Resolució 271/2017, de 9 d'agost
Administració: Consell Comarcal de l'Urgell
Accés i còpies de documents de diversos expedients en l'àmbit dels serveis socials relacionats amb dues persones determinades.
Atès que un dels atributs de les administracions públiques és la personalitat jurídica (en aquest sentit, i pel que fa als ajuntaments, els atribueix expressament la personalitat jurídica l'article 140 de la Constitució), cal entendre que el dret positiu vigent empara el dret dels municipis d'accés a la informació pública a mans d'altres administracions, dret que han de poder exercir de conformitat amb les previsions de l'LTAIPBG.
El que es demana en el marc d'aquesta Reclamació no és l'accés a l'expedient judicial (que només hi tenen dret les parts, que ho haurien de sol·licitar a l'òrgan judicial corresponent, en el marc de la legislació processal, sense que sigui d'aplicació l'LTAIPBG), sinó a la documentació que té el Consell comarcal en relació amb aquell procés, i aquesta documentació és informació pública, l'accés a la qual es regeix per l'LTAIPBG, sense que procedeixi la intervenció, a aquests efectes, de l'autoritat judicial concernida, que només podria impedir-lo mitjançant la declaració de secret sumarial
Sol·licitud d'informació interadministrativa.
Número d'expedient de la Reclamació: 251/2017.
Concorren en aquest cas dues circumstàncies que poden dur a dubtar de l'admissibilitat de la Reclamació: el fet que la persona reclamant sigui una Administració pública, per una banda, i el fet que, segons l'Administració reclamada, la presentació de la Reclamació pugui ser extemporània.
Pel que fa al primer punt, és evident que el dret d'accés a la informació pública i, en general, la regulació de la transparència de les administracions públiques, han estat instituïts i regulats a diversos ordenaments jurídics per definir i emparar drets de les persones privades en relació amb les Administracions públiques, mentre que l'accés d'una Administració pública a informació d'una altra es regiria per la lògica de les relacions interadministratives.
Tanmateix, aquesta valoració general sobre el sentit bàsic de la institució del dret d'accés a la informació pública no s'acompanya de cap previsió normativa concreta de la que es pugui deduir que els drets reconeguts i regulats per l'LTAIPBG siguin exclusius de les persones privades.
Els articles 1 i 2 LTAIPBG consideren explícitament que els titulars del dret d'accés a la informació pública són les persones, sense més precisions i el 18 de la mateixa Llei estableix que pot ser exercit tant per persones físiques a títol individual, com en representació de persones jurídiques.
Atès que un dels atributs de les administracions públiques és la personalitat jurídica (en aquest sentit, i pel que fa als ajuntaments, els atribueix expressament la personalitat jurídica l'article 140 de la Constitució), caldrà concloure que el dret positiu vigent empara el dret dels municipis d'accés a la informació pública a mans d'altres administracions, dret que han de poder exercir de conformitat amb les previsions de l'LTAIPBG.
En quant a la segona qüestió, és a dir, l'al·legació del Consell comarcal segons la qual aquesta Reclamació seria extemporània, ja que s'hauria presentat un cop vençut el termini d'un mes des de la producció del silenci positiu en el procediment de sol·licitud d'informació que n'és objecte, cal recordar que en els casos de resolució presumpta per silenci administratiu els articles 122 i 124 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les Administracions públiques (LPAC) disposen que el termini per interposar recurs d'alçada o de reposició (i cal tenir en compte que el règim jurídic dels recursos administratius és d'aplicació supletòria a les reclamacions davant la GAIP) contra resolucions produïdes per silenci administratiu roman obert indefinidament a partir de la data en què s'ha produït el silenci administratiu; aquesta mateixa interpretació ha estat feta unànimement per la jurisprudència anterior a l'LPAC.
Per tant, no es pot admetre aquesta causa d'inadmissibilitat al·legada pel Consell Comarcal.
Ateses les consideracions anteriors i vist que aquesta Reclamació compleix els requisits d'admissibilitat establerts per la normativa aplicable, procedeix la seva admissió a tràmit.
Tal com assenyala l'informe de l'APDCAT (antecedent 10), la informació demanada per l'Ajuntament de Vilagrassa conté amb tota probabilitat dades sensibles de la família que és objecte dels expedients sol·licitats.
A tenor de les referències que hi ha a la sol·licitud d'informació i a l'informe del Consell comarcal, es tractaria presumptament d'una família en situació de vulnerabilitat i l'eventual difusió de les dades contingudes als expedients sol·licitats pot contribuir a la seva estigmatització.
A més, atès que la documentació demanada hauria estat elaborada pels Serveis socials del Consell comarcal, o amb intervenció d'ells, hi concorre el límit d'accés de l'article 9.2.h LSS, segons el qual "els destinataris dels serveis socials, d'acord amb el que estableix l'apartat 1, tenen dret a (...) la confidencialitat de les dades i de les informacions que constin en llurs expedients, d'acord amb la legislació de protecció de dades de caràcter personal"; aquesta previsió legal específica té la condició formal de límit legal a l'exercici del dret d'accés a la informació pública, per la remissió que fa l'article 21.2 LTAIPBG a la protecció que una norma amb rang de llei pot fer respecta a determinada informació.
A la vista d'aquests preceptes legals caldria concloure que els destinataris dels serveis socials (en aquest cas, la família objecte de la intervenció dels Serveis socials del Consell comarcal en el marc dels expedients demanats) tenen dret a què no es difongui la informació que els afecta en aquesta qualitat.
L'Ajuntament de Vilagrassa, sense desconèixer la confidencialitat establerta per l'article 9.2.h LSS, al·lega i argumenta que les competències que legalment ostenta en matèria de serveis socials, a més de la seva contribució econòmica al seu sosteniment, el legitimen a accedir a la informació que és a mans dels Serveis socials del Consell comarcal relativa al seu municipi.
És cert que tots els municipis tenen atribuïda a títol de competència pròpia la prestació dels serveis socials i de promoció i reinserció social (article 66.1.k TRLMRLC); així mateix, en el sistema de competències regulat pels articles 31 i 32 LSS els municipis ostenten competències en matèria de serveis socials, però els mateixos preceptes preveuen que en el cas dels municipis de menys de 20000 habitants que no estiguin en condicions d'assumir directament aquests serveis, els Consells comarcals exerceixen les competències municipals en règim de suplència.
No consta en aquest cas que l'Ajuntament de Vilagrassa hagi assumit directament la prestació dels Serveis socials; de fet, de la documentació aportada a aquest procediment es desprèn el contrari, és a dir, que no l'ha ha assumida i, en conseqüència, que l'exerceix el Consell comarcal.
Per una altra banda, la referència a la contribució econòmica que fa l'Ajuntament al sosteniment dels Serveis socials tampoc justificaria l'accés a la informació demanada.
En part, perquè, tal com assenyala el Consell comarcal, als expedients demanats no hi hauria aportació econòmica municipal; i en part perquè, tal com assenyala l'informe de l'APDCAT, la informació demanada no té relació directa amb un eventual control de la despesa comarcal en matèria de serveis socials.
Finalment, i pel que fa a l'accés a la documentació afectada pel procés judicial de prèvies 103/2016, del Jutjat de Primera Instància 2 de Cervera, cal dir que el que es demana en el marc d'aquesta Reclamació no és l'accés a l'expedient judicial (que només hi tenen dret les parts, que ho haurien de sol·licitar a l'òrgan judicial corresponent, en el marc de la legislació processal, sense que sigui d'aplicació l'LTAIPBG), sinó a la documentació que té el Consell comarcal en relació amb aquell procés, i aquesta documentació és informació pública, l'accés a la qual es regeix per l'LTAIPBG, sense que procedeixi la intervenció, a aquests efectes, de l'autoritat judicial concernida, que només podria impedir-lo mitjançant la declaració de secret sumarial.
Per tant, la difusió de la informació comarcal relacionada directament amb el procés judicial citat només pot ser limitada per la legislació de transparència (i la de serveis socials, si s'escau), essent-li d'aplicació les consideracions fetes als paràgrafs anteriors.
A la vista de les anteriors consideracions, cal concloure que procedeix desestimar la Reclamació, ja que el caràcter sensible de la informació demanada fa que hagi d'imposar-se la protecció de la seva confidencialitat.
Això no treu que, d'acord amb l'informe de l'APDCAT, procedeixi donar la informació demanada en relació amb la dada concreta sobre si els Serveis Territorials de Benestar i el Jutjat de 1a Instància número 2 de Cervera haurien estat informats del rebuig de la família afectada pels expedients demanats als habitatges que els haurien estat oferts, ja que aquesta informació, limitada a la resposta concreta de la qüestió indicada, no conté dades sensibles i la competència municipal en matèria d'habitatge (article 66.1.d TRLMRLC) palesa un evident interès municipal a accedir-hi.