projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
A la Fonoteca hi ha la microfilmació d'uns 250.000 documents sobre música popular dels països catalans recollits entre el 1922 i el 1936 sota el mecenatge de Rafel Patxot i la direcció de Francesc Pujol.
Conté partitures manuscrites, memòries dels recercadors i informació de les cançons i dels informants de cada cançó.
Els documents originals són propietat de l'Abadia de Montserrat, i, a part de la còpia microfilmada dipositada a la Fonoteca n'hi ha dues més, una a la Biblioteca de Catalunya i una altra a l'Abadia de Montserrat.
La Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural del Departament de Cultura s'encarrega de la catalogació dels documents i ha col·laborat amb Edicions de l'Abadia de Montserrat en la publicació de 21 volums amb una selecció dels materials de l'Obra del Cançoner.
Col·lecció d'aproximadament 2.000 materials sonors editats en diversos suports: discos de pedra, vinils, cassets, CD, CD Rom i DVD, relacionats amb la música tradicional dels països catalans, música antiga, nova cançó i música ètnica o tradicional d'altres cultures, provinents de donacions i d'adquisicions diverses.
Els volums editats per la Fonoteca de Música Tradicional Catalana s'agrupen en 5 sèries:
1.Documents testimonials - recerca directa
L'exposició s'estructura en deu mòduls temàtics amb imatges, textos i objectes.
També es projecta un audiovisual en forma d'auca que recorda la vida de Capmany en diverses facetes i es poden escoltar el conte "En Patufet" i la cançó "El Gegant del Pi".
Un llibre-catàleg de títol homònim a cura de Montserrat Garrich, comissària de l'Any Aureli Capmany i de l'exposició, completa la mostra.
Vídeo de l'auca sobre Aureli Capmany
Segell discogràfic Canigó, Barcelona, 1967.
Interpretat per la Cobla del Centenari i la Coral Nou Horitzó
Música i músics de l'Esbart Català de Dansaires.
Itineràncies en curs o previstes:
La jornada va tenir dues parts, al matí es va reflexionar sobre l'estat actual de les festes del Segar i el Batre a Catalunya, amb dos objectius: 1.analitzar com ha evolucionat la festa i 2. identificar les principals problemàtiques en la organització de la festa.
Arribant a les següents conclusions: cal crear una xarxa de totes les fetses; s'ha d'incrementar la difusió als mitjans de comunicació; s'ha d'introduir la festa a les escoles i crear un banc de recursos de materials (publicacions, audiovisuals, cants, danses,...) i d'activitats.
A la tarda es van visitar espais patrimonials relacionats amb la festa, el primer espai va ser el Molí Fariner de la Calvaria a Calldetenes, on té lloc una part de la festa del Segar i el Batre, i en segon lloc, el Mas el Colomer de Taradell.
Músics de primer nivell han impartit formació en sis instruments de cobla a joves instrumentistes.
L'equip docent ha estat format per Toni Gallart, professor de trompeta; Pep Moliner, professor de fiscorn i trombó; Ivan Alcazo; professor de tible; Jordi Molina, professor de tenora; Joan Druguet, professor de contrabaix, i Xavier Torrent, professor de flabiol, tots ells sota la coordinació pedagògica de Pep Moliner.
Amb So de Cobla ha arribat aquest 2019 a la tercera edició amb la voluntat de consolidar un projecte inspirat per l'Agrupació Sardanista Costa Brava de Palamós, acollit i impulsat per la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, i gestionat per l'Ajuntament de Palamós, amb el suport de la Diputació de Girona i la col·laboració de la Confederació Sardanista de Catalunya.
Amb aquesta nova ampliació de la seva oferta inclosa en l'edició d'enguany, el festival ha volgut transgredir i presentar els instruments de la cobla catalana en nous formats i nous ritmes.
Amb So de Cobla vol obrir-los a tot el ventall de combinacions possibles, amb la intencionalitat de difondre la música de cobla més enllà de les audicions de sardanes.
Des de l'estiu del 2017, any del primer Amb So de Cobla, la cita a Palamós ha estat el marc de les actuacions de, entre d'altres, Obeses, Llibert Fortuny, Cris Juanico, Roger Mas i Kepa Junkera, que van fusionar els seus propis estils musicals amb el so d'una cobla.
El llibre conté una mostra representativa del patrimoni musical català, amb cinquanta vuit composicions de diferents gèneres, cançons populars harmonitzades, música religiosa i obres d'autor, que en el seu conjunt passaran a formar part de la literatura coral catalana.
La selecció musical ha estat a cura de M. Àngels Blasco, Toni Gálvez, Àlex Robles i Xavier Solà.
Aquesta publicació es va editar amb motiu de la final del Concurs Internacional de cant coral Let the Peoples Sing, que va congregar cantaires de tot el món al Palau de la Música Catalana de Barcelona els 12 i 13 d'octubre de 2019; inclou també l'himne Let the peoples sing, que el compositor Marc Timon va compondre perquè s'estrenés en aquest concurs.
Accediu a la pàgina amb la informació del llibre
El Comitè de Programació del Programa Operatiu de Cooperació Territorial Espanya-França-Andorra 2014-2020 (POCTEFA) es va reunir a Jaca el proppassat 15 d'octubre i va escollir els projectes programats a la tercera i última convocatòria.
Entre els projectes escollits hi ha el projecte transfronterer PROMETHEUS (Festes del foc dels solsticis del Pirineu) de l'Eix 1 del Programa.
En el projecte hi participen: Universitat de Lleida, Universitat de Barcelona, Université de Perpignan Via Domitia, Centre International de Recherche et Documentation Occitanes–Institut Occitan de Cultura, Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura, Govern d'Andorra, Conselh Generau d'Aran i Patronat de Promoció Econòmica de la Diputació de Lleida.
Aquest programa té un impacte positiu sobre el territori i sobre la cooperació transfronterera entre Espanya, França i Andorra.
La tercera convocatòria del programa ha tingut un gran èxit, ja que s'han presentat 74 projectes, dels quals s'han programat 43 projectes per un import de 31 milions d'euros de FEDER pel territori transfronterer.
D'aquests projectes un 70% tenen participació catalana, amb un import FEDER del 25% del total FEDER assignat a la convocatòria.
El gran èxit aconseguit en la programació de projectes amb participació catalana ha sigut gràcies a l'alta qualitat tècnica dels projectes presentats.
L'exposició, en català i anglès, organitzada per la Drecció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural i comissariada per Daniel Vilarúbies, estarà a Brussel·les fins el 28 de febrer i passarà a itinerar després per diferents punts de Catalunya.
L'Associació Medieval de Bagà hi col·labora aportant diverses campanes i elements.
En motiu de l'exposició, el 29 de febrer a la seu de la Delegació de la Generalitat a Brussel·les, es celebrarà una Trobada Internacional de Campaners i Carillonistes per compartir experiències i projectes del món campaner arreu del món.
Tota la informació: plafons, crèdits, full de mà, etc.
Fragment del pergamí on es pot llegir la referència a les falles
El document està datat el 5 de febrer de 1543, la qual cosa el converteix en el primer esment que es coneix de la celebració d'aquesta tradició al Pirineu català, tenint en compte que fins ara la única referència explícita datava del 1763 i estava localitzada a Vilaller.
És un gran pergamí de 145 x 70,5 cm, que recull una sentència de delimitació dels termes entre la Seu d'Urgell, Alàs, Cerc i Torres d'Alàs, que intenta posar ordre a un greu conflicte entre dos col·lectius que es disputaven l'espai on s'havien de celebrar les falles.
Segons el document, aquestes querelles havien provocat ferits i fins i tot algun mort.
Recordem que la baixada de falles del Pirineu, una tradició festiva que es celebra a diversos indrets al voltant del solstici d'estiu, va ser inscrita a la Llista Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial de la UNESCO l'1 de novembre de 2015.
Aquest títol és el número 30 la col·lecció Temes d'Etnologia de Catalunya i també el primer volum que es publica en color.
Per a cloure l'acte hi haurà l'actuació del grup de música Berguedana de Folklore Total; l'autora del llibre n'és una de les components del grup.
La monografia és una part del resultat d'un treball d'investigació que es va iniciar l'any 2007 i que amb el títol L'espai domèstic i el mobiliari rural al Berguedà.
Estudi del mobiliari i de la relació amb el seu entorn, es va realitzar en el marc del Programa de l'Inventari del Patrimoni Etnològic de Catalunya (IPEC) que duu a terme el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
La recerca s'ha desenvolupat a la comarca del Berguedà, un territori de l'anomenada Catalunya Vella, un territori de masies, de cases rurals, que ha viscut i crescut del seu medi geogràfic i que ha mantingut aquest mode de vida fins a l'actualitat.
Un territori amb unes característiques específiques, en el qual es diferencia la zona sud amb extenses planes entre turons i on ha predominat l'agricultura, i un territori de muntanya al nord, inici dels Pirineus, amb un relleu muntanyós que ha influït en l'adaptació de l'home al medi, desenvolupant un sistema de vida fonamentalment al voltant de la ramaderia.
La col·lecció Temes d'Etnologia de Catalunya, presenta un seguit d'estudis monogràfics amb un caràcter territorial, resultat de recerques dutes a terme en el seu dia sota la modalitat "anàlisi".
D'entre els 30 títols s'han de destacar: Entre el celler i la taverna.
Un recorregut per les bodegues de barri de la ciutat de Barcelona (2018); Diàspores i rituals.
El cicle festiu dels musulmans de Catalunya (2017); Muntanyes de formatge.
Transformacions productives i patrimonialització a l'Urgellet i el Baridà o La Ciutat Horitzontal.
Urbanisme i resistència en un barri de cases barates de Barcelona, entre d'altres.
La trobada s'organitza com a cloenda de l'exposició 'Les campanes d'ús civil a Catalunya: cap a la concepció moderna dels temps' que es va inaugurar el 20 de gener a l'espai Catalunya Europa a Brussel·les.
El 29 de febrer, en sessió de matí i de tarda, tindran lloc diverses ponències on representants d'associacions i federacions de campaners i carillonistes de diversos països presentaran les seves experiències.
La trobada finalitzarà el diumenge 1 de març amb una activitat lúdica vinculada amb el carilló.
La trobada és oberta a campaners, carillonistes i d'altres persones interessades en la temàtica.
Els idiomes de la trobada seran el català, francès i anglès.
El proper dissabte 8 de juny es celebrarà al paratge de l'Obaga de l'Agneta de Manresa, la inscripció, el proppassat 28 de novembre, de l'art de la pedra seca a la Llista Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat de la UNESCO.
El proper dissabte 8 de juny es celebrarà a Cervera, capital de la Cultura Catalana del 2019, la Trobada Nacional de Balls de Diables de Catalunya, que será l'inici de la commemoració del 25è aniversari del Ball de Diables de Cervera – Carranquers.
S'han publicat les bases específiques per a la concessió de subvencions corresponents a set línies d'ajuts en l'àmbit de la cultura popular i el patrimoni etnològic
En un acte solemne celebrat el 16 de maig d'enguany, el Govern ha entregat la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya 2019 a 28 personalitats i 15 entitats.
D'entre aquests, n'hi ha 5 que corresponen a la cultura popular.
La Creu de Sant Jordi és un dels màxims reconeixements que pot rebre una persona o una entitat, que pels seus mèrits, hagi prestat serveis destacats a Catalunya en la defensa de la seva identitat o en el pla cívic i cultural.
El propassat dissabte 11 de maig es va presentar a l'església de Santa Maria de Taüll, el volum 10è del cançoner d'Artur Blasco "A peu pels camins del cançoner" dedicat a cançons de l'Alta Ribagorça i de la Ribagorça Oriental.
Del dijous 25 d'abril al diumenge 28, s'ha celebrat a Copenhaguen el 32è Aplec Internacional 2019, amb la presència de Lluís Puig i la Directora General M. Àngels Blasco, organitzat com cada any per l'Associació per a la difusió del folklore (Adifolk).
Enguany, més de 500 actuants de 25 grups han portat la cultura popular catalana a Dinamarca.
Des del 1988 a Amsterdam, Adifolk ha portat la cultura popular catalana a Europa i a arreu del món.
El 2n Simposi sobre Campanes, Campaners i Campanars, dedicat als tocs manuals de campana, ha tingut lloc el proppassat 27 d'abril a Os de Balaguer, en el marc de la 32a trobada de campaners de Catalunya.
La Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural va participar a la jornada "Talent Creatiu i Empresa" organitzada pel Departament d'Educació en l'espai Illa Diagonal i hi col·labora amb una mostra i un taller infantil.
La Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural va participar en el debat sobre la cultura popular i els Objectius de Desenvolupament Sostenible organitzada pel Centre Balears Europa i la Delegació del Govern davant la UE i que es celebrà el dimecres 25 d'abril a l'Espai Catalunya Europa a Brussel·les.
El Govern ha acordat declarar la Festa Major del Santíssim Misteri de Cervera, que es remunta al 6 de febrer de 1540, festa patrimonial d'interès nacional, i ha decidit inscriure-la en el Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya.
El proper 16 de setembre, la Federació d'Ateneus de Catalunya (FAC) estrenarà el documental 'Ateneus: llavor de llibertat' a la Filmoteca de Catalunya, en un acte presidit per la consellera de Cultura Mariàngela Vilallonga, també es presentarà l'eina per a mesurar l'impacte social dels ateneus, i la Federació rebrà el reconeixement per la seva aportació al món de la cultura a través de les gairebé 180 entitats federades.
L'Honorable consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga, farà la intervenció inicial de l'acte, i posteriorment, Miquel Flamarich, de BCF Consultors, presentarà l'eina per mesurar l'impacte social als ateneus.
Flamarich exposarà quina ha estat la metodologia emprada per desenvolupar i aplicar aquesta eina.
A l'esdeveniment, també intervindrà el president de la Federació, Pep Morella, que s'adreçarà per primer cop al conjunt dels ateneus després de recollir el Premi Nacional de Cultura el passat 4 de juliol.
El documnetal 'Ateneus: Llavor de llibertat', és una producció de la FAC i Nosotros Films, que fa un recorregut per la història dels ateneus a través de cinc etapes ben marcades (l'inici, el creixement, la politització, la repressió i reorganització i la recuperació, la crisi i la reinvenció), amb els testimonis d'algunes persones rellevants del món ateneístic.
El documental és també una mostra, fins ara inèdita, de la capacitat que tenen els ateneus per oferir una cultura que implica participació, compromís i creixement personal; una cultura que, alhora, fomenta la sociabilitat i la solidaritat entre els individus.
En definitiva, la voluntat d'impulsar comunitats que treballen, des de la proximitat, en la transformació social.
El director del documental, Sergi Sandúa, serà l'encarregat de presentar el documental, que es projectarà tot just després d'un breu parlament del president de la FAC, Pep Morella.
El documental es podrà tornar a veure el 18 d'octubre de 2019, a la 2a Trobada Nacional de Tàrrega.
Aquest proppassat mes de juliol ha quedat inscrit al Catàleg del Patrimoni Festiu de la Generalitat de Catalunya, la festa del "Misteri de la Selva" de la Selva del Camp, que enguany celebra el quarantè aniversari de la primera representació.
Des del 1980, cada 14 i 15 d'agost es representa el Misteri de la Selva.
L'agost de 1980 un grup de selvatans, alguns d'ells membres de l'Schola Cantorum i del Grup de Teatre de la Defensa Agrària, van iniciar les representacions del Misteri de la Selva.
El Misteri de La Selva és el primer drama assumpcionista escrit en llengua romànica (català de la segona meitat del Segle XIV) i conservat íntegrament.
El text, anònim, permet gaudir del refinament del lèxic trobadoresc i dels cants a capella, que són interpretats majoritàriament amb la mateixa tonada que indica el manuscrit original, i pertanyents al repertori gregorià dels segles XIII i XIV.
La representació de l'Assumpció de Madona Santa Maria, conegut popularment com el Misteri de la Selva, es celebra a l'església parroquial de Sant Andreu Apòstol de la Selva del Camp.
El fil argumental "porta a Maria des de casa seva, lloc de la seva mort, fins a l'indret on és sepultada i finalment fins a la seva glòria celestial.
Cadascun dels dos grans passos de l'acció dramàtica (mort i sepultura, resurrecció i glorificació de Maria) és assenyalat per una baixada de Jesucrist des del cel, acompanyat d'àngels i de sants"
El 1994 el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya va atorgar el Premi Nacional de Cultura Popular al Patronat de l'Assumpció de Madona Santa Maria de la Selva del Camp pel valor històric i tradicional de recuperació d'una manifestació artística medieval.
El Carnaval de Terra Endins de Torelló es remunta a l'any 1977, per tant fa quaranta dos anys que se celebra.
A banda dels elements i "litúrgies" pròpies de tota festa de carnaval (la rua, l'enterrament de la sardina, etc.), té d'altres aspectes que el fan singular i únic, com ara el ritual del Pullassu, la festa de Senyoretes i Homenots i el Terra Endins Festival.
Foto cedida per l'arxiu fotogràfic del Carnaval de Terra Endins.
La disbauxa dura aproximadament una setmana, però els dies previs a l'inici de la festa es celebra el Carnaval a les Escoles; el rei o la reina Carnestoltes recorre els centres escolars per presentar-se i encomanar l'esperit carnavalesc als més petits i així fer-ne créixer la participació.
Com és habitual, l'inici del Carnaval és el dijous llarder, antigament a Torelló s'hi feia una botifarrada popular a la plaça Vella, però als anys 90 es modificà per un ritual anomenat el Pullassu.
El Pullassu és l'acte amb que s'nicia el Carnaval, un ritual lúdico-festiu-sexual, amb uns personatges i un argument consolidat.
El divendres de carnaval, es celebra la festa de Senyoretes i Homenots, on homes i dones es vesteixen del sexe contrari.
I el Terra Endins Festival, són les actuacions musicals del final de la Rua.
Com tot Carnaval, s'acaba amb l'enterrament de la sardina.
Actualment, a l'organització i gestió de la festa hi participen, tant el sector públic, l'Ajuntament de Torelló, com el privat, a través de l'Associació Carnaval Terra Endins (ACTE), l'Associació Cultural Deixebles de Sant Feliu i les colles carrossaires, que integren la Taula de Carnaval.
La Revista d'Etnologia de Catalunya número 43 es presentarà en el marc d'una jornada al voltant de l'antropologia de la mort.
En proximitat a la festivitat de Tots Sants, el dia 29 d'octubre de sis a dos quarts de nou del vespre, i dins del marc de les activitats culturals que organitza Cementiris de Barcelona SA, es proposa la celebració de la mitja jornada A l'hora foscant.
El format de la jornada, que es desenvoluparà a la Capella del Cementiri del Poblenou, tindrà un doble enfocament, acadèmic i de divulgació:
19.00h Presentacions de les publicacions:
19.30h Conferència a l'entorn dels memorials efímers intitulada "Ancorar la memòria.
Noves expressions del culte funerari", a càrrec de Marta Allué.
Enllaç a la pàgina de les publicacions de la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural
El proppassat 14 de novembre es va inaugurar l'exposició "Tota pedra fa paret.
La Pedra Seca a Catalunya" al Centre d'Interpretació de la Pedra Seca de Torrebesses (Segrià).
Amb motiu del reconeixement de la tècnica de la pedra seca com a patrimoni cultural immaterial per part de la UNESCO, el novembre de 2018, l'Associació per la Pedra Seca i l'Arquitectura Tradicional i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya han produït aquesta exposició sobre les construccions i les tècniques presents al nostre país.
La mostra, eminentment fotogràfica, pretén oferir una panoràmica àmplia sobre aquest llegat, posant èmfasi en les variants tipològiques més habituals i en la diversitat territorial.
Explica, també, la vigència actual d'aquesta arquitectura, harmònica amb l'entorn natural i la sostenabilitat.
L'arquitectura tradicional ha sobreviscut al pas del temps com a testimoni de les formes de vida del passat.
Dins d'aquesta gran família, la pedra seca fou, sens dubte, una de les tècniques més utilitzades.
Gràcies als coneixements acumulats al llarg dels segles es van bastir tota mena de construccions, majoritàriament vinculades a l'agricultura, la ramaderia i a l'abastament d'aigua, que van permetre als nostres avantpassats domesticar la natura i créixer econòmicament.
La principal característica de la pedra seca és que en la seva tècnica no s'empra morter o lligam de pasta humida.
L'estabilitat s'obté a partir de l'encaix dels blocs.
I tot i que és cert que la pedra seca és una tècnica que es pot trobar arreu del món, un dels principals trets que la caracteritzen és el seu context ambiental, que gairebé sempre és de clima sec i auster, amb poca precipitació anual i lligat a sistemes econòmics i socials basats en l'agricultura i la ramaderia de subsistència.
La Pedra Seca a Catalunya" forma part del catàleg d'exposicions produïdes per la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural disponible per a totes aquelles entitats o institucions que vulguin deixar-les o bé acollir-les.
Enllaç a la pàgina amb la descripció de les exposicions disponibles
Entre els dies 3 i 6 de setembre de 2015 es va celebrar a Cuernavaca (Morelos, Mèxic) el III Congrés Internacional sobre Experiències en la Salvaguarda del Patrimoni Cultural Immaterial.
Hi van participar 350 persones de 22 països, i s'hi van presentar 250 ponències.
Catalunya hi va participar amb dues intervencions:
El congrés va comptar amb la participació d'importants personalitats de la UNESCO, com Koïchiro Matsuura (Japó), secretari general de la UNESCO entre els anys 1999 i 2009 i impulsor de la Convenció de París de 2003, i Cécile Duvelle, cap de la secció de patrimoni cultural immaterial de la UNESCO.
Diapositives de la ponència presentada per Roger Costa.
Diapositives de la ponència a càrrec de Lluís Garcia Petit.
Palafrugell, 21 d'octubre de 2016.
Sota el nom d'havaneres hi ha moltes realitats que en configuren l'imaginari.
L' havanera és un dels gèneres populars que neixen al segle XIX.
A Catalunya esdevé indispensable per a les sessions de ball i central als cants de taverna.
Passa a ser, també, un repertori per a corals, i un estil per incloure i barrejar a músiques de moda de cada temps; en especial, a sardanes i sarsueles.
Avui és un acte que no pot faltar, en versió de concert, a molts programes de festes majors del país.
Fora de Catalunya, també hi ha havaneres que beuen de llegendes comunes de "l'anada i tornada" de Cuba.
Les havaneres es defineixen per un ritme, per una temàtica de la lletra o pel tipus de grup de cantadors que les canta segons cada context.
Cal relacionar-ho amb els gèneres mediterranis i del sud d'Europa que neixen a la mateixa època com a cants populars: rebetiko, flamenco, canto a chiterra, fado o la cançó napolitana, entre altres.
Molts d'aquests esdevenen músiques identitàries d'un territori, una classe social o una ideologia determinada.
En motiu de la celebració dels 50 anys de la primera cantada d'havaneres de Calella de Palafrugell, la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, juntament amb l'Ajuntament de Palafrugell, va organitzar simposi de caràcter científic sobre les havaneres, on es van treballar aspectes menys coneguts i menys tòpics sobre aquest gènere musical i la cançó de taverna en general.
Càstor Pérez i Diz (Coll de Nargó 1955 – Palafrugell 2010) va ser un compositor, cantant i estudiós del món de l'havanera.
És considerat un hereu cultural dels vells cantaires d'havaneres i de cançó de taverna, i anà recopilant tota mena d'informació per tal que aquest cant no caigués en l'oblit.
Formà part dels grups Port-Bo, Caobana, Duet i L'Empordanet.
Fou un dels impulsors del projecte Cubacant i compositor d'havaneres tan reconegudes com Vestida de nit o Temps perdut, amb lletres de Glòria Cruz.
21 d'octubre de 2016, Palafrugell.
21 d'octubre de 2016, Palagfrugell.
Pàgina web de la Cantada d'havaneres de Calella de Palafrugell