Les normatives específiques i reglamentacions tècniques de les diferents modalitats i disciplines esportives, així com la regulació de la seva pràctica, són competència de les respectives federacions esportives que aproven i apliquen els corresponents reglaments de joc i competició.
No es tracta d'una normativa legal publicada al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC), sinó de normativa interna de les esmentades federacions, per la qual cosa no es troba dipositada en aquesta Administració esportiva.
Us podeu adreçar a la federació esportiva catalana de l'esport que us interessa, a fi de sol·licitar aquesta informació.
La normativa que regula la cobertura dels riscos en l'organització de qualsevol activitat física i esportiva és el Decret 58/2010, de 4 de maig, de les entitats esportives de Catalunya, modificat pel Decret 55/2012, de 29 de maig, el títol 8 del qual, relatiu a la llicència esportiva, estableix en diferents preceptes previsions que regulen les classes de llicències, així com les assegurances que aquestes han de comportar.
Us traslladem la regulació continguda en alguns d'aquests preceptes:
Les entitats, els centres, els establiments públics o privats a què fa referència l'article 62 de la Llei de l'esport no previstes en els punts anteriors que organitzen activitats físiques o esportives, ja sigui a l'aire lliure o en establiments esportius, són competents també en relació amb la llicència d'activitat física a favor dels practicants que participin en les activitats que organitzin.
1.Cada llicència esportiva ha de comportar una assegurança que garanteixi com a mínim, la cobertura dels riscos següents:
a) Responsabilitat civil (prevista a la disposició addicional segona del mateix Decret).
d) Les prestacions mínimes a cobrir seran les que determini la normativa reguladora de l'assegurança esportiva obligatòria.
2.En el cas que les prestacions contractades en l'assegurança obligatòria no siguin suficients per fer front a les cobertures necessàries, l'entitat organitzadora en serà la responsable subsidiària.
3.En el cas que una entitat organitzadora d'activitats físiques o esportives no hagi complert l'obligació que té d'exigir a totes les persones que hi participin, que siguin titulars de la llicència esportiva corresponent a l'activitat, serà la responsable subsidiària de les cobertures que hagi estat necessari utilitzar per causa dels participants no coberts per la llicència esportiva, sens perjudici d'incórrer en les altres responsabilitats previstes legalment.
4.L'esportista que acrediti individualment tenir protegides les contingències que preveu l'apartat 1 d'aquest article, per mitjà d'una altra assegurança, no caldrà que en subscrigui una altra i restarà habilitat per a la pràctica de l'activitat física i esportiva, pel mateix període assegurat.
Així mateix, l'article 62.3 del Text únic de la Lleide l'esport preveu que les entitats, els centres, els establiments públics o privats, amb ànim de lucre o sense, i les empreses dedicades a l'organització d'activitats físiques d'esbarjo i d'aventura on es practiqui una activitat física o esportiva han de disposar, com a mínim, d'un titulat o titulada en esport, i així mateix han de subscriure un contracte d'assegurança de responsabilitat civil pels danys eventuals que es puguin ocasionar als usuaris, als practicants o a qualsevol altra persona, com a conseqüència de les condicions de les instal·lacions o de l'activitat esportiva.
D'aquests preceptes es desprèn que l'organitzador, tant si és una entitat pública com privada, tant si és esportiva com si té un altre caràcter, s'ha de responsabilitzar que cada participant en l'activitat esportiva que organitza, tingui coberts els riscos que es detallen a la citada normativa, mitjançant les corresponents llicències individuals que ha de tenir cada participant.
Afecta les empreses que volen oferir un servei d'itineraris guiats a la natura?
La normativa que regula les activitats fisicoesportives que es desenvolupen a la natura és el Decret 56/2003, de 20 de febrer, pel qual es regulen les activitats fisicoesportives en el medi natural (DOGC núm. 3838, (de data 07.03.2003), i l'Ordre PRE/361/2004, de 6 d'octubre, per la qual es modifica el catàleg d'activitats fisicoesportives en el medi natural (DOGC 4241, de 18.10.2004).
Pel que fa a l'excursionisme, aquesta modalitat esportiva no es troba inclosa en l'annex 1 del Decret esmentat, per la qual cosa no li és d'aplicació aquesta norma.
Tanmateix, sí que es troben incloses en l'annex l'escalada i l'alpinisme, i per tant aquestes modalitats sí que han de complir amb les prescripcions del citat Decret.
Per això, les empreses que ofereixin un servei d'itineraris de natura, sempre que es tracti d'excursionisme i no d'alpinisme ni escalada, no haurien de complir amb el Decret esmentat, però sí que els són d'aplicació les prescripcions de les dues lleis que regeixen en l'àmbit de l'esport: la Llei 3/2008, de 23 d'abril, de l'exercici de les professions de l'esport, pel que respecte a la titulació dels monitors o tècnics esportius, i el Text únic de la Llei de l'esport, aprovat pel Decret legislatiu 1/2000, de 30 de juliol, pel fa a la cobertura d'assegurances per a aquestes activitats, desplegat pel Decret 58/2010, de 4 de maig, de les entitats esportives de Catalunya.
La normativa que regula la qüestió que ens consulteu és el Decret 165/2001, de 12 de juny, de modificació del Decret 95/2000, de 22 de febrer, pel qual s'estableixen les normes sanitàries aplicables a les piscines d'ús públic (DOGC núm. 3417, de 26.06.2001).
A l'article 17 preveu que les piscines que disposin d'un o més vasos amb una superfície total de làmina d'aigua superior als 200 metres quadrats han de disposar, durant l'horari de bany establert, d'un servei de salvament i socorrisme.
L'article estableix també el nombre de socorristes, i altres condicions d'aquests, i així mateix preveu per a les piscines en què no és obligatòria la presència de personal de salvament i socorrisme, que hi ha d'haver una persona encarregada de la vigilància dels banyistes i de la supervisió del compliment de les normes de règim intern.
Per a una informació completa cal que consulteu la disposició citada.
El compliment d'aquestes normes es fixa per a les piscines d'ús públic, en queden excloses les piscines d'aigües termals i les d'ús particular (unifamiliars o de comunitats de veïns d'ús privatiu per als seus titulars).
Atès que la normativa citada va ser aprovada pel Departament de Sanitat (ara Salut), que és l'òrgan competent sobre aquesta matèria, per a qualsevol consulta sobre aquesta norma us podeu adreçar a l'Assessoria Jurídica del citat Departament, que és qui us podrà assessorar (i interpretar) sobre l'aplicació i la interpretació d'aquestes normes.
No hi ha aprovada ni publicada, dins el marc legal de l'esport, cap normativa oficial vigent que reguli les ràtios de nens/monitors en cursets de natació, o cursets o d'altres esports.
L'única referència poden ser les recomanacions o pautes orientatives que, en el seu cas, puguin donar les federacions esportives per al seu esport corresponent, si així ho estimen oportú.
Per això, us podeu adreçar a la federació esportiva que correspongui, a fi que us puguin orientar al respecte.
La tramitació personal de les assegurances és un tema totalment privat entre els usuaris/particulars i les companyies d'assegurances, en el qual aquest Consell Català de l'Esport no pot intervenir.
Com a Administració esportiva, sí que som competents per assessorar-vos respecte la regulació de la responsabilitat civil dels professionals en l'àmbit de l'esport:
L'obligació dels professionals de contractar una assegurança de responsabilitat civil que cobreixi la indemnització pels danys que es puguin ocasionar a tercers en la prestació dels serveis professionals es troba continguda a la Llei 3/2008, de 23 d'abril, de l'exercici de les professions de l'esport, -modificada per la Llei 7/2015-, concretament a l'article 11.
El contingut mínim de la pòlissa es va determinar a la disposició addicional tercera del Decret 58/2010, de 4 de maig, de les entitats esportives de Catalunya, que estableix que el contingut de les pòlisses de responsabilitat civil que han de contractar els professinals de l'esport regulats en la Llei 3/2008 serà de 150.000 euros.
A Catalunya, la legislació de caire esportiu prohibeix la venda i el consum de begudes alcohòliques a les instal·lacions esportives.
El Text únic de la Llei de l'esport, aprovat pel Decret legislatiu 1/2000, de 31 de juliol, (DOGC 3199, de 7.08.2000), tipifica com infracció molt greu: introduir o vendre dins les instal·lacions on se celebrin competicions esportives tota classe de begudes alcohòliques als recintes (article 73. g) i, també, es tipifica com infracció greu quan en la conducta descrita no concorrin les circumstàncies de perjudici, risc o perill en el grau més elevat (article 74. k).
A més, la Ley 19/2007 de 11 de junio, contra la violencia, el racismo, la xenofobia y la intolerancia en el deporte (BOE 196, de 12.07.2007) prohibeix a les persones espectadores i assistents a les competicions i espectacles esportius, no només consumir, sinó també accedir al recinte esportiu sota els efectes de begudes alcohòliques, drogues tòxiques, estupefaents o substàncies psicotròpiques.
D'altra banda, la Llei de regulació administrativa dels espectacles públics i les activitats recreatives (Llei 11/2009, del 6 de juliol) estableix que les persones espectadores, participants i usuàries d'espectacles públics i d'activitats recreatives tenen l'obligació de respectar les normes reguladores de subministrament i consum de tabac i de begudes alcohòliques, i les normes que estableixen l'edat mínima per poder accedir als establiments i als espais oberts al públic.
Els establiments i els espais oberts al públic en els quals es permet l'entrada de menors han de complir les condicions generals a què estiguin sotmesos i la normativa sobre protecció de menors, especialment la relativa a: prohibició de venda i subministrament de begudes alcohòliques; prohibició de venda, subministrament i consum de tabac i de tota mena de drogues o substàncies estupefaents.
La publicitat dels establiments oberts al públic, dels espectacles públics i de les activitats recreatives s'ha d'ajustar als principis de veracitat i suficiència i no contenir informacions que incitin, directament o indirecta, al consum de begudes alcohòliques, especialment si són dispensades d'una manera il·limitada o incontrolada, o al consum de tabac o de qualsevol altra droga o substància estupefaent.
En qualsevol cas, cal tenir en compte que el Decret 95/2005, de 31 de maig, pel qual s'aprova el Pla director d'instal·lacions i equipaments esportius de Catalunya (PIEC) estableix que les instal·lacions que donin serveis esportius han de disposar d'un reglament d'utilització que ha d'estar a l'abast de totes les persones usuàries de la instal·lació i que ha de regular els aspectes establerts a la memòria del PIEC, entre les quals estan les condicions d'accés i les limitacions al consum, per tant, també ha recollir les restriccions sobre el consum de tabac i de begudes alcohòliques.
A Catalunya, el Decret legislatiu 1/2000, de 31 de juliol, pel qual s'aprova el Text únic de la Llei de l'esport, no fa esment de la publicitat de begudes alcohòliques.
La legislació que la regula és la de prevenció i assistència en matèria de substàncies que poden generar dependència, del Departament de Salut, que és l'àmbit competent, mitjançant la Llei 10/1991, de 10 de maig, de modificació de la Llei 20/1985, de prevenció i assistència en matèria de substàncies que poden generar dependència.
Aquesta Llei prohibeix la publicitat de begudes alcohòliques de més de vint-i-tres graus centesimals en les platges, els càmpings, els balnearis, els centres recreatius, els centres de lleure i esbarjo per a menors, les piscines, els parcs aquàtics, els centres i els estadis esportius, excepció feta de la publicitat estàtica i de la del patrocinador.
D'altra banda, la Llei 11/2009, del 6 de juliol, de regulació administrativa, els espectacles públics i les activitats recreatives, també fa referència a aquest punt quan diu que: "La publicitat dels establiments oberts al públic, dels espectacles públics i de les activitats recreatives s'ha d'ajustar als principis de veracitat i suficiència i no contenir informacions que incitin, directament o indirecta, al consum de begudes alcohòliques, especialment si són dispensades d'una manera il·limitada o incontrolada, o al consum de tabac o de qualsevol altra droga o substància estupefaent".
A més d'aquest preceptes legals, un dels principis rectors de la política esportiva de la Generalitat és fomentar l'activitat física i l'esport com a hàbit de salut.
Així doncs, no només cal ser exemplars en la lluita contra el dopatge, també s'ha d'evitar la publicitat de begudes alcohòliques.
Per tant, als equipaments esportius no s'hauria de fer publicitat de begudes, marques, empreses o llocs relacionats amb el consum d'alcohol en cap tipus de suport, especialment si va adreçada als menors d'edat.