Quan un pacient experimenta dolor, rigidesa i incapacitat funcional que comprometin substancialment la seva qualitat de vida i s'és refractari al tractament conservador ha de ser remès per valorar la possibilitat de realitzar tractament quirúrgic.
S'hauria de remetre per valorar-se la cirurgia abans que el pacient tingui dolor sever i importants limitacions de forma prolongada.
S'ha de constatar que els factors específics del pacient (incloent l'edat, el gènere, l'obesitat i la comorbiditat) no han de ser barreres per remetre al pacient valoració quirúrgica.
Tanmateix, quan es planteja la cirurgia s'ha de verificar que s'ha ofert al pacient els tractaments ESSENCIALS per a l'artrosi de genoll així com els tractaments descrits anteriorment com alternatives prèvies al tractament quirúrgic de reemplaçament de genoll, que serà d'utilitat en aquells casos apropiats.
A més, s'haurà d'informar dels beneficis i riscos de la cirurgia i les seves conseqüències potencials.
En alguns pacients es produeix un desgast de només una part del genoll, podent afectar principalment la part interna de l'articulació (femorotibial interna), la part externa (femorotibial externa) o la part anterior (femoropatelar).
Sol produir-se en els pacients adults-joves i les causes poden ser diverses: traumatismes previs, lesions de menisc antigues, mala alineació de l'extremitat, lesions esportives.
En funció del grau de desgast i de les estructures afectades, en aquests pacients podrem personalitzar més el tractament per intentar diferir el màxim possible la implantació d'una pròtesi total de genoll (PTR).
D'aquesta manera arreglaríem únicament la part afectada del genoll, preservant la resta del genoll sa.
Els tractaments disponibles són: artroscòpia, osteotomies, pròtesis unicompartimentals i totals.
L'artroscòpia és una tècnica quirúrgica mínimament invasiva, caracteritzada per la introducció d'una càmera (artroscopi), mitjançant petites incisions, que permet visualitzar en un monitor la totalitat de l'articulació de manera completa.
L'osteotomia corregeix la deformitat dels ossos en tallar i tornar a col•locar l'os en una millor posició.
En els casos de pacients joves amb una extremitat mal alineada pot ser una opció quirúrgica encertada l'adequada alineació mitjançant una osteotomia correctora.
Les osteotomies (és a dir, tallar el fèmur o la tíbia) s'utilitzen quan interessa preservar el cartílag de l'articulació a genolls.
En l'artrosi de genoll quan el tractament conservador és ineficaç i persisteix el dolor, la rigidesa i les limitacions funcionals són greus (per exemple, caminar curtes distàncies o no poder treballar) i altres procediments quirúrgics no estan indicats, la solució que en general es proposa és la substitució protètica.
Les pròtesis de genoll tenen com a finalitat substituir la zona de cartílag destruït per una articulació artificial.
Els extrems del fèmur i la tíbia que formen el genoll s'extreuen i al seu lloc es col·loquen els components de la pròtesi.
Les pròtesis parcials, femorotibials o femoropatelars, s'utilitzen quan està molt afectada una única part de l'articulació i ja no és possible preservar aquest cartílag.
La funció de les pròtesis és substituir les superfícies afectades per l'artrosi.
Les pròtesis totals tenen un component per a la superfície articular del fèmur, un per a la tíbia i un últim per a la ròtula.
Estada hospitalària: dependrà de cada hospital, podent variar en funció del pacient entre 2 i 7 dies.
Rehabilitació: s'inicia de manera immediata postquirúrgica i es recomana mantenir-la, ja en règim ambulatori, fins i tot fins als 6 mesos o més.
La infecció després de la pròtesi total del genoll és una complicació poc freqüent, però important.
No obstant això, actualment no existeix consens sobre la indicació exacta de la cirurgia i especialment quant a la gravetat dels símptomes preoperatoris.
Components de pròtesi de genoll
L' objectiu del reemplaçament total de genoll és reduir el dolor, i millorar la funció i la qualitat de vida del pacient, a fi de preservar els estils de vida actius i independents:
- Infecció protètica de profunditat.
- Presència de dolor residual durant 6 o més mesos després del procediment, aproximadament en el 20% dels pacients.