La mediació és un mètode que afavoreix una gestió constructiva del conflicte.
És un intent d'apropar les parts d'una controvèrsia, amb l'ajuda d'un tercer imparcial i neutral, la persona mediadora, que facilita un restabliment de la comunicació.
L'objectiu és apropar posicions i aconseguir acords satisfactoris per a totes les parts.
Les parts són lliures d'acollir-s'hi o no i també de desistir-ne en qualsevol moment, fins i tot després de la primera sessió.
Sí, tots els participants estan subjectes al deure de confidencialitat.
És a dir, tenen l'obligació de no revelar cap informació que hagin conegut durant el procés de mediació.
Això, per exemple, vol dir que, en cas que una mediació acabi sense acords i posteriorment hi hagi un judici, les parts no poden citar el mediador perquè declari ni com a testimoni ni com a perit.
La mediació s'aplica a tota mena de divergències entre persones.
Hi ha mediadors especialitzats en diversos àmbits: familiar, civil mercantil, educació o sanitat, més enllà de com es resolgui el conflicte i, sobretot, quan intervenen les emocions i altres causes que bloquegen la comunicació.
La situació més freqüent es dona en l'àmbit de família, en situacions de separació o divorci.
En aquests casos, som davant d'una mediació familiar.
La solució, la decideixen les mateixes parts amb l'ajuda del professional de la mediació.
Aquest professional no imposa ni proposa, en cap cas, la solució a les parts, sinó que són elles mateixes les que defineixen per si mateixes la solució que consideren que respon millor als seus interessos i les seves prioritats.
No, a l' arbitratge es planteja la disputa davant d'una tercera persona que emet una resolució vinculant i de compliment obligat, el laude arbitral.
En canvi, a la mediació, els participants mantenen tot el protagonisme i el control sobre la decisió que es pren.
Pot resoldre's qualsevol conflicte en l'àmbit del dret de la família, mentre hi hagi voluntat de les parts per abordar-lo.
Els més habituals són els següents:
No, l'única autoritat que pot formalitzar un divorci és el jutge (o el notari si no hi ha fills menors d'edat).
El que permet la mediació és que les parts arribin davant el jutge o el notari amb els acords ja fets.
Hi poden accedir totes les persones físiques i jurídiques, públiques o privades, interessades a trobar solucions ràpides als seus problemes, mitjançant el diàleg i la construcció d'acords justos i equitatius.
Els menors d'edat també poden intervenir en els procediments que els afectin.
Sí, mentre la residència d'una de les parts sigui a Catalunya.
La mediació permet trobar solucions més solides i més eficaces que les que normalment s'obtenen en un procés judicial contenciós i és una alternativa més àgil, ja que s'arriba a una solució amb més rapidesa que no pas en un procés judicial.
A més, té els beneficis següents:
Sí, tenen plens efectes legals entre les parts.
Els acords a què s'arriba per la via de la mediació es recullen en una acta.
Eventualment, aquests acords poden necessitar una ratificació judicial o notarial.
Qualsevol persona es pot acollir a una mediació en qualsevol moment del conflicte, fins i tot quan ja ha començat un procés judicial.
A partir del 4 de novembre de 2020, és obligatòria en una derivació judicial, segons la Llei 9/2020 de 31 de juliol, de modificació del llibre segon del Codi civil de Catalunya, relatiu a la persona i la família, i de la Llei 15/2009, de mediació en l'àmbit del dret privat.
El jutge insta a les parts a conèixer aquest mètode de resolució de conflictes que pot facilitar arribar a acords sense haver de passar per un procediment judicial.
Per restablir la comunicació quan hi ha bloquejos que no permeten una fluïdesa.
El mediador té la capacitat per obrir vies de comunicació entre les parts en conflicte de manera imparcial i per propiciar un clima de confiança entre les parts.
És un professional amb formació homologada en gestió de conflictes, provinent de camps com la psicologia, el treball social, l'advocacia, l'educació social, l'economia, o l'arquitectura, entre d'altres.
A Catalunya, el Departament de Justícia habilita els mediadors que compleixen els requeriments per a la pràctica de la mediació, inscrits al registre de mediadors de la Generalitat de Catalunya.
El cost de la mediació són els honoraris del professional, que els percep per sessions i d'acord amb les tarifes establertes per la Generalitat de Catalunya.
En cas que una persona tingui reconegut el dret a l'assistència a justícia gratuïta, el cost de la mediació per a aquella persona l'assumeix la Generalitat de Catalunya, que el pagarà al mediador.
La mediació s'inicia amb una sol·licitud adreçada al Centre de Mediació de Dret Privat o als centres col·laboradors.
Rebuda la sol·licitud, es convida l'altra part a valorar l'opció de resoldre el conflicte amb l'ajuda d'un professional de la mediació.
També s'inicia si les parts la presenten conjuntament.
Quan es presenta la sol·licitud, el Centre de Mediació es posa en contacte amb la segona part.
Si aquesta hi està d'acord i accepta la invitació a fer una mediació, tot presentant la seva sol·licitud, el Centre de Mediació designa immediatament un professional de la mediació perquè es posi en contacte amb les parts per iniciar la mediació.
Les parts poden triar, de comú acord, un professional del registre de mediadors de la Generalitat de Catalunya.
En cas que no ho facin, el designa el Centre de Mediació de Catalunya.
La Llei 15/2009, de 22 de juliol, de mediació en l'àmbit privat preveu, amb caràcter general, un màxim de sis sessions per mediació, d'una hora i mitja cada sessió, amb una durada màxima de tres mesos.
Sí, la mediació no substitueix els serveis d'un advocat o psicòleg o qualsevol altre professional.
Els participats poden consultar i assessorar-se amb el professional que creguin convenient en qualsevol moment.
La mediació no tanca cap porta, per la qual cosa, es podrà acudir a altres sistemes de resolució de conflictes, com ara l'arbitratge, la negociació, el dret col·laboratiu, la conciliació i els tribunals de justícia.
També es pot reprendre la mediació en el moment que les parts ho vulguin i hi estiguin d'acord.
L'acord de mediació és un document privat que desplega plens efectes jurídics entre les parts i el seu incompliment té les mateixes conseqüències que qualsevol incompliment contractual de naturalesa privada.
Perquè gaudeixi de força executiva, l'acord de medició ha de ser elevat a document públic, bé sigui protocol·litzant-lo notarialment o bé sigui homologant-lo judicialment.
La demanda presentada no té per què veure's afectada pel fet que es faci una mediació.
Les parts d'un procés judicial poden iniciar una mediació en qualsevol moment, tant a petició pròpia com per derivació judicial.
La mediació no suspèn en cap moment el procediment judicial llevat que ho demanin les mateixes parts.
La Llei orgànica 1/2004, de 28 de desembre, de mesures de protecció integral contra la violència de gènere, exclou expressament la mediació mentre hi hagi un procediment judicial obert en un jutjat de violència sobre la dona.