El budisme es fonamenta en els ensenyaments que va transmetre Siddharta Gautama, Buda, entre els segles VI i V aC.
Nascut a la ciutat de Lumbini (actual Nepal), es diu que va ser un príncep ric que es va transformar en un asceta després de conèixer el patiment al qual s'enfrontaven els humans.
Després d'un llarg període de meditació, va arribar a la il·luminació (alliberament del patiment), moment a partir del qual es va dedicar a la difusió dels seus coneixements, especialment per la zona del nord-est de l'Índia.
El budisme és la quarta religió en nombre de seguidors arreu del món.
Entre els budistes que hi ha a Catalunya, n'hi ha tant d'originaris de l'Extrem Orient com molts d'altres que són catalans d'origen i que n'han iniciat la pràctica a Catalunya.
En l'actualitat, el budisme acull escoles doctrinals d'orientació molt diversa, tot i que podem identificar tres grans corrents budistes:
La base de la doctrina budista es troba en el discurs de les quatre nobles veritats, pronunciat pel mateix Buda.
El budisme postula que aquestes són les recomanacions que cal seguir per arribar al nirvana, l'extinció del patiment i l'alliberament del cicle de renaixements al qual, segons la doctrina budista, està sotmès l'ésser humà.
El karma és allò que determina el destí dels humans en les vides següents; aquest concepte fa referència a la llei de causa i efecte segons la qual les accions de cadascú tenen conseqüències en el futur.
El karma condiciona si la persona arriba a l'alliberament, al nirvana, o bé si roman en el samsara, la roda de renaixements.
No hi ha un únic text reconegut per totes les escoles budistes.
Durant segles, els ensenyaments de Buda es van transmetre de manera oral fins que, al voltant de l'any 250 aC, aquests van quedar fixats en el cànon pali o Tripitaka.
El Tripitaka és l'únic text de referència per al corrent Theravada.
El Mahayana, en canvi, reconeix també centenars d'altres obres.
Per al budisme tibetà, les obres bàsiques són el Kanjur, que es correspon, a grans línies, amb el Tripitaka, i el Tanjur, que inclou un recull de sutres (textos que recullen els ensenyaments del Buda històric) i tantres (textos anònims de caràcter esotèric), així com extensos comentaris del Kanjur, i un recull de literatura exegètica i filosòfica.
Buda no va establir cap mena de cerimònia ni ritual religiós més enllà de la pràctica de la meditació individual.
La conversió al budisme es duu a terme amb la "presa de refugi", per la qual la persona assumeix la seva vinculació amb les Tres Joies: el Buda, el dharma (els ensenyaments de Buda) i la sangha (la comunitat budista).
Autoritats religioses i persones consagrades al culte
Tot i que en el budisme no hi ha pròpiament la figura d'un sacerdot, pren una gran importància la figura del mestre o guru, que en el cas del Tibet rep el nom de lama.
Habitualment, aquests mestres són els encarregats de dirigir les meditacions i els rituals que es duen a terme, tot i que la seva presència no és sempre imprescindible.
No hi ha cap organització que agrupi tots els budistes del món.
Fonamentalment, els budistes creen organitzacions de centres al voltant d'un determinat mestre.
A Catalunya hi ha, des de l'any 2007, la Coordinadora Catalana d'Entitats Budistes, que agrupa centres i organitzacions de corrents i de tradicions budistes diferents.
El calendari de festivitats budistes varia molt entre els diversos corrents.
A Catalunya, podríem dir que la festivitat més important celebrada pel conjunt de comunitats dels diferents corrents és el Dia de Buda (Vesak), que acostuma a celebrar-se al maig i on es commemora el naixement, la il·luminació i la mort de Buda.
En el budisme, arran del precepte segons el qual cal abstenir-se de matar qualsevol ésser viu, el vegetarianisme és un costum molt estès, tot i no ser una prescripció.
No hi ha indumentària específica.