De les competències de les administracions públiques en matèria forestal
Dels Plans de Desenvolupament Forestal
Dels terrenys forestals d'utilitat pública i dels terrenys protectors
Dels terrenys forestals de propietat privada
De la conservació i la millora dels terrenys forestals
De les disposicions i les mesures de caràcter general
De la prevenció de plagues i incendis forestals
De l'aprofitament de fustes, llenyes i escorces
De la realització i el control dels aprofitaments
De la millora tècnica de la producció forestal
De les empreses d'explotació forestal
De la recerca i la formació professional en matèria forestal
De les infraccions i les sancions
Disposició addicional Primera - Disposició addicional Tercera
Les particularitats de la silvicultura a Catalunya fan aconsellable l'exercici de les competències que, en el marc del que disposen els articles 148 i 149 de la Constitució Espanyola, reconeix a la Generalitat l'article 9.10 de l'Estatut d'Autonomia, a fi que, bo i respectant la legislació bàsica de l'Estat, aquest important sector agrari es beneficiï d'una regulació adient amb la seva especificitat en el territori català.
Amb aquesta finalitat, la nova legislació autonòmica atén diversos àmbits normatius sobre els quals ha semblat oportú dictar normes específiques per a una millor ordenació dels terrenys forestals mitjançant criteris apropats a la realitat forestal catalana i a la seva problemàtica actual, no solament en els aspectes econòmics i productius, sinó també en els conservadors i socials.
En la Llei que ara s'aprova, té una importància particular el Títol II, relatiu a la política forestal, el qual estableix els eixos que en determinen les línies fonamentals i els instruments de realització pràctica.
Cal destacar, en aquest sentit, a més de la significació que tenen els Plans que s'hi estableixen per desenvolupar la política forestal de la Generalitat, la transcendència que, quant a l'efectivitat d'aquesta política, es concedeix a l'ordenació dels terrenys forestals d'utilitat pública i protectors, i també a la reglamentació de la gestió dels terrenys forestals de propietat privada, la qual es vol promoure i fomentar instituint un òrgan desconcentrat de l'Administració forestal que, amb la deguda participació del sector afectat, exerceixi les funcions que se li atribueixen legalment.
Amb aquest nou ens que la Llei crea, es vol, d'una banda, incrementar la presència dels interessats en l'adopció de les decisions que els poden afectar i, de l'altra, apropar la nostra legislació a d'altres d'europees que s'inspiren en la idea de l'eficàcia d'una confiada col·laboració entre l'Administració i els operadors econòmics i socials del sector forestal, de la qual es poden esperar resultats profitosos a Catalunya.
El Títol III de la Llei, que es refereix a la conservació dels terrenys forestals, conté, a més de les disposicions generals corresponents en aquesta matèria i de les mesures que es consideren com a més adequades per a l'execució d'aquestes, una àmplia normativa sobre la prevenció de plagues i d'incendis forestals i una reglamentació innovadora sobre les zones forestals que, per llurs característiques o circumstàncies, requereixen una actuació urgent de l'Administració per a assegurar-ne la conservació i la restauració.
Pel que fa a la prevenció d'incendis forestals, hom ha cregut oportú aprofitar la formulació d'aquest text legal per a reglamentar les Agrupacions de Defensa Forestal, a les quals es reconeix personalitat jurídica plena per a facilitar la tasca important que, en col·laboració amb l'Administració autonòmica, l'Administració local i els particulars, hom els atribueix en aquest àmbit normatiu de la Llei.
D'altra banda, amb la introducció de la figura de la Zona d'Actuació Urgent en el nostre dret forestal, es pretén, amb unes previsions legals que semblen mesurades i oportunes, restaurar els terrenys forestals en perill de degradació i fins i tot de desaparició, concedint a l'Administració forestal, amb les garanties degudes, la possibilitat de decidir i, si s'escau, executar les mesures necessàries per a evitar aquells riscs.
Una part important de la Llei es refereix als aprofitaments forestals, als quals es dedica el Títol IV de la nova disposició.
En aquest àmbit normatiu, que s'inspira en el principi de conservació i millora de les masses forestals, es dedica una atenció especial als aprofitaments de fustes, llenyes i escorces, per tal com són aquests -d'altra banda, els més importants econòmicament- els que poden afectar més directament l'efectivitat dels dits principis.
Cal significar que, pel que fa a aquests aprofitaments, la normativa que s'estableix diferencia entre els aprofitaments a realitzar damunt terrenys forestals que disposen de Plans dasocràtics de gestió i els que es poden realitzar sobre els terrenys que no en disposen, tenint en compte que la redacció dels dits Plans -que, d'altra banda, hom vol promoure amb aquesta Llei- i llur correcta execució es consideren com uns instruments particularment eficaços per a dur a terme la política forestal que, en aplicació dels preceptes legals, estableix l'Administració.
La millora tècnica de la producció forestal és objecte d'atenció en el Títol V de la Llei, el qual, en aquest àmbit normatiu, es refereix a les mesures de foment més adequades i assenyala els beneficis que es poden concedir per aconseguir aquesta millora; així mateix, fixa les característiques que han de reunir les empreses d'explotació forestal, sense oblidar l'important aspecte de la investigació i de la formació professional en matèria forestal.
Cal remarcar, en aquest apartat, que la Llei ha volgut institucionalitzar la Taula Intersectorial Forestal atribuint-li, com a òrgan d'àmplia representació, tasques ben significatives quant a la participació en l'elaboració de la política forestal i quant a la promoció de la millora tècnica de la producció forestal i de la comercialització i la transformació industrial d'aquesta.
El Títol VI de la Llei conté disposicions sobre infraccions i sancions, tal com és habitual en textos legislatius com aquests que es clouen, en general, a part de les disposicions addicionals, transitòries i finals, dedicant llur atenció a aquest àmbit normatiu.
Cal precisar, però, que si una llei d'aquesta mena no es pot estalviar de dictar alguns preceptes tendents a assegurar-ne específicament l'efectivitat, en l'esperit de la disposició legal que ara s'aprova, compta, sobretot, el desig de promoure l'activitat forestal a Catalunya, i que és en aquest sentit que es preveuen, com es manifesta al llarg de tot l'articulat de la Llei, múltiples mesures, en la creença i en la consideració que, en matèria forestal, les actuacions administratives de foment són, si més no, tan importants com les de policia.
7.1 Amb la finalitat de realitzar una política forestal integral, el Pla General de Política Forestal ha de classificar els terrenys forestals i determinar-ne l'ús.
a) La determinació i l'assenyalament de les zones susceptibles d'ésser declarades de repoblació obligatòria, de perill d'incendis o d'altres classificacions especials fonamentades en la utilitat pública i l'interès social.
b) Els mètodes, les directrius i els programes per a la recerca, la formació i la divulgació forestals, amb especificació dels resultats a assolir.
c) Les directrius per a fomentar i millorar la producció forestal i la indústria de transformació.
d) Les estratègies generals per a conservar el patrimoni natural i l'ús social i recreatiu dels terrenys forestals.
e) Els esquemes generals de compatibilitat entre la silvicultura i la producció agro-pecuària, principalment pel que fa a la repoblació dels terrenys agrícoles marginals i al desenvolupament de l'activitat forestal en les explotacions agrícoles.
f) Les condicions per a revisar la unitat mínima de producció forestal.
g) Les àrees forestals d'alt risc d'incendis, amb la delimitació d'uns perímetres de protecció prioritària.
7.3 El Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca ha d'elaborar el Pla General de Política Forestal i, després d'haver-ne consultat la idoneïtat amb altres Departaments, amb el Centre de la Propietat Forestal i amb les entitats i els organismes implicats, l'ha d'elevar al Consell Executiu per a ésser aprovat.
7.4 El Pla General de Política Forestal té una vigència màxima de deu anys i pot ésser revisat o modificat pel Consell Executiu a proposta del Conseller d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, d'acord amb els procediments establerts per l'apartat 3.
16.1 La gestió dels terrenys forestals de propietat privada correspon als titulars d'aquests terrenys, en les condicions que estableix aquesta llei.
16.2 Les entitats locals poden promoure projectes d'ordenació forestal d'àmbit municipal o supramunicipal, que s'aproven per resolució del director general competent en matèria forestal.
Els titulars dels terrenys forestals inclosos en un projecte d'ordenació forestal d'àmbit municipal o supramunicipal poden adherir-se als dits projectes.
La comunicació d'adhesió adreçada al departament competent en matèria forestal comporta, a tots els efectes, que la finca adherida compta amb un instrument de gestió forestal.
23.1 En els terrenys forestals es pot permetre la rompuda de terrenys per a l'establiment d'activitats agropecuàries si es tracta de terrenys aptes tècnicament i econòmicament per a un aprofitament d'aquesta naturalesa.
Excepcionalment, es poden autoritzar rompudes de terrenys forestals incendiats per a ús agrari, tenint en compte la funcionalitat d'aquestes rompudes per a la prevenció d'incendis forestals o altres d'interès forestal.
23.2 Per a la rompuda dels terrenys forestals expressats a l'apartat 1, cal l'autorització de l'Administració forestal, la qual ha de tramitar l'expedient, amb l'informe previ de les entitats locals amb competències urbanístiques sobre l'àrea d'actuació.
La manca de notificació de la resolució expressa en el termini de tres mesos des de la presentació de la sol·licitud té efectes estimatoris quan es fan en superfícies forestals isolades inferiors a 1.000 m 2 i per a les rompudes de fins a 1.000 m 2 en zones no incloses en la Xarxa Natura 2000, en què l'Administració dugui a terme actuacions de concentració parcel·lària, nous regadius o de millorament de regadius existents.
Per a la resta de casos, la manca de resolució expressa en el termini de tres mesos des de la presentació de la sol·licitud té efectes desestimatoris.
L'Administració forestal ha de desenvolupar i fomentar la reforestació i la regeneració dels terrenys forestals i dels vessants amb feixes o bancals construïts de fa temps que han deixat d'ésser utilitzats com a espais agrícoles quan no hi hagi possibilitat de recuperar-los agrícolament.
26.2 Amb aquesta finalitat, l'Administració forestal pot establir consorcis o altres convenis administratius amb els propietaris de terrenys forestals.
L'aprofitament de fustes i llenyes s'ha de fer segons les disposicions específiques d'aquesta llei, tant en els terrenys de propietat pública com en els terrenys de propietat privada.
L'Administració forestal ha d'impulsar l'estructuració i el planejament dels terrenys forestals d'acord amb els plans d'ordenació de recursos forestals, els projectes d'ordenació i els plans tècnics de gestió i millora forestals.
47.3 Les instruccions generals per a la redacció dels Projectes d'Ordenació i els Plans Tècnics de Gestió i Millora Forestals han d'ésser fixades pel Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca.
49.1 El departament competent en matèria forestal pot regular l'aprofitament d'escorces, fruits, resines, plantes aromàtiques, plantes medicinals, bolets (incloses les tòfones), productes apícoles i, en general, el d'altres productes propis dels terrenys forestals.
Els aprofitaments dels productes forestals a què fa referència l'apartat 1 que constin en projectes d'ordenació o en plans tècnics aprovats s'han de comunicar prèviament a l'Administració forestal.<
El règim de control dels aprofitaments dels productes forestals a què fa referència l'apartat 1 que no constin en projectes d'ordenació o en plans tècnics aprovats és el de comunicació prèvia acompanyada de declaració responsable, en els termes que s'estableixin reglamentàriament.
No obstant això, se subjecten a autorització els aprofitaments que puguin malmetre l'equilibri de l'ecosistema del bosc o la persistència de les espècies.
L'aprofitament de fustes i llenyes en terrenys forestals de propietat privada que disposen de projectes d'ordenació, de plans tècnics aprovats, o estiguin acollits a plans d'ordenació de recursos forestals i així ho prevegin d'acord amb el que especifica aquesta llei, no necessita autorització.
N'hi ha prou amb la comunicació prèvia, per escrit, a l'Administració forestal.
Es requereix l'autorització de l'Administració forestal per a tots els aprofitaments de fustes i llenyes no continguts en els projectes d'ordenació o en els plans tècnics aprovats o plans d'ordenació de recursos forestals.
50.3 Excepcionalment, es poden autoritzar aprofitaments forestals no continguts en els programes aprovats, sempre que tinguin com a motiu causes de força major, accidents naturals o incendis forestals.
50.4 Tanmateix, per als aprofitaments detallats per l'apartat 3, és suficient la comunicació prèvia establerta per l'apartat 1 si es tracta d'aprofitaments en terrenys forestals temporals.
50.5 Les autoritzacions a què fan referència els apartats 2 i 3 es concediran en el termini de 3 mesos.
La manca de resolució expressa en l'esmentat termini tindrà efectes estimatoris.
51.1 En els terrenys forestals que no tenen projecte d'ordenació ni plans tècnics aprovats, ni estan acollits a plans d'ordenació de recursos forestals, cal l'autorització prèvia del departament competent en matèria forestal per a portar a terme l'aprofitament de fustes i llenyes.
51.2 La manca de resolució expressa sobre les autoritzacions en el termini de tres mesos té efectes estimatoris.
a) Quan les tallades es fan sobre espècies de creixement ràpid.
b) Quan les tallades són previstes pels projectes d'ordenació o pels plans tècnics de gestió i millora forestal o estiguin acollits a plans d'ordenació de recursos forestals, i aquests darrers ho prevegin d'aquesta manera.
c) Quan, com a conseqüència d'un incendi forestal o d'altres causes de destrucció, els arbres són morts.
d) Quan les tallades són necessàries per a la construcció o la conservació d'instal·lacions, obres o infraestructures legalment autoritzades.
e) Quan les tallades són necessàries per a l'execució de rompudes legalment autoritzades.
f) Quan s'han de fer en els terrenys forestals activitats extractives legalment autoritzades.
g) Quan, d'acord amb els tractaments silvícoles de l'espècie, les tallades són les adequades per al millorament, la regeneració i l'aprofitament i inferiors o iguals a dues hectàrees de superfície.
L'autorització es pot concedir en els supòsits següents:
a) Quan d'acord amb els tractaments silvícoles de l'espècie, les tallades són les adequades per a la millora, la regeneració i l'aprofitament i superiors a dues hectàrees de superfície.
b) Quan s'han d'adoptar mesures extraordinàries per raons de protecció fitosanitària.
c) Quan s'han d'establir tallafocs o bandes de protecció sota línies de conducció elèctrica o sonora.
La manca de notificació de la resolució expressa sobre les autoritzacions en el termini de tres mesos té efectes estimatoris.
La concessió o l'autorització d'activitats extractives a cel obert és condicionada a la reconstrucció simultània dels terrenys forestals.
74.2 Especialment, són infraccions, d'acord amb aquesta Llei:
a) Les tallades arreu no regulades per aquesta llei i les fetes sense la deguda autorització o comunicació prèvia.
b) L'aprofitament de fustes i llenyes en terrenys forestals sense l'autorització deguda o, en cas de disposar de projecte d'ordenació o pla tècnic aprovats o estar acollits a plans d'ordenació de recursos forestals que així ho prevegin, sense haver fet la comunicació prèvia per escrit a l'Administració forestal.
c) L'incompliment de les mesures cautelars dictades per l'Administració forestal per a la preservació de les masses forestals.
d) La inhibició en la realització de les accions o les inversions establertes per aquesta Llei.
e) L'aprofitament de terrenys forestals de tal manera que pugui provocar o accelerar la degradació del sòl o de la capa vegetal.
f) El pasturatge en zones vedades d'acord amb aquesta Llei.
g) L'incompliment de les mesures cautelars establertes per l'Administració forestal per a l'aprofitament o l'eliminació de biomassa forestal.
h) Els aprofitaments forestals fets per persones que no reuneixen els requisits establerts per aquesta Llei.
i) La rompuda de terrenys forestals sense l'autorització preceptiva o comunicació prèvia, o amb incompliment de les condicions establertes en l'autorització, en l'instrument d'ordenació forestal corresponent o en les disposicions que en regulin l'execució.
j) L'incompliment de les disposicions dictades en matèria de prevenció d'incendis forestals.