En aquest document es fa una primera aproximació als resultats globals de l'enquesta sobre l'Administració de justícia a Catalunya, adreçada als ciutadans que es relacionen amb aquesta Administració per tal de conèixer la percepció que en tenen.
L'absència a Catalunya d'estudis recents que, amb la suficient fiabilitat, permetin valorar aquesta percepció, dóna una particular importància als resultats indicats, els quals, al mateix temps, representen un punt de partida per a futurs estudis sobre l'evolució d'aquesta percepció.
L'anàlisi dels resultats s'ha dividit en cinc blocs en els quals, amb l'excepció del primer bloc, en què es presenten les dades generals referides als enquestats i a les enquestes, es tracta de la percepció que tenen els usuaris sobre diferents aspectes relatius al funcionament d'aquesta Administració.
Expressament s'ha volgut separar aquella percepció global de la justícia (bloc 4), segurament força influenciada per estereotips socials, de la que es refereix a aspectes més concrets on l'usuari es troba directament implicat i pot tenir un percepció més personal.
L'enquesta ha estat dissenyada per un equip de treball constituït per una economista, un sociòleg i una pedagoga de la Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia, dos juristes del Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada i un psicòleg extern, especialista en metodologia d'investigació.
L'execució de l'enquesta l'ha portat a terme un equip d'enquestadors externs.
La població objectiu de l'enquesta és el conjunt d'habitants de Catalunya que poden relacionar-se amb l'Administració de justícia.
L'enquesta s'ha dissenyat sobre una mostra de 1.500 persones de Catalunya, estratificada per províncies i per partits judicials segons criteris de població, nombre d'òrgans judicials i dimensió de la plantilla judicial.
Dins de cada província s'ha determinat el nombre corresponent a la capital de província i a la resta de capitals judicials a partir de la valoració de les plantilles judicials, ja que aquest criteri és el que millor reflecteix les diferències existents a nivell judicial entre la seu de les audiències provincials i la resta de partits judicials de la província.
Aquest treball de recerca té per objecte estudiar els art. 7.2 de l'Estatut d'Autonomia de Catalunya de 1979 (EAC) i 3, paràgraf 2n, de la Compilació del dret civil de Catalunya (CDCC) i la seva relació amb l'art, 15 del Codi civil (C C.) tant en la seva redacció de 1974 (D. 1836/1974, de 31 de maig, pel qual se sanciona amb força de llei el text articulat del Títol Preliminar del Codi civil, com en la de 1990 (Llei 18/1990, de 17 de desembre, sobre reforma del Codi civil en matèria de nacionalitat), Es tracta de preceptes difícils d'interpretar conjuntament.
L'art. 7.2 EAC, com l'art. 3, paràgraf 2n, CDCC, que el reprodueix, declara automàticament sotmesos al dret civil català els qui adquireixen la nacionalitat espanyola mentre mantinguin el veïnatge administratiu a Catalunya, llevat que manifestin la seva voluntat en contra.
En els mateixos casos, partint de les regles que estableix l'art. 15 C C., pot resultar que el dret al qual està subjecta la persona pel veïnatge civil no sigui el català.
A partir de l'Estatut, es pot entendre que la subjecció-submissió al dret civil català es determina pel veïnatge civil (art. 14 i 15 C.C.) i pel veïnatge administratiu (art. 7.2 EAC i 3, paràgraf 2n, CDCC).
En els casos en què concorri en una mateixa persona la submissió al dret civil català pel veïnatge administratiu i la subjecció a un altre dret pel veïnatge civil ha de prevaldre la submissió que resulta dels art. 7.2 EAC i 3, paràgraf 2n, CDCC per sobre de la subjecció determinada pel veïnatge civil.
En qualsevol cas, però, la submissió derivada del veïnatge administratiu és més efímera que la que resulta del veïnatge civil.
dret civil català / dret comunitari
Estudi comparatiu de les diferents legislacions i procediments d'actuacions que apliquen, en matèria d'adopcions, alguns països europeus del nostre entorn, concretament: Alemanya, Anglaterra, França, Holanda, Itàlia i Suècia.
L'objectiu és conèixer les lleis i reglaments en matèria d'adopció nacional i internacional dels països esmentats, i, alhora, poder esbrinar quins són els procediments que se segueixen per dur a terme l'adopció, i quins són els criteris selectius que apliquen els tècnics encarregats de decidir sobre les famílies més adequades per adoptar un nen.
També es va considerar la normativa internacional que defineixen les Nacions Unides i el Consell d'Europa, i, a més, l'aportació d'informació sobre la normativa que tenen alguns dels països de procedència dels menors, com: Colòmbia, Equador, Índia, Perú i Romania.
Així, es va dur a terme una primera comparació entre aquests, per tal de poder comprendre millor la problemàtica que pot sorgir.
Col·lecció Justícia i Societat núm. 18.
Barcelona: Generalitat de Catalunya.
adopció / adopció internacional / dret comparat
El plantejament de la investigació és fer un estudi detallat de diferents agressors sexuals joves, que componen un grup significatiu dins del total d'agressors sexuals que actualment trobem a Catalunya.
Són joves i menors que, en la seva adolescència o primera joventut, han comès algun tipus de delicte sexual.
Es creu que el coneixement professional dels diversos aspectes que envolten aquests joves i aquests menors ha de permetre estar més preparats per respondre a les mancances que presenten i formular hipòtesis sobre les solucions en aquesta matèria.
Els objectius concrets que es pretenen assolir i que es deriven de l'objectiu general de conèixer més i millor els agressors sexuals joves són: (1) conèixer la perspectiva oficial sobre la diversitat d'aspectes del jove agressor sexual; (2) conèixer la percepció i la visió personal dels subjectes, sobre diferents aspectes de la seva vida; (3) recollir informació sobre el comportament social del jove agressor; (4) recollir informació sobre les distorsions cognitives que tenen aquests subjectes i sobre els delictes que han comès, i (5) recollir informació sobre la conducta sexual, atípica i desviada.
En aquesta investigació es va prescindir d'un grup control.
Així que les característiques de la mostra, de nombre petit, situada en un territori concret i amb una obtenció de dades molt individualitzada, feia més interessant una anàlisi descriptiva i exploratòria, que donès peu a l'elaboració d'un programa per atendre aquests joves infractors.
Es va seleccionar, així, una mostra de trenta-set subjectes que es trobaven a disposició de la Direcció General de Mesures Penals Alternatives i de Justícia Juvenil del Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya, i que havien estat jutjats per delictes de caràcter sexual.
En l'anàlisi exploratòria dels aspectes que envolten la problemàtica es van utilitzar: el Protocol d'informació del menor agressor (PIMA), entrevistes directes semiestructurades, entre d'altres.
Com a conclusions de l'estudi cal destacar que el perfil de l'agressor sexual juvenil ens dóna una edat mitjana de comissió del primer delicte de tretze anys.
Alhora que el model educatiu familiar rebut es basa en el càstig de forma inconsistent, en la manca de reforç positiu i en unes relacions afectives pobres.
delinqüència juvenil / psicologia
L'objectiu d'aquest treball era estudiar la relació entre algunes variables individuals i diversos indicadors de conducta antinormativa mostrada durant les intervencions educatives de la Direcció General de Mesures Penals Alternatives i de Justícia Juvenil (no retorn de permís, fugides, reincidència i altres incidents).
L'associació que mantenen algunes variables individuals és molt consistent.
Aquest és el cas especialment del diagnòstic de trastorn de conducta i de la impulsivitat autoinformada, les quals s'associen positivament amb el comportament antinormatiu.
Significativament, la primera de les variables amb els no retorns, les fugides i la reincidència i la segona d'aquestes amb els incidents i les fugides.
Tanmateix, altres variables individuals mantenen associacions moderades amb el comportament al llarg de la intervenció.
Així com la intel·ligència, que ha estat mesurada amb les proves de Wechsler, i l'edat mantenen una relació de signe negatiu, i en canvi el tret d'evitació de la monotonia, que ha estat mesurat amb el test de personalitat de Karolinska, és de signe positiu al llarg de la intervenció.
D'altres variables (neuroticisme de l'EPO-J, puntuació en el test de Raven corregida, nivell acadèmic oficial i gènere) només s'associen significativament amb un indicador de comportament antinormatiu.
La resta de variables (les puntuacions directes en el test de Raven, el neuroticisme mesurat amb l'EPI, l'extraversió, el psicoticisme, la susceptibilitat al càstig i la recompensa, la recàrrega de sensacions, el nivell escolar real, la drogodependència, l'ètnia i el tipus de delicte) no s'associen significativament a cap dels indicadors de conducta antinormativa durant la intervenció, tot i que la majoria de tendències van en el sentit esperat.
delinqüència juvenil / marginació / factors de risc / integració laboral / recerca
És important conèixer l'evolució dels addictes a l'heroïna que van iniciar tractament en la dècada dels vuitanta.
De forma que en aquesta investigació es pretén obtenir informació sobre la relació entre la presó i l'estat de salut.
Per dur-ho a terme, es realitza un estudi longitudinal d'una cohort de 135 addictes a l'heroïna que van iniciar tractament al 1985, alhora que es van consultar els registres oficials de mortalitat, Sida, tuberculosi, tractament especialitzat i presó.
Els resultats exposen que durant els deu anys i mig de seguiment, el 30% va morir, el 25% va ser diagnosticat de Sida, el 15% de tuberculosi, el 45% va iniciar un nou tractament per superar la seva addicció i el 39% va ingressar a la presó.
Els addictes que han ingressat a la presó tenen menys risc de morir i de contraure la Sida, però més risc de tuberculosi, alhora que tenen més possibilitats de rebre tractament, encara que l'única diferència estadísticament significativa es dóna en la tuberculosi.
El grup que va ingressar a la presó va tenir una supervivència major que el grup que no hi va ingressar; les diferències entre els dos grups són estadísticament significatives.
En conclusió, l'estat de salut dels addictes a l'heroïna que van iniciar tractament a la dècada dels vuitanta és el pitjor dels descrits en la literatura sobre addictes a la droga.
S'apunta que la prohibició d'utilitzar programes de manteniment amb agonistes ha pogut ser decisori en l'evolució d'aquesta cohort.
L'ingrés a la presó no influeix en la historia natural de l'addicció a l'heroïna, encara que s'ha de perfeccionar l'anàlisi estadística i s'han de completar les dades amb informació laboral per entendre la naturalesa del resultat.
drogaddicció / drogues / heroïna / tractament penitenciari / presons
L'àmbit material de la investigació es basa en l'anàlisi de l'esperit i la praxi del procés prejudicial: la cooperació judicial i l'aplicació uniforme del dret comunitari pels jutges i magistrats espanyols i catalans.
La seva sistemàtica pretén ésser clara i senzilla.
Es va dividir la recerca en 3 capítols de tal manera que es vegin gràficament, mitjançant l'examen de les conductes dels diversos subjectes que hi intervenen (el Tribunal de Justícia de la Comunitat Europea i els òrgans jurisdiccionals interns) i les opinions doctrinals més rellevants, els principals problemes i les eventuals solucions.
El primer capítol s'ha centrat en l'estudi de la pràctica judicial pàtria entorn a l'incident prejudicial (article 177 del Tractat CE), i examina successivament els temes fonamentals que se susciten, com ara la nació comunitària de jurisdicció nacional, l'apreciació de la necessitat de plantejar una qüestió prejudicial i el reconeixement de la força vinculant i l'eficàcia retroactiva de les sentències prejudicials.
En el segon capítol es van abordar les posicions mantingudes per les nostres jurisdiccions davant els principis de la primacia i l'efecte directe, i de manera molt particular les dificultats que suscita la qüestió de la primacia del dret comunitari sobre la Constitució a la vista de la jurisprudència del Tribunal Constitucional.
Finalment, l'últim capítol du a terme una avaluació general de l'estat de la integració europea segons el poder judicial espanyol i estudia a continuació algunes alternatives, de lege data i ferenda, tant en l'àmbit comunitari com nacional, per resoldre els problemes detectats.
dret constitucional / dret comunitari / drets humans
Objectius: identificar a partir de fonts d'informació policíaca i sanitàries totes les morts per accident de trànsit que han tingut lloc a Barcelona.
Valorar el grau d'acord entre les diferents fonts d'informació respecte a la inclusió de les morts per accident de trànsit que han tingut lloc a la ciutat i valorar especialment la magnitud de la infradetecció de les morts per accident de trànsit en les dades policíaques i, finalment, identificar els factors relacionats amb la manca d'acord en la inclusió de les morts per accident de trànsit, especialment en les morts infradetectades en les dades policíaques.
Disseny: estudi de seguiment retrospectiu de totes les morts, a conseqüència de lesions per accident de trànsit, registrades en fonts d'informació policíaca i sanitàries de Barcelona.
Fonts d'informació: el Registre de Mortalitat (RM) de l'Institut Municipal de la Salut, l'Institut Anatòmic Forense (IAF) i la Guàrdia Urbana de Barcelona (GUB).
Subjectes d'estudi i període d'inclusió: totes les morts relacionades amb els accident de trànsit de l'any 1997 sense restricció d'edat, identificades en les fonts d'informació.
Resultats: en conjunt, en les tres fonts d'informació es van identificar un total de 161 morts per accident de trànsit, de les quals 157 es van trobar a l'IAF, 144 a l'RM i 56 a la GUB.
Les principals concordances van aparèixer entre les morts registrades a l'IAF i l'RM.
Els principals motius de discordança entre l'IAF i l'RM van ser per problemes de codificació de la causa de mort; la codificació de l'RM era la més inespecífica.
De totes les morts identificades, 88 es trobaven també al registre de víctimes de la GUB, però de 35 (39,7%) d'aquestes constaven com a lesionats.
L'estudi pretén establir les bases legals que van conformar l'Administració de justícia en cadascun dels règims polítics que s'analitzen.
Aquest marc normatiu no s'intenta analitzar aïlladament sinó que es persegueix la inserció de les normes dins del context històric que les va produir, les causes, els motius i les conseqüències de la seva aprovació.
A tall de conclusions, es pot afirmar que la història de l'Administració de justícia contemporània, des de la promulgació de l'LOPJ de 1870 fins al 1945, s'ha caracteritzat pel control per l'executiu del poder judicial.
Per mitjà de la depuració s'ha perseguit sempre un personal fidel al règim vigent.
Aquest personal judicial i fiscal havia de complir lleialment les consignes del Govern.
Davant d'aquesta situació de dependència, que premiava més les aptituds ideològiques que les tècniques, difícilment podia exigir-se la responsabilitat penal o civil als funcionaris en el desenvolupament de la seva tasca jurisdiccional.
administració / història / poder judicial
L'objectiu és la realització d'un estudi observacional i exploratori en dos centres d'acolliment de la Direcció General d'Atenció a la Infància amb la finalitat d'intentar donar respostes a les hipòtesis plantejades per tal de millorar, si fos possible, la vida quotidiana, afectiva i relacional dels nadons que ingressen en aquests centres, tenint en compte la importància dels seus efectes en el primer any de vida, alhora que la tasca dels professionals que intervenen en la seva cura (hi ha sis hipòtesis plantejades en funció d'això).
La investigació es basa en una metodologia d'observació directa i d'enregistrament setmanal de les sessions, durant un curs escolar, de la relació educador-a/nadó en dues situacions: alimentació i canvi de bolquers.
Es va confeccionar un sistema de categories per a l' educador i un altre per al nadó amb la finalitat de poder realitzar registres filmats en vídeo i la posterior anàlisi de les dades, tot fent una anàlisi de les diferencies individuals d'ambdós membres de la parella, una altra anàlisi descriptiva, i, per últim, la detecció dels patrons de conducta.
Com a conclusions, cal dir que és cert que s'observen patrons de conducta interactiva-comunicativa entre l'educador i el nadó, però les freqüències observades han estat molt baixes, així com una clara disminució de conductes comunicatives en la situació de canvi de bolquers.
En general, la tasca de cura del nadó es fa de manera ràpida i gairebé no es dedica temps per a conductes com el joc i la imitació.
És detectable la gran variabilitat d'educadors que atenen aquests nens.
També cal destacar les baixes freqüències observades en vocalitzacions al contrari del contacte físic, que és una de les conductes més destacables.
Per últim, es proposen alguns ítems de reflexió sobre la tasca a fer i alguns suggeriments per tal de millorar-la.
protecció de menors / centres d'acollida / menors / educadors / educació
L'objecte del present estudi rau a examinar allò que s'ha qualificat de problema pendent de l'Administració de justícia.
En concret, es tracta del problema relatiu a la gestió del personal de l'Administració de justícia per part de les comunitats autònomes.
Certament, el treball fa palesa, en primer lloc, la debilitat de l'actual model de gestió de personal al servei de l'Administració de justícia, i posa especial èmfasi en el pèssim disseny que presenta el repartiment competencial en aquesta matèria.
En segon lloc, analitzem el procés de construcció del sistema de gestió de personal de l'Administració de justícia, ressaltant els diversos models que s'han succeït a través dels canvis normals produïts els anys 1980, 1985 i 1994.
En allò que aquí ens interessa, les conseqüències d'aquest procés són evidents: les comunitats autònomes han passat de trobar-se absolutament marginades del procés de gestió de personal, a jugar un paper que ben bé podríem qualificar d'auxiliar o de secundari.
Després de vint anys de desenvolupament constitucional el sistema de gestió de personal de l'Administració de justícia, oblidant-se que ens trobem en el si d'un estat autonòmic, confia seguir girant al voltant de l'eix del Ministeri de Justícia.
En tercer lloc, el treball inclou un diagnòstic que determina quins són els punts febles del sistema de gestió de personal en relació amb les funcions de les Comunitats Autònomes.
I, finalment, pretenem oferir una sèrie de propostes dirigides bàsicament a enfortir el paper de les comunitats autònomes en la gestió del personal de l'Administració de justícia com a única via sòlida per garantir un millor funcionament d'aquest servei públic.
administració / recursos humans
Els objectius que es persegueixen amb el present treball és posar de manifest que un cop s'admet la mercantilitat de les vendes de béns immobles i altres negocis onerosos de caràcter mercantil, cal plantejar-se com s'adequa la rescissió per lesió, com a mecanisme d'ineficàcia contractual (arts. 321 a 325 CDCC), amb la norma de l'article 344 del C.Com. que proclama que les vendes mercantils no seran rescindides per lesió.
En segon lloc es tracta d'analitzar les disfuncions que es generen respecte de la concessió de l'acció rescissòria a l'alienant quan el criteri emprat per a concedir-la o negar-la és el caràcter civil o mercantil de la compravenda o negoci onerós.
En tercer lloc, s'evidencia com la dependència de la rescissió d'un criteri de selecció de normes, com és la qualificació civil o mercantil del contracte, varia segons la interpretació doctrinal o jurisprudencial respecte del que és compravenda mercantil; això ho acredita la STSJC de 20-11-1995.
1, per últim, s'intenta de lege ferenda, donada la impossibilitat de formular una solució escaient per a totes les hipòtesis amb el panorama normatiu, doctrinal i jurisprudencial existent sobre aquesta qüestió, compatibilitzar l'acció rescissòria amb el contingut i necessitats del dret mercantil actual.
La metodologia emprada consisteix en l'anàlisi dels diferents conjunts normatius en joc: el dret català i el dret mercantil, així com la investigació històrica respecte de l'origen de les actuals normes.
A això s'afegeix l'estudi dels pocs treballs doctrinals que sobre aquest tema, de tanta transcendència pràctica, existeixen, així com l'examen acurat de les resolucions del Tribunal Suprem i Superior de Justícia de Catalunya.
Les tres conclusions fonamentalment obtingudes són: a) Les compravendes mercantils i els negocis onerosos que participen d'aquest caràcter i amb finalitat translativa no són rescindibles per lesió. b) La determinació del caràcter mercantil o civil del negoci genera disfuncions amb l'institut de la rescissió, donat el caràcter objectiu de l'acte de comerç, recollit al Codi de comerç i la configuració de la venda mercantil com a especulativa. c) Es proposa la reforma de la Compilació, per evitar les disfuncions assenyalades, enllaçant aquesta amb el contingut i necessitats del dret mercantil.
dret civil català / dret mercantil
Aquesta recerca relaciona certes característiques psicològiques individuals i alguns programes penitenciaris que s'apliquen al centre penitenciari de Ponent (Lleida); a través de dos estudis: un sobre la relació entre variables individuals i classificació en fases de tractament i un altre sobre variables individuals i trencament de permisos.
L'objectiu del treball, és aportar informació sobre la relació entre variables psicològiques individuals dels reclusos i l'èxit o el fracàs del tractament al qual se'l sotmet mentre compleix condemna.
Els factors personals que s'han tingut en compte per l'estudi són: la capacitat cognitiva general (quocient intel·lectual) i diferents dimensions i trets de personalitat (extraversió, neuroticisme, susceptibilitat al càstig, susceptibilitat a la recompensa i percaça de sensacions).
Altres factors com el sexe, edat... han estat obviats o només s'han utilitzat com a variables de control.
Al llarg de l'estudi de l'exposició de l'estudi s'ha anat desgranant diferents aspectes: marc teòric, plantejament, objectius, metodologia... i s'han aportat reflexions pròpies i valoracions en relació al resultats obtinguts.
delinqüència / presons / tractament penitenciari / presos / reinserció social / criminologia / psicologia
L'objectiu del treball és fer un breu estudi de continguts en relació als esdeveniments publicats en un diari de referència dominant d'Espanya respecte a actes violents produïts o soferts per joves, així com la seva variació o continuïtat al llarg dels darrers 20 anys.
El període escollit per la investigació és de 1977 a 1997, i l'anàlisi es realitza de manera alternativa de cinc anys seguits d'observació i cinc anys que no.
El mes a estudiar també ha estat escollit a l'atzar, i concretament va ser el març.
joves / violència / societat de la informació