De les polítiques en matèria de salut pública
Les prestacions en matèria de salut pública
Sistema de Formació i Recerca en Salut Pública
Sistema d'Informació de Salut Pública
Comunicació i tractament de la informació
De l'organització dels serveis de salut pública
Administració de la Generalitat
Competències del departament competent en matèria de salut
L'Agència de Salut Pública de Catalunya
Òrgans de direcció, participació i assessorament
Funcions del president o presidenta del Consell d'Administració
Consell Assessor de Salut Pública
Funcions i organització dels serveis regionals
Els directors dels serveis regionals
Els sectors i els equips de salut pública
Règim jurídic, recursos humans i règim econòmic, patrimonial i comptable
Comptabilitat i control financer
L'Agència Catalana de Seguretat Alimentària
Objectius de l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària
Funcions de l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària
El Pla de seguretat alimentària
El director o directora de l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària
Comissió Directora de Seguretat Alimentària
Comitè Científic Assessor de Seguretat Alimentària
Xarxa de Vigilància de la Salut Pública
Creació de la Xarxa de Vigilància de la Salut Pública
Xarxa de laboratoris de salut pública
Creació de la xarxa de laboratoris de salut pública
Els serveis dels ens locals en matèria de salut pública
Els serveis mínims dels ens locals
La prestació de serveis de salut pública dels ens locals
De la intervenció administrativa en matèria de salut pública
Intervenció administrativa en protecció de la salut i prevenció de la malaltia
Procediment per a l'adopció de mesures en situació de pandèmia declarada
Principis informadors de la intervenció administrativa
Col·laboració amb l'Administració sanitària
Informació a l'autoritat sanitària
Agents de l'autoritat sanitària
Presa de mostres i control analític
Autoritzacions i registres sanitaris
Òrgans de la Generalitat competents per a imposar sancions
Competències sancionadores dels ens locals
Competències sancionadores de l'Agència de Salut Pública i Medi Ambient de Barcelona
Competències sancionadores del Consell General d'Aran
Agència de Salut Pública i Medi Ambient de Barcelona
Extensió de l'àmbit d'actuació dels equips territorials de salut pública
Compatibilitat del lloc de treball a l'Agència de Salut Pública de Catalunya amb les funcions inherents a la titularitat d'una oficina de farmàcia
Substitució de l'estructura i l'organització territorial de l'Agència de Protecció de la Salut
Supressió de les cases de socors
Funcions de l'Agència de Protecció de la Salut i de l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària
Adscripció de personal a l'Agència de Salut Pública de Catalunya
Procediments de la Llei 7/2003 amb relació al personal que exerceix funcions en l'àmbit de la salut pública
Disposició final Primera - Disposició final Cinquena
La salut pública es defineix com el conjunt organitzat d'actuacions dels poders públics i de la societat mitjançant la mobilització de recursos humans i materials per a protegir i promoure la salut de les persones, prevenir la malaltia i tenir cura de la vigilància de la salut pública.
La salut pública també s'ha d'entendre com la salut de la població, i depèn, en gran part, de factors estructurals i ambientals, com ara l'educació o la seguretat, però també de factors lligats als estils de vida, com el consum de tabac, l'activitat física o l'alimentació.
De fet, l'augment de l'esperança de vida que s'ha produït en el darrer segle a Catalunya s'atribueix en bona part a la millora de les condicions d'higiene, alimentació, habitatge i treball, tot i que els progressos en el vessant assistencial també hi han contribuït decisivament.
La Llei de l'Estat 14/1986, del 25 d'abril, general de sanitat, va incloure la prevenció de la malaltia i la promoció de la salut entre les finalitats del Sistema Nacional de Salut.
Més recentment, la Llei de l'Estat 16/2003, del 28 de maig, de cohesió i qualitat del Sistema Nacional de Salut, ha inclòs les prestacions de salut pública en el catàleg de prestacions del Sistema Nacional de Salut.
Aquestes prestacions són definides com el conjunt d'iniciatives organitzades per la societat per a preservar, protegir i promoure la salut de la població, que s'han d'exercir amb caràcter d'integralitat a partir de les estructures de salut pública de les administracions i de la infraestructura d'atenció primària del Sistema Nacional de Salut i que han d'ésser proveïdes per mitjà de la cartera de serveis.
La Llei 15/1990, del 9 de juliol, d'ordenació sanitària de Catalunya, va crear el Servei Català de la Salut amb l'objectiu últim de mantenir i millorar el nivell de salut de la població.
El Servei Català de la Salut està configurat per tots els centres, serveis i establiments sanitaris públics i de cobertura pública als quals corresponen, entre altres funcions, les de salut pública.
La Llei 20/2002, del 5 de juliol, de seguretat alimentària, és la primera iniciativa destinada a configurar un nou marc organitzatiu per a garantir el màxim grau de seguretat alimentària a Catalunya.
La Llei 7/2003, del 25 d'abril, de protecció de la salut, representa l'inici del procés de reforma dels serveis de salut pública, centrada en l'organització de la provisió de serveis de protecció de la salut, per mitjà de la creació de l'Agència de Protecció de la Salut.
Aquesta llei va preveure la possibilitat que els ens locals adscrivissin recursos a l'Agència.
Complementàriament, la Llei especificava els serveis mínims obligatoris que, en matèria de protecció de la salut, l'Agència de Protecció de la Salut podia prestar als ens locals.
No cal oblidar tampoc el Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, pel qual s'aprova el text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, que defineix les competències municipals en matèria de salut pública.
La definició dels àmbits de responsabilitat en matèria de salut pública pot permetre establir instruments de col·laboració i cooperació entre les administracions per a millorar l'eficàcia i l'eficiència de llurs accions respectant els àmbits competencials.
En aquest context normatiu, diversos aspectes assenyalen la necessitat d'estendre i completar la reforma dels serveis de salut pública.
Les diverses crisis de salut pública produïdes els darrers anys en l'àmbit internacional i les expectatives creixents de la població en matèria de salut pública, unides a les profundes transformacions socials derivades de l'evolució social, de les transformacions tecnològiques, de la creixent mobilitat de persones, béns i mercaderies, dels moviments migratoris i la multiculturalitat associada, fan que sigui necessari revisar l'adequació dels serveis de salut pública als reptes de la globalització dels riscos per a la salut i a la necessitat de donar respostes de prevenció i control que siguin efectives, homogènies, ètiques i transparents, i que contribueixin a generar confiança i seguretat en la ciutadania.
Per això, es considera fonamental integrar el conjunt dels serveis de salut pública, afegint als de protecció de la salut i als de la seguretat alimentària els relatius a la vigilància de la salut pública, a la prevenció de la malaltia i a la promoció de la salut, per a donar respostes adequades a les necessitats de la nova societat i estar atents a les situacions de més desigualtats, en especial a les de les dones, ja que tenen riscos per a la salut i problemes associats.
A aquests serveis cal afegir-hi la salut laboral i la salut mediambiental, dos àmbits de gran impacte poblacional i que requereixen una visió de la salut pública que en garanteixi la plena efectivitat des del sistema sanitari.
La direcció que cal donar al conjunt de polítiques de salut pública perquè esdevinguin efectives exigeix formular plans de govern que comportin el compromís explícit d'actuar sobre els principals determinants de la salut.
El Govern de Catalunya ha de formular periòdicament un pla interdepartamental de salut pública, que emani del Pla de salut de Catalunya, que ha de mobilitzar i responsabilitzar els diversos àmbits de govern per a millorar els nivells de salut per mitjà de l'actuació sobre els seus principals determinants, tant estructurals com d'estils de vida.
Aquest pla ha de reforçar l'obligació de les autoritats sanitàries, competents en matèria de salut pública, de coordinar-se i de col·laborar amb les altres administracions públiques que tenen competències sobre aspectes de salut pública per mitjà de mecanismes explícits.
Alhora, aquesta llei reconeix les prestacions i els serveis que en matèria de salut pública ha de prestar el sistema sanitari públic a Catalunya.
D'aquesta manera, el Sistema Nacional de Salut explicita la incorporació, a les seves prestacions, no només de serveis adreçats a les persones individuals, sinó també de serveis adreçats a les col·lectivitats i a la prevenció de riscos ambientals.
Així mateix, aquesta llei preconitza que aquesta integració es faci dins d'organitzacions executives, àgils i flexibles, amb capacitat per a mobilitzar la cooperació intersectorial i interadministrativa i fomentar les aliances comunitàries.
Per això s'opta pel model d'agència amb autonomia de gestió i amb una cartera de serveis clarament definida.
Aquesta opció contribueix a aclarir la necessària separació de la dimensió política de la salut pública, que correspon al departament competent en matèria de salut per mitjà de la secretaria sectorial de salut pública de nova creació, de la dimensió tècnica i executiva de la provisió de serveis, que correspon a l'Agència de Salut Pública de Catalunya (Aspcat), com a organització amb una àmplia desconcentració per mitjà de la seva estructura regional i territorial, que ha de permetre respondre a les necessitats en matèria de salut pública, tot garantint l'equitat en la gestió dels riscos per a la salut, amb una atenció especial al territori i a l'àmbit local.
Per això, aquest model incorpora elements de descentralització territorial, amb instruments que van des de la col·laboració amb els ens locals fins a la participació efectiva d'aquests en la titularitat de l'Agència de Salut Pública de Catalunya.
D'altra banda, l'impuls descentralitzador que es dóna al sistema sanitari català per mitjà de la creació dels governs territorials de salut també ha d'incloure la reforma dels serveis de salut pública, ha de reafirmar el paper clau que l'acció territorial té en la prestació d'aquests serveis i en el reforçament de la continuïtat assistencial sanitària, connectant les accions clíniques individuals amb les accions comunitàries, tant sobre les persones i sobre els determinants de llur salut, individual i col·lectiva, com sobre el medi, i ha de fer de la salut comunitària una orientació fonamental de l'acció dels dits serveis.
Per a reforçar des del punt de vista científic, tècnic i organitzatiu les seves actuacions, i per a garantir-ne la qualitat i el rigor, l'Agència de Salut Pública de Catalunya disposa d'un consell assessor.
La representació territorial dels serveis de salut pública es fa tenint com a referència el Mapa sanitari, sociosanitari i de salut pública.
L'Agència de Salut Pública de Catalunya té un nivell central que exerceix la direcció, l'autoritat sanitària delegada i la planificació i implantació de productes i serveis de salut pública.
Aquest nivell dóna suport al conjunt de l'estructura territorial.
Així mateix, té un nivell regional que dirigeix l'Agència al territori i exerceix l'autoritat sanitària que té delegada.
És també l'enllaç amb l'estructura central i els equips territorials de salut pública, i és alhora un facilitador i un coordinador.
En el nivell local, l'Agència de Salut Pública de Catalunya opera per mitjà dels equips territorials de salut pública, en un àmbit territorial coincident amb els governs territorials de salut.
L'actuació d'aquests equips és molt propera al territori.
Treballen amb eficàcia i qualitat en la protecció de la salut i sobre els determinants de la salut de la comunitat, la disminució de les desigualtats i els estils de vida de les persones, i es coordinen amb tots els recursos del territori, especialment amb l'atenció primària de la salut, els municipis i les entitats comunitàries.
D'altra banda, aquesta llei propicia una cooperació més estreta dels serveis de salut pública municipal en el procés de reforma, per mitjà de llur implicació en una xarxa d'equips locals de salut pública en l'àmbit de cada territori, d'acord amb l'abast de la cartera de serveis.
En aquest sentit, es reforça la implicació dels ajuntaments i dels ens locals, de manera consistent amb el desenvolupament dels governs territorials de salut.
La pràctica de la salut pública determina un espai de treball multidisciplinari.
Per això, l'Agència de Salut Pública de Catalunya disposa d'equips multidisciplinaris, integrats per professionals de la salut de l'àmbit de la biologia, la farmàcia, la infermeria, la medicina, la veterinària i altres professions sanitàries i no sanitàries, adequadament formats per a exercir les competències professionals de la salut pública.
La formació contínua i la recerca han de tenir un paper clau en el suport a les bones pràctiques en la prestació de serveis de salut pública.
La participació és un element molt rellevant de l'activitat de l'Agència de Salut Pública de Catalunya, especialment la d'àmbit local, tant en el nivell institucional com en l'organitzatiu, l'intersectorial, el professional i el comunitari.
L'Agència articula la participació per mitjà del Consell de Participació i les estructures formals de participació del Consell de Participació i dels governs territorials de salut i, en l'àmbit de la salut laboral, del Consell de Salut Laboral.
En l'àmbit operatiu, la participació s'entén com una estratègia fonamental per a dur a terme les actuacions de salut pública.
En aquest sentit cal destacar i reconèixer la resposta de les organitzacions no governamentals de l'àmbit de la salut.
Cal destacar que aquesta llei significa un avenç important en la definició del concepte d'autoritat sanitària i dels criteris d'intervenció administrativa.
Així doncs, aquesta llei aborda el concepte d'autoritat sanitària per a la protecció de la població dels riscos relacionats amb els problemes de salut que l'afecten col·lectivament, i la diferencia de l'autoritat sobre el sistema de salut.
Les àrees d'expressió més importants de l'autoritat sanitària es refereixen a les autoritzacions sanitàries, les mesures cautelars i els expedients sancionadors.
Alhora, aquesta llei estableix d'una manera clara i compacta els criteris d'intervenció administrativa en matèria de salut pública, incloent-hi els aspectes relatius a la responsabilitat i l'autocontrol, a la vigilància i el control oficial, a les autoritzacions i als registres sanitaris, a l'autoritat sanitària i al règim sancionador, entre altres.
També cal esmentar la creació del Sistema d'Informació de Salut Pública, integrat en el Sistema d'Informació de la Salut, entès com a sistema organitzat d'informació sanitària, orientat a la vigilància i l'acció en salut pública, a la gestió del qual contribueix d'una manera decisiva l'Agència de Salut Pública de Catalunya.
Finalment, l'abast de la reforma dels serveis de salut pública implica una dotació pressupostària més gran per a aquesta àrea d'activitat dels serveis de salut finançats públicament.
En primera instància, l'Agència de Salut Pública de Catalunya es finança per mitjà de la transferència de recursos del departament competent en matèria de salut de la Generalitat a les àrees relacionades amb les activitats operatives de la salut pública.
Les taxes i els preus públics derivats de la seva activitat són fonts de finançament complementàries.
Aquesta llei consta de vuitanta articles, estructurats en cinc títols, i de sis disposicions addicionals, tres disposicions transitòries, una disposició derogatòria i cinc disposicions finals.
En el títol I s'enuncien les disposicions generals, que inclouen l'objecte de la Llei, les definicions dels conceptes emprats en salut pública i els seus principis informadors, i la determinació dels òrgans que tenen la condició d'autoritat sanitària.
A més de definir operativament cada concepte, aquest títol singularitza la naturalesa de les activitats de salut pública i n'assenyala la transcendència en el sistema de salut, que garanteix la gestió integral dels riscos per a la salut i la contribució a un medi ambient més segur i saludable.
En el títol II s'enuncia el conjunt de les polítiques en matèria de salut pública, que s'expressen fonamentalment per mitjà de les prestacions, la Cartera de serveis, la formació dels professionals, la recerca, la informació i la comunicació.
La consideració de les activitats i els serveis de salut pública com a prestació els concedeix la dimensió de dret de la ciutadania, com ho són les altres prestacions del sistema sanitari públic.
La formació i la recerca en salut pública estan representades per la constitució de sistemes que orienten, faciliten i coordinen el conjunt d'actuacions de formació i recerca en salut pública.
Aquestes funcions s'executen propiciant la cooperació entre els organismes competents en matèria de formació i les administracions públiques.
Finalment, el títol II regula la comunicació i la informació en matèria de salut pública, descrivint les actuacions, les obligacions i la seguretat de la informació del Sistema d'Informació de Salut Pública.
El títol III té sis capítols i estableix el sistema organitzatiu de la salut pública.
En el capítol I es regulen les competències de l'Administració de la Generalitat en matèria de salut pública i es crea una secretaria sectorial per a donar el màxim impuls a les polítiques i estratègies de salut pública.
En el capítol II es crea, adscrita al departament competent en matèria de salut, l'Agència de Salut Pública de Catalunya i se'n defineixen les funcions, els òrgans de direcció, integrats pel Consell d'Administració i pel director o directora, el consell assessor i el consell de participació.
També s'estableix l'ordenació de l'Agència en demarcacions territorials per mitjà dels serveis regionals i se'n regulen els recursos humans i els règims jurídic, econòmic, patrimonial i comptable.
El capítol III crea l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària com una àrea especialitzada de l'Agència de Salut Pública de Catalunya, que actua amb plena independència tècnica i sota els principis del Pla de seguretat alimentària de Catalunya.
El capítol IV s'ocupa de la salut laboral.
D'acord amb aquest capítol, l'Agència de Salut Pública de Catalunya compleix funcions d'organisme coordinador de les activitats de protecció i promoció de la salut en matèria de salut laboral en coordinació amb el departament que té competències en matèria laboral, incloent-hi les de seguretat i salut laborals i les de prevenció de riscos laborals.
El capítol V crea la Xarxa de Vigilància de la Salut Pública.
El capítol VI crea la xarxa de laboratoris de salut pública.
En el capítol VII s'aborda la situació dels serveis de salut pública dels ens locals.
El títol IV es refereix a la intervenció administrativa en matèria de salut pública.
El capítol I estableix els principis i els criteris de la intervenció administrativa, amb l'objectiu que el rigor en els procediments d'aquesta intervenció defensi els interessos de la salut pública, i determina el conjunt de procediments que han de garantir la transparència de les actuacions.
El capítol II estableix la col·laboració entre administracions en l'àmbit de la vigilància i el control, i el capítol III defineix el conjunt de mesures cautelars que poden adoptar les autoritats sanitàries per a garantir la salut individual i col·lectiva.
Finalment, el títol V s'ocupa del règim sancionador.
Tipifica les infraccions i estableix les sancions que els corresponen, la quantia i la titularitat de les competències sancionadores.
Amb relació a la part final, la Llei conté sis disposicions addicionals, que inclouen referències a l'Agència de Salut Pública i Medi Ambient de Barcelona, al règim competencial del Consell General d'Aran, i a l'extinció dels partits mèdics, farmacèutics i veterinaris amb la substitució de l'estructura i l'organització territorial de l'Agència de Protecció de la Salut pels serveis regionals i els sectors de l'Agència de Salut Pública de Catalunya.
Les disposicions transitòries regulen el procés d'extinció de l'Agència de Protecció de la Salut i el de l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària fins a llur substitució per l'Agència de Salut Pública de Catalunya, que aquesta llei crea, i vetllen pels drets del personal que exerceix funcions en l'àmbit de la salut pública.
La disposició derogatòria estableix les disposicions sobre les quals projecta els seus efectes.
Les disposicions finals contenen la modificació de la Llei 20/1985, del 25 de juliol, de prevenció i assistència en matèria de substàncies que poden generar dependència; la de la Llei 15/1990, del 9 de juliol, d'ordenació sanitària de Catalunya, i la de les disposicions transitòries segona i setena de la Llei 7/2003, del 25 d'abril, de protecció de la salut, la primera de les quals ja havia estat modificada per la Llei 8/2007, del 30 de juliol, de l'Institut Català de la Salut.
I, finalment, estableixen el manament al Govern per al desplegament reglamentari i l'entrada en vigor de la Llei.
Amb relació a l'Agència de Salut Pública de Catalunya, corresponen al Govern, a proposta dels departaments competents segons la matèria de què es tracti, les competències següents:
a) L'aprovació, per mitjà d'un decret formulat a proposta del conseller o consellera del departament competent en matèria de salut, dels estatuts de l'Agència.
b) L'aprovació de la Cartera de serveis de salut pública.
c) L'aprovació del projecte de pressupost de l'Agència.
d) L'aprovació dels acords de nomenament i separació del director o directora de l'Agència.
a) La determinació, en el marc del que estableix aquesta llei, dels criteris, les directrius i les prioritats en salut pública que han d'orientar les polítiques preventives i assistencials en matèria de salut, i també la planificació estratègica i operativa, la programació, l'avaluació i el control en els àmbits sanitari, sociosanitari i de salut mental.
b) La cooperació i la coordinació entre totes les administracions públiques competents en matèria de salut pública.
c) La tutela de la cooperació i la coordinació entre els diferents departaments de la Generalitat implicats en les polítiques de salut pública, per mitjà de la secretaria sectorial de salut pública.
d) La coordinació entre les actuacions en matèria de salut pública i les activitats assistencials que es duen a terme als centres sanitaris d'atenció primària i d'atenció especialitzada per a millorar el nivell de salut dels ciutadans.
Amb relació a l'Agència de Salut Pública de Catalunya, corresponen al departament competent en matèria de salut les competències següents:
a) La determinació dels criteris, les directrius i les prioritats de les polítiques de salut pública.
b) La vigilància i la tutela de l'Agència.
c) La coordinació dels programes de recerca i dels recursos públics, per tal d'assolir-ne la màxima eficàcia.
d) La presentació al Govern de la proposta de Cartera de serveis de salut pública.
e) La presentació al Govern del projecte de pressupost de l'Agència.
f) L'aprovació, la modificació i la revisió dels preus públics relatius a la prestació dels serveis.
g) El nomenament i la separació dels membres del Consell Rector.
h) La presentació al Govern de les propostes de nomenament i separació del director o directora.
i) El nomenament i la separació dels directors dels serveis regionals.
j) El nomenament i la separació dels membres del Consell de Participació.
k) El nomenament i la separació dels membres del Consell Assessor de Salut Pública.
l) El nomenament i la separació dels membres de la Comissió Directora de l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària.
m) El nomenament i la separació dels membres del Consell de Salut Laboral.
Es crea la xarxa de laboratoris de salut pública, integrada per la xarxa de laboratoris de salut ambiental i alimentària d'utilització pública i pels altres laboratoris, de diferents camps analítics i de titularitat pública o privada, que ho sol·licitin i que hagin estat autoritzats o acreditats segons la normativa vigent, per tal d'atendre les necessitats d'anàlisis en matèria de salut pública i assegurar la qualitat dels serveis.
S'han d'establir per reglament els requisits d'autorització de laboratoris i el procediment de sol·licitud d'inclusió i exclusió de la xarxa de laboratoris de salut pública.
La xarxa de laboratoris de salut pública té com a funcions principals les següents:
a) Proveir resultats analítics fiables per a l'avaluació i la vigilància dels perills relacionats amb la salut ambiental.
b) Proveir resultats analítics fiables per a l'avaluació i la vigilància dels perills relacionats amb la seguretat alimentària.
c) Proveir resultats analítics fiables per a l'avaluació i la vigilància de malalties infeccioses, transmissibles, cròniques i genètiques.
d) Intervenir en emergències relacionades amb la salut pública, donant suport analític a la identificació de perills, fonts d'infecció, portadors i altres factors de risc.
f) Participar en la formació i la recerca en el camp de les tecnologies analítiques aplicables a la salut pública.
g) Establir programes de garantia de la qualitat dels laboratoris.
h) Donar suport i assessorament per al disseny de programes de control i vigilància de la salut pública.
i) Donar suport i assessorament analític a les autoritats sanitàries en l'elaboració, el desplegament i l'aplicació de normes en el camp de la salut pública.
En cas d'emergències relacionades amb la salut pública, l'Administració pot demanar la col·laboració dels laboratoris que no formen part de la xarxa de laboratoris de salut pública.
L'adopció de les mesures a que fa referència la lletra k) de l'article anterior tenen per objecte garantir el control de contagis i protegir la salut de les persones, adequant-se al principi de proporcionalitat.
A aquests efectes, l'adopció de les mesures indicades requerirà l'emissió d'un informe emès pel director/a de l'Agència de Salut Pública, en els aspectes assistencials a proposta del Servei Català de la Salut i en els aspectes epidemiològics i de salut pública, a proposta de la pròpia Agència, el qual tindrà per objecte acreditar la situació actual de risc de contagi, la situació de control de la pandèmia, la suficiència de les mesures, i proposarà les mesures a adoptar.
Els informes s'ajustaran als paràmetres establerts en els annexos del Decret llei 27/2020, de 13 de juliol, de modificació de la Llei 18/2009, de 22 d'octubre, de Salut Pública i d'adopció de mesures urgents per fer front al risc de brots de la COVID-19.
Sempre que sigui possible, la resolució formularà recomanacions a seguir per evitar riscos de contagi.
En el cas que s'estableixin mesures de caràcter obligatori, s'ha d'advertir expressament d'aquesta obligatorietat, la qual estarà fonamentada en els informes emesos.
La resolució indicarà expressament l'existència o no del manteniment dels serveis essencials, entre els indicats a l'annex 2.
La resolució que estableixi les mesures indicarà la seva durada, que en principi no ha de ser superior a 15 dies, excepció feta que es justifiqui el necessari establiment d'un termini superior, sense perjudici de que es pugui demanar la pròrroga, justificant el manteniment de les condicions que varen justificar la seva adopció.
En tot cas, s'emetran informes periòdics dels efectes de les mesures, així com un informe final, una vegada exhaurides aquestes.
L'establiment de les mesures esmentades s'haurà de dur a terme tenint en compte sempre la menor afectació als drets de les persones, i sempre que sigui possible, s'hauran d'ajustar territorialment al mínim àmbit necessari per a la seva efectivitat.
La resolució per la qual s'adoptin les mesures concretes podrà establir mecanismes de graduació de les mesures en funció de l'evolució dels indicadors.
En l'àmbit de la Generalitat, l'exercici de la potestat sancionadora que estableix aquesta llei, sens perjudici dels règims sancionadors que estableix la legislació sectorial, correspon als òrgans següents:
a) El Govern, per a imposar les sancions establertes per aquesta llei superiors a 450.000 euros.
b) El conseller o consellera del departament competent en matèria de salut, per a imposar les sancions compreses entre 300.001 i 450.000 euros.
c) El director o directora de l'Agència de Salut Pública de Catalunya, per a imposar les sancions compreses entre 100.001 i 300.000 euros.