projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El diumenge 19 de maig de 2020 s'havia de celebrar a Ripoll la 54a edició de la Festa Nacional de la Llana i Casament a Pagès.
El mateix diumenge també es celebrava el 16è.
Concurs d'esquilar ovelles, un mercat de productes agroalimentaris i la mostra d'oficis tradicionals.
Cardant i filant la llana, 1976.
Festa de la Llana i Casament a Pagès, 1978.
Home, amb indumentària típica de pagès, durant la celebració de la Festa de la Llana i Casament a Pagès, 1976.
A les 10h. del matí la comitiva del nuvi sortia de la Caseta d'en Serrallonga per arribar a la plaça Gran.
Després del ball dels Tonadors, el ball de l'Eudald i la Maria, la núvia sortia a saludar des del balcó; i la comitiva dels nuvis ja es dirigia cap a la plaça del monestir.
Al monestir es celebrava l'ofici religiós, i un cop finalitzat, i dins el monestir es ballava el Ball de l'Espunyolet.
A la sortida del monestir els gegants i els grallers felicitaven els nuvis i tots junts ballaven el Ball del Roser.
I tot seguit, el ball del Contrapàs donava lloc al convit dels nuvis a les persones assistents (coca, llonganissa i el típic porró de vi).
Finalitzava l'acte la Galejada dels Trabucaires.
El mateix diumenge per celebrar la Festa de la Llana, a la plaça Abat Oliba, es repartia l'esmorzar de pastor i de la carretera de Sant Joan sortia els ramat d'ovelles.
Quan arribava el ramat a la plaça de l'Ajuntament, aproximadament a les 10h del matí, tenia lloc l'exhibició tradicional de tosa amb tisora, matalasser i filadora; seguidament el concurs d'esquilar ovelles.
Vegeu la programació de la FNLLCP de l'any anterior 2019.
La Festa Nacional de la Llana i Casament a Pagès es celebra el cap de setmana posterior a la festa major de Sant Eudald, per molts ripollesos és la "festa més tradicional de Ripoll".
Es representa el casament entre l'hereu i la pubilla de dues cases benestants, celebrat al monestir de Ripoll; i la demostració de com s'esquilaven antigament les ovelles amb tisores, juntament amb altres oficis tradicionals relacionats amb el món de la llana.
A més a més, durant la jornada, es realitza el concurs amb maquinària actual, on es proclama el campió de Catalunya d'esquilar ovelles.
La festa es pot definir com: "un símbol de la vida rural que genera una imatge concreta sobre un poble de muntanya".
A la premsa històrica comarcal localitzem diverses referències de la Festa de la Llana i Casament a Pagès.
Destaquem aquesta breu notícia del periòdic El Ripollès, datat el 25 de febrer de 1978 on l'organització començava els preparatius de la festa:
" Com cada any ja s 'està treball ant per dur a terme el Dia Nacional de la Festa de la Llana i Casament a Pagès.
El C.I.T. de Ripoll ja ha posat fil a l'agulla i des de la nostra plana aprofita per convidar a aquells que es puguin sentir interessats en ser la Parella protagonista del Casament a Pagès.
En el cas de que hi hagi algú, hom es pot dirigir als Srs.
Enric Baldrich i Jordi Maideu que els assabentaran de tot."
Vilafranca, és una ciutat comercial on les fires han tingut sempre una presència destacada.
N'hi ha hagut des de la època medieval, que van propiciar el naixement de la ciutat.
Amb els anys, aquestes han anat canviant de dates i de productes.
Al segle XX, perduren les fires de Maig, que és una fira comercial i la del Gall, que és d'aviram a les portes de nadal.
També, a partir de l'Any 1943 es va celebrar la primera Fira del Vi, fira sectorial que cada deu anys, es celebrava amb molt de rebombori fins que econòmicament van ser inviables.
Posteriorment es van intentar reviure-les però tampoc van tenir èxit.
En la mateixa línia, les Fires de Maig van ser revifades l'any 1932 amb l'arribada de la República, però es deixen de cel·lebrar degut a la Guerra Civil.
No serà fins al'ny 1957 que l'Ajuntament decideixi tornar a celebrar-les.
En aquesta mostra que presentem, podreu veure la Fira del Vi de l'any 1963, la darrera que es va celebrar, i diversos cartells i retalls de premsa de les Fires de Maig o dels enamorats" ( enllaç ), a més d'algunes gravacions ( Gravació 1, gravació 2 i gravació 3 ).
La xocolatada de Sant Marc és l'activitat que acompanya la celebració d'aquesta efemèride, que a Berga commemora en vot de poble que es va fer el 1687, quan la població, aleshores Vila de Berga, es va deslliurar de la plaça de la llagosta que l'assolava.
Cada any es puja de Berga al Santuari de Queralt on es fa un ofici religiós, en sortir es fa una xocolatada que ofereix l'ajuntament i que té un gran èxit, excepte quan cau en festiu, avui és en dies laborables, però és molt celebrat a les escoles que inclouen la pujada a Queralt i la xocolatada en les seves activitats.
Imatges del fons Josep Deseuras i Vilanova, de l'Arxiu Comarcal del Berguedà
El diumenge 17 de maig estava programat el 59è Aplec de la Sardana per part del Foment de la Sardana Pep Ventura de Figueres, però ha estat traslladat al 23 d'agost amb les mateixes cobles Sant Jordi- Ciutat de Barcelona, Montgrins, Tres Vents.
L'Empordà és terra de compositors i bons balladors, on cal recordar Pep Ventura.
Cada 24 de març, dia en què va morir l'any 1875, en concret al carrer Lasauca núm. 2 de la nostra ciutat, el Foment de la Sardana des el 1927 organitza una ofrena floral al cementiri; malauradament aquest any tampoc es va poder retre homenatge.
Des de l'ACAE disposem de tots els programes de mà des del 1961 dels aplecs digitalitzats i descarregables en obert com a part de la Col·lecció d'Impresos: https://tuit.cat/zRvVO
Santuaris, capelles i pilarets, llocs on el poble expressa la seva devoció
Romiatge en honor a la Mare de Déu de Montgarri
A la Val d'Aran se celebren diversos romiatges.
Les persones expressen la seva devoció davant d'una imatge mariana o d'un Sant que es troba en santuaris, capelles o pilarets.
Aquests estan situats al mateix poble, als afores, als camins o en altres indrets plens d'història, llegenda i simbologia.
Entre els mesos d'abril i agost se celebren romiatges marians.
Abril es dedica a la Mare de Déu de Montserrat en Gessa; maig a la Mare de Déu dels Desemparats en Montcorbau; juny a la Mare de Déu de l'Artiga de Lin en Aubèrt, Vilac i Betlan; juliol a la Mare de Déu de Montgarri en Gessa i agost a la Mare de Déu de les Neus en Gausac i Bossòst i a la Mare de Déu de la Pietat també en Gausac.
Romiatge a la Mare de Déu de l'Artiga de Lin.
La major part de romiatges dedicats a Sants se celebren entre els mesos de maig i setembre, encara que n'hi ha dos que se celebren al gener.
Aquest mes es dedica a Sant Fabià, Sant Sebastian i Sant Joan Crisòstom en Bossòst; maig a Sant Joan en Arròs e Vila i Santa Quitèria en Vielha; juny a Sant Antoni en Bossòst, Sant Martí de Corilla en Gessa, Sant Pelegrí en Arties i Sant Blai en Les; juliol a Sant Antoni en Betren, Bossòst i Escunhau; Sant Roc en Betren i Escunhau i Santa Margalida en Bagergue; agost a Sant Cerat i Sant Roc en Bossòst i setembre a Sant Joan de Toràn en Canejan i a Sant Miquel de Vilamòs.
Romiatge al Santuari de Sant Joan d'Arròs.
En tots els romiatges perviu la tradició de repartir entre els assistents la Caritat: pa, formatge i vi.
Els goigs, cants religiosos populars dedicats a la Mare de Déu o al Sant protector, sempre han estat vinculats als romiatges.
En la Vall, aquesta tradició, s'ha mantingut fortament.
Un exemple són els goigs que s'han conservat en els pobles del terçon de Pujòlo (pobles dels municipis de Naut Aran) i del terçon d'Arties e Garòs.
Els més populars són els dedicats a Sant Pelegrí en Arties; a Sant Feliu i Santa Margalida en Bagergue; a Sant Julià Màrtir en Garòs; a Sant Martin de Corilla, a Santa Anna i a la Mare de Déu de Montserrat en Gessa i a Nostra Senyora de Montgarri.
Un dels goigs més antic conservat a l'Arxiu està dedicat a Nostra Senyora del Roser i va ser escrit, l'any 1763, per mossèn Miguel Aunòs Deò de Çò de Joanchiquet de Vilamos.
Cada any se celebren una vintena d'aplecs populars al Pallars Sobirà, i més de la meitat es fan durant el mes de maig, en plena primavera
Aquesta primavera, ha començat d'una manera ben diferent de l'esperada, així que ens hem hagut d'adaptar a la nova realitat que estem vivint i realitzar celebracions, trobades familiars, amb amics i veïns, d'una altra manera, en un context segurament més virtual del que fa uns mesos ens imaginàvem.
Els aplecs populars són aquelles trobades que fan els veïns dels pobles més pròxims a una ermita o un santuari que es troba apartat del nucli.
Al Pallars Sobirà, se'n celebren una vintena cada any i més de la meitat d'aquests es fan precisament durant el mes en què ens trobem ara, al maig, en plena primavera.
A l'Arxiu Comarcal del Pallars Sobirà, conservem fotografies de dotze aplecs que se celebren en aquestes contrades.
En el marc del Capítol 5 "festes locals i populars" del projecte que duem a terme des de la Xarxa d'Arxius Comarcals de Catalunya, titulat; "Catalunya des dels arxius: esdeveniments i festes populars digitals" hem volgut recordar a través d'una exposició virtual dels aplecs populars, totes aquestes trobades entre veïns, familiars i amics en espais únics i amb vistes immillorables del territori que ens envolta.
Totes les imatges que trobareu en l'exposició virtual estan digitalitzades i es poden consultar a través de la web arxius en línia; http://arxiusenlinia.cultura.gencat.cat/ArxiusEnLinia/ I us recordem que hem creat una guia per realitzar una cerca simple o avançada a aquesta web que es troba penjada a la nostra pàgina principal; http://cultura.gencat.cat/arxius/acps i que es titula "L'arxiu en un clic".
L'exposició virtual dels aplecs populars es pot visualitzar a través de l'ordinador però també amb tauleta o mòbil.
També podeu consultar un article que fa referència a l'aplec d'Arboló i que es troba a la revista "Lo Raier" que conserva l'Arxiu Comarcal del Pallars Jussà i que està disponible a la web de premsa històrica digitalitzada, anomenada XAC_premsa; https://xacpremsa.cultura.gencat.cat/pandora/
Projecte "Catalunya des dels arxius: Esdeveniments i festes populars digitals" (3)
L'Aplec de la Sardana és un gran acte sardanista amb participació de més d'una cobla i que es celebra un cop a l'any en moltes poblacions on la sardana està molt arrelada.
Compta amb actes complementaris com un concurs de colles improvisades i estrenes de noves sardanes.
Esdevé un dels grans actes culturals anuals de molts pobles i ciutats de Catalunya.
La idea de celebrar un Aplec de la Sardana a la Bisbal d'Empordà, esdeveniment que ja havien començat en altres poblacions, fou de l'alcalde Ernest Bou Janoher.
Sota la presidència de l'alcalde es va constituir la Comissió Organitzadora amb representants de l'ajuntament, del Foment Catòlic, de l'Aliança Bisbalenca i els Amics de la Sardana.
La primera edició fou l'any 1963 i s'escollí el Passeig per a la seva celebració.
Pere Lloberas recorda a Cròniques de la meva ciutat un dels primers aplecs on Joan Cané de l'Aliança feu de presentador.
En els seus parlaments va incidir en la vàlua de la nostra dansa i el seu simbolisme i al tancament del festival, totes les cobles plegades es posaren a executar "La Santa Espina", creant un moment d'emoció col·lectiva entre tots els assistents i participants.
Des de la segona edició de l'Aplec s'edita un llibre amb el programa, poemes i diferents articles sobre el món de la sardana, biografies de músics, històries de cobles, sobre el patrimoni dels pobles de la comarca i de la Bisbal, història de les entitats de la Bisbal i amb la publicitat que sustenta econòmicament la publicació.
D'entre els nombrosos articulistes podem destacar a Pere Lloberes, Narcís de Carreras, Lluís Albert, Jordi Frigola, Joan Clares, Joan Ferrerós, Eugeni Molero, Enric Lloveras, Emili Saló, Jaume Nonell, Xavier Cortadellas, Xavier Dilmé, Ramon Duran i un llarg etc. A partir de 1991 també van signar articles algunes dones, essent les pioneres Núria Felip, Cristina Parals M. Dolors Figueras i Susanna Parals.
També trobem articles signats per tots els directors de l'Arxiu Comarcal del Baix Empordà: Josep Matas, Santi Soler i M. Teresa Solé.
El disseny de la portada dels llibres era el mateix cartell de l'aplec.
Una visualització de totes les portades ens permet observar l'evolució del món del disseny en aquests més de cinquanta anys.
El contingut d'aquests llibres de l'Aplec està disponible en línia a XAC premsa.
A partir de 1999 l'activitat sardanista es complementa amb altres activitats culturals com exposicions, la trobada de puntaires, fira de productes artesans, tallers,..., que ha anat variant segons les edicions.
Un dels aplecs més participatius i antics del Pallars Jussà
Aquest any la Covid 19 no ha deixat celebrar l'Aplec de Mur que de costum es fa el primer diumenge de cada mes de maig.
El virus i confinament no és suficientment raó, perquè des de l'Arxiu Comarcal del Pallars Jussà hàgim cregut fer un homenatge a una de les festes més antigues de la nostra comarca i del Pirineu.
Un dels aplecs importants i nombrosos del Pirineu, que segons diuen, però que caldria documentar-ho, es remunta al S. XII.
El títol de l'audiovisual que hem elaborat porta per títol: L'Aplec de Mur, vist per l'Arxiu Comarcal del Pallars Jussà 2020.
El producte té una durada aproximada de cinc minuts, i en ell es reprodueixen més d'un centenar de fotografies en blanc i negre i color cedides per la Família Figuera a la SAM (Societat d'Amics de la Muntanya de Tremp) i dipositades al nostre Arxiu Comarcal del Pallars Jussà.
Durant l'aplec, es visita el castell i el claustre de la canònica i es fa la rebuda de les banderes del Pabordat de Mur.
A l'entrada de la Col·legiata, la bandera de Mur, rep les banderes portades pels majordoms dels pobles de l'antic Pabordat de Santa Maria de Mur.
Es fa un pregó, una missa, es canten goigs, es fa la benedicció del terme i el dinar de germanor.
Hem d'agrair la tasca de Jaume Figuera Fillat, veritable artífex de la recuperació del monument i de la festa de l'aplec, que va ser sotspresident de la SAM l'any 1978 en plena lluita amb la campanya Salvem els monuments de la Conca i autor de moltes de les fotografies cedides pels seus familiars a la SAM.
El Butlletí Informatiu pels socis de la SAM de l'any 1978 feia ressò de la dita campanya de recuperació pels grans monuments de la Conca amb les següents paraules:
Mur i Covet, 57 anys fa, que són Monuments Nacionals.
Però, que s'ha fet per evitar el seu enderrocament?"
Quaranta-dos anys després d'aquesta labor de recuperació de la SAM, avui en dia podem gaudir d'un extraordinari complex romànic de Mur, autèntic Pabordat amb un castell, una col·legiata amb un claustre, que fa que sigui un dels monuments dels quals ens sentim més orgullosos els que estimem al Jussà i fita turística obligatòria.
Us deixem doncs aquest enllaç, amb aquest petit homenatge sobre l'aplec de Mur, amb fotografies custodiades a l'Arxiu Comarcal del Pallars Jussà, de Jaume Figuera Fillat dels anys 1969 fins al 1983.
Vídeo de l'Aplec de Mur, vist des de l'Arxiu Comarcal del Pallars Jussà 2020.
Vídeo de l'Aplec de Mur, vist per l'Arxiu Comarcal del Pallars Jussà 2020.
L'Aplec de Farners és una festa local molt arrelada a Santa Coloma de Farners.
Se celebra a l'entorn de la festivitat de la Pentecosta i se'n conserven nombrosos testimonis gràfics.
L'Aplec de Farners és una festivitat religiosa que se celebra cada any el primer diumenge després de l'Ascensió, a finals de maig o principis de juny.
Està documentada ja a l'any 1726.
L'origen cal buscar-lo quan, en una data desconeguda de l'alta edat mitjana, l'ermita deixà de ser la parroquial de Santa Coloma en benefici de l'església construïda en l'actual vila.
Es tractaria, doncs, d'una festa instituïda en memòria de la seva antiga funció i en honor a la tasca protectora de la Mare de Déu de Farners.
Els actes festius inclouen actes populars (com ara àpats populars o ballades de sardanes) i religiosos (missa) que tenen lloc a la mateixa ermita i entorns, com també al centre del municipi.
Els fons Aulí i Vilallonga i la col·lecció Amiel conserven fotografies antigues de l'Aplec de Farners
Una de les celebracions primerenques del mes de maig és la Festa del Roser, que s'emmarca dins el cicle de festes relacionades amb la rosa, que tenen lloc entre l'abril i el juny.
En moltes cultures, la rosa és el símbol primaveral per excel·lència.
Vinculada des de molt antic als conceptes d'amor i de bellesa - i especialment la femenina- el cristianisme va associar aquesta flor amb el personatge femení que encarna les màximes virtuts, la Mare de Déu.
La festa es celebra sobretot el primer i segon diumenge de maig (i en alguns casos també per Pentecosta).
No s'ha de confondre amb la Festa del Roser de l'octubre.
Les Confraries del Roser, liderades per dones -les majorales o pabordesses-, són les encarregades d'organitzar les celebracions, caracteritzades pels balls, les cançons i el cant dels goigs.
El culte a la Verge del Roser és un dels més estesos a la comarca de la Segarra.
La festa, igual que a la resta de territori català, se celebra sobretot el primer i segon diumenge de maig a diversos pobles: Lloberola, Hostafrancs, Sant Guim de la Plana, Tarroja i Torà que es caracteritza per tenir un ball propi, la dansa de Priors i Priores.
Els dies 8, 9 i 10 de maig no es van poder celebrar les Festes de Primavera de Sant Feliu de Llobregat, amb la Fira i l'Exposició Nacional de Roses, però es van fer unes festes de primavera des de casa, amb la presència de moltes roses a les xarxes socials
Sant Feliu de Llobregat: [Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat, 1970]
L'Arxiu va poder mostrar els recursos de què disposa a l'espai web "L'Arxiu de les Roses", un espai que cada any s'amplia amb la digitalització de nova documentació sobre les exposicions nacionals de roses de Sant Feliu de Llobregat, els roseristes i les roses.
Sobre els roseristes tenim pel·lícules, impresos menors, etc.
A l'apartat de roses hem inclòs els catàlegs de les roses.
I sobre les exposicions de roses tenim informació sobre la història d'aquesta mostra i un recull documental amb els cartells, els pregons de les festes, pel·lícules, etc.
Enguany hem iniciat la secció de Programes i guies de les exposicions de roses.
Comencem mostrant-vos deu petites publicacions, amb l'objectiu d'anar ampliant la col·lecció en un futur.
L'interès d'aquesta col·lecció, a banda de contenir el programa de les festes, rau en la temàtica publicada: articles sobre l'origen de l'exposició de roses, biografies de roseristes, entrevistes a personatges relacionats amb les exposicions de roses (obtentors, polítics i persones encarregades de l'organització de la mostra, entre altres), poesies, moltes de les quals són inèdites, etc.
Hi ha escrits d'autors locals, com Joana Raspall, Llorenç Sans, Jaume Bosch; i articles de periodistes i cronistes de Sant Feliu, com Gabriel Herrero Chapitel, Nicanor Molina, Antonio Garcia de Sant Feliu, entre altres.
Us animem a que desvetlleu el contingut d'aquests recursos.
Drac, mulassa i gegants a la Festa Major de 1950.
La recuperació de la Festa Major després de la guerra era la il·lusió de molts vilanovins, i especialment d'un grup de tertulians anomenat "Amics de les Tradicions Vilanovines", que a llarg dels anys 40 es lamentaven, fent un cafè al Foment Vilanoví, de la manca de Balls Populars a la nostra ciutat i de la necessitat de recuperar les tradicions i la cultura popular de Vilanova i la Geltrú.
Fruït d'aquestes inquietuds, i de la immensa col·laboració desinteressada de molts vilanovins, per la Festa Major de 1948 s'estrenen la Mulassa, amb la idea que fos una rèplica de la desapareguda, i el Ball de Diables.
El febrer de l'any següent es recupera el Drac, i per la Mare de Déu de les Neus, les dues parelles de gegants.
També els capgrossos s'estrenaran per les mateixes dates de 1949.
Tots aquests elements del folklore popular vilanoví foren recuperats a partir de subscripcions populars que apel·laven a un vilanovisme omnipresent, tal com diu l'historiador Albert Tubau.
Imatges de la Festa Major de Vilanova i la Geltrú dels anys 1948 i 1952 conservades a l'Arxiu Comarcal del Garraf.
Reportatge de Claudi Gómez Grau
Gegants al carrer del Pont de Balaguer a la dècada de 1940.
Des de l'Arxiu Comarcal de la Noguera ens hem sumat al projecte, impulsat per la Xarxa d'Arxius Comarcals de Catalunya, " Catalunya des dels arxius.
Esdeveniments i festes digitals", a través del qual podreu reviure moltes de les festes i esdeveniments que enguany no podrem gaudir presencialment a causa de les circumstàncies tant excepcionals que ens toca viure.
Us proposem que vegeu aquest interessant reportatge de la Festa Major de Balaguer de l'any 1945 que el seu autor, Claudi Gómez Grau, anomenà "Escenas Balaguerinas de la Fiesta Mayor.
El mes de maig a Lleida és un mes festiu al complet, ja que es celebra la Festa Major, en honor del patró de la ciutat, Sant Anastasi, la Festa de Moros i Cristians i l'Aplec del Caragol.
Com altres celebracions i esdeveniments, aquest any haurem de dur la festa a casa.
Del 7 a l'11 de maig s'havia de celebrar la Festa Major en honor a Sant Anastasi (11 de maig), un soldat romà fill de Lleida que va ser martiritzat a Badalona per ordre de Dioclecià l'any 303 dC.
Des d'antuvi els programes de festa s'han omplert de nombroses activitats populars, entre les quals destaca l'ofrena floral al patró i la batalla de flors que es celebra el mateix dia 11 de maig, al matí i a la tarda respectivament.
La constant presència de l'emblemàtic drac de la ciutat, Lo Marraco, i de la parella de gegants més antics de Catalunya, Marc Antoni i Cleòpatra (construïts el 1840) és un altre dels atractius de la festa.
La 25a edició de la Festa de Moros i Cristians s'havia de celebrar el 16 i 17 de maig de 2020.
Lleida és la ciutat on s'han documentat els origens més antics de les festes de moros i cristians, com queda registrat documentament el 1150, mesos després que el comte Ramon Berenguer IV fes entrar la bandera cristiana a la Madina Larida musulmana.
Les visites a la ciutat d'Alfons el Magnànim el 1458 o d'Isabel la Catòlica el 1481, també van documentar festes de balls entre moros, cristians i jueus.
Durant els segles XVII i XVIII aquesta festa viu el seu màxim esplendor.
El darrer cap de setmana de mes s'havia de celebrar aquesta festa, declarada Festa d'Interès Turístic Nacional i Festa Tradicional d'Interès Nacional.
Lany 1980, vora el riu Segre, naixia un aplec improvisat, informal i mancat d'estructura que ja en la seva segona edició incorporava un cercavila pels carrers de la ciutat i presentava una certa organització.
Amb la canalització del riu, l'Aplec es va traslladar al recinte dels Camps Elisis, on encara es continua celebrant, tot i que aquest any s'endarrereix a la tardor.
Qui ens ha robat el mes de maig del 2020": https://www.youtube.com/watch?v=3b7JifqA2PY&list=PLapni7w1-VcqVLY2KaCt6rPVIYRAHdyG1