Si el descobriment de la roda va fer evolucionar la humanitat, la unió de dues rodes amb un quadre ha contribuït decisivament a la revolució dels desplaçaments humans.
La bicicleta, tal com la coneixem, va néixer el segle XIX i actualment és el mitjà de transport més popular del planeta, amb més de 1.400 milions d'unitats, el doble que el nombre de cotxes.
I sort n'hi ha, perquè en aquest "vehicle silenciós, net, assequible i sostenible", com se'l va adjectivar al manifest del primer Congrés de la Bicicleta de Catalunya, tot són avantatges.
En termes ambientals, a escala mundial contribueix a l'estalvi energètic i a la reducció d'emissions de gasos contaminants a l'atmosfera, dos factors determinants en el ràpid procés d'escalfament del planeta; i a escala local ajuda a disminuir els índexs de pol·lució, sobretot en àrees urbanes molt congestionades.
Justament a les ciutats, i gràcies a les petites dimensions (un ciclista ocupa 5 vegades menys espai que un automobilista), les bicicletes faciliten la mobilitat i disminueixen, de retruc, la contaminació acústica.
I, tot plegat, potenciant l'exercici físic dels usuaris.
Per acabar-ho d'arrodonir, la bicicleta és una opció de transport comparativament molt econòmica, fàcil de mantenir i reparar.
Més enllà dels avantatges per al medi, la salut i la mobilitat, la bicicleta es caracteritza per una gran versatilitat.
S'hi pot practicar esport, anar a treballar o a estudiar, passejar, transportar petites càrregues...
És per respondre a aquest ventall d'usos que, amb el temps, les bicis s'han anat diversificant amb models adequats a cada funció.
Per això és recomanable buscar la que millor s'adapti a les nostres necessitats.
I al mercat, n'hi ha per triar i remenar.
Aquesta varietat de models també es reflecteix en els preus, que es mouen en un marge prou ampli per satisfer tots els pressupostos.
Tampoc cal oblidar que hi ha alternatives com el mercat de bicis de segona mà, els serveis de lloguer i els parcs de bicicletes públiques.
Si bé estadísticament la bicicleta és un mitjà molt més segur que el cotxe o la moto, a l'hora d'agafar-la (especialment en nuclis urbans) hem de ser molt conscients que som el vehicle més fràgil i vulnerable de tots els que circulen.
Per això és important parar més atenció que la resta de conductors.
El concepte de conducció defensiva dels automobilistes també es pot aplicar als usuaris de bicicletes, i dominar-la pot suposar, en molts casos, la diferència entre tenir un accident o no.
Les 3 claus d'aquesta manera de conduir són:
Més enllà de pedalar amb els ulls ben oberts, en la seguretat del ciclista també intervé l' estat de la bici (rodes, frens, direcció) i les proteccions i senyalitzacions que porti (casc, timbre, guants, llums...).
Tot i que la normativa vigent no hi obliga, es poden contractar assegurances de responsabilitat civil perquè si hi ha un accident, on la culpa és del ciclista, la responsabilitat també hi és.
Per altra banda, has de saber que normalment les assegurances multirisc de la llar inclouen les cobertures de responsabilitat civil que podrien derivar d'un accident ocasionat per una bicicleta.
Al costat de la seguretat personal, també cal pensar en la integritat de la mateixa bicicleta, sovint objecte de robatoris.
La prevenció, en aquest cas, és tan important com lligar-la sempre que l'aparquem.
És molt útil disposar d'un document que avali la propietat de la bici (factura amb descripció o contracte de compra-venda), amb vista a eventuals denúncies de sostracció a la policia.
Una mesura complementària és inscriure el vehicle en registres públics o privats.
Aquests bancs de dades, que poden facilitar la seva recuperació en cas de robatori, solen incloure'n el número de bastidor o de marcatge de la bicicleta, i també descripcions físiques i fotografies.
Com la resta de vehicles, al nostre país l'ús de la bicicleta és definit per la Llei de Trànsit i els reglaments generals de circulació i de vehicles.
Per a les bicicletes, la normativa estableix com han de circular per les vies urbanes i interurbanes i exigeix, entre altres elements, un sistema adequat de frenada a totes dues rodes i un timbre.
Per poder circular de nit o passar per túnels també calen llums pilot de posició al davant i al darrere i, almenys, un reflectant al darrere.
A més, des de l'abril del 2014 és obligatori que els ciclistes menors de 16 anys portin casc en totes les vies.
Pels majors de 16 anys l'ús del casc només és obligatori en vies interurbanes.
Com a complement d'aquesta normativa general, alguns municipis han aprovat per mitjà d' ordenances de mobilitat obligacions i delimitacions més específiques per a les bicis.
És el cas de l'ordenança del setembre de 2007 de l'Ajuntament de Barcelona que delimita, per exemple, per on poden circular i com, o els llocs on poden aparcar.
Aquesta normativa s'ha modificat el febrer del 2015.
A la ciutat és on conviuen més models i usos de bicicleta (ciclistes de cap de setmana, usuaris habituals, ecomissatgers i repartidors, bicitaxistes, patrulles de policia...), i també és l'àmbit en què s'experimenta un creixement més gran de mobilitat sobre pedals.
L'estalvi d'embussos (gràcies en part als carrils bici segregats) i la llibertat de moviments que ofereix hi ajuden, com també l'anomenat transport intermodal: la possibilitat de combinar els desplaçaments amb els transports públics.
A l'àrea de Barcelona, tant el metro com la xarxa de rodalia de Renfe i els tramvies admeten l'accés de bicicletes, en alguns casos de manera parcial depenent del dia i l'hora.
Per afavorir-ne encara més l'ús, des de fa uns anys han aparegut iniciatives que proposen als ciutadans compartir bicicletes.
La més coneguda és el Bicing barceloní, un sistema municipal d'abonament per esperonar els petits trajectes urbans amb bicicleta.
Girocleta de Girona és una altre dels serveis públics de mobilitat que existeix a Catalunya.
D'altres ciutats han intentat posar en marxa aquesta mena de serveis en els darrers anys, però el baix nombre d'abonats i l'alt cost del manteniment del servei han forçat el seu tancament.
Com a novetat, des del desembre del 2014 la ciutat de Barcelona ha apostat per la bicicleta elèctrica integrada al seu sistema de Bicing, com a mesura d'impuls de la mobilitat sostenible a la ciutat.
Web de l'Ajuntament de Barcelona que ofereix un mapa de la xarxa de carrils bici de la ciutat, informació d'aparcaments, recomanacions per a circular de manera adequada, punts de lloguer i accés al Bicing, entre altres serveis.
Dels avantatges de la bicicleta, ens en podem aprofitar sempre.
Fins i tot per vacances o en escapades durant tot l'any.
El cicloturisme consisteix a visitar contrades o països amb la bicicleta: des de caps de setmana per vies verdes, per exemple, fins a recorreguts estiuencs pels cinc continents.
En aquesta modalitat de turisme és molt recomanable informar-se prèviament de la compatibilitat entre la bicicleta i els mitjans de transport que preveiem que ens aniran bé per recórrer llargs desplaçaments.
I és que pujar al tren, a l'avió, al vaixell o a l'autobús amb bicicleta no sempre és permès i, segons la companyia o el país, les normatives poden ser contraposades.
Una alternativa per evitar aquesta circumstància és el lloguer de bicicletes a la destinació, gràcies a una oferta en augment constant a tot el món.
Des de grans regions turístiques fins a comunitats remotes posen sovint a disposició dels visitants la possibilitat de llogar-ne per descobrir tots els racons a cop de pedal.
Més de 1.500 quilòmetres de vies de tren de l'estat espanyol han estat reconvertits en itineraris cicloturistes i senderistes.
La Via Verda de les Terres de l'Ebre és una proposta turístico-cultural orientada als aficionats al ciclisme.
Es tracta d'un itinerari de dificultat mitjana per fer amb bicicleta, però també a peu o amb cavall.
El recorregut segueix l'antic traçat de la línia de tren que unia La Puebla de Híjar (a l'Aragó) amb Tortosa.
El portal Catalunya.com fa una sèrie de propostes per viure i gaudir de la natura a l'aire lliure, entre les que destaquem les dedicades a les rutes en bicicleta per carretera i les rutes en BTT.
Si hi ha un mitjà de transport que sembla pensat per l'estiu, aquest és la bicicleta.
Ens dóna autonomia i mobilitat, alhora que ens permet gaudir del paisatge, sentir la brisa a la nostra pell, tot arribant a indrets de difícil accés amb altres mitjans de transport.
Grup d'usuaris i usuàries de la bicicleta a Barcelona, que en promociona l'ús, treballa per una ciutat més habitable i sostenible i promou activitats diverses.
El web ofereix informació de rutes, legislació, entre altres recursos.
Una de les organitzacions d'usuaris de la bicicleta de referència a Catalunya.
Els socis poden accedir a assegurances, descomptes a comerços de venda i reparació, i suport jurídic, entre altres serveis.
La Federació Catalana de Ciclisme aplega centenars de clubs ciclistes i té seccions dedicades al ciclisme de carretera, a les BTT, descens, ciclocross, pista, trial, cicloturisme i ciclisme escolar.
D'abast europeu, aquesta plataforma d'una cinquantena d'entitats ofereix al seu web notícies, rutes turístiques per fer en bicicleta i altres recursos d'interès.
La coordinadora en defensa de la bici aplega una quarantena d'entitats de ciclistes de l'estat espanyol i Portugal.
Pràctica, defensa i promoció de l'ús habitual de la bicicleta com a mitjà de desplaçament i transport.
Enquesta realitzada pel Departament de Territori i Sostenibilitat que té per objectiu obtenir dades sobre l'ús i la percepció de la bicicleta per part de la població resident a Catalunya, tant com a mitjà de transport d'ús quotidià cada vegada més creixent (urbà o interurbà) com per a la pràctica del ciclisme esportiu, lúdic o turístic.
És anual i es realitza mitjançant entrevistes telefòniques a una mostra de la població de Catalunya d'entre 12 i 79 anys.
Guia-plànol informatiu sobre carrils bici, carrils verds, estacions de BiciBox i Bicing, connexions amb transport públic, bones pràctiques, enllaços d'interès de l'Àrea Metropolitana de Barcelona.