L'inici d'una activitat o d'un negoci acostuma a implicar algun tipus d'obra per la construcció del local que acollirà l'activitat o algun treball d'adequació d'un local ja existent.
Les obres per construir un local poden tenir efectes sobre les persones i el medi.
Per això, no podem edificar en qualsevol lloc ni de qualsevol manera.
Hem de seguir una sèrie de normes i condicions descrites en la normativa: només es pot edificar en terreny urbà o urbanitzable, s'han de prendre les mesures necessàries per evitar danys en les propietats de tercers i les obres han de ser compatibles amb l'activitat del municipi.
Pel que fa a la legislació aplicable, la Llei d'urbanisme regula de forma general els actes de transformació dels terrenys que estan subjectes a una llicència.
Per la seva banda, les ordenances dels ens locals han de determinar en cada cas els tràmits i el règim d'intervenció específica que s'han d'aplicar als treballs d'obres.
La intervenció s'incrementa quan les actuacions tenen majors efectes sobre les persones i el territori i disminueix a mesura que l'afectació és menor.
Les obres ordinàries són les que no suposen urbanització dels terrenys i es classifiquen, segons el seu objecte i la naturalesa, en els grups següents:
Abans de realitzar qualsevol obra, cal que consulteu el vostre ajuntament, perquè cada consistori estableix en les seves ordenances la classificació concreta de les obres, que sempre depèn de la seva complexitat.
A partir de la classificació descrita en la pestanya anterior, els ajuntaments determinen el tipus d'intervenció.
En el cas de les denominades obres majors, en ser les més complexes i implicar una major afectació, els ajuntaments acostumen a aplicar-hi un règim de llicència.
Mentre que sobre les obres menors s'hi aplica un règim de comunicació prèvia.
Règim en virtut del qual l'ajuntament, després d'analitzar la documentació i el projecte presentats per la persona interessada i verificar-ne l'adequació a la normativa aplicable, resol la procedència de l'atorgament de llicència.
Les obres no es poden començar fins que l'ajuntament no l'hagi resol i aquestes s'hauran de realitzar segons el projecte presentat i sota les condicions indicades pel consistori en la resolució de la llicència.
Per a conèixer les actuacions que estan subjectes a llicència, hem de consultar la Llei d'urbanisme, que en fa una descripció general:
En aquests casos, la persona interessada ha de presentar a l'ajuntament la documentació necessària, que pot incloure també un projecte, i pot iniciar les obres a partir de la data de presentació.
En determinades circumstàncies, l'ajuntament pot establir un termini per notificar si les obres s'adeqüen a la normativa aplicable abans de l'inici de l'execució.
Concretament, queden excloses del règim de llicència les següents activitats:
a) Les obres d'urbanització que consten en els plans i els projectes aprovats.
Tanmateix, la mateixa norma dóna potestat als ajuntaments per a determinar a nivell local quines de les actuacions anteriors estan subjectes al règim de comunicació prèvia.
En definitiva, la llei d'urbanisme marca uns mínims, però la normativa local per a cada cas i municipi és l'encarregada d'adaptar la intervenció a les característiques del municipi en qüestió.
En alguns ajuntaments s'aplica l'anomenat regim d'assabentat, que es caracteritza perquè no cal exigeix l'aportació de documentació i consisteix en la comunicació a l'ajuntament de les obres que s'han executar.
La persona interessada por iniciar-les l'endemà d'haver presentat la comunicació en el registre municipal.
L'administració local pot autoritzar l'execució d'obres en sòl no urbanitzable en casos exepcionals contemplats per la normativa:
La Llei d'urbanisme classifica el sòl en les tres categories següents:
Inclou els terrenys que el planejament urbanístic determina de manera expressa.
Es caracteritzen perquè estan integrats en el teixit urbà, tenen serveis urbanístics bàsics o estan en àrees consolidades edificades al menys en dues terceres parts.
Els serveis urbanístics bàsics són:
Els terrenys classificats com a sòl urbà i que són aptes per a l'edificació reben el nom de solars.
Aquests espais estan urbanitzats o disposen dels serveis urbanístics bàsics.
També disposen d'alineacions i rasants si el planejament urbanístic ho recull; poden obtenir llicència de forma immediata i per edificar-los no s'han de cedir terrenys per completar la xarxa viària.
Els terrenys que composen el sòl no urbanitzable són els següents:
a) Terrenys que el pla d'ordenació urbanística municipal ha de classificar com a no urbanitzables per raó dels factors següents:
b) Terrenys que el pla d'ordenació urbanística municipal considera necessari classificar com a sòl no urbanitzable per algun dels motius següents:
c) Terrenys reservats per a sistemes urbanístics generals no inclosos en sòl urbà ni en sòl urbanitzable.
Terrenys que el pla d'ordenació urbanística municipal corresponent considera necessaris i adequats per a garantir el creixement de la població i de l'activitat econòmica.
També tenen la consideració de sòl urbanitzable els terrenys que els plans directors urbanístics delimiten com a àrees residencials estratègiques o com a sectors d'interès supramunicipal dins d'aquesta classe de sòl.