I. Per tractar-se d'un decret legislatiu el tràmit del procés d'elaboració s'ha d'ajustar als preceptes del títol III del capítol IV secció I de la Llei 13/1989 d'organització procediment i règim jurídic de la Generalitat de Catalunya tal com concretament ho assenyala l'art. 66.
De l'expedient rebut es dedueix que s'han complert aquestes disposicions.
En efecte conté una memòria extensa i ben documentada que explica la forma de procedir que s'ha seguit en l'elaboració de la refosa de les tres lleis signada pel subdirector general de l'Assessoria Jurídica del Departament; un certificat de l'informe favorable del Projecte segons acord de la Comissió Permanent del Consell General de Serveis Socials en la reunió de 27 de juliol; i un informe jurídic del cap del Servei de Normativa i Assessorament Jurídic del Departament.
En aquest darrer s'expressa que a l'expedient s'acompanyen els documents exigits per la Llei.
Això és cert si es considera que no és procedent l'estudi econòmic ordenat per l'article 63.2 de la Llei 13/1989 perquè la disposició no introdueix cap modificació a la normativa ni a l'organització dels serveis socials de Catalunya que són objecte de les lleis que es refonen.
Per la mateixa raó s'ha prescindit de la informació pública i de l'audiència de les entitats afectades per la disposició.
I pel que fa a la taula de vigències si bé podia haver-se inclòs cal dir que en la part més important ja resulta precisament de la finalitat del Decret legislatiu que és la refosa de les lleis que assenyala el títol de la disposició i que queden per definició derogades.
Ara cal abordar l'ús que l'Administració ha fet de l'autorització per a la refosa continguda en la disposició final quarta de la Llei 4/1994 de 20 d'abril que caduca el dia 19 de novembre de 1994 quan vencen els sis mesos assenyalats a l'esmentada disposició.
D'entrada la Comissió vol fer constar la dificultat que suposa refondre tres textos legals de tres èpoques bastant separades com són el juliol de 1983 el desembre de 1985 i l'abril de 1994 al llarg dels quals la Generalitat ha anat perfeccionant l'organització dels seus serveis i molt especialment en la matèria dels serveis socials.
Una simplificació resulta no obstant això del fet que la Llei 12/1983 és a dir la més antiga en la part que tracta de l'Institut Català de la Salut ha estat derogada per la Llei 15/1990 d'ordenació sanitària.
I la part referida a l'Institut Català d'Assistència i Serveis Socials es trasllada literalment al text refós sense més dificultats perquè les altres lleis no regulen aquest Institut més que en l'aspecte de les seves funcions.
Un altre punt a considerar és que les lleis posteriors en tant que incideixin en matèries regulades per les lleis anteriors deroguen ni que sigui tàcitament els preceptes d'aquestes que contradiguin els d'aquelles.
Això obliga a examinar amb molta cura cada cas per assegurar-se si jurídicament es produeix l'expressada derogació o no.
Finalment és fonamental tenir en compte les limitacions que per remissió de l'article 33.1 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya imposa l'article 82 de la Constitució Espanyola que pel cas de refosa de lleis catalanes són les següents:
a– L'autorització s'ha de fer en una llei del Parlament de Catalunya.
b– Ha de ser feta en forma expressa per una matèria concreta i fixar al Govern un termini per executar-la.
c– L'autorització per refondre textos legals haurà d'especificar si resta circumscrita a la mera formulació d'un text únic o si inclou la de regularitzar aclarir i harmonitzar els textos legals que hagin de ser refosos.
La determinació de l'abast de la segona opció que permet el text que acabem de transcriure no és fàcil.
En primer lloc perquè cal precisar el significat dels verbs refondre regularitzar aclarir i harmonitzar i en segon lloc per la mateixa naturalesa de la facultat governativa de refondre lleis.
Ens referim al fet que aquesta facultat no implica pròpiament un traspàs de la funció legislativa del Parlament al Govern perquè fins i tot en aquesta modalitat específica el Govern no pot crear una norma diferent de la que el Parlament va dictar en aprovar les lleis que ara es refonen.
Aquesta opinió és evident en el cas que l'autorització sigui de formular merament un text únic però també obliga a interpretar en el mateix sentit els actes de refondre regularitzar aclarir i harmonitzar.
Per confirmar aquesta opinió val la pena observar que l'article citat de la Constitució qualifica la potestat del Govern en general i en el supòsit de l'aprovació de les lleis de bases com una delegació mentre que al referir-se al nostre cas de dictar un text refós la titula més restrictivament autorització del Parlament al Govern.
Molt diferent és l'abast de la facultat del Govern (no existent a Catalunya) de dictar decrets-lleis.
Dintre d'unes certes condicions i sotmesos a la validació o la derogació els decrets llei constitueixen uns actes de potestat legislativa pròpiament dita.
També tenen d'alguna manera aquesta naturalesa la formació pel Govern de textos articulats desenvolupant una llei de bases amb la limitació d'ajustar-se a les bases.
Aquestes consideracions obliguen al Govern a ser molt rigorós en la redacció del text refós i a aquesta Comissió a examinar amb molta cura els projectes de decret legislatius que li són sotmesos.
Passant ja a examinar el text que concretament hem de dictaminar afirmem que compleix les condicions a i b citades en el fonament anterior com exigibles en la refosa de lleis pel Govern.
També creu aquesta Comissió que en termes generals el text s'ajusta a les limitacions de ser no més que una regularització aclariment i harmonització de les tres lleis de serveis socials 12/1983 26/1985 i 4/1994 en la forma que hem assenyalat en el fonament anterior.
Abans de res voldríem remarcar que el canvi de l'àmbit de l'article 31 del text refós en relació amb el 25 de la Llei 4/1994 d'on procedeix és correcta perquè la col·laboració entre departaments només es pot fer en l'àmbit de l'Administració de la Generalitat.
També ho és la supressió de "serveis socials" a l'art. 54.1.a. perquè l'Institut malgrat el seu nom no finança aquests serveis.
A l'article 60 ens sembla correcta la supressió d'uns paràgrafs de la Llei 12/1983 perquè ja estan recollits als articles 23 i 24 del text refós.
Igualment està bé la supressió de les disposicions transitòries de les lleis 12/1983 i 26/1985 perquè ja s'hi ha donat compliment; i les disposicions finals de la Llei 26/1985 i la final segona de la Llei 4/1994 perquè malgrat la seva denominació són en realitat disposicions transitòries i també han estat ja complimentades.
No cal dir que la disposició final quarta de la Llei 4/1994 que conté l'autorització al Govern per fer la refosa que estem dictaminant s'ha de suprimir.
Pel que fa a la disposició addicional primera de la Llei 26/1985 també s'ha suprimit considerant que la correlativa de la Llei 4/1994 l'ha derogat.
Les restants disposicions han estat reproduïdes correctament al text refós.
També s'ha d'advertir que el títol V sobre infraccions administratives s'ha tret dels articles 23 i 24 de la Llei 26/1985 i dels articles 24 bis i 25 bis tots ells modificats i afegits pel Decret legislatiu 5/1994 de 13 de juliol que en feu l'adequació a la Llei 30/1992 de 26 de novembre de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Potser convindria derogar expressament l'esmentat Decret legislatiu per tal d'evitar dubtes i confusions.
Hem advertit alguns petits defectes legals en els casos en què l'Administració s'ha excedit en les facultats que havia rebut del Parlament segons hem precisat abans en el fonament jurídic II.
A l'article 6.i. s'ha suprimit sense cap raó aparent el final de l'article 3.h. de la Llei 26/1985 que diu "i evitar-ne el tractament parcialitzat".
Els articles 32.5 i 42.2 regulen la mateixa matèria i procedeixen de les lleis 26/1985 i 4/1994.
La refosa no és ben correcta havent-se de tenir en compte aquelles disposicions de la Llei 26/1985 que s'oposen a les correlatives de la Llei 4/1994 i què per això han quedat derogades.
D'altra banda cal suprimir un dels dos articles del text refós perquè repeteixen una mateixa norma sense cap necessitat de fer-ho.
Els articles 60 i 61 són reproducció dels articles 12 i 13 de la Llei 12/1983 però s'han suprimit els apartats c. i d. de l'article 12 i l'apartat e. de l'article 13.
Semblaria que encara que els apartats suprimits apareguin en altres llocs del text refós no hi ha raó per la supressió atès que és més convenient reproduir íntegrament en un sol text les competències del Govern i del Departament de Sanitat i Seguretat Social sobre l'Institut Català d'Assistència i Serveis Socials.
V. A part dels articles del text refós que s'aparten de les normes de la Llei volem fer unes recomanacions sobre altres articles considerant que es milloraria el text del Projecte.
L'article 3.2 és un afegit que no apareix a cap de les lleis refoses i d'altra banda no té un contingut jurídic.
Per això no contradiu directament les limitacions legals en la matèria però és inútil i seria millor suprimir-lo.
En aquest cas caldria també suprimir de l'epígraf de l'article la frase "i de la xarxa bàsica de serveis socials de responsabilitat pública".
L'article 5 introdueix una referència a l'article 23.1.a que no apareix a les lleis refoses.
Fora bo suprimir-la perquè no contribueix a aclarir el text ja que els plans d'actuació social són regulats a diversos articles del text refós.
Els articles 23 a 28 referents a les competències de les autoritats entitats i persones es treuen de les tres lleis que es refonen.
L'esforç fet per convertir els textos originals en un sol text és notable però segurament es podria millorar.
L'article 45.4 es pot suprimir per les mateixes raons que s'han assenyalat en el comentari a l'art. 3.2.
Finalment s'ha de notar que el text sotmès a aquesta Comissió conté moltes errades materials que cal corregir abans de passar-lo al Govern de la Generalitat.
Citem com a més importants i de més difícil apreciació a l'article 34 "coneixement" en lloc de "reconeixement" a l'article 57.3 "nonaments" ha de ser substituït per "romanents" i als articles 60 i 61 s'ha de posar sencera l'abreviatura ICASS ja que es considera poc adequat en un text legal l'ús d'abreviatures.
El Text refós sotmès a dictamen d'aquesta Comissió es considera correcte llevat dels punts recollits al fonament jurídic IV.