Les principals tècniques utilitzades per les organitzacions empresarials per a la reducció de costos són les següents:
El cost objectiu ( target costing ) consisteix a calcular quant hauria de costar un producte abans d'iniciar-ne el disseny, amb l'objectiu que la seva producció no superi aquest cost.
És a dir, per obtenir el cost objectiu cal restar el marge de benefici desitjats al preu de venda de mercat.
D'aquesta manera es garanteix que els productes generin el benefici desitjat cobrint els costos vinculats amb tot el cicle de vida del producte o servei.
Les claus per a la bona pràctica d'aquesta tècnica són les següents:
El kaizen és un concepte japonès que defineix una estratègia de qualitat al lloc de treball basada en la millora i que traduïm com a millora contínua.
En aquest sentit, el k aizen management es centra en la millora contínua de processos de fabricació, enginyeria i administració de les empreses.
S'aplica al lloc de treball i es refereix a activitats que milloren contínuament totes les funcions, involucrant els treballadors i la direcció de l'empresa.
Mitjançant la millora de les activitats i processos estandarditzats, l'objectiu final del kaizen és l'eliminació dels residus.
L'enfocament del kaizen, a diferencia del procés d'innovació, es caracteritza per l'assoliment de la millora continua a través de petites millores realitzades com resultat d'esforços progressius i sense grans inversions, en les que participen tots els treballadors de l'empresa.
La innovació es produeix com a resultat d'una millora dràstica derivada d'una inversió important en nous recursos (tecnologia, equips o capital humà).
Aquest mètode està associat al control de costos de qualitat i no qualitat que augmenta el valor afegit de l'empresa mitjançant la supressió dels malbarataments, i no per forçar les millores.
Per a l'èxit del kaizen, tots els treballadors han de ser capaços d'identificar els residus de forma sistemàtica i associar-los a les fonts on s'originen: producció, tècnica utilitzada, metodologia, temps, instal·lacions i equipament, matèries primeres, existències o temps d'espera.
La metodologia persegueix el malbaratament zero a través de l'eliminació de set variables:
Aquesta tècnica millora les ràtios de productivitat utilitzant dos mecanismes:
Per poder fer un pressupost utilitzant aquesta tècnica, cal que la vostra empresa analitzi cada partida de despesa pressupostària i determini la necessitat de la partida i dels recursos que s'hi destinen.
Per implementar un pressupost en base zero cal que identifiqueu les unitats de decisió, construïu paquets de decisió i els prioritzeu per, finalment, assignar de forma eficient els recursos disponibles.
Els paquets de decisió són documents que identifiquen i descriuen les activitats específiques.
D'aquesta manera poden ser avaluades i jerarquitzades en relació a altres activitats que competeixen pels mateixos recursos.
En el document figura el departament responsable de l'activitat, els objectius, la descripció de les activitats i les possibles alternatives, la justificació de la selecció del paquet de decisió, i els recursos necessaris per implementar-lo.
Per l'elaboració del pressupost són necessaris:
Avantatges del pressupost en base zero:
Inconvenients d'aquesta tècnica: