La cessió, extracció, conservació, intercanvi i trasplantament d'òrgans humans, per ser utilitzats amb fins terapèutics, només es poden realitzar d'acord amb el que estableixen aquesta Llei i les disposicions que es dictin per al seu desplegament.
No es pot percebre cap compensació per la donació d'òrgans.
S'han d'arbitrar els mitjans perquè la realització d'aquests procediments no sigui en cap cas costosa per al donant viu ni per a la família del difunt.
En cap cas no hi ha d'haver compensació econòmica per al donant, ni s'ha d'exigir al receptor cap preu per l'òrgan trasplantat.
El Ministeri de Sanitat i Seguretat Social ha d'autoritzar expressament els centres sanitaris en què es pugui efectuar l'extracció d'òrgans humans.
Aquesta autorització ha de determinar a qui correspon donar la conformitat per a cada intervenció.
L'obtenció d'òrgans procedents d'un donant viu, per ser ulteriorment empeltat o implantat en una altra persona, es pot realitzar si es compleixen els requisits següents:
a ) Que el donant sigui major d'edat.
b ) Que el donant gaudeixi de plenes facultats mentals i hagi estat prèviament informat de les conseqüències de la seva decisió.
Aquesta informació es refereix a les conseqüències previsibles d'ordre somàtic, psíquic i psicològic, a les eventuals repercussions que la donació pugui tenir sobre la seva vida personal, familiar i professional, així com als beneficis que amb el trasplantament s'espera que hagi d'aconseguir el receptor.
c ) Que el donant hi atorgui el seu consentiment de forma expressa, lliure i conscient, que ha de manifestar, per escrit, davant l'autoritat pública que reglamentàriament es determini, després de les explicacions del metge que ha d'efectuar l'extracció, obligat aquest també a signar el document de cessió de l'òrgan.
En cap cas es pot efectuar l'extracció sense la signatura prèvia d'aquest document.
Als efectes que estableix aquesta Llei, no es pot obtenir cap tipus d'òrgans de persones que, per deficiències psíquiques o malaltia mental o per qualsevol altra causa, no hi puguin atorgar el consentiment exprés, lliure i conscient.
d ) Que el destí de l'òrgan extret sigui trasplantar-lo a una persona determinada, amb el propòsit de millorar substancialment la seva esperança o les seves condicions de vida, i es garanteixi l'anonimat del receptor.
e ) Si el donant és una persona amb discapacitat que compleix els requisits que preveuen els apartats anteriors, la informació i el consentiment s'han d'efectuar en formats adequats, seguint les regles marcades pel principi del disseny per a tothom, de manera que li resultin accessibles i comprensibles al seu tipus de discapacitat.
L'extracció d'òrgans o altres peces anatòmiques de difunts es pot fer amb la comprovació prèvia de la mort.
Quan aquesta comprovació es basi en l'existència de dades d'irreversibilitat de les lesions cerebrals i, per tant, incompatibles amb la vida, el certificat de defunció l'han de subscriure tres metges, entre els quals hi ha de figurar un neuròleg o neurocirurgià i el cap del servei de la unitat mèdica corresponent, o el seu substitut; cap d'aquests facultatius no pot formar part de l'equip que procedeixi a l'obtenció de l'òrgan o efectuï el trasplantament.
L'extracció d'òrgans o altres peces anatòmiques de difunts es pot realitzar amb fins terapèutics o científics, en cas que aquells no hagin deixat constància expressa de la seva oposició.
Les persones presumiblement sanes que morin en accident o com a conseqüència ulterior d'aquest es consideren, així mateix, com a donants, si no consta oposició expressa del difunt.
A aquests efectes ha de constar l'autorització del jutge al qual correspongui el coneixement de la causa, que l'ha de concedir en els casos en què l'obtenció dels òrgans no obstaculitzi la instrucció del sumari perquè les causes de la mort apareixen degudament justificades.
El responsable de la unitat mèdica en què s'hagi de realitzar el trasplantament només pot donar la seva conformitat si es compleixen els requisits següents:
a ) Que el receptor sigui plenament conscient del tipus d'intervenció que s'ha d'efectuar, coneixent els possibles riscos i els previsibles avantatges que, tant físicament com psíquicament, puguin derivar-se del trasplantament.
b ) Que el receptor sigui informat que s'han efectuat en els casos precisos els estudis immunològics d'histocompatibilitat necessaris o altres que siguin procedents, entre donant i futur receptor, efectuats per un laboratori acreditat pel Ministeri de Sanitat, Política Social i Igualtat.
La informació s'ha d'efectuar en formats adequats, seguint les regles marcades pel principi del disseny per a tothom, de manera que siguin accessibles i comprensibles a les persones amb discapacitat.
c ) Que el receptor expressi per escrit o per un altre mitjà adequat a la seva discapacitat el seu consentiment per a la realització del trasplantament quan es tracti d'un adult jurídicament responsable dels seus actes, o pels seus representants legals, pares o tutors, si està incapacitat o en cas de menors d'edat.
En cas que el receptor sigui una persona amb discapacitat, s'han de tenir en compte les circumstàncies personals de l'individu, la seva capacitat per prendre l'esmentada decisió en concret i s'ha de preveure la prestació de suport per a la presa d'aquestes decisions.
Si es tracta de persones amb discapacitat amb necessitats de suport per a la presa de decisions, cal atenir-se a la lliure determinació de la persona una vegada hagi disposat dels suports i assistències adequats a les seves circumstàncies concretes.
S'ha de facilitar la constitució d'organitzacions a escala de comunitat autònoma i nacional, i col·laborar amb entitats internacionals que facin possible l'intercanvi i la circulació ràpida d'òrgans per a trasplantament, obtinguts de persones mortes, amb la finalitat de trobar el receptor més idoni.
El Ministeri de Sanitat i Seguretat Social ha de dictar normes reguladores del funcionament i control dels «bancs» d'òrgans que per la seva naturalesa permetin aquesta modalitat de conservació.
Aquests «bancs» no han de tenir, en cap cas, caràcter lucratiu.
Aquesta Llei no és aplicable a la utilització terapèutica de la sang humana i els seus derivats; tanmateix, la seva reglamentació s'ha d'inspirar en els principis informadors d'aquesta Llei.
Les extraccions anatòmiques efectuades per a la pràctica de trasplantaments de còrnia i d'altres teixits que reglamentàriament es determinin poden ser realitzades sense demora i en els mateixos llocs de la defunció.
Queden derogades la Llei de divuit de desembre de mil nou-cents cinquanta i les disposicions, sigui quin sigui el seu rang, que s'oposin al que disposa aquesta Llei.