projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
En aquest llibre, continuació de Sàpiens i Homo Deus, que van tenir un gran èxit, el conegut historiador i professor de la Universitat Hebrea de Jerusalem, Yuval Noah Harari, fa una sèrie de reflexions sobre els reptes del món en l'era digital i examina algunes de les qüestions més urgents d'avui relacionades amb la manera com podem intentar mantenir el nostre enfocament col·lectiu i alhora individual enfront del canvi constant que estem vivint.
Algunes d'aquestes idees ja les havia introduït en les seves obres anteriors.
Amb una narrativa àgil i instructiva, es planteja com es poden abordar a escala global els problemes del segle xxi (d'aquí ve el nom del llibre).
Al llarg de l'obra es fa referència a una gran quantitat de qüestions urgents, com, per exemple, com serà la feina en el futur, la immigració, el terrorisme, el nacionalisme, la religió, la pèrdua de credibilitat del liberalisme, etc. Tots són temes d'interès que el lector podrà trobar en aquestes 21 lecciones para el siglo xxi.
En últim terme, apel·la a l'universalisme, és a dir, afirma que ningú no ha d'ocupar el centre del món, ni tan sols l'anomenat poble escollit (els jueus, el seu propi poble).
Es tracta, en definitiva, d'una obra amena i ben documentada, per gaudir llegint-la i alhora reflexionant-hi.
Aquesta novel·la històrica narra la vida de Roy Arias, que, acabat de néixer, és trobat entre les runes de la ciutat de Còrdova per un cavaller, que el lliura a l'abadessa d'un convent perquè el cuidi i el criï.
Roy estudia a Salamanca i és admès com a aprenent de Ben Fazzam, l'astrònom del rei Alfons X. El rei ordena a Ben Fazzam i el seu aprenent que vagin al gran observatori de Maragah, situat a Pèrsia, a la recerca del savi Nasir-al-Tusi, el més gran científic d'aquells temps.
En el seu viatge, acompanyat del mestre Ben Fazzam, l'esclau fidel Batani i Manfred, capità de la guàrdia del rei, es trobaran amb el mercader Polo, conviuran amb tribus de les estepes, patiran emboscades, coneixeran l'imperi mongol i intimaran amb dones extraordinàries.
En aquesta novel·la es descriu amb detall la vida a l'Estudi General, precursor de les universitats i el centre d'obtenció de coneixements i títols universitaris més important d'Europa.
També caracteritza, de manera amena i profunda a la vegada, com un jove amb talent i ganes d'aprendre es pot moure pel món científic i defensar les seves idees, encara que, de vegades, sorgeixin entrebancs.
L'autor s'ha documentat extensament, sobretot en els aspectes astronòmics i astrològics ().
La novel·la esmenta alguns llibres que a l'antiguitat van ser autèntics best-sellers científics, com ara Almagest ('El gran llibre'), Tetrabiblos i El tractat de l'assafea, entre d'altres, i també posa sobre la taula el principi de l'heliocentrisme quan el protagonista troba per casualitat un manuscrit d'Aristarc de Samos.
Si voleu conèixer de primera mà les idees, els conflictes entre ciència i Església, les inquietuds astronòmiques en la plenitud de l'edat mitjana i el camí vital, professional i de cerca de coneixement de Roy Arias, i impregnar-vos de la seva ètica científica i moral, del seu pensament original, que li porta maldecaps, i de la seva llibertat de pensament, us encantarà llegir aquesta novel·la.
En aquest llibre, el reconegut divulgador científic i expert en genètica David Bueno i Torrens ens ajuda a conèixer com el nostre estil de vida i la manera com pensem i actuem pot modificar el funcionament dels nostres gens i dels que donem en herència als nostres fills i nets.
De la mateixa manera que no podem modificar el significat de les paraules d'un diccionari, els gens contenen instruccions precises que no es poden alterar.
Però, tal com ens explica l'autor, la gramàtica és molt més versàtil i ens permet ordenar les paraules en frases amb sentit.
Els gens serien les paraules i l'epigenoma seria la gramàtica.
L'epigenètica estudia les interaccions entre els gens i els factors ambientals que es produeixen en els organismes.
Les modificacions epigenètiques no són permanents com els gens, sinó temporals, i una bona part depenen de nosaltres i del nostre estil de vida.
David Bueno ens explica que, encara que aquestes modificacions tendeixen a desaparèixer entre una generació i la següent, per tal que cada individu pugui construir el seu propi epigenoma segons quin sigui el seu estil de vida, hi ha algunes que es poden transmetre de pares a fills fins a tres generacions, la qual cosa fa que les decisions que prenem avui pugin influir en el funcionament dels gens dels nostres descendents.
Per això, la responsabilitat que tenim és més gran de la que inicialment podríem sospitar.
En el pròleg, l'autor ens diu que el llibre tracta, ni més ni menys, de la vida, de la genètica i de la biologia, que ens fa ser com som.
Tracta de néixer i créixer, de madurar i envellir, del que mengem i de com estimem, de les alegries i de les tristors, del que ens succeeix per atzar i del que desitgem, del que aprenem i pensem i del que deixarem als nostres fills.
Ens diu també que va de salut i de malaltia, però per damunt de tot ens explica que el destí no el portem només escrit en els nostres gens.
I ens ho demostra amb estudis científics.
Els set capítols d' El carácter de la ley física apleguen les set mítiques Messenger Lectures que va pronunciar Richard P. Feynman a la Universitat de Cornell (Estats Units) el novembre de 1964, un any abans que li fos concedit el Premi Nobel de Física.
Es considera que les Messenger Lectures són una de les activitats extracurriculars més importants de la Universitat Cornell.
Les imparteixen personalitats científiques externes a la universitat que excel·lien en el seu camp d'estudi.
Altres físics com ara Eddington (1933), Oppenheimer (1945), Pauling (1959) i Fred Hoyle (1960) han impartit aquestes xerrades.
Al llarg de les conferències, Feynman intenta demostrar als assistents la simplicitat (i la bellesa) de la naturalesa de les lleis físiques que regeixen l'univers, sempre amb exemples concrets, així com la utilitat de la llei com a plataforma per arribar a futurs descobriments.
És el cas de la seva primera conferència, dedicada a la llei de la gravitació universal de Newton, en què demostra què és i com funciona una llei física.
Els grans descobriments de Maxwell i Einstein, el principi de conservació i de simetria, el caràcter irreversible del temps o el predomini de la probabilitat i la incertesa en la mecànica quàntica són altres de les qüestions que tracta, amb un gran valor didàctic, el genial físic estatunidenc en el llibre.
Particularment interessant és el capítol dedicat a explicar la dualitat ona-corpuscle de la llum (explicada a partir de bales i ones d'aigua), que permet descobrir el veritable significat del principi d'incertesa de Heisenberg.
Les conferències van ser pronunciades en una sala plena de gom a gom d'estudiants i van ser enregistrades per la BBC.
L'any 2015, la Universitat de Cornell va fer públiques les imatges en què es basa aquesta obra mestra de la divulgació científica.
La Presó: La veritable història d'en Bac de la Sagrera és una novel·la històrica al voltant de la guerra del Francès des de la perspectiva d'un jove solsoní que, inesperadament, es veu arrossegat pels esdeveniments fins al punt d'acabar tenint-hi un paper rellevant.
L'atzar acabarà portant el protagonista a sumar-se a l'exèrcit, per eludir un captiveri motivat per la col·laboració amb desertors (entre ells, el seu germà), i, posteriorment, a convertir-se en guerriller davant el conflicte moral intern que pateix, pel fet d'haver estat responsable d'haver proposat l'habilitació d'un cruel penal on s'abandonen els presoners francesos a la seva sort.
Aquest centre penitenciari és el que, durant el conflicte, es va fer servir per recloure els militars gals que eren fets captius, a la serra de Busa.
Un penyal inexpugnable al qual només es podia accedir mitjançant una passarel·la i d'on els presoners es llençaven al buit per posar fi a la tortura que suposaven el fred i la fam que hi patien, amb l'esperança de «ressorgir a París».
Fou en aquest mateix enclavament on es va proclamar per primer cop la Constitució Espanyola de 1812, coneguda popularment com «la Pepa», després que s'hi hagués aixecat una acadèmia de cadets que reuní milers d'efectius en un entorn paisatgísticament idíl·lic.
És un indret ple d'història ignorada i que ningú avui no diria, contemplant la tranquil·litat i la pau que s'hi respira, que hagués pogut ser escenari d'uns episodis tan actius i cruents.
El relat, on se succeeixen l'aventura i la intriga, és un drama rural en el qual afloren els sentiments de les persones d'un petit poble del Solsonès davant les conseqüències del conflicte, amb les enveges, les pors, l'odi, el ressentiment i, esporàdicament, l'amor.
La Presó és una narració volgudament arrelada a un territori caracteritzat per la dispersió dels seus habitants.
No en va, la comarca del Solsonès és coneguda com «la comarca de les mil masies», la qual cosa li confereix un encís especial que l'autor ha volgut explotar, amb l'objectiu de despertar en el lector l'interès per descobrir la riquesa d'aquest territori i correspondre, així, al que aquesta terra li ha donat.
L'aïllament mateix que pateixen les masies i els pobles petits marquen, a la vegada, el caràcter dels personatges que apareixen a la novel·la, que també en determinats moments s'escampa cap a altres indrets de Catalunya.
La novel·la és una invitació a la reflexió que treu a la llum les crueltats d'aquell capítol bèl·lic i com influeix en les persones i les relacions que es teixeixen entre elles.
Així mateix, ens trasllada a una època en què la violència era a l'ordre del dia, igual que l'abús de poder, i en què la desesperació portava molta gent a cometre accions impensables en circumstàncies normals.
A la vegada, el relat mostra com el poble ha de prendre sovint la iniciativa davant la ineficàcia i la manca de recursos de l'exèrcit enfront de l'amenaça dels francesos o per resoldre els problemes quotidians a què s'enfronta la gent.
Aquesta eina, proporcionada pel programa EFFORTI (Evaluation Framework for Promoting Gender Equality in R&I), es pot utilitzar per documentar i analitzar com les intervencions relacionades amb la igualtat de gènere realment contribueixen a assolir objectius concrets.
L'eina també permet reflectir canvis potencials en els processos i resultats de la recerca i la innovació.
L'eina Impact Story Knowledge Base recull històries d'impacte i proporciona a l'usuari les eines necessàries per entendre com s'espera que funcionin les mesures que es prenen en igualtat de gènere.
També és útil per seguir els impactes de les diferents mesures i agafar idees.
D'aquesta manera, serveix com a suport en la formulació de programes.
Conté indicadors mesurables a escala d'equip, d'organització i de sistema, i ens mostra de quina manera i amb quins indicadors podem avaluar els efectes de diferents intervencions en igualtat de gènere.
Hi podem seleccionar els objectius que volem assolir i ens proporciona les intervencions que caldria fer, o bé permet triar directament les intervencions que volem dur a terme.
Un cop definides les intervencions que ens interessen, veiem un resum de cadascuna, que inclou els productes o sortides ( output ); els resultats, efectes o conseqüències ( outcome ), i l'impacte a llarg termini.
També s'indiquen els indicadors corresponents de cadascun d'aquests elements.
En definitiva, aquesta eina permet accedir a diferents programes d'igualtat de gènere o a dissenys d'avaluació personalitzats i simular processos, resultats i impactes ideals.
En aquest informe es comparen i es resumeixen els 19 casos d'igualtat de gènere en recerca, desenvolupament tecnològic i innovació (RDTI) que s'han dut a terme en el marc del programa EFFORTI (Evaluation Framework for Promoting Gender Equality in R&I) a diversos països europeus, com ara Àustria, Alemanya, Hongria, Espanya o Suècia.
El programa EFFORTI tenia com a objectius determinar la influència de les mesures que promouen la igualtat de gènere en els resultats de la recerca i la innovació, i també identificar bones pràctiques per a la igualtat de gènere en recerca i innovació per desenvolupar sistemes RDTI més responsables.
Per cada cas estudiat, es va fer una anàlisi del disseny de la intervenció que es duia a terme i de com s'implementava, i una avaluació de l'impacte.
Aquest informe sintetitza el que es va trobar en el conjunt dels 19 casos i fa una atenció especial a les fortaleses i debilitats del disseny de les intervencions fetes, als factors comuns favorables o desfavorables a l'hora d'implementar-les i als resultats, efectes i impactes dels casos.
També es discuteix l'avaluació ètica i la metodologia dels casos.
Finalment, hi ha una feina de validació del marc d'avaluació desenvolupat pel programa EFFORTI (l'enfocament per «teoria del canvi», els indicadors i les històries d'impacte), que és l'objectiu principal d'aquest estudi de casos.
El projecte EFFORTI va ser coordinat per l'Institut Fraunhofer de Recerca en Sistemes i Innovació ISI.
També hi van participar altres socis, incloent-hi la Universitat Oberta de Catalunya (UOC), que és on treballa Rachel Palmén, membre del grup de recerca Gènere i TIC de l'Internet Interdisciplinary Institute (IN3) de la UOC i primera autora d'aquest informe.
El projecte va ser finançat per l'acord de subvenció del programa marc Horitzó 2020 710470.
Generalitat de Catalunya i "La Caixa".
Aquest informe és el primer d'una sèrie de dos en la qual es vol clarificar l'ecosistema de recerca en salut de Catalunya des d'una perspectiva de gènere, per evidenciar que cal fer canvis per tal que la nostra ciència sigui més igualitària.
S'hi presenten dades de 19 centres de recerca biomèdica de Catalunya (IDIBAPS, IDIBELL, IGTP, IMIM, IdIBGi, IR Sant Pau, IrsiCaixa, VHIR, CRG, IBEC, IRB Barcelona, CRMB, IIPSV, IRLleida, ISGlobal, VHIO, IDIAP Jordi Gol, IJC, ICC) i s'hi confirma el "cercle viciós" descrit pels editors de The Lancet.
L'informe intenta demostrar que els reptes en qüestió de gènere afecten els diferents aspectes d'aquest "cercle viciós", pel qual les dones tenen desavantatges en l'àmbit de la ciència.
El concepte cercle viciós el van presentar els editors de The Lancet el febrer del 2019 i implica que les dones tenen menys probabilitats d'ocupar posicions de lideratge com a autores de publicacions, de rebre finançament per les seves recerques i de tenir accés a posicions rellevants i, com a conseqüència d'aquests fets, les seves contribucions a la recerca biomèdica queden limitades i les seves opinions, més silenciades.
Els resultats que s'hi presenten mostren que les dones tenen dificultats per tirar endavant les seves carreres de recerca.
La majoria de treballadors dels centres biomèdics catalans són dones, però, en canvi, en posicions de lideratge dominen els homes.
Així doncs, s'observen els típics gràfics en forma de tisora a mesura que les carreres avancen.
Podem observar quatre models diferents d'aquests gràfics segons el centre estudiat, però en la majoria de centres cal fer canvis importants perquè les dones avancin en el desenvolupament de les seves carreres.
Respecte a l'accés al finançament, s'observa un accés reduït de les dones a beques sènior prestigioses i diferències significatives en finançament competitiu segons el gènere.
En els òrgans rectors o amb poder de decisió dels centres biomèdics de Catalunya, les dones estan infrarepresentades i, mentre que el lideratge masculí obeeix a temes de competitivitat científica, el lideratge femení gairebé sempre està relacionat amb tasques de gestió.
Finalment, el 25 % de les publicacions més destacades tenen autors i autores en posicions de lideratge (primer autor, darrer autor o autor a qui s'ha d'escriure), mentre que el 75 % només tenen homes.
L'informe conclou que hi ha indicis que cal prendre accions per trencar el sostre de vidre que limita les oportunitats de les dones, i que es necessita més recerca i debat per explorar a fons aquest fenomen i estudiar-ne les dinàmiques i les raons de fons, tenint ben presents els contextos organitzatius, la cultura i les reglamentacions existents.
Gener de 2019, 40 pàg., ISBN: 978-92-9470-658-4.
Aquest informe és el resultat d'una recerca feta l'any 2015.
Analitza polítiques, marcs legislatius, programes, plans i altres iniciatives o actuacions fets tant a escala de la Unió Europea (28) com en els diferents estats membres, entre els anys 2010 i 2015, per impulsar el canvi institucional cap a la igualtat de gènere a les universitats i els centres de recerca europeus.
L'informe se centra, sobretot, a identificar els incentius existents en els estats membres per a les institucions de recerca i educació superior que duguin a terme iniciatives per promoure la igualtat de gènere.
Quan es va publicar l'informe, només cinc dels estats membres (Bèlgica, Letònia, Malta, els Països Baixos i Romania) no preveien explícitament en les seves polítiques i instruments legislatius els objectius de la UE de promoure la igualtat de gènere en recerca.
Els plans d'acció d'igualtat de gènere només estaven institucionalitzats en forma de provisions obligatòries en vuit estats membres (Alemanya, Espanya, Itàlia, Hongria, Àustria, Finlàndia, Suècia i el Regne Unit), tot i que cal dir que la institucionalització d'aquests plans no sempre és sinònim d'implementació efectiva.
L'informe conclou que l'europeïtzació de la recerca constitueix un model favorable per a la igualtat de gènere en aquest àmbit a escala domèstica, i que l'objectiu de la UE d'integrar la temàtica de gènere en la recerca no està tan perseguit en els diferents estats i institucions com els altres objectius de la UE en aquesta línia (impulsar la participació de les dones en les activitats de recerca, proporcionar les mateixes oportunitats per avançar en les carreres científiques i augmentar la participació de les dones en els llocs de decisió de la recerca).
En general, l'informe detecta que, en les mesures planificades i en les actuacions fetes respecte a la igualtat de gènere, hi ha una manca de mecanismes de monitoratge i d'avaluació, de finançament sostingut i d'estructures de suport, així com de compromís de les direccions dels centres de recerca i de les universitats.
Cal esperar i desitjar que, en els anys que han transcorregut des de la publicació d'aquest informe fins ara, s'hagi avançat en aquest i en altres sentits respecte a les polítiques de gènere en les institucions d'educació superior i recerca de la UE.
Per obtenir guies, inspiració i exemples de polítiques i iniciatives desenvolupades, podeu consultar l'eina en línia Gender Equality in Academy and Resarch (GEAR) de l' Institut Europeu per a la Igualtat de Gènere (EIGE).
Societat de Científics Espanyols al Regne Unit i Fundació Cotec.
En aquest estudi s'avaluen les experiències, les expectatives i les percepcions que tenen els investigadors sobre la desigualtat de gènere en les institucions acadèmiques espanyoles.
L'informe ens demostra que homes i dones tenen una percepció diferent de la bretxa de gènere en la investigació científica, i anima a aplicar mesures que garanteixin que homes i dones siguin tots conscients d'aquestes percepcions diferents, atès que també es constata que només el 40 % dels participants en l'estudi (homes i dones) creuen que els departaments estan compromesos amb la igualtat de gènere.
Per elaborar aquest informe es van enviar qüestionaris a 63 institucions espanyoles (universitats privades i públiques i centres o instituts de recerca).
Hi va haver 1.295 respostes, de les quals un 64 % eren de dones en diferents etapes de la carrera investigadora i de les diferents àrees temàtiques de recerca.
L'estudi mostra, en diferents aspectes, com de diferent és aquesta percepció.
Algunes conclusions són les següents:
L'informe s'inspira en una iniciativa impulsada al Regne Unit, les Equality Champions, que recopila de manera periòdica dades sobre percepció i experiència de gènere entre els investigadors d'aquest país.
Aquest estudi té com a objectiu analitzar si la manera com els homes i les dones presenten i promocionen les seves troballes científiques és diferent, i també si el fet que una recerca es presenti molt positivament està associat amb el nombre de citacions que té.
Es van estudiar els títols i resums de 101.720 articles de recerca clínica i d'aproximadament 6,2 milions d'articles generals de ciències de la vida indexats a la base de dades especialitzada en ciències de la salut PubMed i publicats entre els anys 2002 i 2017.
L'anàlisi es va dur a terme observant l'ús que es feia en els títols i en els resums de 25 termes positius, com ara innovador, excel·lent, favorable, únic, sòlid, prometedor, motivador, etc. Els autors parteixen de la probabilitat relativa que es trobin «marcs positius» en funció del gènere del primer i el darrer autors dels articles, tenint en compte el tipus i l'impacte de la revista, l'any de publicació i el camp científic.
Els resultats posen de manifest que en el 10,9 % dels títols o resums dels articles en què la primera i la darrera autores són dones, hi ha com a mínim un dels termes positius, mentre que si el primer o el darrer autors són homes, aquest percentatge és del 12,2 %, que equival a una diferència relativa del 12,3 %.
Les diferències de gènere en la presentació positiva dels articles analitzats són més grans en les revistes clíniques d'alt impacte, en què és un 21,4 % menys probable que hi hagi termes positius en les dones que no pas en els homes.
El nombre de citacions d'un article també s'associa a una presentació positiva, tant en les revistes clíniques com en altres revistes de ciències de la vida indexades a PubMed, cosa que suggereix que les diferències de gènere en l'ús positiu de les paraules es poden generalitzar en mostres més àmplies.
Durant la seva carrera professional, els científics i científiques es promocionen i han de mostrar amb més o menys entusiasme la seva recerca.
Els estereotips de gènere i el fet que les dones tendeixin menys a mostrar els seus èxits influeixen en les carreres de les científiques perquè, atès que subestimen les seves habilitats, no tenen el recurs de l'autopromoció per ascendir.
La utilització d'un llenguatge més grandiloqüent o la presentació dels resultats de forma positiva pot ajudar a fer visibles les capacitats de les dones investigadores i mantenir així una posició més equilibrada i d'acord amb la realitat de la dona en la ciència.
Aquest accidentat mes de març, en que celebrem el Dia Internacional de la Dona, hem volgut dedicar el nostre butlletí de forma monogràfica a la temàtica del gènere en l'educació superior i la recerca, probablement un dels reptes més importants que té plantejat el nostre àmbit en l'actualitat.
Com cada mes, hem seleccionat cinc documents i dos recursos electrònics en què analitzen diversos aspectes d'aquesta temàtica.
Tots aquests materials els podreu llegir i consultar en línia aquests dies, mentre esteu confinats per la crisi de la COVID-19.
Dels dos llibres de divulgació científica seleccionats, un ens acosta a la personalitat de Marie Curie i l'altre, és un llibre escrit per una matemàtica americana sobre la ciència de dades i el que representa.
Són a la nostra biblioteca i esperem que ben aviat hi podreu accedir o demanar-los en préstec.
Aprofiteu aquests dies per llegir i consultar els documents que us hem seleccionat i tota la resta de documents que apareixen als butlletins anteriors!