El Parlament de Catalunya el 29 de març de 1985 aprovava la Llei 4/1985 que regula l'Estatut de l'Empresa Pública Catalana.
Posteriors modificacions d'aquesta llei han anat configurant el que actualment és el Decret Legislatiu 2/2002, de 24 de desembre, pel qual s'aprova el Text refós d'aquesta llei.
Malgrat que en aquesta llei s'hi inclouen altres organismes que no són empreses públiques, és a dir les societats participades per la Generalitat de forma total o parcial, aquestes queden enquadrades en el capítol III on es regulen les entitats de dret públic que han d'ajustar la seva activitat al dret privat.
L'article 34 de l'esmentat Text Refós estableix que els sistemes de selecció de personal s'han de regular per reglament.
Es refereix específicament a les empreses públiques que són entitats de dret públic.
No afecta per tant a les empreses públiques que són societats participades totalment o majoritàriament per la Generalitat o per les seves societats vinculades.
Si aquest reglament no està promulgat i si els diferents estatuts de les empreses públiques que són entitats de dret públic, ni regulen ni donen pautes per a la selecció del personal laboral que hi treballa, la pregunta és quina font de dret la regula i quin ha de ser el seu sistema de selecció.
En primer lloc podem trobar com a font de dret la Constitució Espanyola, que estableix els principis d'igualtat, interdicció de la arbitrarietat, mèrit i capacitat i també la força vinculant dels convenis.
L'art. 14 de la Constitució Espanyola estableix que "Els espanyols són iguals davant la llei, sense que pugui prevaler cap discriminació per raó de naixença, raça, sexe, religió, opinió o qualsevol altra condició o circumstància personal o social.
A l'art. 9.3. s'estableix que "La Constitució garanteix el principi de legalitat, la jerarquia normativa, la publicitat de les normes, la irretroactivitat de les disposicions sancionadores no favorables o restrictives de drets individuals, la seguretat jurídica, la responsabilitat i la interdicció de l'arbitrarietat dels poders públics.
A l'art. 23.2 es disposa que "Els ciutadans tenen també el dret d'accedir en condicions d'igualtat a les funcions i als càrrecs públics, amb els requisits que les lleis assenyalin.
L'art. 103.2 proclama els principis de mèrit i capacitat en l'accés a la funció pública.
Per tant, podem afirmar que són tant aquests principis con la força vinculants del convenis col·lectius els que han d'actuar com a marc procedimental per a la selecció del personal laboral.
Ara bé, aquests principis marquen les directrius, però no el procediment.
Al llarg d'aquest llarg període de 22 anys des de l'aprovació de l'Estatut de l'Empresa Pública Catalana, han estat els tribunal de justícia els que gradualment han anat recollint l'aplicació pràctica d'aquest principis per sentenciar en cada cas concret si l'actuació de l'administració s'ha ajustat a aquest principis.
Com a principals trets característics d'aquest reglament es destaquen els següents:
En definitiva, aquest reglament té com a objectiu adequar els sistemes de selecció del personal laboral de les empreses públiques catalanes que són entitats de dret públic als principis d'igualtat, mèrit i capacitat en l'accés als llocs de treball, tant en règim temporal com fix i permetre seleccionar les millors persones possibles per als llocs de treball que s'ofereixen, mitjançant un procediment àgil, públic, transparent i just, com a eina eficaç per aconseguir com a objectiu primordial l'excel•lència en el treball.