El virus de la llengua blava es troba àmpliament distribuït pels cinc continents.
A cada regió del món hi predominen uns o altres serotipus del virus d'entre els 24 existents.
Per ampliar aquesta informació vegeu el web de l'Organització Mundial dela Sanitat Animal (OIE).
Als anys 2006-2009 es detectà el serotipus 8 al centre d'Europa afectant a molts països que per l'establiment de mesures de control i eradicació de la malaltia, entre d'altres la vacunació, van aconseguir eradicar-la i finalment es van declarar lliures progressivament als anys 2010-2012.
L'aparició de la malaltia en aquestes latituds que es manifestà clínicament també a animals de l'espècie bovina fou un fet fins aleshores excepcional.
Al setembre del 2015, després de molts anys d'absència, ha reaparegut aquest serotipus a França i a causa de la seva expansió, la zona restringida establerta ha arribat fins a escassos 100 km de la frontera amb Catalunya.
Als països i regions de la conca mediterrània la malaltia té una persistència major i hi és present de forma característica des de fa més anys on s'ha expandit gradualment d'est a oest i de nord a sud fins a afectar diversos territoris d'Algèria, Marroc, Sardenya, Itàlia, Còrsega, Grècia, etc. Els serotipus que hi predominen són el 1, 2, 4, 9 i 16.
Al 2014 el serotipus 4 es va difondre de forma rellevant per la zona sud-est de la UE afectant al territori continental de Grècia després de més de 10 anys d'absència de LB, i a l'estiu a Bulgària i Romania (detecció de la malaltia per primera vegada en la seva història).
Aquest serotipus també es va propagar a països tercers de la regió dels Balcans com Albània, Bòsnia-Herzegovina, Sèrbia i Macedònia, com també es va detectar a Turquia.
Al 2015 en el nou període d'activitat vectorial als mesos de tardor aquest serotipus recirculà en alguns d'aquests països (Romania, Hongria, Croàcia, també Itàlia) i fins i tot seguí una progressió cap al centre d'Europa detectant-se de nou a Eslovènia i Àustria).
El serotipus 1, molt establert a la conca mediterrània, al 2015 es reactivà principalment a Itàlia i Portugal.
La detecció en aquest darrer país feu augmentar el risc d'entrada a territoris limítrofs del territori espanyol i portà com a conseqüència establir mesures de protecció enfront aquest serotipus, algunes de les quals foren l'ampliació de la zona restringida i la instauració de programes de vacunació.
Per ampliar informació vegeu els webs dels països afectats, el web sobre salut i benestar animal de la Unió Europea a l'apartat de llengua blava.
La llengua blava ha estat present des de l'any 2000, any en el qual es va detectar la circulació del serotipus 2, i al 2003, la del serotipus 4, ambdós casos a les Illes Balears, fets que van provocar posar en marxa programes de control que resultaren eficaçment en l'eradicació d'ambdós serotipus.
Posteriorment es manifestà el serotipus 4 a l'octubre del 2004 a la zona meridional essent la primera vegada que es confirmava en territori peninsular.
Després d'aconseguir la seva eradicació i declaració del territori com a lliure per aquest serotipus al març del 2009, es mantingué absent només una estació vectorial més, reapareixent a l'octubre del 2010 a Cadis.
Als anys següents la recirculació d'aquest serotipus persistí en baixa intensitat a Andalusia fins a la tardor del 2013, any en el qual es manifestà clínicament a l'espècie ovina, augmentà la prevalença i fou necessari reprendre la vacunació obligatòria en aquelles zones.
Al 2014 el virus saltà en direcció nord fora de les zones de restricció i davant d'una població animal desprotegida augmentà ràpidament la seva incidència.
Al període vectorial 2014-2015 es detectaren 397 focus i s'implementà la vacunació en la zona històrica de dispersió d'aquest serotipus.
Al període 2015-2016 s'ha reduït significativament la incidència però ha fet necessari ampliar la zona de restricció d'acord amb la ubicació dels focus apareguts en noves zones com la província de Jaén (Andalusia) i la província d'Albacete (Castella la Manxa).
Pel que fa el serotipus 1 es detectà a l'estiu de l'any 2007 al sud d'Espanya i a finals del mes d'octubre al nord, difonent-se àmpliament a Cantàbria, País Basc, Navarra, La Rioja, Astúries, Castella i Lleó i Galícia, com també a altres zones com València, Catalunya, Aragó i Extremadura durant el 2008.
Durant el període de vector 2009-2010, s'identificà a Galícia, Castella i Lleó, Castella la Manxa, Extremadura, La Rioja i Madrid.
Aquest serotipus després d'un silenci epidemiològic més acusat, aparegué al setembre del 2010 de forma menys intensa a Castella i Lleó, Castella la Manxa, Extremadura, Andalusia i Madrid.
A partir de l'octubre del 2011 aquest serotipus ha anat recirculant anualment de forma limitada a la tardor alhora que s'han anat implementant successives campanyes obligatòries en les zones afectades.
A la tardor de l'any 2014 el serotipus 1 no es va detectar en aquestes zones però sí va aparèixer de nou a la província de Cadis que no presentava aquest serotipus des de 2008.
Al 2015 la zona nord i est de la península, inclosa Catalunya, es declarà lliure per aquest serotipus al reunir els requisits establerts per la normativa europea.
Al següent període vectorial (2015-2016) s'ha tornat a detectar de forma limitada a diverses províncies d'Andalusia.
El serotipus 8 aparegué al mes de gener de 2008 en un primer moment a Cantàbria i a la tardor es detectà a Galícia i Andalusia.
Al 2009 es confirmaren diversos focus secundaris durant el primer trimestre i després d'un silenci epidemiològic, recirculà puntualment a Andalusia en una única explotació al novembre del 2010.
La millora epidemiològica es veié reflectida al novembre del 2012 al declarar-se lliure per aquest serotipus la major part del territori espanyol peninsular i ja tot el l'Estat al gener del 2013.
Per consultar aquest històric de focus i la situació actual consultar el web del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient.
Des de l'any 2002 s'aplica el programa anual de prevenció i vigilància.
A partir de l'any 2003, ha estat necessari aplicar un pla d'alerta amb motiu de la declaració de focus de malaltia en nous territoris europeus i per l'arribada constant d'animals procedents de zones restringides de la malaltia.
Aquestes actuacions han aconseguit identificar animals positius en múltiples ocasions i va permetre mantenir Catalunya lliure de malaltia fins el mes de setembre de 2008 en que es va detectar diversos brots del serotipus 1 a les comarques de Girona suposadament a causa de l'expansió natural de la malaltia a partir dels focus detectats al departament francès de l'Arieja.
A partir d'aquest moment el Departament va activar l'aplicació d'un "Pla d'emergència".
Prèviament a l'entrada de la malaltia, al mes de juliol, davant de la situació d'expansió constant de la malaltia a territoris veïns i el risc existent de presentació a Catalunya, el Departament va prendre la decisió de vacunar tots els animals sensibles a la malaltia.
Als anys 2009, 2010 i primer semestre de 2011 es mantingué un programa de vacunació obligatori, que juntament amb l'aplicació dels programes de vigilància i controls dels moviments pecuaris, va contribuir a l'eradicació de la malaltia essent la data dels darrers focus confirmats l'abril del 2009.
Catalunya ha tingut la consideració de Zona Restringida pels serotipus 1 i 8 (ZR S1-8) fins al novembre del 2012 moment en el qual obtingué l'estatus de zona lliure pel serotipus 8 passant així únicament a ZR S1.
Al mes de juny de 2015 es declarà lliure del serotipus 1 al mateix temps que altres territoris peninsulars complint la legislació vigent.
D'aquesta manera en la data d'actualització d'aquesta informació no té restriccions per cap serotipus i es manté l'absència de circulació de virus.