projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El professor Juan Carlos Muñoz descriu els sistemes Bus Rapid Transit (BRT) com a sistemes moderns de transport públic basats en autobusos que busquen posar fre en l'ús de l'automòbil, que tenen un nivell de servei i capacitat comparables amb els sistemes de metro.
D'altra banda, per mantenir la flexibilitat i els costos dels sistemes d'autobusos, s'ha de proporcionar un servei més eficient i que doni més confiança que els sistemes tradicionals d'autobusos.
Fins ara els sistemes BRT s'han implementat principalment a Àsia i a Amèrica Llatina, tot i que alguns només parcialment.
Les característiques d'aquest servei són:
Cercle viciós del transport públic:
Cal que els autobusos es tornin més atractius per als automobilistes.
Aquest cercle no afecta al metro.
Es pot oferir un servei similar al del metro però amb autobusos?
Hi ha exemples en funcionament que poden oferir:
En conclusió, els BTR han tingut un gran progrés especialment a la darrera dècada, alguns dels problemes que li han esdevingut són per causa de les restriccions econòmiques i institucionals.
Tot i així, té un futur brillant que es basa en la tecnologia, en la seguretat, en les baixes emissions, en la millor accessibilitat i que realment és eficient en costos.
El desafiament de la integració operacional i tarifària de sistemes de transport públic.
L'experiència de Santiago de Xile.
Transantiago ha estat segurament la modernització d'un sistema de transport públic més radical que se ha implementat en una ciutat, amb:
Aquest gràfic presenta la situació i l'evolució del transport públic a Santiago:
Transantiago tenia com a objectiu central la modernització del sistema de transport públic a la ciutat:
A la ciutat bavaresa de Munic ha tingut lloc recentment l'entrada en funcionament de la primera fase d'una central elèctrica virtual, que millorarà l'eficiència en la generació i distribució elèctrica, i que és fruit de la col·laboració de la companyia Siemens i de l'empresa pública de serveis Stadtwerke München, gestora de la xarxa elèctrica de la ciutat.
La planta d'energia virtual consisteix bàsicament a agrupar tot un seguit de fonts d'energia gestionant-les com si en fossin una de sola.
En aquesta primera fase, els elements integrats, tots ells a la regió de Munic, han estat sis unitats de cogeneració, que sumen una potència de 8 MW, així com cinc petites unitats hidroelèctriques i un parc eòlic, que sumen 12 MW d'electricitat procedent de renovables més.
A llarg termini hom espera incorporar a la central virtual noves plantes de generació.
De moment, les instal·lacions susceptibles de connectar-s'hi són les que apareixen tot seguit:
Plantes de generació d'electricitat d'Stadtwerke München a la regió de Munic (© SWM).
Llegenda: regió urbana de Munic; xarxa de calefacció centralitzada (vapor); xarxa de calefacció centralitzada (aigua calenta); zona de cobertura de la calefacció centralitzada; cogeneració; planta de biogàs; central hidroelèctrica; central solar; geotèrmia; central termoelèctrica; central tèrmica; central eòlica.
L'element principal de la central virtual és el DEMS ( distributed energy management system – sistema de gestió d'energia distribuïda) creat per Siemens, que millora la fiabilitat de la planificació i la previsió de generació descentralitzada d'energia, per aconseguir la gestió òptima de les fonts energètiques i de les càrregues.
El DEMS permet operar el conjunt de plantes amb més eficiència que gestionant-les una a una.
La peça clau del DEMS són les tecnologies de la informació i la comunicació: el flux de dades constant, amb anàlisi de variables com les previsions meteorològiques, la demanda d'energia o el preu de l'electricitat, és el que permet que instal·lacions disperses, descentralitzades, funcionin de manera coordinada, centralitzada.
Partint de les dades obtingudes, el DEMS elabora per a cada unitat de producció energètica, en temps real, un programa de generació que minimitzi els costos econòmics i ecològics, i en fa el seguiment.
Esquema d'una central elèctrica virtual gestionada amb el distributed energy management system (DEMS) © Siemens
L'intercanvi de dades entre el DEMS i els elements dispersos que gestiona es fa mitjançant el protocol estàndard de dades TCP-IP, a través de la infraestructura LAN, WAN, GPRS o ISDN ja existent.
Aquesta xarxa energètica intel·ligent, optimitzant la generació, proporciona el màxim benefici possible als operadors de les plantes de producció integrades en el sistema.
També hauria de permetre, més endavant, gestionar de manera satisfactòria els negawatts (actualment difícils de quantificar si no és amb sèries temporals extenses) per, eventualment, retribuir-los.
Es preveu que a començament de 2013 entri en funcionament, entre Juneda i Castelldans, prop de les Borges Blanques, a les Garrigues, la primera central mundial que combinarà energia solar termoelèctrica i energia de biomassa.
La planta, anomenada Termosolar Borges, serà a més la primera planta de concentració de radiació solar de la zona nord de la península Ibèrica.
El lloc escollit per implantar-la respon al fet que aquesta zona de la plana lleidatana constitueix, malgrat les boires hivernals, una de les de millor radiació solar de l'estat, després del desert d'Almeria.
Els promotors de la planta Termosolar Borges (Abantia i Comsa Ente) tenen intenció de finalitzar-ne les obres l'estiu de 2012 i posar les instal·lacions a prova fins a les acaballes del mateix any.
La construcció de la planta tira endavant gràcies a la concessió d'un crèdit de prop de cent milions d'euros, a retornar en dinou anys, que diverses entitats bancàries i organismes públics de crèdit (ICF i ICO) han atorgat als socis de la UTE Termosolar Borges.
A aquesta quantitat cal afegir-hi prop de cinquanta milions d'euros més fins completar el pressupost de les instal·lacions.
En els treballs de construcció del camp solar i dels edificis del bloc de potència hi participen prop de dues-centes persones, i quan la central entri en funcionament generarà trenta llocs de treball directes i una cinquantena més d'induïts.
Vista aèria de Termosolar Borges
Termosolar Borges ocupa una parcel·la de 96 ha i consta de 2.688 paràboles.
Els col·lectors, que fan 5,5 m de diàmetre i 12 m de llargada cadascun, es munten in situ, en un taller de prop de 10.000 m 2.
Algunes de les 2.688 paràboles del camp solar
Un cop en funcionament, Termosolar Borges tindrà una potència de 22,5 MW i produirà 98.000 MWh, equivalents al consum mitjà d'unes 27.000 llars.
Permetrà evitar l'emissió de 24.500 t/any de CO 2.
Com s'ha dit, les instal·lacions tenen la singularitat de complementar-se amb una planta de biomassa, que s'alimentarà principalment de residus agrícoles i d'aportacions de pinedes, fagedes i alzinars, i que farà possible que se segueixi generant electricitat en horari nocturn.
En verd clar, el bloc de biomassa i el bloc tèrmic
La filial catalana d'AWS TruePower lidera el Projecte H2Ocean, que pretén construir una plataforma oceànica multiús, on s'hi conjuguin la generació d'energies renovables i l'activitat econòmica.
El Projecte compta amb la col·laboració de diverses institucions i agents privats d'Alemanya, Dinamarca, Itàlia, el Regne Unit i Espanya.
Té una durada prevista de tres anys i un pressupost de 6 milions d'euros, 4,5 dels quals provenen del 7è Programa marc de la Unió Europea, dins la convocatòria Ocean of Tomorrow 2011, que ha reconegut en el Projecte les oportunitats que ofereix pel que fa a optimització en l'ús de l'espai i la minimització dels impactes mediambientals que solen provocar les instal·lacions energètiques i les infraestructures en alta mar.
Concretament, la plataforma H2Ocean, amb prop d'1 km de longitud i 300 m d'amplada, hauria de servir per generar hidrogen a partir de l'energia eòlica i la de les ones, així com per emmagatzemar-lo i expedir-lo cap a la costa.
També es preveu que pugui allotjar activitats lligades a l'aqüicultura multitròfica, al subministrament d'aigua potable, a la detecció meteorològica, marítima i aèria, i als serveis a la navegació, en un únic entorn sostenible econòmicament i ambientalment.
Potser l'aspecte més innovador de la plataforma multiús és que s'hi ha optat per desvincular la producció de l'energia del seu consum: d'aquesta manera, s'eviten els problemes de desequilibri de la xarxa i esdevenen innecessaris els cables submarins fins a terra ferma, la instal·lació dels quals sempre és costosa.
La forma d'aconseguir-ho consisteix a transformar en hidrogen l'excedent d'electricitat generada, perquè sigui fàcil d'emmagatzemar i de transportar a la costa, en piles.
En els propers anys, els diferents partícips del Projecte hauran d'enllestir el disseny de la plataforma, determinar-ne el sistema d'ancoratge, i escollir els llocs més adients on implantar-la.
Els diferents elements de la plataforma (malauradament, de moment no hi ha disponibles imatges de més bona resolució): en taronja, contenidors d'emmagatzematge d'hidrogen; en blau, contenidors d'aigua dolça; les peanyes verdes són aerogeneradors i les blaves radars, tots dos se sustenten sobre generadors d'energia de les ones –rectangles verds–; les taques blanques i verdes, instal·lacions d'aqüicultura; els tubs blaus, tancs de transport.
Aquesta jornada va tenir lloc en el marc de la trobada FLUXPYR -OPCC sobre "Canvi climàtic als Pirineus: vulnerabilitat, impactes i mitigació i adaptació".
En primer lloc, Xavier Bernard (director de la Comunitat de Treball dels Pirineus), Serge Rambal (membre del Consell Científic de l'OPCC i investigador del Centre Nacional d'Investigacions Científiques, CNRS), Bernard Seguin (membre del Consell Científic de l'OPCC i investigador de l'Institut Nacional d'Investigacions Agronòmiques, INRA) i Anne Sota (responsable de la Coordinació de l'OPCC), van donar la benvinguda als participants i van recordar el paper del Consell Científic en la validació i orientació dels treballs de l'OPCC.
A continuació, els representants de cada acció van presentar l'estat dels treballs que es troben en curs.
La segona part de la trobada es va estructurar al voltant dels grups de treball de l'Observatori: aigua, biodiversitat, boscos i riscos naturals, clima i teledetecció.
Els participants es van distribuir en els respectius àmbits per discutir sobre els aspectes més rellevants de cada actuació i presentar les conclusions a la sessió plenària de cloenda.
En definitiva, la reunió va ser un excel·lent punt de trobada per debatre i reflexionar a l'entorn dels treballs de l'Observatori i per reforçar les sinergies entre els dos projectes de cooperació transfronterera Espanya – França – Andorra (POCTEFA).
Per saber-ne més: Montserrat Farriol
L'Observatori del Paisatge de Catalunya ha publicat recentment"Franges.
Els paisatges de la perifèria", basat en el seminari homònim celebrat a Olot el novembre de 2010.
El llibre, que és el tercer volum de la sèrie 'Reflexions' de la col·lecció "Plecs de Paisatge", es va presentar a la Pedrera de Barcelona el passat dijous 21 de juny.
Les perifèries, segons el director de l'Observatori i autor del llibre, Joan Nogué, "no són només el resultat d'un centre que creix i necessita expandir-se, sinó també un llindar entre diferents realitats territorials amb un protagonisme cada cop més notable".
En aquest sentit, el seminari internacional Els Paisatges de la Perifèria, celebrat a Olot el novembre de 2010, va proposar noves formes d'intervenció i de gestió a les franges, nous referents paisatgístics i lectures alternatives a les hegemòniques i habituals per a aquests espais.
L'objectiu és, tal com recomanen el Conveni europeu del paisatge i la Llei de protecció, gestió i ordenació del paisatge de Catalunya, que les polítiques públiques no deixin de banda els paisatges perifèrics, que són els paisatges quotidians de milers de persones.
La perifèria és quelcom més que el perímetre d'un centre: és també -i sobretot- un llindar entre diferents realitats territorials –i a voltes mentals- amb un protagonisme cada cop més notable.
Per entendre la seva lògica i la seva idiosincràsia calen mirades molt variades, de l'art a la literatura, de la música al cinema, de la fotografia a l'arquitectura, de la geografia a la sociologia, de l'urbanisme a l'ecologia.
Per actuar-hi, cal modificar substancialment l'escala espacial i temporal a la qual estem acostumats i entendre que els seus referents socials i simbòlics, inclosos els paisatgístics, són uns altres.
Per commemorar el Dia Internacional de la Biodiversitat, els dies 6, 7 i 8 de juny, el Departament de Territori i Sostenibilitat amb la col·laboració del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Medi Natural, la Universitat de Barcelona (UB) i la Institució Catalana d'Història Natural, (ICHN) va organitzar les Segones Jornades de Prospecció Biològica de Catalunya.
La voluntat és divulgar i organitzar activitats que permetin posar en relleu la biodiversitat i el patrimoni natural de Catalunya, i alhora incrementar el coneixement global de la diversitat biològica del país.
Es tracta d'un treball eminentment de camp que consisteix a obtenir el màxim nombre de cites de tots els grups taxonòmics de fauna i flora del territori definit i introduir posteriorment aquestes dades al Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya (BDBC).
L'objectiu de les jornades és el mostreig biològic, al més exhaustiu possible, de la comarca natural del Moianès, en particular de l'Espai Natural Protegit del Moianès i la riera de Muntanyola.
Els diversos equips participants s'organitzen per grups taxonòmics, o per metodologia de treball.
El material recol·lectat es dipositarà preferentment als centres de la Universitat de Barcelona, les plantes i els fongs al Centre de Documentació de Biodiversitat Vegetal (CEDOCBIV) i els animals al Centre de Recursos de Biodiversitat Animal (CRBA), pel que fa a la resta en els herbaris i museus dels investigadors participants.
En una primera valoració molt qualitativa i basada en els comentaris realitzats a l'acabament de les jornades dels experts podem dir que:
Resum d'algunes troballes interessants i/o innovadores que s'han comunicat fins ara:
Els resultats i les dades finals estan en procés d'anàlisi i elaboració.
La memòria definitiva dels resultats quantitatius (tàxons i cites realitzades) i la seva valoració definitiva es difondrà a la pàgina web d'aquestes segones jornades.
Planificació de la biodiversitat i del patrimoni cultural
L'objectiu de l'estudi ha estat constatar i caracteritzar quina és la percepció que té actualment el sector empresarial a Catalunya en relació amb el canvi climàtic, focalitzant específicament els reptes i les noves oportunitats de negoci que generen o poden generar les accions d'adaptació.
Per tal de conèixer els riscos i les oportunitats comercials o empresarials de l'adaptació al canvi climàtic a Catalunya, l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic va apostar per la realització d'un estudi d'opinió realitzat durant l'any 2011 i que ha estat desenvolupat per ENT environment & management.
Per portar a terme l'anàlisi, s'han realitzat 13 entrevistes amb diversos agents econòmics i socials de Catalunya vinculats a la qüestió de l'adaptació al canvi climàtic.
L'estudi recull les impressions de l'Associació Catalana d'Estacions d'Esquí i Activitats de Muntanya, Pimec, Foment del Treball, Fundació Empresa i Clima, Unió de Pagesos, la Secretaria de Medi Ambient i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya, Comissions Obreres, Consell General de Cambres Oficials de Comerç, Indústria i Navegació de Catalunya, Diputació de Barcelona, Grup Costa Brava Centre, ESADE, Bodegues Miguel Torres S.A. i Colegio Universitario de Estudios Financieros CUNEF.
L'estudi també mostra les oportunitats comercials i econòmiques de l'adaptació al canvi climàtic centrat en cinc sectors clau a Catalunya pel que fa al seu pes en l'economia: agricultura, infraestructures i construcció, turisme, serveis financers i consultoria i serveis professionals.
A més, es presenten un conjunt de propostes per tal de dirigir les polítiques públiques cap a maximitzar la creació de noves oportunitats i minimitzar els riscos.
Una de les principals conclusions de l'estudi és que la intervenció pública en la perspectiva temporal a llarg termini resulta clau.
En el context empresarial no hi ha una perspectiva temporal que possibiliti un ritme adequat d'adopció de mesures d'adaptació al canvi climàtic, ni tant sols estratègies empresarials a més llarg termini, ni per als sectors que resultaran més afectats.
El sector públic ha de proveir un coneixement adequat als impactes i de les millors estratègies adaptatives, i ha de crear un marc normatiu i d'incentius que estimuli la consideració del llarg termini en la presa actual de decisions.
Els reptes i oportunitats comercials de l'adaptació al canvi climàtic a Catalunya [PDF,1,04 MB.]
Els reptes i oportunitats comercials de l'adaptació al canvi climàtic a Catalunya
Per saber-ne més: Josefa Rosiñol
Amb una inversió de 250 M€, l'octubre de 2011 es va inaugurar a Fuentes de Andalucía (Sevilla, Espanya) una planta solar de concentració en torre central i emmagatzemament amb sals foses.
La planta, anomenada Gemasolar, pot generar 110 GW/h/any, suficients per abastir 27.500 llars.
Les instal·lacions, a més, disposen d'un sistema d'emmagatzemament que els permet seguir generant energia durant setze hores en absència de llum solar (de nit o amb cel ennuvolat), de manera que la producció pot ser a temps complet.
Segons els seus promotors, aquesta planta evita la necessitat de cremar 90.000 t de lignit l'any, o d'importar 28.600 t de petroli.
La superfície que ocupen els 2.562 heliòstats de Gemasolar, disposats en anells concèntrics, és de 195 ha, amb els miralls més llunyans a 1 km del receptor central de sals foses.
Cada heliòstat consta de 120 m 2 de superfície de miralls i incorpora un sistema GPS per orientar-se contínuament en l'angle òptim d'aprofitament solar.
La torre central receptora assoleix els 140 m d'alçada.
Gemasolar és fruit de la col·laboració entre l'empresa espanyola Torresol Energy i la companyia Masdar, d'Abu Dhabi (Unió dels Emirats Àrabs).
Més endavant es preveu complementar aquesta planta amb dues altres de més grans a San José del Valle (Cadis, Espanya), que permetran una capacitat total d'abastiment de 120.000 llars.
L'empresa xinesa BYD Co., fabricant de vehicles elèctrics i de bateries, va completar el desembre de 2011 el major projecte mundial de bateria de ió de liti per a l'emmagatzematge d'electricitat de procedència eòlica i solar.
La nova planta s'ubica a Zhangbei, a la província de Hebei, al nord del país, i presenta una capacitat de 36 MWh.
Respecte de la velocitat de descàrrega, aquesta planta no és la més potent del món: el títol se l'emporta la bateria de ió de liti de Virgínia de l'Oest (EUA), de l'empresa AES Energy Storage, que emmagatzema només 8 MWh però que és capaç de lliurar 32 MW en quinze minuts; en canvi, la de Zhangbei només pot alliberar 20 MW en una hora i tres quarts com a màxim –tot i que l'estat li ha marcat un ritme encara més baix.
Aquesta és la primera peça dels projectes de la corporació estatal de xarxa elèctrica, amb la qual pretén arribar als 100 MWh d'emmagatzematge d'electricitat de procedència eòlica i a 40 MWh de solar.
Més endavant s'espera que la província acabi disposant de 500 MWh per a eòlica i de 100 MWh per a solar.
Això s'emmarca en la voluntat del país de tendir cap a les energies renovables, que el fa aspirar a tenir, per exemple, 15 GW d'electricitat d'origen solar el 2015, enfront l'escàs 1 GW de què disposava el 2011.
I de la mateixa manera que l'estat promou energies com la solar fixant-ne un preu de venda atractiu per als promotors, entén que moltes d'aquestes fonts energètiques només funcionen a estones, certes hores del dia: d'aquí la necessitat d'associar-les a plantes d'emmagatzematge capaces de mitigar les caigudes de subministrament i evitar apagades sense necessitat de recórrer a fonts de funcionament més constant, com les fòssils o la nuclear.
I és que les fluctuacions en el subministrament elèctric esdevindran un aspecte crític quan les energies solar i eòlica assoleixin més quota en la combinació energètica, d'aquí la urgència de trobar sistemes d'emmagatzematge que puguin servir de gestors de la demanda i el subministrament: n'és un exemple la planta de Zhangbei, o la que està construint prop de Xangai la companyia nord-americana Boston Power, per posar un altre cas radicat a la Xina.
Les instal·lacions de Zhangbei han tingut un cost de prop de 500 milions de dòlars i usen la tecnologia de ió de liti amb càtodes de fosfat de ferro (bateries LFP), precisament perquè aquestes perden energia més lentament que les que tenen càtodes de cobalt, manganès o níquel.
Les bateries LFP presenten toxicitat escassa i bona estabilitat tèrmica.
A més, la disponibilitat de ferro les fa en general més econòmiques que les dels altres tipus.
Al segon número del nostre butlletí vam publicar una notícia sobre el projecte PAYS.MED.URBAN. Un any i mig més tard, després de la jornada de presentació dels resultats celebrada el 22 de febrer de 2011 al Departament de Territori i Sostenibilitat, volem fer-vos arribar el balanç del projecte.
Aquest projecte de cooperació europea s'ha centrat en la qualitat del paisatge com a factor clau de la sostenibilitat i la competitivitat de les àrees mediterrànies amb l'atenció centrada en els paisatges periurbans.
L'objectiu del projecte ha estat generar coneixement i eines per abordar la intervenció en paisatges urbans i periurbans.
Els resultats globals del projecte han estat molt positius.:
Analitzant els resultats específics de cadascuna de les 5 línies de treball del projecte cal remarcar les qüestions següents:
S'ha creat una xarxa de punts d'observació de paisatges urbans i periurbans en transformació.
Cada regió participant ha seleccionat una sèrie de punts (amb un total de 350 aproximadament) representatius dels processos i tendències que els afecten.
La casuística de cada punt s'ha recollit en fitxes de síntesi il·lustrades amb imatges panoràmiques i de detall.
El mapa de localització dels punts i la totalitat de fitxes estan disponibles en l'apartat Observatorio del portal del projecte.
La publicació Observatori virtual de paisatges urbans mediterranis conté una mostra de 3 fitxes de cada regió.
La línia de treball ha estat coordinada per la Regió d'Andalusia.
Pel que fa a les qüestions organitzatives, cal remarcar que la gestió del projecte ha estat complexa, tant pel que fa per l'administració econòmica com per la comunicació via telemàtica amb la resta de participants.
Un cop finalitzat el projecte, els objectius són:
El Reial Decret 537/2020, de 22 de maig, pel qual es prorroga l'estat d'alarma declarat pel Reial Decret 463/2020, de 14 de març, pel qual es declara l'estat d'alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada pel COVID-19, ha decretat l'alçament de la suspensió dels terminis administratius, dels termes i terminis processals i dels terminis de prescripció i caducitat de drets i accions, que havien quedat suspesos pel Reial Decret 463/2020, de 14 de març (article 8 a 10 i disposició derogatòria única).
Així el còmput dels terminis administratius suspesos es reprendrà amb efectes des del dia 1 de juny (*), amb les excepcions establertes en normes de rang legal dictades durant l'estat d'alarma en què s'indiqui que el còmput del termini no es reprendrà (és a dir pels dies que restaven) sinó que es reiniciarà.
Pel que fa als terminis de prescripció i caducitat de drets i accions, i als terminis processals suspesos, s'alça la suspensió amb efectes des del dia 4 de juny.
(*) En aquells casos en què el dia 1 de juny hagi estat declarat inhàbil, cal entendre els efectes a partir del dia hàbil següent.