar: les dietes amb dejunis, l'alcohol, especialment la cervesa i els licors d'alta graduació, les begudes edulcorades, els àpats contundents i la ingesta de grans quantitats de carn i marisc.
Grup de treball d'informació sobre medicaments dirigida a la ciutadania del Canal Medicaments i farmàcia