projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El massís del Pedraforca, una de les muntanyes més emblemàtiques de l'alpinisme català, és un dels indrets amb més afluència del parc natural.
Per part dels muntanyencs del país, la seva ascensió es considera gairebé obligatòria.
L'itinerari habitual per pujar al Pedraforca es realitza des del refugi Lluis Estasen, situat al terme municipal de Saldes, i consisteix en pujar al Pollegó Superior de 2.507 m d'alçada per la ruta del coll del Verdet.
Aquesta ruta presenta un tram de gran perillositat entre el coll del Verdet i el cim, consistent en una grimpada molt aèria.
El retorn sol fer-se baixant per l'Enforcadura i la tartera, fins trobar el camí horitzontal que retorna fins al refugi Estasen.
La tradició excursionista de baixar per la tartera ha acabat malmetent-la i convertint-la en una baixada perillosa.
A l'estiu, quan l'afluència excursionista és més gran, amb centenars de persones pujant la muntanya, els accidents i rescats durant la baixada per la tartera són freqüents.
Amb la rehabilitació d'aquest camí s'ha ofert als milers d'excursionistes que pugen cada any al Pedraforca, la possibilitat de retornar del cim per un camí segur i, fins i tot, de pujar la muntanya evitant el perillós camí del coll del Verdet.
Per a recuperar aquest camí s'ha consolidat la traça del camí ja existent i que la duresa del clima de la zona havia deixat força malmès.
Mitjançant l'excavació manual s'ha refet, ampliat i consolidat la traça del camí de manera que el recorregut ara és evident i estable.
En els indrets on el camí transcorria pels sectors més inestables, s'han construït esculleres baixes amb fusta tractada a la banda del talús interior.
També s'han utilitzat malles per complementar les esculleres.
Als punts més pendents s'hi ha fet graons (utilitzant la pedra de l'indret i collant-la amb morter per la part de sota de manera que no es vegi) per facilitar el pas i alhora contenir el terreny evitant els fenòmens erosius.
Allà on l'escolament de l'aigua s'emportava el terraplè del camí s'hi ha construït petits murets de pedra de la zona per estabilitzar-lo.
Finalment s'ha incrementat la intensitat de senyalització del camí de la tartera per evitar que la gent es perdi i baixi pel mig de la tartera.
L'actuació s'ha completat amb la instal·lació d'una barana de fusta en el punt més perillós del camí de retorn al refugi Estasen.
L'actuació es considera socialment molt positiva per a la comarca, ja que s'ha executat majoritàriament per treballadors amb risc d'exclusió social (a excepció de la direcció i coordinació de l'obra).
Persones amb risc d'exclusió social que hi han intervingut: 5
S'han creat una sèrie de preguntes i respostes hipotètiques per resoldre alguns dels dubtes més habituals que es poden presentar a l'hora de conèixer el Parc:
Hi ha un apartat al web del Parc Natural del Cadí-Moixeró on es detalla la normativa específica aplicable a l'espai.
Per demanar llibres sobre el Parc us podeu adreçar al Centre de Documentació del Parc (Centre del Parc: c/ la Vinya, 1, 08695 Bagà).
També es poden consultar mitjançant l'apartat web del Centre de Documentació.
La gran majoria d'estudis del Parc (a excepció dels que desvelin dades que puguin afectar la protecció) es poden consultar adreçant-se al Centre de Documentació del Parc (Centre del Parc: c/ la Vinya, 1, 08695 Bagà) o també per mitjà de l'apartat web del Centre de Documentació.
L'any 2008, el Parc Natural del Cadí-Moixeró va iniciar un projecte per recuperar i conservar les varietats antigues de fruiters dins del seu àmbit.
Antigament, hi havia una gran diversitat de varietats de fruiters, però a mitjan segle XX es produeix un canvi envers l'agricultura industrial, per mor del qual se substitueixen les varietats tradicionals per unes poques varietats millorades.
Malgrat tot, encara es conserven alguns fruiters d'aquestes varietats més antigues.
En molts casos, però, tant els arbres com les persones que en coneixen la informació són d'edat avançada, així que es va considerar que aquest projecte s'havia d'iniciar de manera immediata.
Per la seva banda, el Servei de Producció Agrària del DAAM ha engegat el Pla d'acció de la biodiversitat cultivada (que, entre altres coses, fomenta l'ús de les varietats tradicionals cultivades), en el qual encaixa perfectament aquest projecte del Parc.
La prospecció de camp, la recopilació d'informació i l'empeltat de les varietats trobades s'ha dut a terme a través de l'Associació l'Era, mitjançant la Mireia Sisquella i la col·laboració del Jaume Brustenga.
Per a l'establiment dels fruiterars, es compta amb l'assessorament tècnic de l'Andreu Vila, enginyer agrònom especialitzat en hortofructicultura i agricultura ecològica.
Des de la creació del Parc, s'ha col·laborat amb les diferents entitats de l'àmbit de l'espai protegit, com ara ajuntaments, consells comarcals, diputacions, entitats excursionistes, societats de caçadors, pagesos, propietaris i altres agents socials del territori.
Alguns casos concrets són: Consell Regulador del Camí dels Bons Homes, el Patronat del Museu Cerdà de Puigcerdà, l'Associació d'Amics de la Fia-faia o l'Associació de les Valls del Pedraforca.
També es mantenen col·laboracions amb altres espais protegits d'arreu: Parcs de Catalunya, Red de Parques Nacionales i Parcs Nationaux de France, especialment el Parc natural regional dels Pirineus Catalans amb qui es treballa en diferents projectes de connectivitat, educació ambiental i canvi climàtic.
La vigilància i les actuacions de seguiment es coordinen amb el Cos d'Agents Rurals i els guardes de reserves de fauna, amb l'ajuda d'altres cossos com ara els Mossos d'Esquadra.
Pel que fa als convenis, s'ha signat un conveni de cessió per a la casa de Sant Joan de l'Avellanet amb l'Ajuntament de Bagà, per convertir-la en un centre d'interpretació de fauna del Parc.
També hi ha un conveni amb l'obra social "la Caixa" per fer treballs al Parc amb persones amb risc d'exclusió social:
Tenint en compte el patrimoni natural, social i cultural de la zona, el coneixement de tots els aspectes relacionats amb l'àmbit d'actuació és una eina bàsica per marcar uns objectius específics i unes línies de treball per a la gestió i la millora de l'espai.
Entre aquestes línies de treball, cal destacar els convenis i col·laboracions que té el Parc amb altres entitats i institucions per tal de desenvolupar línies de treball conjuntes.
Per a la bona gestió de l'espai protegit és molt important disposar d'unes bones eines de planificació.
En aquest sentit, el Parc Natural del Cadí-Moixeró està treballant en l'aprovació del Pla especial i, alhora, anualment es presenta un Programa d'actuacions i la Memòria de les actuacions realitzades.
També s'estan preparant diversos plans sectorials i es treballa amb altres entitats per mitjà de convenis i col·laboracions.
Col·labora en la gestió del Parc i és on estan representades les diferents administracions i agents socials del territori implicats.
Segons el Decret 353/1983, de 15 de juliol, de declaració del Parc Natural del Cadí-Moixeró: " Correspon a la Junta Rectora vetllar per la conservació del Parc, promoure l'execució i la millora de les vies d'accés, gestionar la concessió dels mitjans econòmics necessaris per tal que el Parc pugui assolir els fins específics, defensar les seves belleses i particularitats i realitzar totes les gestions que consideri convenients a favor del Parc."
Els membres de la Junta Rectora són:
3 representants del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural
1 representants del Departament de Territori i Sostenibilitat
1 representant del Departament d'Interior
1 representant del Departament d'Empresa i Ocupació
1 representant del Departament de Cultura
3 representants del Consell Comarcal de l'Alt Urgell
3 representants del Consell Comarcal del Berguedà
1 representant de les organitzacions professionals agràries
5 representants dels propietaris forestals
1 representant de les associacions de protecció de la natura
1 representant de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya
Li correspon l'Administració del Parc Natural.
7.3 (DECRET 353/1983, de 15 de juliol, de declaració del Parc Natural del Cadí-Moixeró).
Són funcions del Consell Directiu:
a) Elaborar les propostes de Programa de Gestió i de Pressupost anual, que seran aprovades pel Consell Executiu previ informe de la Junta Rectora.
b) Redactar i aprovar inicialment i provisionalment el Pla Especial de Protecció.
c) Proposar als organismes competents les normes, les reglamentacions i altres mesures que es creguin escaients per tal de salvagurdar els valors naturals que motivaren la creació del Parc, per facilitar-ne l'estudi, el coneixement i el gaudi i per afavorir el manteniment de les activitats agropecuàries que es desenvolupin a l'interior, d'acord amb el que estableix l'article 12.
e) Emetre les autoritzacions a què fa referència el punt 2 de l'article tercer.
Tots els tràmits i serveis dins els espais naturals protegits a un clic.
Projecte de cooperació transfronterera entre espais naturals del Pirineu
Document de referència per a la planificació i celebració de curses i marxes per muntanya al medi natural de Catalunya
Predicció meteorològica del Pirineu català
Creació i animació d'una xarxa de laboratoris botànics a cel obert a l'est del Pirineu,
Per conèixer, comentar i compartir, cliqueu "M'agrada"
Informació d'activitats, novetats i publicacions del Parc Natural del Cadí-Moixeró a través del correu electrònic
Les millors rutes dels Parcs només un clic.
Equipaments i itineraris adaptats per persones amb mobilitat reduïda
Les dues grans serralades del Cadí i el Moixeró, unides pel coll de Tancalaporta, formen una impressionant barrera muntanyosa en el punt d'unió entre el Prepirineu i el Pirineu.
És en aquesta zona on el Parc Natural del Cadí-Moixeró acull, a més d'una gran biodiversitat, llocs d'una bellesa i un atractiu especials.
Les estructures de pedra seca formen part del patrimoni cultural del Parc.
Amb l'abandonament de l'activitat agrícola i el manteniment de l'activitat ramadera, aquestes estan malmeses i cal recuperar-les.
Reconstrucció d'aquesta arquitectura popular, avui patrimoni cultural del Parc dins dels itineraris a Palau-saverdera i Cadaqués.
Inversió realitzada per l'Obra Social de "la Caixa":
Carpobrotus sp. és una espècie exòtica utilitzada als jardins de la costa catalana i a partir dels quals ha començat a envair espais propers.
La planta creix entapissant el sòl i amenaça la persistència dels hàbitats i espècies protegides del Parc: Limonium, Astragallus, Armeria, etc, l'hàbitat d'interès comunitari 1240 "Vegetació dels penya-segats del litoral mediterrani amb Limonium endèmics".
Els treballs han consistit en arrencar de manera manual les plantes de Carpobrotus i deixar-les en petites piles a terra, per tal que s'assequin de forma natural i no facin noves arrels.
També s'ha eliminat algun exemplar de Gazania sp..
La superfície d'actuació és de 53,7 hectàrees.
S'han netejat un total de vint-i-cinc platges i cales.
Sis pertanyen al Port de la Selva (Tamariua, Fornells, Talabre, Tavallera, s'Arena i Prona); dotze al de Cadaqués (Portaló, Culip 1, Agulles, Tudela, Francarlos, Culleró, Culip 2, Fredosa, Jugadora, Guillola, Jonquet i Sa Sabolla); i set al de Roses (Jóncols, Canadell, Pelosa, Calitjar, Montjoi, Rostella i Murtra).
La neteja es va executar en dos períodes: un a principis d'estiu que ha consistit en la recollida dels plàstics, metalls i vidres, que s'han portat a les deixalleries municipals; i un segon a la tardor, de recollida i apilonat de residus orgànics que posteriorment s'han cremat.
La neteja s'ha executat en dues fases per tal d'evitar la crema de restes orgàniques en temporada estival i per l'in terès d'efectuar una neteja periòdica.
Alt Empordà: Port de la Selva, Cadaqués i Roses
Inversió realitzada per l'Obra Social de "la Caixa":
Llei 4/1998, de 12 de març, de protecció del cap de Creus.
Resolució MAH/2618/2006, de 28 de juliol, per la qual es fa públic l'Acord del Govern de 20 de juny de 2006, pel qual s'aprova definitivament el Pla especial de protecció del medi natural i del paisatge del Parc Natural de Cap de Creus
La normativa estableix que, en tot l'àmbit del parc, com a mesura de protecció, està prohibit acampar (Art.
6, Norma setena, Apartat d, de la Llei 4/1998 de protecció de Cap de Creus).
Com a excepció, en el cas d'activitats amb infants i joves, està permesa l'acampada temporal en les zones de protecció de parc natural (clau 4) i d'ordenació específica (clau 5), sempre amb l'informe preceptiu de l'òrgan gestor en relació a l'emplaçament escollit (Art.40.4 del Pla especial de protecció del medi natural i del paisatge del parc natural de Cap de Creus).
A l'àrea d'esbarjo de Mas Ventós hi ha la zona de pícnic amb taules i cadires, però ja no hi ha barbacoes.
Està totalment prohibit fer foc a la zona.
En cas d'activació del Pla ALFA 3 per risc d'incendi forestal es restringirà l'accés a determinades zones del parc i es suspendrà les autoritzacions d'activitats que puguin ocasionar risc d'incendi.
Per a obtenir informació del nivell del Pla Alfa es pot consultar la web o mitjançant el telèfon 012.
La barraca de Tavallera NO és un refugi i, en aplicació de l'article 46 del Real Decreto 876/2014 del Reglament General de Costes no s'hi pot pernoctar.
L'ús d'aquest espai està restringit a les activitats desenvolupades per entitats d'educació ambiental i requereix autorització expressa del Parc.
Conveni de col·laboració establert entre la Diputació de Girona i alguns del ajuntaments del Parc Natural, que estableix la informació als visitants i la vigilància per a la prevenció d'incendis forestals.
Convenis de col·laboració amb la Universitat de Barcelona (UB), la Universitat de Girona (UdG) i la Universitat de Lleida (UdL) per tal de disposar d'estudiants en pràctiques.
Es mantenen trobades regularment amb els ajuntaments del Parc, i més esporàdicament amb el Consell Comarcal i la Diputació de Girona.
Col·laboració amb els diferents departaments de la Generalitat (especialment els departaments amb competències en turisme, cultura, política territorial, extinció d'incendis, i agricultura i pesca) per posar en comú els temes d'interès en la gestió de l'àmbit del Parc.
Es mantenen també relacions amb el Ministeri de Foment (Capitania Marítima) i el Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, i amb el Ministeri de Medi Ambient i Medi Rral i Marí i el Centre Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) per a la protecció del rec o Canyó submarí de Cap de Creus.
A escala internacional, participació en la xarxa d'Àrees Marines Protegides (AMP) de la Mediterrània MedPan.
Col·laboracions amb la Universitat de Barcelona i la de Girona, per als estudis de seguiment del patrimoni natural.
Una altra línia de treball molt important del Parc és el contacte directe amb tots els sectors locals implicats en el Parc.
Es poden remarcar els propietaris de terrenys, els pastors, els pescadors, les associacions com ara el Club Nàutic, el Centre d'Immersió, els caçadors, els agricultors, entre d'altres.
Col·laboració entre àrees marines protegides de la Mediterrània, dins el programa europeu Med.
És la Xarxa dels Gestors de les Àrees Marines Protegides de la Mediterrània.
Aquest projecte, amb una durada de tres anys (2005-2007), està finançat per la iniciativa Interreg III C zona Sud.
Reuneix 23 socis d'11 països de tot l'arc mediterrani, amb 14 socis europeus (França, Itàlia, Grècia, Malta, Eslovènia i Espanya) i 9 socis de països no europeus (el Marroc, Tunísia, Algèria, Croàcia i Turquia).
Aquests socis gestionen més de 20 àrees marines protegides de la Mediterrània i treballen en la creació de noves reserves marines.
L'objectiu de la Xarxa és facilitar els intercanvis entre les àrees marines protegides mediterrànies amb la finalitat de millorar l'eficàcia de la gestió d'aquests territoris.
Particularment, la Xarxa permet:
Cada any, la Xarxa organitza diferents seminaris on es tracten temes relacionats amb la gestió d'aquestes àrees.
La Xarxa també finança la realització de determinats estudis.
La vocació de la Xarxa és la producció d'eines metodològiques destinades a ajudar els gestors en el seu treball quotidià.
Així mateix, la Xarxa ha publicat la Relació global de les àrees marines protegides de la Mediterrània www.Medpan.org.
D'acord amb la Llei 12/1985, de 13 de juny, d'espais naturals, la figura del Pla especial de protecció del medi natural i del paisatge és una de les formes previstes per a l'ordenació i la protecció dels espais naturals (article 5).
El Pla especial de protecció és l'instrument més usual per a la delimitació definitiva dels espais inclosos en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) i per a l'adopció de normes d'ordenació i protecció específiques, d'acord amb el Decret 328/1992, de 14 de desembre, pel qual s'aprova el Pla d'Espais d'Interès Natural.
També, al cap de Creus, el règim bàsic de protecció establert pel PEIN s'ha completat amb l'aprovació d'una llei de protecció específica, la Llei 4/1998, de 12 de març, de protecció del cap de Creus, atenent la complexitat i la importància de l'espai.
L'article 10 de la llei esmentada estableix que el desplegament de la llei i l'ordenació i la planificació de l'ús i la gestió del Parc Natural s'han de dur a terme mitjançant tres instruments:
D'acord amb el mateix article 10 de la Llei de protecció del cap de Creus, aquests instruments poden establir totes les limitacions addicionals necessàries per assolir els objectius de protecció que marca la llei.
D'altra banda, el Parc Natural va ser declarat zona especialment protegida d'importància per a la Mediterrània (ZEPIM) el mes de novembre de 2001 a Mònaco.
Aquesta figura va ser definida en un dels protocols del Conveni de Barcelona relatiu a la protecció de la mar Mediterrània contra la contaminació.
En les ZEPIM s'estableix l'obligació de protegir, preservar i administrar de manera sostenible i ambientalment racional les zones de valor natural o cultural especial, particularment mitjançant l'establiment de zones protegides, com també protegir, preservar i ordenar les espècies de flora i fauna amenaçades o en perill.
13.3 (LLEI 4/1998, de 12 de març, de protecció de Cap de Creus).
Són funcions de la Junta Rectora:
La Junta Rectora té una Comissió Permanent, formada per alguns dels membres de la Junta Rectora, que actua per delegació en aquelles funcions acordades.
El Consell de Cooperació és l'òrgan col·laborador en la gestió del Parc Natural, integrat per entitats representatives dels sectors socials interessats.
Article 14.4 (LLEI 4/1998, de 12 de març, de protecció de Cap de Creus).
Són funcions del Consell de Cooperació:
Tots els tràmits i serveis dins els espais naturals protegits a un clic.
Plataforma ciutadana que recopila dades on line de la biodiversitad a través de la fotografia digital georeferenciada
Per poder realitzar activitats en l'àmbit del Parc Natural de Cap de Creus
Entre la terra i el mar, el Cap de Creus és un espai de gran bellesa, dotat d'una configuració geològica singular, amb estructures i afloraments que formen un conjunt únic al món.
L'efecte de la tramuntana ha fet que apareguin formes d'erosió capricioses i ha transformat el paisatge d'una manera molt especial.
La protecció jurídica de la serra de Montsant ha estat reiteradament reivindicada.
Ja l'any 1932, el Regional Planning, primer intent de planificació integral del territori català, incloïa en la xarxa d'espais naturals que propugnava, amb la denominació de parcs i boscos reservats, el que anomenava el Montsant, amb una delimitació no gaire allunyada de l'actual Parc; i, entre els rius reservats, el riu Montsant i el riuet del Teix.
El Llibre blanc de la gestió de la natura als Països Catalans (1976) assenyalava la serra de Montsant com una de les zones mereixedores d'especials mesures de protecció per la notable importància dels valors naturals que acull.
De manera semblant, s'han pronunciat altres treballs promoguts pel sector públic.
Cal remarcar l' Inventario abierto de espacios naturales de protección especial (1978) de l'ICONA, el Reconocimiento Territorial de Cataluña (1984), redactat per encàrrec del CEOTMA del Ministeri d'Obres Públiques i Urbanisme, i també la Relació d'espais d'especial interès natural (1980), elaborada per la Comissió d'Urbanisme de Catalunya (CUC), que va ser inclosa com a annex en la Llei 12/1981, de 24 de desembre, sobre normes addicionals de protecció dels espais d'especial interès natural afectats per activitats extractives.
L'any 1982, la Direcció General de Política Territorial del Departament de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat de Catalunya encarregava un estudi, finalitzat l'any 1983, de delimitació dels espais naturals a protegir de la serra de Montsant.
L'any 1992, la serra de Montsant es va incloure al Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN), aprovat pel Govern de la Generalitat mitjançant el Decret 328/1992, de 14 de desembre; més recentment, ha estat proposada la seva inclusió en la xarxa europea Natura 2000.
El 15 de maig de 2002, es va publicar al DOGC núm. 3636 el Decret 131/2002, de 30 d'abril, de declaració del Parc Natural de la Serra de Montsant, amb l'objecte de protegir-ne els valors geològics, biològics, paisatgístics i culturals, i de respectar el desenvolupament sostenible dels seus aprofitaments.
De manera que l'existència del Parc i la seva gestió constitueixin factors de dinamització social i econòmica i de vertebració del territori.
Per a una informació més completa, adreceu-vos als centres d'informació del Parc, on a més de fullets informatius hi trobareu plànols, guies i llibres que us en facilitaran la visita.
El Parc disposa d'una extensa xarxa d'itineraris pedestres senyalitzats.
Si els seguiu podreu visitar els indrets més significatius d'aquesta zona.
El territori del parc natural és de propietat privada en la seva major part.
En l'àmbit del parc natural hi ha nombrosos càmpings, hotels i hostals on podeu pernoctar.
Per motius de seguretat i conservació, està rigorosament prohibit encendre foc.
El servei de manteniment ha de fer un gran esforç per conservar nets els indrets més freqüentats.
La captura i recol·lecció d'animals, roques, minerals i plantes no són permeses en l'àmbit del parc natural.
Hi ha zones d'accés restringit a només serveis i veïns, que estan perfectament senyalitzades.
L'accés amb vehicle motoritzat hi resta prohibit.
Els centres d'informació del Parc donen autoritzacions especials perquè persones amb problemes d'accés a peu puguin apropar-se amb vehicle a les zones d'accés restringit.
El Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa té innombrables indrets d'interès per visitar: cons volcànics, colades de lava, boscos de roures o faigs, i també espais rurals.
Arquitectònicament són interessants els nuclis antics medievals, els monuments romànics, els edificis modernistes, etc. Us convidem a visitar-nos i conèixer de primera mà tota aquesta riquesa natural i cultural.
Per acreditar-se com a "Bon coneixedor de la Garrotxa" cal haver fet aquesta formació i superar una prova.
Aquest requisit és imprescindible per a realitzar activitats educatives del Parc Natural i poder portar grups organitzats a l'Espai Museístic del volcà del Croscat, i és independent d'altres titulacions com les de guia turístic, educador o monitor de lleure.
I també hi haurà les següents sessions:
Un cop realitzats els mòduls programats es podrà optar a la prova de "Bon coneixedor de la Garrotxa" (abans guia del PNZVG).
Tant l'examen com l'expedició del títol de "Bon coneixedor de la Garrotxa" va a càrrec del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa.
Límit per apuntar-se: 11 de setembre
La FES pot gestionar gratuïtament la bonificació mitjançant la Fundación Estatal para la Formación en el Empleo per al curs complet sempre i quan l'empresa compti amb crèdit Suficient i ens ho notifiqui amb 10 dies d'antelació de l'inici del primer mòdul.
Més informació: Fundació d'Estudis Superiors d'Olot Can Monsà, C/ Joan Pere Fontanella, 3 d'Olot, tel. 972 26 21 28, correu de contacte [EMAIL].
Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa, Fundació d'Estudis Superiors d'Olot i Turisme Garrotxa