projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Direcció de projecte: ATM, Autoritat del Transport Metropolità
Altres participants: Assessoria d'Infraestructures i Mobilitat
Període: gener 2012 – desembre 2012
Per obtenir aquesta definició es fa una anàlisi d'eixos estructurants amb els fluxos significatius de mobilitat en bicicleta associats.
Després es defineix una jerarquia de la xarxa, treball de camp per escollir els recorreguts sobre el terreny per fer la xarxa ciclable i classificació en àmbits urbà i interurbà.
En primer lloc, s'estableixen els criteris d'elecció i jerarquització de nodes d'interès per a la mobilitat quotidiana, així com la definició dels eixos estructurants.
S'ha considerat que la xarxa bàsica és aquell conjunt d'eixos:
La xarxa bàsica prioritària és aquell conjunt d'eixos amb >500 ciclistes/dia.
S'ha fet una anàlisi d'itineraris recurrents mitjançant Wikiloc, amb avaluació de pendents i estat del camí, cas per cas, d'aquells trams recurrents de les rutes que permeten realitzar les connexions entre nodes que són objecte d'anàlisi.
S'ha buscat la coherència amb altres criteris:
Un exemple és la proposta de la xarxa ciclable sobre el terreny següent:
Amb una classificació en trams en àmbits urbans i interurbans.
De manera que els àmbits urbans actuals són aquelles àrees de més de 10 ha que engloba una capa amb tots els edificis residencials i peces d'equipaments, considerada una generalització segons un àmbit d'influència al seu voltant de 50 m.
I pel que fa als àmbits interurbans, són la resta de sòl, incloent els polígons industrials, el sòl no urbanitzat, el no urbanitzable i les edificacions aïllades.
L'estudi aborda l'anàlisi de les zones ciclables proposades així com les actuacions que caldria fer a tots els punts on ha estat detectada una mancança.
Es pot observar un exemple en la imatge següent:
Temàtics de Territori i Mobilitat:
Direcció de projecte: Direcció General de Carreteres (DGC)
Període: octubre 2008 - novembre 2009
Objectiu: dissenyar un programari de seguiment de les actuacions de la DGC, que millori la integració i la interrelació amb altres programaris: gestió econòmica, catàleg de carreteres, sistemes d'informació geogràfica i sistemes de certificació digital.
A més, aquest programari és l'eina unificada que permet la gestió diària de les actuacions a la DGC, és útil per fer els informes i les relacions d'actuacions.
El nou programari permetrà el seguiment de la gran part de les actuacions de la DGC: projectes, obres, assistències tècniques, contractes de serveis, etc. La nova aplicació permet adaptar-se millor a l'estructura i l'organització interna de la DGC, així com automatitzar processos, i noves funcionalitats d'entre les quals destaca l'edició de documents en format digital.
Un altra característica és la integració amb d'altres programaris, com els de gestió econòmica (GEEC, SEDA), el catàleg de carreteres, sistemes d'informació geogràfica i el sistema de certificació digital catcert.
Es tracta d'un nou sistema de gestió que permetrà una millor integració dels documents, i, fins i tot, la possibilitat d'eliminar-ne alguns que ja quedaran integrats en la base de dades.
Coordinació de l'activitat: Direcció General de Carreteres
Període: gener de 2008 – maig de 2009
Disseny de nous dispositius i incorporació d'algorismes matemàtiques que, basats en la videodetecció, permeten la detecció automàtica d'incidents i la recollida de dades de trànsit.
La Vídeo Detecció és una tecnologia que permet la detecció automàtica d'incidents i la recollida de dades de trànsit a les carreteres, mitjançant el processament d'imatges de vídeo amb algorismes matemàtics.
Des de la DGC s'ha treballat de forma conjunta amb fabricants d'aquest tipus de tecnologia per tal d'implantar un Sistema de detecció automàtica (DAI) d'última generació als túnels de Parpers, tot aprofitant les càmeres existents.
Els nous dispositius adquirits permetran una important millora en els sistemes de seguretat en túnels, així com automatitzar els processos de recollides de dades.
En aquest sentit, es disposarà d'una alarma immediata i automàtica per detectar un esdeveniment anormal en el túnel, abans que les conseqüències d'aquest incident puguin ser advertides per un operador o per un sistema tradicional de vigilància.
Així mateix, el nou sistema DAI permetrà analitzar ràpidament les situacions anormals i facilitar la presa de decisions immediates i adients.
El resultat final és l'adquisició de sistema DAI que s'instal·larà al túnel de Parpers
Beneficiaris: Direcció General de Carreteres
Temàtics de Territori i Mobilitat:
Coordinació de l'activitat: Gabinet Tècnic i Secretaria General del Departament
Integrar tota l'oferta de transport públic urbà i interurbà que opera dins del territori català, i informar de les incidències o afeccions del transport públic en temps real.
El Router és el cercador de rutes promogut pel Departament per integrar tota l'oferta de transport públic que opera dins del territori català.
Aquesta eina ofereix un servei porta a porta multimodal que està connectat a la guia de carrers, així doncs tracta tant del transport urbà com de l'interurbà.
Es pot consultar des de mòbil i des del web, i informa de les incidències o afeccions del transport públic en temps real.
La primera versió del Router gestiona dades procedents de:
Hores d'ara gestiona informacions procedents de 1.200 línies, 15.000 parades, dades de bicing Barcelona, bases d'informació geogràfica, 32.000 punts d'interès.
Aquesta gestió jerarquitzada de dades de diferents procedències aporta una de les característiques més rellevants per a la persona usuària: la connexió amb el transport urbà, amb els diferents graus d'integració que permeti cada operador.
En aquest context s'ha assolit:
En aquesta darrera línia, s'estan definint procediments per actualitzar les dades automàticament i de manera periòdica.
L'estructura de dades està dissenyada per donar cabuda a dos grans conjunts de dades:
Les eines de visualització proporcionen una visió detallada de l'itinerari amb indicadors gràfics, dades associades, termòmetres, mapes de situació que visualitzen la ruta amb intercanvis.
Beneficiaris: La ciutadania i l'Administració.
Direcció del projecte: Oficina Catalana del Canvi Climàtic (OCCC)
A més de la Comunitat de Treball dels Pirineus (CTP) com a cap de fila del projecte, l'Observatori agrupa 8 socis directes i s'organitza en 7 línies d'acció cadascuna de les quals és liderada per un dels socis del projecte:
Període: de gener del 2011 a desembre del 2011
Crear una plataforma transfronterera que agrupa tots els governs dels territoris del massís dels Pirineus per tal de crear una base de dades homogeneïtzada de dades climàtiques dels Pirineus més enllà de les fronteres administratives.
La generació d'aquest coneixement permetrà incidir en la reducció de la vulnerabilitat als impactes del canvi climàtic i en la seva adaptació i definir les estratègies més adients tant per als sectors socioeconòmics com per als sistemes naturals més vulnerables.
L'objectiu final del projecte és esdevenir l'òrgan assessor en matèria de canvi climàtic per als governs del territori dels Pirineus.
Una de les principals activitats de l'OPCC és la transferència de coneixement sobre el canvi climàtic tant als governs com als representants territorials dels sistemes humans i naturals més vulnerables al territori dels Pirineus mitjançant la creació d'una bateria d'indicadors transfronterers comuns a tot el Pirineu.
Actors del territori: governs, representants dels sectors socioeconòmics (agricultura, turisme) i dels gestors dels sistemes naturals (biodiversitat, boscos, aigua, etc.), universitats i centres de recerca i tecnològics.
Temàtics de Medi ambient i sostenibilitat:
Direcció del projecte/coordinació de l'activitat: Institut Català del Sòl
Incorporació d'instal·lacions de calefacció avançats, que suposen una menor despesa energètica als futurs usuaris, i una reducció d'emissions de CO 2 pel conjunt de la societat.
La major eficiència energètica en les instal·lacions ajuda a assolir l'objectiu d'INCASÒL de promoure habitatges amb el mínim consum energètic.
El Real decret 47/2007, de 19 de gener, estableix l'obligatorietat de fer la certificació energètica a aquells edificis que demanin llicència posteriorment al 31 d'octubre del 2007.
L'aplicació de la normativa actual permet obtenir habitatges amb qualificació energètica D o E. Els estàndards constructius d'INCASÒL i els sistemes energètics implantats permeten millorar l'eficiència fins obtenir qualificacions A o B.
En el cas concret de la promoció de Banyoles, la millora dels estendards propiciats per Incasòl, tant en l'aïllament de l'edifici com en l'eficiència de les instal·lacions de calefacció, ha permès obtenir un edifici amb la màxima qualificació energètica.
Les calderes individuals són substituïdes per una caldera centralitzada de microcogeneració, que permet produir simultàniament electricitat i calor.
La producció d'electricitat a prop de la font de consum permet disminuir les pèrdues d'energia pel transport, i aprofitar per l'aigua calenta sanitària la calor que, en la producció d'electricitat centralitzada, es dissipa i es perd.
Aquests sistemes impliquen la incorporació d'empreses de gestió energètica que cobren a l'usuari en funció del seu consum individualitzat, i garanteixen el control i manteniment de les instal·lacions comunitàries de calefacció.
Temàtics de Medi ambient i sostenibilitat:
Coordinació de l'activitat: Institut Cartogràfic de Catalunya
Marc de Programes de recerca innovació: CGL
Avaluació de l'ús de nous sensors d'alta resolució de Radar d'obertura sintètica per crear mapes de deformació del terreny de gran precisió.
En particular aprofiten les capacitats polarimètriques dels nous sensors orbitals per a l'anàlisi de riscos.
Amb aquest projecte s'avalua la utilització dels nous sensors d'alta resolució de Radar d'obertura sintètica (SAR) per generar mapes de deformació del terreny de gran precisió, aprofitant l'alta resolució espacial i les capacitats polarimètriques dels nous sensors SAR orbitals i la combinació d'aquesta informació amb estudis geològics, hidrogeològics, geofísics i d'estructures que també ajuden a crear escenaris de risc.
El mètode de treball es fonamenta en l'aplicació de les tècniques polarimètriques per millorar els interferogrames, per separar els diferents mecanismes de dispersió del terreny i per combinar els resultats a diferents freqüències i resolucions.
Les capacitats polarimètriques i d'alta resolució permeten la generació de dades interferomètriques de més qualitat que combinades amb les ja existents (ERS-1/2 i ENVISAT) donen com a resultat grans sèries temporals, que permeten detectar els moviments del terreny, generalment lents, causats per explotacions mineres, sobreexplotació d'aqüífers, construccions d'infraestructures o processos naturals.
En particular, el mètode que combina les dades de multifreqüència i multipolarització permet incrementar el nombre de punts útils per mesurar moviments superficials.
A més, en les zones de baixa coherència, la verificació de les subsidències es fa mitjançant el desplegament de tríedres en alguna de les zones d'estudi.
Això permet fer mesures d'alta precisió sobre els punts on es situen els reflectors; mesures que es poden comparar amb la monitorització Differential Radar Interferometry (DInSAR) de la zona.
Direcció de projecte: Agència Catalana de l'Aigua (ACA)
En aquest projecte hi ha implicats 31 països (de dins i fora de la UE) que tenen problemes en establir uns criteris de gestió en rius temporals.
En el projecte SMIRES també hi participen les persones responsables de projectes europeus que treballen en rius temporals, com és el cas del Life TRivers en el qual l'Agència també hi participa com a membre.
Període: març de 2016 - desembre de 2016
SMIRES (Science and Management of Intermittent Rivers and Ephemeral Streams) és un projecte adreçat a abordar la recerca i la gestió de cabals intermitents (rius o rierols intermitents efímers (IRES) que s'estan expandint en resposta al canvi climàtic i a l'augment de la demanda d'aigua.
Després d'anys de foscor, la ciència de la IRES ha florit recentment i aquests cabals estan sent reconeguts.
Els membres participants del projecte van convocar, a finals de l'any 2016, la seva primera sessió.
A Catalunya, un 17% dels rius (masses d'aigua) es consideren temporals i no s'ha pogut determinar el seu estat emprant els indicadors estàndards de la Directiva marc de l'aigua (DMA).
Alhora, hi ha moltes incerteses sobre com gestionar aquests rius, quin és el seu llindar de qualitat, quins cabals ecològics cal establir, entre d'altres aspectes.
En països mediterranis com el nostre, la gestió de la qualitat en aquest tipus de rius genera encara dubtes que no han estat resolts per les directives comunitàries.
Tot i ser cursos fluvials estacionals (s'assequen en un determinat període), intermitents (s'assequen més sovint) i efímers (estan pràcticament tot l'any secs), poden tenir diverses extraccions d'aigua per satisfer demandes d'aigua (principalment regadiu).
A més, molt sovint aquest règim temporal és degut a impactes humans, com ara l'extracció d'aigua per a l'agricultura; per tant, és crucial distingir un riu amb un règim temporal natural d'un altre que no ho és.
A més, són molt diversos, proporcionen serveis dels ecosistemes essencials i, funcionalment, formen part de les xarxes fluvials i els sistemes d'aigües subterrànies.
No obstant això, encara no tenen la gestió de protecció adequada, posant en perill el present recurs hídric a escala global.
SMIRES reuneix hidròlegs, biogeoquímics, ecologistes, modelistes, economistes ambientals, investigadors socials i les parts interessades de 31 països diferents per desenvolupar una xarxa d'investigació que sintetitzi el coneixement fragmentat, recent sobre IRES, millorar la nostra comprensió de IRES i traduir això en una ciència basada en la gestió sostenible de les xarxes fluvials.
Com a exemples de rius temporals tenim el tram final del Gaià, el riu Sió a la conca de l'Ebre i moltes rieres litorals.
Temàtics de Medi ambient i sostenibilitat:
Servei: Direcció General de Polítiques Ambientals
Determinar la capacitat d'embornal dels boscos catalans en l'actualitat i en el futur pròxim (2020) i llunyà (2080-2100).
Elaboració d'una guia dels principals tipus de boscos a Catalunya que inclogui impactes observats del canvi global, impactes esperables del canvi climàtic, recomanacions de gestió forestal tenint en compte tant la seva capacitat d'embornal com la seva capacitat adaptativa.
El treball serà realitzat pels investigadors del Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals.
Crear el coneixement necessari per a la implementació de polítiques de gestió forestal a Catalunya tenint en compte el canvi climàtic en base a la creació d'una metodologia nova aplicada en l'àmbit català.
Es vol estudiar la capacitat d'emmagatzemar carboni (embornal) en el futur, és a dir, a mig i llarg termini.
Ara hi ha la foto actual i el que volem és conèixer com pot ser la foto a futur i com podem millorar la capacitat d'embornal.
Servei: Direcció General de Polítiques Ambientals
L'anàlisi dels diferents estudis d'impacte ambiental de parcs eòlics ha evidenciat una gran heterogeneïtat d'aproximacions i metodologies utilitzades per avaluar l'impacte de l'energia eòlica envers els ocells, una considerable infrautilització de la informació disponible sobre l'avifauna catalana, i biaixos en la valoració dels impactes, considerant per exemple només l'època de reproducció o algunes espècies concretes.
D'altra banda l'anàlisi del mapa eòlic evidencia que la zonificació actual presenta zones d'alt valor de conservació en zones denominades compatibles per a la instal·lació d'infraestructures eòliques.
Finalment, els resultats de la revisió dels programes de seguiment han mostrat una gran heterogeneïtat d'aproximacions i metodologies utilitzades per a fer el seguiment de l'avifauna i biaixos en la valoració de les mesures correctores, considerant per exemple només l'època de reproducció o algunes espècies concretes.
Per tot plegat, es conclou que una de les mesures més eficaces per evitar un impacte negatiu sobre l'avifauna és una selecció adequada dels emplaçaments on s'instaurin els parcs eòlics, el que implica desenvolupar eines de planificació que permetin un disseny ordenat de l'activitat eòlica per tal de minimitzar aquesta potencial afectació, entre les quals seria l'elaboració d'un mapa d'alta resolució (1x1 km) de valors d'afectació de l'avifauna als parcs eòlics.
Crear una base interactiva georeferenciada (mapa) d'alta resolució (quadricula 1 x 1 km) per tal d'analitzar la incidència de les infraestructures eòliques sobre l'avifauna.
Aportar una eina SIG als promotors i consultors que permeti valorar l'impacte ambiental dels parcs eòlics sobre la avifauna compatible amb altres capes especifiques d'ocells.
La incorporació a l'avaluació de eines SIG.
És la primera vegada a nivell de Catalunya i de la Generalitat de Catalunya que es desenvolupa una eina d'aquest tipus.
Direcció del projecte/coordinació de l'activitat: Direcció General de Polítiques Ambientals
Es tracta de la primera convocatòria per incentivar que les diferents administracions locals desenvolupin Programes municipals d'adaptació al canvi climàtic.
Des del departament de Territori i Sostenibilitat s'entén que aquest pot ser un bon instrument per tal que els municipis identifiquin els riscos y plantegin mesures per reduir la seva vulnerabilitat en front dels impactes del canvi climàtic.
L'Estratègia Catalana d'Adaptació al Canvi Climàtic, aprovada pel Govern de Generalitat el novembre del 2012, recull entre les seves mesures genèriques, impulsar des del Govern de la Generalitat l'aprovació d'ordres de subvenció que estimulin la redacció de plans d'adaptació des de l'Administració local, així com establir nous models de governança des de la Generalitat i els municipis que facilitin la implementació de mesures d'adaptació locals.
La finalitat de l'acció és fomentar la redacció de plans municipals d'adaptació al canvi climàtic per part dels municipis amb l'objectiu d'esdevenir menys vulnerables als impactes del canvi climàtic.
Direcció del projecte/coordinació de l'activitat: Direcció General de Polítiques Ambientals
El treball ha consistit en una anàlisi dels impactes climàtics i elaboració de la diagnosi de la vulnerabilitat del territori i dels sistemes naturals i sectors socioeconòmics dels Pirineus.
Així mateix, el treball ha identificat 84 mesures d'adaptació implementades al massís i s'ha comparat amb mesures implementades a altres muntanyes europees (Alps, Carpats i Apenins).
Treball col·laboratiu realitzat amb tots els governs integrants de la Comunitat de Treball dels Pirineus (CTP): Andorra, Aquitània, Aragó, Catalunya, Euskadi, Llenguadoc-Rosselló, Migdia Pirineu i Navarra.
Aquest treball s'ha elaborat dins d'un projecte europeu del Programa Operatiu França, Espanya i Andorra (POCTEFA) i ha estat escollit perla Comissió Europea (DG CLIMA) com una de les 10 iniciatives europees emblemàtiques referent a l'adaptació al canvi climàtic.
El treball s'ha presentat a l'Agència Europea del Medi Ambient durant la celebració de la reunió anual de EIONET (European Environment Information and Observation Network), grup de Impactes Vulnerabilitat i Adaptació -CCIVA- Copenhague juny 2013).
Disposar d'una diagnosi de la vulnerabilitat com a primer pas per elaborar una estratègia per poder adaptar-se als impactes del canvi climàtic.
És el primer anàlisi global a nivell dels Pirineus referent als impactes, vulnerabilitat i adaptació al canvi climàtic.
S'ha creat la primera base de dades amb les iniciatives d'adaptació als Pirineus.
Per a més informació, cliqueu l'enllaç relacionat.
Els Pirineus han estat identificats, junt amb el Delta de l'Ebre, com les àrees més vulnerables de Catalunya (Estratègia Catalana del Canvi Climàtic ESCACC 2013-2020).
Els rius que neixen als Pirineus abasteixen ciutats com Barcelona, Tolosa del Llenguadoc i Burdeus.
La posada en comú dels coneixements i dades històriques ha requerit la realització d'un treball d'homogeneïtzació per treballar a la mateixa escala per tal de comparar la vulnerabilitat i identificar els indicadors a tot el territori dels Pirineus.
Direcció del projecte/coordinació de l'activitat: Direcció General de Polítiques Ambientals
L'elaboració dels indicadors sobre l'adaptació al canvi climàtic s'ha fet a partir de considerar l'assoliment de tres diferents nivells d'integració:
L'Estratègia Catalana d'Adaptació al Canvi Climàtic 2013-2020 (ESCACC), elaborada per l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic i aprovada pel Govern el novembre del 2012 (Acord de Govern GOV 115/2012, de 13 de novembre, DOGC núm. 6254), estableix com a objectius operatius la generació i transferència del coneixement sobre l'adaptació al canvi climàtic, i l'augment de la capacitat adaptativa dels sectors socioeconòmics i sistemes físics més vulnerables de Catalunya.
Per tal d'assolir aquests objectius, l'ESCACC proposa un total de 182 mesures d'adaptació, trenta de les quals són genèriques, com l'elaboració de la Llei Catalana de Canvi Climàtic.
Tenint en compte la naturalesa transversal de les polítiques d'adaptació al canvi climàtic, aquestes mesures hauran de ser impulsades pels diferents departaments i òrgans de la Generalitat de Catalunya -mitjançant la redacció de plans sectorials d'adaptació al canvi climàtic- i, a nivell local, per la resta de l'administració pública (en ambdós casos amb la participació del sector privat).
Aquesta activitat està dirigida a que a finals del 2014 poder disposar d'una proposta integrada d'indicadors d'adaptació als impactes del canvi climàtic a Catalunya de manera que permetin fer el seguiment i avaluació tant de l' ESCACC com dels plans sectorials i poder reportar a la Comissió Interdepartamental del Canvi Climàtic.
Elaboració per primera vegada a Catalunya d'uns indicadors del grau d'adaptació al canvi climàtic.
La tasca d'avaluació sobre la bondat de les mesures d'adaptació no és fàcil.
Així ho reconeix la Comissió Europea en la Comunicació al Parlament, al Consell, al Comitè econòmic i social i al Comitè de les Regions sobre l'Estratègia Europea d'Adaptació al Canvi Climàtic (COM (2013).
Efectivament, en aquesta comunicació s'hi afirma: El monitoratge i avaluació de les polítiques d'adaptació al canvi climàtic són cabdals.
Tot i així, l'èmfasi encara es focalitza molt més en la monitorització i l'avaluació dels impactes que no pas en el de les accions d'adaptació i llur eficàcia.
La Comissió desenvoluparà indicadors per ajudar a avaluar els esforços d'adaptació arreu la Unió Europea, tot i utilitzant els fons Life i d'altres.
Per tant, tant la novetat de la tasca encomanada així com la manca de referències, fan que la recerca d'indicadors d'adaptació no sigui ni simple ni fàcil.
Això explica, en part, l'avenç diferent en l'establiment dels indicadors d'adaptació a Catalunya.
Direcció de projecte: Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural
Altres participants: Parc natural del Montsant, L'Espigall SCP
El projecte pretén construir una eina de planificació que permeti donar continuïtat a les línies estratègiques de treball de dinamització agrària sostenible i conservació del paisatge que s'estan duent a terme des del Parc natural de Montsant conjuntament amb el consell Comarcal del Priorat i l'associació Prioritat.
Es vol fer una planificació estratègica que permeti anticipar-se als profunds canvis de clima i de context agrari que s'esperen al Priorat, així com a l'articulació del teixit primari que és la clau per afrontar els principals reptes del futur agrícola i la gestió del paisatge agroforestal, tant del Parc Natural de Montsant i la seva àrea d'influència com de la totalitat de la comarca del Priorat, que és el context territorial i geopolític del Parc.
Construir una eina de planificació estratègica per anticipar-se i fer front al canvi climàtic i als profunds canvis de context agrari que s'esperen al Priorat.
Realitzar una planificació preventiva per anticipar-se al canvi climàtic i a altres canvis previstos.
No es disposa d'una planificació d'aquestes característiques.
Temàtics de Medi ambient i Sostenibilitat: