Dia Nacional de l'Exili i la Deportació (5 de febrer)
Entre gener i febrer de 1939, milers de refugiats republicans van creuar els Pirineus mentre les tropes franquistes ocupaven el territori català fins a la frontera francesa.
Per fer front a aquest gran èxode, que el govern francès va quantificar d'un total de 440.000 persones, es va celebrar a París la Conferència Internacional d'Ajuda als Refugiats Espanyols (CIARE) els dies 15 i 16 de juliol de 1939.
La Conferència, impulsada per membres del Comité International de Coordination et d'Information pour l'Aide à l'Espagne Républicaine i altres organitzacions internacionals a través del Bureau d'organisation, va comptar amb la participació de delegats de 14 països.
El seu objectiu era coordinar l'ajuda als refugiats i es va organitzar en comissions que van tractar sobre la ubicació dels centres de refugiats, els proveïments, l'ajut a la infància, l'organització sanitària i aspectes culturals i d'informació.
La Generalitat va participar a la Conferència a través del Bureau d'information que es va encarregar d'elaborar un dossier, que l'Arxiu Nacional custodia en el fons Generalitat de Catalunya (Exili),( ANC1-511-T-332)
El dossier ens informa del programa de la conferència, dels delegats que hi van participar, dels camps o centres de refugi existents en aquell moment, d'un cens dels oficis dels refugiats elaborat pel SERE (Service d'Evacuation des Refugiés Espagnols) i també conté fragments de cartes escrites per refugiats.
Segons aquest document la CIARE va calcular que havien passat a França unes 400.000 persones.
D'aquestes, 60.000 ja havien tornat a la península el mes de juliol de 1939, 15.000 havien emigrat a d'altres països i restaven a França entre 320.000 i 325.000 refugiats.
Cal destacar que aquestes xifres aproximades de refugiats que resten en territori francès inclouen 10.000 persones situades a Algèria i 6.000 brigadistes internacionals no espanyols.
Aquestes dades, probablement elaborades pel mateix comitè organitzador, presenten algunes diferències respecte a les que recull la bibliografia actual de l'exili, sobre les quals hi ha un ampli consens dels historiadors.
En el mateix fons Generalitat de Catalunya (Exili) existeix una llista de poblacions franceses amb camps censats fins el 18 d'abril de 1939 ( ANC1-511-T-349 ).
Aquest document –del qual en desconeixem l'origen i que probablement és incomplet- permet complementar els camps recollits en el dossier de la CIARE que, possiblement, ens situa a principis de juliol de 1939.
La dada més interessant de tots dos documents és el nombre de refugis existents a França entre l'abril i el juliol de 1939, i la seva dispersió geogràfica per tot el territori.
És molt significativa la diferència de camps recollits a la llista d'abril: 123 respecte els que consten en el dossier de la CIARE: 928.
Tenint en compte els camps que apareixen repetits a les dues llistes sabem que fins el mes de juliol van existir a França 990 camps, hospitals o centres de refugi amb exiliats espanyols.
Només 8 camps de tots els recollits entre els dos documents no s'han pogut localitzar.
Pel que fa a les dades dels refugiats quantificats en el dossier 167.932 eren combatents, la majoria dels quals estaven repartits entre 10 camps de concentració, 3 hospitals i 2 centres de refugiats.
La resta, una mica més de 150.000 persones, civils d'ambdós sexes i edats diverses, es trobaven repartides pels nombrosos centres de refugiats que s'estenien per tot el territori francès.
La majoria d'aquests centres eren gestionats pel mateix país d'acollida, mentre que 73 estaven subvencionats per altres països.
Poblacions amb refugiats civils i combatents.
Poblacions amb refugiats civils.