projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'inici del procés en el qual s'emmarca la transició respon a una sèrie de moviments d'oposició a la dictadura franquista generats molt abans de la mort del general Franco.
Entre aquests destaquen el moviment obrer, el moviment estudiantil, els moviments associatius i també hi tingué un destacat protagonisme el qüestionament del franquisme per part d'amplis sectors i comunitats de base de l'Església.
Les protestes obreres foren intenses durant els anys setanta i van contribuir a l'arrelament de les idees democràtiques en el món laboral.
Durant aquest període prenen protagonisme diverses organitzacions sindicals situades al marge del sindicalisme oficial en els àmbits obrer, de la pagesia i catòlic.
S'impulsa la lluita laboral a través d'una estratègia que combinava les vagues amb la infiltració als mecanismes del sindicalisme vertical de l'Organización Sindical Española, únic sindicat permès, de subscripció obligatòria i controlat per la dictadura franquista.
Les vagues i les protestes s'incrementaren després de la mort de Franco.
A Catalunya tingueren una gran repercussió i seguiment les esdevingudes al primer semestre de 1976.
Els conflictes que afectaren l'empresa siderúrgica Laforsa de Cornellà de Llobregat i la vaga general a Sabadell el febrer d'aquell any van convertir-se en el símbol de la lluita dels obrers.
Vaga de treballadors de l'empresa automobilística SEAT.
Any 1978. © Fundació Cipriano García.
Arxiu Històric de CCOO de Catalunya.
Les mobilitzacions i reivindicacions del moviment estudiantil van desbordar les autoritats franquistes.
Les seves accions unitàries constituïren l'avançada de les plataformes democràtiques contra la dictadura.
A la "Caputxinada" del març de 1966 es constituí el Sindicat Democràtic d'Estudiants de la Universitat de Barcelona, que canalitzà les reivindicacions per una universitat oberta al servei de la societat
Saló d'actes del Convent dels Caputxins de Sarrià durant la sessió constituent del Sindicat Democràtic d'Estudiants de la Universitat de Barcelona el 9 de març de 1966. © Guillem Martínez.
Moltes reivindicacions i demandes per unes millors condicions de vida a ciutats i pobles de Catalunya es canalitzaren a través l'associacionisme veïnal.
Les seves assemblees i la dinàmica oberta de funcionament van desembocar en un moviment democratitzador enfrontat als ajuntaments franquistes.
El moviment veïnal es convertí en una escola de democràcia i també de futurs dirigents polítics.
Durant els darrers anys de franquisme l'Església catalana donà suport als moviments d'oposició al franquisme.
La utilització de recintes religiosos per fer-hi reunions i els principis renovadors del Concili Vaticà II marcaren una constant oposició amb la dictadura.
El monestir de Montserrat durant la celebració de l'assemblea d'intel·lectuals, professionals i artistes, els dies 12, 13 i 14 de desembre de 1970, per protestar contra l'execució dels membres d'ETA condemnats en el procés de Burgos. © Colita.
Exposició sobre l'escenari de la postguerra a Catalunya
La mostra, produïda pel Memorial Democràtic, està dividida en 5 àmbits: "Ocupació militar a Catalunya", "Retirada i exili", "Els vencedors", "Els vençuts" i "Esperances enfrontades".
Després de quasi tres anys de guerra, Catalunya va ser ocupada per les tropes franquistes.
Per una banda, la derrota portaria desenes de milers de catalans a marxar l'exili, a ser empresonats i, en el pitjor dels casos, a ser afusellats i enterrats en fosses comunes.
Per l'altra, la fi de la guerra suposaria la supressió de l'autonomia catalana i la persecució de la seva llengua i cultura.
D'aquesta manera, s'iniciaria la llarga nit del franquisme, una dictadura que separaria la societat, fins al darrer moment, entre vencedors i vençuts.
Cartell de l'exposició 'Vencedors i vençuts'
Necessitats de l'espai expositiu
Assegurança: La pròpia de l'espai que l'acull.
Tipus d'embalatge: Roll-up amb funda
*El Memorial Democràtic ofereix l'adaptació del cartell a les entitats/organismes sol·licitants.
*En els materials de difusió de l'exposició caldrà incloure sempre el logotip del Memorial Democràtic i el de la Generalitat de Catalunya
La lluita per la democràcia a Catalunya (1939–1975)"
L'exposició fa un recorregut per l'activitat clandestina dels homes i de les dones que des de diferents perspectives i diverses dinàmiques es van oposar a la dictadura franquista.
S'inicia amb la finalització de la Guerra Civil i arriba fins a la mort de Franco, tot i que aquest fet no significa ni la desaparició immediata de la dictadura ni l'abandonament de la clandestinitat per part dels opositors.
L'exposició -comissariada pels historiadors Antoni Segura i José Manuel Rúa- l'organitza el Centre d'Estudis Històrics Internacionals (CEHI) de la Universitat de Barcelona i la produeix el Memorial Democràtic de la Generalitat.
Necessitats de l'espai expositiu
Tipus d'embalatge: Roll-ups amb funda.
*El Memorial Democràtic ofereix l'adaptació del cartell a les entitats/organismes sol·licitants.
*En els materials de difusió de l'exposició caldrà incloure sempre el logo del Memorial Democràtic i el de la Generalitat de Catalunya
Una mirada a la trajectòria d'una de les nostres escriptores més lúcides i brillants de les darreres dècades.
Títol: Montserrat Roig, cronista d'un temps i d'un país.
"Montserrat Roig, cronista d'un temps i d'un país" proposa un repàs de la trajectòria professional i personal de l'escriptora i periodista.
Els àmbits de l'exposició son "Infància i franquisme", "Feminisme", "Catalanisme popular", "Compromís social", "Compromís amb les esquerres", "L'escriptora", "La periodista", "L'afició del teatre" i "Denúncia dels horrors del nazisme".
La vintena de fotografies que mostra són de Pilar Aymerich, de l'arxiu familiar Sempere Roig i del fons Montserrat Roig de l'Arxiu Nacional de Catalunya.
Els textos són fragments de peces periodístiques i literàries de l'escriptora i periodista.
L'exposició, comissariada per Marta Corcoy, ha estat produïda pel Memorial Democràtic sobre una idea original de l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya i el Col·legi de Periodistes de Catalunya.
Necessitats de l'espai expositiu
Punts de llum: Els propis de la sala.
Elements dels quals està formada l'exposició (mida i pes):
Tipus d'embalatge: Roll-ups en bosses individuals.
Manual de muntatge: no s'adjunta perquè són roll-ups.
Adaptació de contingut, logos, etc.: Cal que sempre hi figurin els logos de l'Associació de Dones Periodistes, el Col·legi de Periodistes i el Memorial Democràtic amb la Generalitat de Catalunya
Assegurança: La pròpia de l'espai que l'acull
El Memorial Democràtic ha volgut mostrar per primera vegada tota una sèrie d'imatges inèdites que captaren les tropes italianes en diverses poblacions i ciutats catalanes un cop guanyada la guerra civil.
Consisteix en un plec de fotografies realitzades per l'aviació italiana i utilitzades en un informe militar anomenat "Relazione sugli effetti del munizionamento usato dall'Aviazione Legionaria (dicembre 1938 = gennaio-febbraio 1939", en el qual són classificades d'acord amb la consistència de les construccions destruïdes.
En cada imatge es descriu la grandària o la profunditat dels efectes de cada bomba.
L'estudi no va tenir en compte, però, els danys personals.
Els bombardejos feixistes provocaren més de 5.000 morts només a Catalunya.
Però les víctimes foren moltes més.
Tothom va patir els bombardejos, tant perquè les bombes van colpejar les llars de milers de persones com pel fet que la por als atacs en va deixar moltes altres marcades per sempre més.
El fotògraf Tino Soriano, premi Nacional de Comunicació 2018, s'ha encarregat de fotografiar diversos testimonis que visqueren i patiren aquells bombardeigs.
Tots ells són veïns de les ciutats bombardejades i fotografiades pels feixistes.
Els seus retrats i les seves mirades són la millor mostra per contrarestar la fredor de les fotografies militars italianes.
*El tòtem no itinera amb aquesta exposició.
Punts de llum: Cada expositor ha d'estar connectat, atès que són expositors retro il·luminats.
Assegurança: La pròpia de l'espai que l'acull.
Tipus d'embalatge: caixes d'embalatge.
El material està embalat en la següent disposició:
*El Memorial Democràtic ofereix l'adaptació del cartell a les entitats/organismes sol·licitants.
*En els materials de difusió de l'exposició caldrà incloure sempre el logo del Memorial Democràtic i el de la Generalitat de Catalunya
Aquesta exposició dona a conèixer l'efervescència cinematogràfica que va viure Catalunya durant la Guerra Civil, així com l'alt preu que van haver de pagar molts dels seus professionals durant la dictadura franquista o a l'exili.
Cinema en temps de guerra, exili i repressió.
Catalunya va viure entre 1936 i 1975 gairebé quatre dècades de convulsió que van afectar diversos àmbits del país, un d'ells el cinematogràfic.
Durant la Guerra Civil el cinema fou utilitzat no solament com un espectacle sinó com una arma política i de propaganda bèl·lica.
Finalitzada la Guerra Civil i a causa de la derrota de la República a mans de l'exèrcit franquista molts professionals del cinema es van haver d'exiliar i alguns dels que es van quedar a Catalunya van patir la repressió.
Durant la dictadura el règim franquista va imposar una forta censura.
Ningú no es va atrevir a estrenar una pel·lícula en català fins que Ignacio F. Iquino va voler exhibir El Judes (1952) aprofitant la celebració del XXXVè Congrés Eucarístic Internacional.
El primer film estrenat comercialment en català a les pantalles de l'Espanya franquista fou Maria Rosa (1964), d'Armando Moreno, basat en l'obra d'Àngel Guimerà, l'any 1966.
Format: 29 plafons de 120x235cm: 58 muntants verticals de 235 cm, 96 muntats horitzontals de 120 cm, 46 muntants horitzontals de 35 cm.
Assegurança: La pròpia de l'espai que l'acull.
Tipus d'embalatge: Dues caixes, una pels muntants verticals de 230x30x30 cm i una altra pels muntants horitzontals 130x30x30 cm.
*En els materials de difusió de l'exposició caldrà incloure sempre el logo del Memorial Democràtic i el de la Generalitat de Catalunya
Aquesta exposició recupera la figura d'una de les activistes pro drets de les dones més importants de la primera meitat del segle XX
En aquesta exposició es fa un recorregut sobre la seva vida i trajectòria professional destacant la seva tasca divulgadora i periodística, el seu activisme feminista, la seva lluita a favor dels drets sexuals i reproductius de les dones i la seva manera d'entendre l'exercici de la medecina des de la militància social.
El compromís d'una dona lliure'
Tipus d'embalatge: Fundes per a roll-ups
Ens podeu fer arribar les activitats que organitzeu amb motiu dels 80 anys de la Guerra Civil emplenant aquest formulari.
Si teniu cap dubte, poseu-vos en contacte amb nosaltres mitjançant el formulari de contacte o truqueu al 936347428.
D'acord amb l'article 5 de la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal, les vostres dades seran incorporades al fitxer "Activitats del Departament d'Afers i Relacions Institucionals i Exteriors i Transparència", del qual és responsable el Gabinet Tècnic.
La finalitat d'aquest fitxer és la recollida de la informació de les activitats que s'organitzin arreu del territori català per entitats civils.
Podeu exercir els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició mitjançant un escrit adreçat al Gabinet Tècnic, Via Laietana, 14, 08003 Barcelona.
Conferència a càrrec dels historiadors Antoni Lardín i Oriol Dueñas, aquest darrer membre del Memorial Democràtic i autor del llibre "La violència d'uns i altres: La repressió de la guerra i la postguerra 1936-1945.
Activitat organitzada dins del cicle "Memòria i justícia.
VI Jornades de memòria històrica d'Olesa de Montserrat" dedicades, en aquesta ocasió, al moviment obrer, la repressió i la lluita antifranquista.
La biografia ha estat editada pel Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre (CERE) i l'editorial Cossetània
Presentació del llibre "Artur Bladé, escriure la memòria (1907-1995)" de Josep Sancho, a càrrec del Sr.
L'historiador Josep Sancho Sancho, autor de la biografia, va ser el guanyador de la VI Beca d'Estudi de la Figura i Obra d'Artur Bladé i Desumvila, impulsada per l'Arxiu Comarcal de la Ribera d'Ebre (ACRE), el Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre, l'Ajuntament de Benissanet, el Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre (CERE), l'Associació Cultural Artur Bladé i Desumvila la Universitat Rovira i Virgili (URV) i l'Ajuntament de Móra d'Ebre, que en l'edició 2016-2017 va estar dotada amb 2.000 euros, a més de la publicació de l'obra per part del CERE.
Acte principal de la commemoració
Si hi voleu assitir cal que demaneu la corresponent invitació al correu electrònic [EMAIL], o be, trucant al telèfon 938876417 (horari d'atenció al públic, de dilluns a divendres, de 9 a 14 h)
Interior de l'església de Sant Pere, al Poble Vell de Corbera d'Ebre
Aquest acte ret homenatge a totes les víctimes de la Batalla de l'Ebre, en especial a la població civil: homes grans, dones, nens i nenes que van patir els estralls de la guerra.
Vol ser el gran acte central de la commemoració dels 80 anys de l'inici de la Batalla de l'Ebre, que s'allargarà tot el cap de setmana.
Per què al poble vell de Corbera?
La Guerra Civil de 1936-1939 va portar a Corbera el pitjor desastre de la seva història.
Durant la Batalla de l'Ebre, la vila restà a l'avançada del front republicà establert, el mes d'agost de 1938, als afores de la Pobla de Massaluca, Vilalba dels Arcs i Gandesa.
El front es va trencar per Corbera el 3 de setembre i tot el poble quedà pràcticament enderrocat, agreujant els devastadors efectes dels bombardeigs patits durant els tres primers dies de la batalla per part de la Legió Còndor.
A mesura que va augmentar la degradació del casc antic, els veïns es van traslladar a la part baixa del poble.
Les ruïnes abandonades esdevingueren un símbol de la fèrria defensa en l'episodi més tràgic de la història recent i un lloc de visita obligada per a qui vol rememorar aquells fets o només contemplar els desastres de la guerra.
En el decurs de la Batalla de l'Ebre l'església va quedar en estat ruïnós.
Quan va acabar la guerra es va poder utilitzar per fer cerimònies religioses en un dels costats.
Davant del perill que s'esfondrés el sostre, es va decidir construir una església nova que va ser inaugurada l'any 1948.
En els darrers anys s'ha treballat en diverses fases de consolidació de l'església i en l'actualitat forma part d'un espai cultural, que s'ampliarà amb el projecte de consolidació d'una part del Poble Vell que s'està preparant.
Direcció General de Memòria Democràtica, Ajuntament de Corbera d'Ebre, Associació del Poble Vell de Corbera d'Ebre
'Les Veus de Riella' recull el testimoni de més d'una vintena de persones que van viure la guerra
El proper diumenge 11 de novembre es presentarà al Teatre Casal Agramuntí l'audiovisual Les Veus de Riella.
Un projecte sorgit amb la finalitat de documentar el testimoni de les persones d'Agramunt que van participar o van ser testimonis de la Guerra Civil.
A partir de les vivències personals de les persones entrevistades, un total de 26 homes i dones que han donat el seu testimoni s'ha editat un DVD, coincidint amb el 80è aniversari dels primers bombardejos que va patir a Agramunt.
Concretament, el que havia de ser un conjunt d'entrevistes s'ha convertit en un documental d'una durada de poc més de cinquanta minuts.
El documental, editat a partir de les entrevistes i imatges de l'Agramunt de l'època, segueix el fil cronològic que comença amb l'adveniment de la República i acaba amb els anys de postguerra i repressió.
La presentació tindrà lloc al Teatre Casal Agramuntí a les 12.30h i comptarà amb la presència de l'alcalde d'Agramunt, Bernat Solé; la directora general de Memòria Democràtica, Carme García; els membres del col·lectiu Fem Memòria, Josep Camats, Amanda Cardona i Josep Bertran, i els testimonis o familiars de les persones entrevistades al documental.
Si calgués destacar algun dels molts valors de Pepita Úriz Pi (Badostáin, 1883 – Berlín Oriental, 1958) i Elisa Úriz Pi (Tafalla, 1893 – Berlín Oriental, 1979), aquest seria el profund compromís social que van assumir al llarg de tota la seva vida.
Professores a les Escoles de Magisteri de Girona, Lleida i Tarragona, Pepita i Elisa van tenir un històric protagonisme i una projecció d'abast internacional en la defensa dels drets de la dona i de la infantesa.
Encara de forma més excel·lent va ser la seva contribució a la pedagogia de l'Espanya de començaments del segle XX, avançant-se en més de 50 anys als mètodes d'Ensenyament que s'implantarien durant la dècada dels seixanta.
Militants comunistes durant la II República, van impulsar les primeres organitzacions feministes i la Federació Espanyola de Treballadors de l'Ensenyament (FETE), principal sindicat del professorat.
El maig de 1937, l'assassinat d'Antonio Sesé, líder sindical i marit d'Elisa, va provocar un gir transcendental a les seves vides, ja que, a partir d'aquell moment, només la mort aconseguiria separar-les.
En esclatar la II Guerra Mundial, van ocupar un lloc d'honor en la lluita de la Resistència Francesa contra la dominació nazi.
Després, es van veure obligades a exiliar-se en la República Democràtica d'Alemanya, concretament a Berlín Oriental.
Allà van estar-s'hi fins a la seva mort: Pepita el 1958 i Elisa vint-i-un anys més tard, el 1979, sense que els fos possible veure de nou el lloc on havien nascut.
La transmissió intergeneracional del trauma psíquic, de la guerra civil a l'actualitat.
Jornada de reflexió des de diferents àmbits sobre els efectes que han tingut en la identitat individual i col·lectiva uns fets del passat d'aquest país que segueixen estant molt presents, fets que abasten des de la guerra del 36 passant per la dictadura, fins a la transició.
Malgrat l'ocultació deliberada, aquests fets continuen ocupant un lloc central en l'imaginari social i segueixen tenint conseqüències en l'inconscient individual i en la subjectivitat de les diverses generacions implicades.
El silenci i la negació han sigut la resposta a uns fets que provoquen la repetició de símptomes de generació en generació.
Des de la psicoanàlisi se sap el valor de la paraula i de l'escolta, el preu que es paga en l'àmbit psíquic per silenciar per la força esdeveniments que conformen la nostra realitat externa i interna.
La memòria és un patrimoni col·lectiu individual de gran valor que permet, entre altres, construir la nostra identitat, som la nostra memòria.
Associació EL·LIPSY, Associació d'Estudis de Psicologia i Psicoanàlisi i l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú
Aquesta obra és la narració verídica d'uns dies dramàtics viscuts per l'escriptor, historiador i polític, Antoni Rovira i Virgili, quan entra en fase culminant l'ofensiva final de Franco contra Catalunya.
Narració de l'angoixa, la desfeta i l'èxode dels catalans, que han estat les principals víctimes de la guerra encesa a Espanya per l'alçament militar de l'any 1936.
Multitud de temes connecten els anys 30 amb l'actualitat: les re lacions entre Catalunya i Espanya, els èxodes per Europa i la por a la pèrdua de la pròpia identitat.
Rovira i Virgili narra, en primera persona, el viatge sense retorn que va fer amb la seva família i diverses personalitats polítiques i culturals fins a França.
En aquest viatge, compartirà amb la resta de catalans i catalanes tots els dolors: La pèrdua de la llar, la fam, el fred i la incertitud del demà.
L'espectacle és un diàleg entre el personatge Antoni Rovira i Virgili i un violoncel·lista que s'expressa amb el seu instrument.
El text està basat en l'obra de l'escriptor Antoni Rovira i Virgili Els darrers dies de la Catalunya republicana.
Jornades de recuperació arqueològica organitzades per l'Ajuntament de Gandesa
Logo dels 80 anys de la Guerra Civil
El pròxim 10 de maig a les 9:30 h, començaran les jornades de recuperació de l'espai de les Trinxeres dels Masos d'En Grau, a Gandesa, sota la direcció arqueològica del Dr.
Els treballs de camp acabaran el següent 10 de juny.
Presentació del llibre en el marc dels 80 anys de la Batalla de l'Ebre
El dijous dia 7 de juny d'enguany, en col·laboració amb Òmnium Cultural Figueres, presentem el llibre "Demà tindrem sort", de la filòloga i escriptora Núria Martí i Constants, que ha novel·lat la història de l'exiliat gironí Joan Pacheco, a proposta i encàrrec d'Òmnium Cultural Gironès.
L'acte comptarà amb la presència de l'autora i del protagonista del llibre.
Xerrada divulgativa a Corbera de Llobregat
Es tracta d'una xerrada divulgativa amb 2 parts:
En la primera s'expliquen les variacions de la línia de front durant els 115 dies de combats, repartits en 3 fases, formades per 9 maniobres sobre un mateix mapa de manera didàctica i gràfica.
En la segona s'exposen els records de la batalla d'un dels darrers soldats supervivents, el Sr Francesc Pedrol de 97 anys, situats en el context cronològic per primer cop.
Finalment s'oferirà als presents un temps per resoldre dubtes, expressar les seves opinions o preguntar qualsevol aspecte sobre la batalla i la guerra civil espanyola.
Els actes tindran lloc els dies 21 i 22 de juliol, a Terres de l'Ebre
Amb motiu de la commemoració del 80è aniversari de l'inici de la Batalla de l'Ebre, una de les batalles més importants de la Guerra Civil espanyola, la Direcció General de Memòria Democràtica del Departament de Justícia ha programat una sèrie d'actes, que tindran lloc en diverses localitats, el cap de setmana del 21 i 22 de juliol.
Els actes s'iniciaran dissabte 21 al matí, a Vilalba dels Arcs, amb la inauguració del mural "Batalla de l'Ebre 1938-2018", creat per l'artista Anna Taratiel i dissenyat amb l'ajut dels joves de Vilalba dels Arcs amb edats compreses entre 12 i 17 anys.
Al vespre, se celebrarà un gran acte de memòria a l'església del Poble Vell de Corbera d'Ebre, organitzat amb la col·laboració de l'Ajuntament de Corbera d'Ebre i l'Associació del Poble Vell de Corbera d'Ebre.
Atès que l'aforament de l'església de Sant Pere és limitat, caldrà demanar una invitació prèvia per assistir-hi.
Aquell mateix diumenge, al matí, tindrà lloc el 30è homenatge a les víctimes i combatents de la Lleva del Biberó a la cota 705 de la serra de Pàndols.
La celebració d'aquest acte la va iniciar, l'any 1989, l'Agrupació de Supervivents de la Lleva del Biberó 41, coincidint amb l'aniversari de l'inici de la Batalla de l'Ebre.
Les activitats de commemoració finalitzaran al vespre amb la representació de l'obra "Maleïdes les guerres", a Caseres.
Totes les activitats són d'accés lliure i no cal invitació, amb l'excepció esmentada de l'Acte commemoratiu del 80è aniversari de l'inici de la Batalla de l'Ebre a Corbera.