La Comissió Jurídica Assessora, reunida el 16 de gener de 2020, amb la presidència del Sr.
Maria Mercè Darnaculleta i Gardella, Francesc Esteve i Balagué, Marta Franch i Saguer, Alfredo Galán Galán, Francesc Homs i Molist, Marc Marsal i Ferret, Carles Mundó i Blanch, Joan Pagès i Galtés, Eva Pons i Parera, Lluís Saura i Lluvià, i Antoni Vaquer i Aloy, i essent-ne ponent el Sr.
El 5 de juny de 2009, el director de l'Àrea d'Ordenació del Domini Públic Hidràulic de l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) va resoldre aprovar a favor d'Inmuebles Industriales Rotoma, SL, la transferència del dret a l'aprofitament d'aigües superficials del riu Ter, al terme municipal de Ripoll, fins ara de titularitat de Manufacturas Serra Balet, SA, inscrit al Registre d'Aigües número A-00003720, així com modificar la inscripció registral.
Aquesta resolució se subjectava a diverses condicions particulars, d'entre les quals, la condició quarta atorgava al nou titular un termini de dos mesos per a presentar un projecte tècnic sobre la senyalització del tram del riu afectat per la central hidroelèctrica, instal·lació d'escales limnimètriques i senyals de control del cabal màxim concedit, així com un termini de sis mesos per a instal·lar i executar les obres relatives a la construcció d'un connector ictícola en la resclosa de l'aprofitament hidroelèctric.
El 4 d'agost de 2009, la mercantil interessada va manifestar que havia executat parcialment les condicions particulars subjectes al termini de compliment de dos mesos, i respecte de les condicions subjectes al termini màxim de sis mesos va proposar mesures alternatives, consistents a obrir les comportes del canal de derivació i del primer bagant i la creació d'un mur de contenció físic, que justificava en la necessitat d'evitar una inversió elevada i improductiva atesa la futura aprovació del Pla zonal de cabals de manteniment, que comportaria quan fos vigent l'aplicació d'elevats cabals de manteniment i, en conseqüència, la manca de rendibilitat del salt.
El 19 de maig de 2010, el cap del Departament de Control i Millora dels Ecosistemes Aquàtics va acceptar les mesures alternatives proposades per la mercantil per a retornar la continuïtat al curs fluvial d'una manera eventual fins que no s'aprovés el Pla zonal d'implantació de cabals de manteniment, i per ofici del Departament de concessions del 26 de maig següent, en què es notificava a la mercantil interessada aquest informe, li atorgaven un termini de tres mesos per a executar les actuacions proposades.
En un informe d'una inspecció a l'aprofitament d'aigües realitzada el 17 de desembre de 2015 es va concloure que s'havien produït modificacions en les característiques de l'aprofitament hidroelèctric, i, en concret, en relació amb el punt de derivació, l'ús i el cabal inscrit, que feien que l'aprofitament real no fos coincident amb l'inscrit en el Registre d'Aigües, i el 5 d'octubre de 2016 el Departament de Concessions va iniciar un procediment de modificació de les característiques de la concessió, que es va notificar a la mercantil interessada.
El 21 de febrer de 2018, el director de l'Àrea d'Abastament d'Aigua de l'ACA va declarar l'arxivament de l'expedient de modificació de les característiques de la concessió, d'acord amb les al·legacions presentades per la mercantil que no era procedent continuar amb la tramitació del procediment de modificació de les característiques de l'aprofitament inscrit en no haver-se produït cap modificació quant a l'ús, i la va requerir per tal que donés compliment a les condicions de la Resolució de 5 de juny de 2009 de transferència del dret a l'aprofitament amb l'aportació d'un projecte tècnic de construcció d'un connector fluvial per a la resclosa complementària i justificació, entre d'altres, de la priorització del cabal de manteniment a la resclosa complementària, del sistema de control del cabal màxim derivable i de la idoneïtat del punt d'aforament proposat que s'incorporaria a l'expedient de transmissió del dret a l'aprofitament.
El 4 d'abril de 2018, en resposta al requeriment formulat en la Resolució de 21 de febrer anterior, la mercantil interessada va presentar el projecte tècnic que li havia estat requerit, i, el 29 de novembre de 2018, l'ACA va emetre un informe tècnic de valoració de les millores presentades, i va sol·licitar a la mercantil que presentés una memòria tècnica de comparació d'alternatives en el disseny del connector fluvial i que concretés quina d'aquestes es considerava idònia.
L'informe i el requeriment que s'hi efectuava es va notificar a la mercantil interessada per escrit de 17 de desembre de 2018.
El 15 de març de 2019, la mercantil interessada va sol·licitar una ampliació del termini per a presentar al·legacions al requeriment efectuat en l'informe tècnic de 29 de novembre de 2018.
Per escrit de 3 de maig de 2019, la mercantil interessada va sol·licitar la revisió d'ofici de la Resolució de 5 de juny de 2009, del director de l'Àrea d'Ordenació del Domini Públic Hidràulic de l'ACA, i de la Resolució de 21 de febrer de 2018, del director de l'Àrea d'Abastament d'Aigua de l'ACA, en la part d'aquestes resolucions en què es fixen les condicions particulars de l'aprofitament, en considerar que es dona la causa de nul·litat de ple dret prevista en l'article 47.1.e) de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques (LPAC), ja que s'han imposat sense seguir el procediment previst legalment, atès que, segons s'al·lega, no es poden imposar noves condicions en el marc d'expedients de transferència de la concessió, sinó mitjançant la revisió del títol concessional.
Altrament, la mercantil sol·licitava la suspensió de l'executivitat de les noves condicions fixades a les resolucions impugnades.
El 28 de maig de 2019, el director de l'ACA va acordar admetre a tràmit la sol·licitud presentada per la mercantil Inmuebles Industriales Rotoma, SA, i iniciar l'expedient de revisió d'ofici de les condicions fixades en la Resolució de 5 de juny de 2009, del director de l'Àrea d'Ordenació del Domini Públic Hidràulic de l'ACA, per la qual s'aprova la transferència d'un aprofitament d'aigües superficials del riu Ter al terme municipal de Ripoll, i en la Resolució de 21 de febrer de 2018, del director de l'Àrea d'Abastament d'Aigua de l'ACA, que va declarar l'arxivament de l'expedient de modificació de les característiques de la concessió d'aigües.
Altrament, acordava nomenar la instructora del procediment i donar trasllat de la sol·licitud de suspensió de l'executivitat de les noves condicions imposades a les resolucions esmentades al conseller de Territori i Sostenibilitat.
El 20 de juny de 2019, es va notificar a la mercantil interessada l'acord d'admissió a tràmit de la sol·licitud de revisió d'ofici.
El 20 de juny de 2019, el conseller de Territori i Sostenibilitat va denegar la suspensió de l'executivitat de les condicions fixades a les resolucions impugnades.
El 3 de setembre de 2019, la instructora de l'expedient va acordar incorporar al procediment els documents dels expedients de transferència en el dret a l'aprofitament d'aigües superficials i d'arxivament de l'expedient de modificació de les característiques de la concessió d'aigües.
Altrament, va acordar atorgar el tràmit d'audiència a la mercantil interessada per un termini de deu dies.
El 5 de setembre de 2019, una persona, en representació de la mercantil interessada, va comparèixer a les oficines de l'ACA al tràmit de vista de l'expedient, sense que hi presentés al·legacions en el termini atorgat a aquest efecte.
L'11 d'octubre de 2019, la lletrada instructora del procediment va proposar desestimar la sol·licitud de revisió d'ofici formulada, en considerar, en síntesi, d'una banda, que no s'havia infringit el procediment establert legalment, ja que les decisions de l'Administració es van modular d'acord amb les pretensions de la interessada que van variar; que les mesures de control de l'aprofitament introduïdes en el títol concessional a partir de la resolució de 2009 de transferència del dret a l'aprofitament estan positivitzades en la normativa d'aplicació; que les condicions de la resolució de transferència impugnada es van dictar d'acord amb la jurisprudència majoritària del moment, i que la revisió d'ofici no està concebuda per a obrir vies de recurs davant d'actes ferms, no impugnats i consentits.
Finalment, considera que igualment són d'aplicació els límits de la revisió.
El 29 d'octubre de 2019, l'advocada en cap del Departament de Territori i Sostenibilitat i el director de l'Assessoria Jurídica de l'ACA van emetre un informe jurídic en el mateix sentit que la proposta de resolució de desestimar la sol·licitud de revisió d'ofici.
El 12 de novembre de 2019, va tenir entrada en aquesta Comissió Jurídica Assessora la sol·licitud de dictamen tramesa pel secretari general del Departament de Territori i Sostenibilitat, per delegació, d'acord amb la Resolució TES/335/2019, de 13 de febrer, de delegació de competències de la persona titular del Departament de Territori i Sostenibilitat (DOGC núm. 7812, de 18 de febrer de 2019).
El 14 de novembre de 2019, el Ple de la Comissió Jurídica Assessora va admetre a tràmit la petició referida i en va designar ponent.
Se sotmet a la consideració de la Comissió Jurídica Assessora l'expedient de revisió d'ofici instruït per l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) a sol·licitud de la mercantil Inmuebles Industriales Rotoma, SL, per a declarar la nul·litat de ple dret de dues resolucions emeses l'any 2009 i 2018, en què es fixaven determinades condicions ambientals en relació amb una concessió d'aigües superficials del riu Ter.
En concret, les resolucions que són objecte de revisió són les següents:
1) La Resolució de 5 de juny de 2009, del director de l'Àrea d'Ordenació del Domini Públic Hidràulic, que va resoldre aprovar a favor de la mercantil esmentada la transferència d'una concessió d'aigües superficials del riu Ter consistent en un aprofitament hidroelèctric al municipi de Ripoll, amb la imposició de determinades condicions particulars.
En virtut d'aquesta resolució, el nou titular quedava subrogat en tots els drets i les obligacions que la legislació vigent reconeixia a l'anterior concessionari inscrit (Manufacturas Serra Balet, SA), i s'establia el dret a l'ús del domini públic hidràulic per un termini de setanta-cinc anys.
Aquesta resolució, tal com es fa constar d'una manera expressa en el fonament de dret desè, no va imposar un determinat cabal de manteniment a la concessionària, sinó que, atenent la jurisprudència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya sobre la matèria, es remetia al Pla zonal d'implantació de cabals de manteniment que s'aprovés en un futur.
No obstant això, sí que s'imposava el compliment d'una sèrie de condicions ambientals.
En concret, pel que fa a aquestes condicions ambientals, la condició particular quarta de la part dispositiva de la resolució atorgava un termini de dos mesos per tal que la mercantil presentés un projecte signat per un tècnic competent relatiu a:
– La senyalització del tram de riu afectat per la central hidroelèctrica.
– L'establiment d'escales limnimètriques (això és, un dispositiu col·locat verticalment per a mesurar el nivell de l'aigua) i de senyals de control del cabal màxim concedit en la secció d'aforament a l'inici del cabal de derivació, en la cambra de càrrega i sobre el canal de descàrrega.
D'altra banda, la mateixa condició particular quarta establia un termini màxim de sis mesos per a:
– Construir un connector ictícola o "escala de peixos" (això és, un sistema dissenyat per tal que els peixos puguin esquivar els embassaments d'aigua, que els permeti remuntar i descendir pel riu d'una manera segura) en la resclosa de l'aprofitament.
– Instal·lar un mòdul limitador en el punt de captació propi per tal d'impedir la derivació d'un cabal superior a 1.000 litres per segon.
– Instal·lar una barrera per a impedir l'accés de les espècies piscícoles al canal.
2) La Resolució de 21 de febrer de 2018, del director de l'Àrea d'Abastament d'Aigua, dictada en el marc d'un procediment de modificació de les característiques de la concessió, la part dispositiva de la qual té dos apartats amb el contingut següent:
Declarar l'arxivament de l'expedient de modificació de característiques de la concessió inscrita al Registre d'Aigües amb el número A-0000372 a nom d'Inmuebles Industriales Rotoma, SL.
Requerir Inmuebles Industriales Rotoma, SL, per tal que doni compliment a les condicions de la resolució de transmissió de 5 de juny de 2009 i aporti com a data límit el 31 de març de 2018 un projecte relatiu als següents condicionaments:
– Construcció d'un connector fluvial –o ictícola– per a la resclosa complementària del Ter.
– Reparació necessària a l'inici del canal de derivació, per tal que la resclosa pròpia pugui funcionar.
– Explicació de com es prioritza el cabal de manteniment de la resclosa complementària.
– Justificació del sistema de control del cabal màxim derivable (cabalímetre o sistema alternatiu).
– Argumentació de la idoneïtat del punt d'aforament proposat o en cas contrari reubicar-lo més amunt.
– Aclarir si la turbina inscrita de 27 CV per enllumenat de les instal·lacions està o no en funcionament i, en cas que no, si hi ha previsió que es posi en funcionament. [...]
El projecte serà incorporat a l'expedient de transmissió de referència 00200100083 i, un cop valorat favorablement per la Unitat Tècnica del Departament de Concessions, l'execució de les obres no podrà retardar-se més del 31 d'octubre de 2018, tot i que això pot dependre d'altres tràmits i també de les aportacions del riu en un tram de capçalera que no està pas regulat.
Respecte de la resta d'elements previstos (telecontrol operatiu, barrera piscícola a l'inici del canal, punt d'aforament i escales limnimètriques) també hauran d'estar operatius abans del 31 d'octubre de 2018."
Per tant, l'apartat 2 d'aquesta resolució, d'una banda, reitera la necessitat de complir amb els condicionaments ambientals imposats per la Resolució de 5 de juny de 2009 que encara no s'haguessin dut a terme (essencialment, el connector fluvial o ictícola i el sistema o mòdul de control del cabal) i, d'una altra, sol·licita a la concessionària una sèrie d'aclariments, per tal que expliqui com es prioritza el cabal de manteniment de la resclosa complementària i aclareixi si la turbina inscrita de 27 CV per a l'enllumenat de les instal·lacions està o no en funcionament i, en el cas que no ho estigui, si es preveu que s'hi posi.
En relació amb aquests aclariments, segons consta en l'expedient, l'interessat va presentar un projecte tècnic que va ser objecte d'informe per l'ACA el 29 de novembre de 2018 i en el qual es feia un nou requeriment per a donar resposta a una sèrie de qüestions, que ja no va ser contestat per la concessionària, i l'ACA no ha dictat cap resolució posterior en la qual s'hi pronunciï.
La incoació del present expedient de revisió d'ofici ve motivada per la sol·licitud formulada en data 3 de maig de 2019 per l'empresa esmentada, en la qual es demana que es declari la nul·litat parcial de les resolucions de l'ACA a les quals s'acaba de fer referència, les quals no van ser impugnades per la interessada.
En concret, la instant sol·licita, exclusivament, la declaració de nul·litat de la part d'aquestes resolucions en què es fixen les condicions de caràcter ambiental de l'aprofitament hidroelèctric, això és, la condició particular quarta de la part dispositiva de la Resolució de 5 de juny de 2009 i l'apartat 2 de la part dispositiva de la Resolució de 21 de febrer de 2018.
La sol·licitant considera que els acords esmentats, en les parts que s'acaben d'indicar, són nuls de ple dret per haver-se dictat prescindint totalment i absoluta del procediment establert legalment, de conformitat amb allò previst en l'article 47.1.e) de l'LPAC.
I és que, segons exposa la interessada, l'Administració hidràulica no podia imposar noves condicions a l'aprofitament en el marc d'un expedient de transferència de la concessió, i aquestes condicions tampoc no es podien imposar amb motiu d'un procediment de modificació de les característiques de la concessió que finalment va ser arxivat.
El present procediment es refereix a diversos actes administratius de l'ACA, entitat de dret públic creada per la Llei 25/1998, de 31 de desembre, de mesures administratives, fiscals i d'adaptació a l'euro, que ha assumit les funcions d'Administració hidràulica única de la Generalitat de Catalunya.
El Decret legislatiu 3/2003, de 4 de novembre, pel qual s'aprova el text refós de la legislació en matèria d'aigües de Catalunya, va refondre en un text únic les disposicions relatives a l'ACA i, per Decret 86/2009, de 2 de juny, se'n van aprovar els Estatuts.
La revisió d'ofici dels actes administratius
L'article 106.1 de l'LPAC, norma vigent des del 2 d'octubre de 2016 i que, tal com es veurà, resulta aplicable a l'expedient de revisió d'ofici que s'examina, iniciat mitjançant un acord de l'ACA de 28 de maig de 2019, preveu que les administracions públiques, en qualsevol moment, per iniciativa pròpia o a sol·licitud de l'interessat, i amb el dictamen previ favorable de l'òrgan consultiu corresponent, han de declarar d'ofici la nul·litat dels actes administratius que hagin esgotat la via administrativa o que no hagin estat objecte de recurs, sempre que s'hi doni alguna de les causes de nul·litat de ple dret que estableix l'article 47.1 de l'LPAC (anterior art. 62.1 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú –LRJPAC–).
En vista de la regulació citada, i abans d'entrar en el fons de l'assumpte, cal destacar que, tal com ha tingut oportunitat d'afirmar aquesta Comissió en diverses ocasions, la declaració de nul·litat de ple dret dels actes administratius i de les disposicions generals té un caràcter excepcional, ja que comporta eliminar-los del món jurídic, i és contrari, per tant, al principi de conservació dels actes administratius.
De conformitat amb l'anterior, el procediment de revisió d'ofici dels actes administratius, que, en el cas de prosperar, desemboca en la declaració de nul·litat de l'acte objecte de revisió, està subjecte en l'ordenament jurídic vigent a la concurrència d'una sèrie de motius taxats, que es concreten en les causes de nul·litat de ple dret dels actes administratius que ja recollia l'article 62.1 de l'LRJPAC i, en els mateixos termes, estan previstes actualment en l'article 47.1 de l'LPAC.
Entre les possibles causes de nul·litat i, per tant, com a motiu taxat que justifica l'exercici de la revisió d'ofici, hi ha la recollida en l'article 62.1.e) de l'LPAC, aplicable a aquells actes administratius dictats prescindint totalment i absoluta del procediment establert legalment.
En relació amb aquesta causa de nul·litat, aquest òrgan consultiu ha indicat en nombroses ocasions que aquesta es dona en els diversos supòsits en els quals l'Administració dicta la seva voluntat sense respectar un conjunt de tràmits i actuacions requerits pel procediment administratiu concret de què es tracti, ja sigui perquè no es dugui a terme cap procediment, perquè l'Administració se n'hagi saltat algun tràmit essencial o bé perquè el procediment no sigui el previst per la norma (Dictamen 95/2017).
Tal com ha dit aquesta Comissió, entre d'altres, en els recents dictàmens 261/2018 i 80/2019, "La tramitació del procediment de revisió s'ha d'ajustar a la normativa vigent en el moment de la incoació.
Pel que fa a la normativa d'aplicació al procediment de revisió d'ofici, tot tenint en compte que el procediment es va iniciar mitjançant l'Acord de 28 de maig de 2019 de l'ACA motivat per una sol·licitud de la interessada presentada el 3 de maig de 2019, és d'aplicació la regulació continguda en l'LPAC, ja que la disposició transitòria tercera, apartat b, preveu que "Els procediments de revisió d'ofici iniciats després de l'entrada en vigor de la present Llei s'han de substanciar per les normes que s'hi estableixen".
Per tant, i atès que la Llei esmentada va entrar en vigor el 2 d'octubre de 2016, s'aplica la normativa disposada a l'LPAC (l'article 106 i les disposicions generals previstes en els articles 75 i següents), així com l'article 71 de la Llei 26/2010.
En relació amb la normativa aplicable des d'un punt de vista material, cal tenir en compte que el present procediment de revisió d'ofici versa, com ja s'ha dit, sobre dos actes: d'una banda, la Resolució de 5 de juny de 2009, del director de l'Àrea d'Ordenació del Domini Públic Hidràulic, i, d'una altra, la Resolució de 21 de febrer de 2018, del director de l'Àrea d'Abastament d'Aigua.
Per tant, al primer li resulta d'aplicació la regulació continguda en l'LRJPAC; mentre que el segon es regiria per l'LPAC.
Assenyalat l'anterior, cal dir que, pel que fa a les causes de nul·litat de ple dret, l'article 62.1 de l'LRJPAC i l'article 47.1 de l'LPAC són plenament coincidents.
Entrant ja en l'anàlisi dels aspectes formals i procedimentals, i per tal de determinar si el procediment que s'examina s'ha dut a terme de conformitat amb els articles 106 i següents de l'LPAC i 71 i següents de la Llei 26/2010, cal fer referència a les qüestions que es plantegen a continuació:
a) En primer lloc, i com a antecedents de la incoació de l'expedient de revisió d'ofici, consta incorporada a l'expedient tota la documentació relativa a l'expedient de transmissió de l'aprofitament i a l'expedient de modificació de les característiques de la concessió.
Aquesta forma de procedir s'ajusta a la doctrina d'aquest òrgan consultiu, que ha indicat que l'expedient que s'ha de trametre a la Comissió ha d'incorporar no solament les actuacions realitzades a partir del moment en què s'inicia el procediment de revisió d'ofici, sinó tots aquells documents que, en el seu moment, van constituir els elements de fet i de dret per a dictar l'acte que se sotmet a revisió, per tal que la Comissió els pugui valorar íntegrament i no solament per una referència parcial a aquests (Dictamen 138/2017).
b) En segon terme, atès que el procediment s'ha iniciat a instància de part, cal analitzar si l'empresa que ha formulat l'acció de nul·litat té legitimació activa per a instar la revisió d'ofici de les resolucions de l'ACA de 5 de juny de 2009 i de 21 de febrer de 2018.
Sobre el concepte d'interessat, aquesta Comissió ja es va pronunciar en el Dictamen 163/2017 en el sentit que «[...]
El requisit legalment necessari per a iniciar el procediment de revisió d'ofici a instància de part és que la persona que presenti la sol·licitud de revisió tingui la condició d'interessat ("a sol·licitud d'interessat"). [...]
No existeix en el nostre ordenament jurídic un concepte especial d' interessat aplicable específicament a la revisió dels actes en via administrativa.
Per tant, la noció d' interessa t utilitzada en la regulació del procediment de revisió d'ofici dels actes administratius nuls de ple dret s'ha d'entendre en relació amb el concepte general d' interessat definit en la legislació de procediment administratiu comú, en concret, en l'article 31.1 de l'LRJPAC (ara article 4.1 de l'LPAC).
En el cas que s'examina, no hi ha dubte de la legitimació de la mercantil esmentada per a presentar la sol·licitud de revisió d'ofici com a titular d'un dret subjectiu, en la mesura que és la destinatària de les resolucions sobre les quals versa l'acció de nul·litat i l'obligada a complir les condicions ambientals que aquestes resolucions imposen.
La representació que té la persona que signa la sol·licitud de revisió d'ofici respecte de la mercantil consta acreditada en l'expedient de revisió d'ofici mitjançant un certificat electrònic de data 18 de juliol de 2019, d'acord amb allò previst en l'article 5 de l'LPAC.
c) En tercer lloc, s'observa que s'han respectat tots els tràmits procedimentals que deriven dels articles 71 i següents de la Llei 26/2010 i els articles 106 i següents de l'LPAC, i que s'han respectat, així mateix, les disposicions generals sobre el procediment administratiu contingudes en el títol IV d'aquesta darrera norma.
En aquest sentit, consta en l'expedient que, un cop rebuda la sol·licitud de revisió d'ofici i adoptat l'acord d'incoació, es va notificar a l'interessat l'acord d'inici del procediment.
Així mateix, l'expedient incorpora un primer informe jurídic contrari a la revisió.
Un cop realitzada la instrucció, es van efectuar el tràmit d'audiència, en el decurs del qual no consta que l'interessat hi presentés al·legacions, i també la proposta de resolució, que proposa desestimar la pretensió de la instant en considerar que no es dona la causa de nul·litat al·legada, i un segon informe jurídic desfavorable que signa l'advocada en cap del Departament de Territori i Sostenibilitat, que avala el sentit de la proposta de resolució.
d) Pel que fa als aspectes temporals en la tramitació del procediment, tal com ha recordat aquest òrgan consultiu en d'altres ocasions (recentment, en els dictàmens 37/2018, 219/2018 i 279/2018), en els procediments de revisió d'ofici iniciats a sol·licitud de part interessada, la figura de la caducitat no opera, sinó que la manca de resolució expressa dins del termini establert legalment, que és de sis mesos, des de l'inici del procediment, permet entendre la sol·licitud desestimada per silenci administratiu (articles 106.5 de l'LPAC i 54.2.h) de la Llei 26/2010).
En el present cas, l'expedient es va incoar en data 28 de maig de 2019 i la proposta de resolució es va adoptar el 14 d'octubre de 2019, sense que consti que se suspengués el termini per a resoldre.
Per tant, en el moment en què s'emet aquest Dictamen, i donat que s'ha superat el termini de sis mesos per a dictar i notificar resolució, s'ha produït, de conformitat amb l'article 106.5 de l'LPAC, la desestimació per silenci administratiu de la sol·licitud de revisió realitzada per la interessada; sense que consti, no obstant això, que la desestimació presumpta hagi estat impugnada.
Escau recordar que l'Administració pot adoptar la resolució expressa posterior al venciment del termini màxim sense vinculació al sentit del silenci (art. 24.3 de l'LPAC).
e) Finalment, des del punt de vista formal, cal indicar que l'expedient tramès està indexat, però no està numerat i hi ha documents que no estan ordenats cronològicament; circumstància que en dificulta l'anàlisi.
V. El fonament de la revisió d'ofici d'acord amb la mercantil
Com ja s'ha indicat, l'entitat que insta la revisió invoca la concurrència de la causa de nul·litat recollida en l'article 47.1.e) de l'LPAC, en una argumentació que es pot sintetitzar en els termes següents:
1) La instant considera que, en el marc del procediment de transferència de la concessió regulat en els articles 145 i següents del Reglament del domini públic hidràulic (RDPH), aprovat pel Reial decret 849/1986, d'11 d'abril, l'Administració no podia imposar noves condicions ambientals per a l'explotació, com l'obligació de respectar determinats cabals ecològics, de presentar un projecte per a construir un connector ictícola o escala de peixos, la instal·lació d'un mòdul limitador del cabal i la instal·lació d'una barrera per a impedir l'accés de les espècies piscícoles al canal.
Aquestes condicions, segons afirma, tampoc no es podien exigir aprofitant una resolució d'arxivament com la de l'expedient de modificació de les característiques de la concessió, en la qual, a més de fer esment a les condicions ja imposades en la resolució de transferència de la concessió, la instant considera que se'n van imposar de noves, que concreta en les relatives a la reparació necessària a l'inici del canal de derivació, a l'explicació de com es prioritza el cabal de manteniment a la resclosa complementària i a aclarir si la turbina inscrita de 27 CV està o no en funcionament.
2) La sol·licitant considera que la seva posició es veu fonamentada per la jurisprudència, que ha assenyalat que no es poden imposar noves condicions a complir pels concessionaris aprofitant la tramitació d'un procediment d'aprovació de transferència.
A aquests efectes, cita, entre d'altres, les sentències de 5 de setembre de 2005; de 26 de maig i de 24 de juliol de 2008; de 15, 22 i 29 de juny de 2011, i de 15 de juliol de 2011 de la Sala Tercera, Secció Cinquena, del Tribunal Suprem.
La mercantil també fa esment, en el mateix sentit, a diverses sentències dictades per la Sala Contenciosa Administrativa, Secció Cinquena, del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, entre d'altres, les sentències 533/2007, de 21 de juny; 205/2008, de 5 de març, i 814/2013, d'11 de desembre.
3) Atenent l'anterior, la instant conclou que, per tal d'implantar cabals ecològics, segons allò previst a la normativa d'aigües, calia seguir el procediment previst legalment, que, segons al·lega, era el procediment per a la revisió del títol concessional.
Per tant, entén que en les resolucions esmentades es dona la causa de nul·litat prevista en l'article 47.1.e) de l'LPAC, ja que, segons afirma, s'ha seguit un procediment diferent del que era aplicable, i s'haurien omès tràmits essencials, com podrien ser el tràmit d'audiència i actes d'instrucció suficients per a garantir la finalitat perseguida.
Finalment, la mercantil interessada efectua un pronunciament sobre els límits de la revisió, i afirma que, en aquest supòsit, no es dona cap circumstància de les previstes en l'article 110 de l'LPAC que limiti la revisió sol·licitada.
La fonamentació de l'Administració hidràulica
La proposta de resolució de 14 d'octubre de 2019 es pronuncia en sentit desestimatori, tot partint de la base que la causa de nul·litat invocada per la interessada és d'interpretació restrictiva, i no pot fer referència a qualsevol vici de procediment o a l'omissió d'algun tràmit, sinó que requereix una infracció clara, manifesta i ostensible del procediment.
En aquest marc, l'Administració hidràulica entén que, ateses les particularitats dels expedients, no es tracta d'una tramitació sense procediment ni amb omissió de tràmits essencials, ja que s'han realitzat dos procediments contradictoris, en els quals s'han tingut en compte les diverses al·legacions presentades per la persona interessada.
Entrant ja en l'anàlisi de l'argumentació de l'ACA, es pot indicar el següent:
1) Pel que fa a la resolució de transferència, la concessió, adoptada el 5 de juny de 2009, que ha esdevingut ferma i consentida per la falta d'impugnació de la persona interessada, l'ACA destaca, d'una banda, que en la part dispositiva d'aquesta regulació no figura cap obligació concreta relativa a un cabal de manteniment, sinó que, d'acord amb la jurisprudència majoritària en el moment en què es va dictar la resolució de transferència de la concessió, s'estableix únicament que s'haurà de tenir en compte el que determini el corresponent pla zonal d'implantació de cabals de manteniment quan s'aprovi.
D'altra banda, en relació amb la resta de condicions ambientals introduïdes en la resolució de transferència de la concessió, l'Administració hidràulica posa de manifest que es tracta de mesures que han estat positivitzades en la normativa d'aplicació (articles 50.4, 55 i 94 del text refós de la Llei d'aigües, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2001, de 20 de juliol), que permet fixar mesures de control dels aprofitaments, i fa referència tant a la normativa de pesca fluvial (Llei de pesca fluvial de 1942), que empara l'exigència d'un connector ictícola o escala de peixos, com a la jurisprudència favorable a aquesta imposició.
Així mateix, també s'indica que hi consta la conformitat i l'acceptació d'aquestes mesures ambientals per part de la interessada.
En aquest sentit, l'Administració fa referència a l'execució parcial de les condicions de senyalització del tram de riu afectat, la instal·lació d'escales limnimètriques i senyals de control de cabal màxim i telecontrol; al fet que va ser el mateix interessat qui va efectuar una proposta d'aplicació progressiva respecte a la resta de condicions ambientals, que van ser parcialment acceptades per l'ACA en el sentit d'exigir-les en un termini diferenciat, i al fet que, amb posterioritat a la resolució de transferència, la interessada va proposar mesures alternatives transitòries que van ser acceptades per l'ACA.
2) Quant a la Resolució de 21 de febrer de 2018, d'arxivament de l'expedient de modificació de les característiques de l'aprofitament, l'Administració afirma que el requeriment emès en el marc d'aquesta resolució es limita a exigir el compliment de les obligacions fixades a la resolució de transferència de l'aprofitament de 2009, com a resolució ferma i consentida d'obligat compliment, i requereix la presentació d'un projecte tècnic de compliment d'aquestes.
Així mateix, assenyala que les úniques condicions que es poden considerar noves fan referència a uns aclariments de certes qüestions relacionades amb el funcionament de les instal·lacions, i que es concreten a explicar com es prioritza el cabal de manteniment de la resclosa complementària i a aclarir si la turbina inscrita de 27 CV per a l'enllumenat de les instal·lacions està o no en funcionament i, en el cas que no ho estigui, si es preveu que s'hi posi.
Aquests aclariments, a criteri de l'ACA, no es poden considerar com a obligacions fixades en el títol concessional, sinó únicament explicacions sol·licitades per l'Administració hidràulica en relació amb l'estat de les instal·lacions i respecte d'una futura implantació dels cabals de manteniment en el marc del procediment oportú.
En aquest punt, l'ACA també assenyala que, donat que els aclariments sol·licitats encara no s'han produït, es tracta d'un acte de tràmit que no ha guanyat fermesa.
I és que, segons s'indica, amb posterioritat a l'emissió d'aquest requeriment, va ser la mateixa persona interessada qui va presentar un projecte tècnic per a donar-hi compliment, en una proposta valorada per l'ACA en un informe tècnic de 29 de novembre de 2018.
A partir d'aquest informe tècnic de l'ACA, es va emetre un nou requeriment amb una sèrie de consideracions tècniques per a l'execució de les condicions ambientals a les instal·lacions que ja no ha contestat la persona interessada, tot i sol·licitar l'ampliació del termini per a presentar-hi al·legacions.
Aquesta actuació posa de manifest que les possibilitats d'oposició als requeriments emesos per l'Administració segueixen obertes en via administrativa i que, per tant, és una actuació que no es pot revisar d'ofici.
3) En relació amb la jurisprudència aportada per la mercantil interessada, l'Administració ressalta que, tot i que la majoria d'al·legacions en el procediment de revisió d'ofici i la jurisprudència invocada es refereixen a la improcedència de fixar cabals de manteniment, el cert és que les dues resolucions objecte de revisió no han exigit un cabal de manteniment cert com a obligació fixada en el títol concessional de l'aprofitament.
S'indica que, en aquest cas, l'ACA va tenir en compte la jurisprudència majoritària en el moment de dictar la resolució de transferència de l'aprofitament, en el sentit de no exigir un cabal de manteniment, en reconèixer que, a partir de l'aprovació de l'Acord de Govern de 4 de juliol de 2006 del Pla sectorial de cabals de manteniment, la determinació concreta dels cabals es remet a l'elaboració d'un futur pla sectorial.
Quant a la resta de condicions ambientals, en la proposta de resolució s'indica que, a més de tractar-se de mesures positivitzades en la normativa d'aplicació, es van dictar d'acord amb la jurisprudència majoritària existent en el moment d'imposar-les, i se citen una sèrie de sentències que facultaven l'Administració a fixar certes condicions ambientals com les escales de peixos o condicions de control dels aprofitaments ("SSTSJC 501/2000, de 12 de maig; 350/2001, de 19 d'abril; de 12 de gener de 2005, recurs 232/1999; d'1 de juliol de 2005, recurs 265/2004; de 5 de març de 2004, recurs 3113/1998; de 14 d'abril de 2008, recurs 269/2005; [...] de 26 de juny de 2007, recurs 106/2005 [...]").
Així mateix, l'Administració afirma que no li poden exigir que apliqui a cada acte administratiu ferm els canvis jurisprudencials posteriors en el moment que s'emeti cada acte quan siguin més beneficiosos per a la persona interessada, i més en un assumpte que, com el que és objecte del present procediment, no ha estat pacífic i ha patit una evolució jurisprudencial molt canviant.
Respecte a aquesta qüestió, l'ACA assenyala que la variació d'una línia jurisprudencial dominant no és suficient per a justificar la nul·litat d'actes que es van dictar respectant la legalitat vigent en el seu moment.
4) Finalment, l'ACA es pronuncia sobre l'aplicació dels límits a la revisió d'ofici, i considera que, d'acord amb la jurisprudència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (Sentència 855/2017, de 5 de desembre, de la Sala Contenciosa Administrativa, Secció Tercera) i la doctrina d'aquest òrgan consultiu (Dictamen 371/2014), hi ha raons de seguretat jurídica que qüestionen que, en vies de revisió d'ofici, es puguin adduir arguments que s'haurien d'haver emprat utilitzant les vies de recurs habilitades a aquest efecte, i durant un període de temps específic.
A aquests efectes, s'indica que la revisió d'ofici dels actes administratius és un procediment que es configura com un mitjà extraordinari de revisió d'actes ferms i que, per aquest motiu, ha de ser interpretat d'una manera restrictiva, atès que només s'ha d'utilitzar per a depurar vicis de nul·litat radical, i no com una via indirecta d'impugnació per a reobrir terminis davant d'actes que han guanyat fermesa, tot això d'acord amb el principi de seguretat jurídica.
Parer de la Comissió Jurídica Assessora
En vista de tot l'exposat fins ara, escau que la Comissió es pronunciï sobre el fons de l'assumpte i, en concret, sobre la concurrència de la causa de nul·litat recollida en l'article 47.1.e) de l'LPAC (anterior art. 62.1.e) de l'LRJPAC), i analitzi si les resolucions de l'ACA de 5 de juny de 2009 i de 21 de febrer de 2018 han estat dictades prescindint totalment i absoluta del procediment establert legalment.
Pel que fa a aquesta causa de nul·litat, la doctrina reiterada d'aquesta Comissió, reflectida, entre d'altres, en el Dictamen 216/2018, és la següent: "la jurisprudència i la doctrina han considerat que la previsió de nul·litat de l'article 47.1.e) LPAC (antic 62.1.e) de l'LRJPAC), per manca total i absoluta del procediment, es produeix quan un acte es dicta sense seguir cap procediment, o mitjançant un iter procedimental diferent del previst legalment, o quan s'omet un tràmit essencial del procediment (sentències del Tribunal Suprem de 19 de març de 2001, FJ 4 in fine, i de 31 de març de 2000, FJ 3). [...]
Aquesta causa, per tant, engloba els supòsits d'omissió de tràmits procedimentals essencials de tal gravetat que impedeixin el naixement vàlid d'un acte jurídic administratiu (dictàmens 205/2013 i 233/2014), o bé l'error de procediment."
Doncs bé, en el cas que s'examina, aquest òrgan consultiu considera que no es dona la causa de nul·litat adduïda per la mercantil esmentada, ja que no es pot considerar que la imposició de noves condicions ecològiques en la concessió de la qual és titular s'hagi dictat prescindint totalment i absoluta del procediment establert legalment, tot això pels motius que s'indiquen a continuació:
1) En primer terme, cal assenyalar que, tal com afirma l'Administració, cap de les resolucions que són objecte del present procediment de revisió d'ofici no imposen l'obligació de respectar un determinat cabal ecològic.
En aquest sentit, la resolució de l'expedient de transferència de la concessió, en el fonament desè, estableix que, d'acord amb el que havia establert la recent jurisprudència dictada pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, caldria atenir-se al que determinés el corresponent pla zonal d'implantació de cabals de manteniment quan s'aprovés –fet que, segons s'indica en l'expedient, encara no ha succeït–.
És a dir, la resolució revisada no va imposar cap obligació concreta de respectar un determinat cabal ecològic, sinó que es va efectuar una remissió a allò que establís l'instrument de planificació hidrològica corresponent, concretat en el pla zonal.
Respecte de l'obligació de respectar determinats cabals ecològics, aquest òrgan consultiu, en el Dictamen 371/2014, es va pronunciar en els termes següents: "El règim jurídic aplicable a la fixació i incorporació en els títols concessionals de condicions relatives a l'obligació de respectar un determinat cabal de manteniment ha estat objecte d'anàlisi detallada per part d'aquest òrgan consultiu (dictàmens 244/2011, 73/2013, 87/2013 i 91/2013).
Els dictàmens 288/2010, 244/2011, 73/2013 i 87/2013 subratllen que la seva fixació s'ha d'haver establert dins la planificació hidrològica i, més concretament, que aquests cabals s'han de localitzar en els plans hidrològics de conca (així ho estableix l'article 59.7 del TRLA, en relació amb l'article 42 TRLA).
Pel que fa a la planificació aplicable a Catalunya, cal recordar que el Pla hidrològic de les conques internes de Catalunya (PHCIC) es va aprovar per Reial decret 1664/1998, de 24 de juliol, i que les seves determinacions normatives es van publicar mitjançant Edicte de 16 de març de 1999.
El PHCIC, respecte de la determinació concreta dels cabals, remet a l'elaboració d'un futur pla sectorial (article 12).
Es tracta, actualment, del que fou aprovat per Acord del Govern de 4 de juliol de 2006 (Pla sectorial de cabals de manteniment de les conques internes de Catalunya (PSCM)."
Actualment, el Pla hidrològic de Conca de Catalunya aprovat l'any 1998 ha quedat sense aplicació amb motiu de l'aprovació del Pla de gestió del districte de conca fluvial de Catalunya (Decret 171/2014, de 23 de desembre, i Reial decret 1008/2015, de 6 de novembre), però el sistema es manté.
En efecte, el Pla de gestió del districte de conca fluvial de Catalunya, en l'article 3.14, defineix el cabal de manteniment com "el valor de cabal o flux d'aigua que circula per una massa d'aigua permanent o temporal, i que contribueix a aconseguir el bon estat en el cas de les masses d'aigua naturals, o bon potencial ecològic en el cas de les masses d'aigua molt modificades o artificials.
Aquest cabal ha de permetre la vida piscícola que de manera natural habita o podria habitar la massa d'aigua, i també el sosteniment de la vegetació de ribera associada".
L'article 18.1 del mateix instrument preveu que: "El règim de cabals de manteniment per a condicions de normalitat hidrològica és el que determina el Pla sectorial de cabals de manteniment" –aprovat per l'Acord del Govern de Catalunya de 4 de juliol de 2006–; i l'apartat 2 disposa que "L'efectiva implantació del règim de cabals de manteniment en les concessions preexistents es realitzarà de manera progressiva, mitjançant la redacció i l'aprovació dels plans zonals i l'actuació administrativa corresponent".
Per tant, a criteri d'aquesta Comissió, i en consonància amb la doctrina i la normativa citada, el fet que la resolució remeti la fixació del canal de manteniment al que estableixi en el futur la normativa aplicable i, en concret, el pla zonal que s'aprovi, com a instrument de planificació hidrològica al qual li correspon fixar aquesta qüestió, no es pot considerar contrari a dret, ni tampoc que comporti una vulneració procedimental.
2) En segon lloc, pel que fa a la Resolució de 21 de febrer de 2018 i, en concret, a l'apartat 2 de la part dispositiva, aquesta Comissió coincideix amb el criteri de l'Administració en el sentit que la resolució revisada es limita a reiterar l'obligació de realitzar els condicionaments fixats per la Resolució de 5 de juny de 2009 –que ja era ferma, executiva i d'obligat compliment– i a demanar uns aclariments que no constitueixen un acte ferm que pugui ser objecte de revisió.
I és que, en efecte, pel que fa als aclariments, l'ACA sol·licita al titular de la concessió que expliqui com es prioritza el cabal de manteniment de la resclosa complementària i aclareixi si la turbina inscrita de 27 CV per a l'enllumenat de les instal·lacions està o no en funcionament i, en el cas que no ho estigui, si es preveu que s'hi posi.
Doncs bé, segons consta en l'expedient, amb posterioritat a l'emissió d'aquest requeriment, la concessionària va presentar un projecte tècnic per a donar-hi compliment, que va ser valorat per un informe tècnic de l'ACA de 29 de novembre de 2018.
En aquest informe, es feia un nou requeriment sobre una sèrie de qüestions indicades en l'informe, que no va contestar mai la concessionària, malgrat que va sol·licitar una ampliació del termini per a presentar-hi al·legacions, i l'ACA no va dictar posteriorment cap resolució que es pronunciés sobre aquestes qüestions.
En conseqüència, en relació amb la priorització del cabal de manteniment a la resclosa complementària i a la turbina de 27 CV per a l'enllumenat de les instal·lacions, no s'ha produït encara cap acte ferm, ja que l'ACA encara està pendent que el titular de la concessió hi presenti al·legacions, i no s'ha imposat cap condició nova ni s'estableix en la resolució revisada cap actuació a la qual s'hagi de donar compliment i que, per tant, pugui ser objecte de revisió d'ofici.
3) En tercer lloc, pel que fa a la resta de condicions a les quals es refereixen les resolucions que són objecte del procediment de revisió, com ara l'obligació de presentar un projecte per a construir un connector ictícola o escala de peixos, la instal·lació d'un mòdul limitador de cabal i la instal·lació d'una barrera per a impedir l'accés de les espècies piscícoles al canal, la Comissió també ha tingut ocasió de pronunciar-se sobre la naturalesa jurídica de condicions similars a les esmentades en supòsits en què també s'instava la nul·litat de ple dret de resolucions de l'ACA, basades en la causa de nul·litat de l'article 62.1.e) de l'LRJPAC.
Així, en els dictàmens 91/2013, 73/2013 i 371/2014, aquest òrgan consultiu va assenyalar que: "es tracta d'obligacions legals que la normativa d'aigües imposa al concessionari.
Són obligacions que deriven, concretament, de l'article 55 TRLA (que obliga els titulars dels drets concessionals a instal·lar i mantenir els mitjans corresponents de mesura que garanteixin informació precisa sobre els cabals utilitzats), de les disposicions addicionals onzena i dotzena de la Llei 10/2001, de 5 de juliol, del Pla hidrològic nacional (sobre mitjans de mesurament, informació i control dels cabals utilitzats), i dels articles 3.3 i 3.7 de l'aleshores vigent Llei de pesca fluvial de 20 de febrer de 1942.
La Comissió va concloure, per tant, que no hi concorria la causa de nul·litat de ple dret de l'article 62.1.e) de l'LRJPAC i aquesta doctrina resulta aplicable al present supòsit."
I és que, en efecte, l'article 55.4 del text refós de la Llei d'aigües, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2001, de 20 de juliol, estableix que l'Administració hidràulica ha de determinar, amb caràcter general, els sistemes de control efectiu dels cabals d'aigua utilitzats i dels abocaments al domini públic hidràulic que s'hagin d'establir per a garantir el respecte als drets existents, mesurar el volum d'aigua realment consumit o utilitzat, permetre la planificació i l'administració correctes dels recursos i assegurar la qualitat de les aigües.
D'altra banda, la Llei de pesca fluvial de 1942 també exigeix la construcció de les anomenades "escales de peixos", i en l'article 4 obliga l'Administració a acordar la desaparició dels obstacles naturals o la seva modificació per tal de facilitar la circulació dels peixos al llarg dels corrents d'aigua, molt especialment en els rius salmoners i truiters, o, quan això no sigui possible, emprar mitjans substitutius que assegurin la riquesa piscícola en els diferents trams de riu, com és el cas d'escales o passos en les preses i dics, per tal de permetre la conservació de les espècies.
Per tant, no hi ha dubte que les condicions imposades per les resolucions objecte de revisió d'ofici estan previstes d'una manera expressa en la legislació vigent.
4) En quart terme, i un cop vist que els condicionaments imposats per l'ACA a la interessada s'ajusten a la legalitat vigent, no es pot considerar, a criteri d'aquest òrgan consultiu, que aquests s'hagin imposat amb omissió de tràmits essencials com podrien ser el tràmit d'audiència o els actes d'instrucció suficients, ni que s'hagi prescindit dels tràmits idonis per a la finalitat perseguida, tal com addueix la interessada.
I és que en l'expedient consta que les resolucions que són objecte del present procediment de revisió d'ofici es van dictar en el marc de dos expedients contradictoris, amb els tràmits d'audiència corresponents a la interessada, que va presentar-hi al·legacions, les quals van ser tingudes en consideració.
En efecte, en el si d'aquests expedients, l'Administració hidràulica va emetre nombrosos informes en els quals motivava la necessitat de les noves condicions; es van atorgar diversos tràmits d'audiència; les al·legacions presentades van ser valorades per l'Administració, i va haver-hi una proposta de resolució en la qual s'exposaven detalladament les modificacions proposades i sobre les quals es va poder pronunciar l'empresa.
Així mateix, en les resolucions que van posar fi a l'expedient, es van valorar totes les al·legacions formulades per la interessada, les quals es van tenir en compte, entre d'altres qüestions, a l'efecte de fixar els terminis en els quals s'havien de complir les noves condicions.
Per tant, es pot concloure que, a l'hora d'imposar condicions previstes en la legislació vigent a complir per la mercantil esmentada, l'Administració actuant –que era la competent– va respectar el dret d'audiència de la interessada i no es va produir indefensió.
Aquestes circumstàncies han determinat que, en supòsits similars, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (sentències de la Sala Contenciosa Administrativa 328/2008, de 14 d'abril, Secció Cinquena, i 855/2017, de 5 de desembre, Secció Tercera) i aquest òrgan consultiu (dictàmens 244/2011, 87/2013 i 371/2014, entre d'altres) considerin que no es dona la causa de nul·litat de ple dret recollida en l'article 47.1.e) de l'LPAC, en la mesura que no s'ha produït l'omissió extrema a la qual es refereix aquest precepte ("prescindint totalment i absolutament del procediment legalment establert").
Tot això porta a concloure que, en el cas que s'examina, l'acció de nul·litat instada per la interessada no pot prosperar.
S'informa desfavorablement sobre la revisió d'ofici instruïda per l'Agència Catalana de l'Aigua a instància de l'empresa Inmuebles Industriales Rotoma, SL, per a declarar la nul·litat de ple dret de dues resolucions dels anys 2009 i 2018, referides a les condicions ambientals i a la transferència d'un aprofitament d'aigües superficials del riu Ter, al terme municipal de Ripoll.