El Parc Natural de l'Alt Pirineu s'estructura en cinc grans sectors o valls, que amaguen l'essència d'un territori amb molts valors per conèixer i descobrir.
Aquí us presentem els llocs de major interès natural o cultural de cada sector.
Podeu consultar la ubicació dels següents llocs d'interès en els corresponents mapes-guia sectorials.
El poble d'Escaló encara conserva l'estructura de vila closa.
Ben aprop s'hi troba el monestir de Sant Pere Burgal, un dels millors exponents del romànic a les Valls d'Àneu.
Alzinars i algunes savines turíferes cobreixen part dels imponents cingles de l'entorn, molt adequats per observar ocells rapinyaires.
Un extens bosc de ribera, canyissars i zones d'aigües lliures fan que sigui punt de descans de nombrosos ocells, sobretot durant els passos migratoris.
Presidida pel Mont-roig (2.864 m.), es bifurca en dues valls comunicades pel coll Curiós.
Destaca per acollir una important zona lacustre, amb l'estany de la Gola i el conjunt dels Tres Estanys.
Des de l'estratègica ermita de Sant Beado es pot gaudir d'una fantàstica panoràmica a la vall.
Les valls d'Àrreu i d'Airoto són algunes de les més ben conservades del Pirineu català, ja que només s'hi pot accedir a peu.
Als magnífics estanys del Rosari, Garrabea i Airoto s'hi suma la diversitat de substrats rocosos (esquistos, granits i calcàries), i l'existència de boscos pràcticament inalterats d'avet i pi negre.
Accés per Alós d'Isil o des de Montgarri (Val d'Aran).
Gran vall amb extensos boscos madurs de pi negre, avet i pi roig, que per la seva estructura són refugi de nombroses espècies emblemàtiques del Parc.
El substrat calcari origina fenòmens kàrstics i afavoreix la presència de plantes molt rares a Catalunya.
A la frontera trobem alguns ports de muntanya bàsics en la comunicació entre el Pallars i la veïna Ariège, com Salau o Clavera.
Prop d'aquí, mines abandonades i les restes del telefèric de La Matussière expliquen la importància de l'aprofitament dels recursos naturals en temps passats.
El riu Noguera de Cardós és la columna vertebral de la Vall de Cardós i un espai privilegiat per a la pesca de la truita.
Densos boscos de ribera dominats pel vern prosperen als seus marges.
El romànic ha deixat en el seu entorn monuments tan rellevants com l'església de Santa Maria de Ribera de Cardós o els ponts medievals de Cassibrós, Lladrós i Borito.
Vall molt ben conservada, que tradicionalment ha estat zona de pas del bestiar entre la Vall de Cardós i les Valls d'Àneu.
Són remarcables els estanys de la capçalera, els boscos caducifolis mixtos i, sobretot, els nuclis o "barris" de bordes de Nibrós, Perafita i Clavillats, el primer de grans dimensions.
Petita vall amb un paisatge en mosaic molt divers, fruit de la important activitat ramadera que manté.
Hi destaquen els prats de dall de la Cultia d'Arrós, les esglésies romàniques d'Esterri de Cardós i Ginestarre, i el popular Pla de Nègua, des d'on es poden contemplar panoràmiques privilegiades sobre les Valls Ferrera i Cardós.
El port de Tavascan, important per la seva situació estratègica com a zona de pas cap a França.
Prop del port trobem dos atractius estanys, l'estany del Port i l'estany de Mariola.
La vall lateral de Noarre té gran interès paisatgístic per la poca alteració de la vegetació i per trobar-s'hi les bordes de Noarre, força ben conservades.
A la Vall de Lladorre destaca l'emblemàtic estany de Certascan, que amb una superfície de 58 ha és l'estany d'origen glacial més gran dels Pirineus.
Tampoc hi falten indrets de singular bellesa com els estanys de Romedo i el de Naorte.
El Pla de Boavi és una zona planera per on corre l'aigua, ideal per fer una passejada.
Aspres solanes relativament seques, dominades per alzinars i rouredes, i on destaquen les savines turíferes del barranc d'Eixerto, Arati i solana d'Alins.
Besan és un poble deshabitat, només accessible a peu, on destaquen l'església de Santa Maria i l'ermita de Sant Miquel.
Es tracta d'un dels boscos més extensos i més importants de Catalunya, on es troba l'única fageda del Parc Natural.
Des de temps immemorials ha estat l'escenari de la transformació del ferro, de la qual hi trobem nombroses evidències.
A l'hivern és un lloc idoni per practicar l'esquí nòrdic o les passejades amb raquetes de neu.
Les diferents formes de viure, treballar i entendre el territori al llarg del temps es reflecteixen en aquest indret: el colomar de la Torre de les Bruixes, antiga torre de defensa convertida en mirador; el mall de la farga d'Alins, testimoni de l'antiga indústria del ferro; i les bordes d'Alins, mostra de la intensa activitat ramadera de la zona.
Vall angosta i feréstega, amb vessants boscosos de fort pendent i grans pastures a la capçalera.
Millor zona del Parc per a l'observació del mufló.
Amaga racons espectaculars, com l'esperó rocós del Roc de Llumaneres, l'antiga ermita de Sant Ambròs i els mateixos pobles de Tor i Norís.
- Àreu (Capçalera de la Vall Ferrera)
La gran capçalera de la Vall Ferrera acull alguns dels indrets més espectaculars i emblemàtics del Parc i de l'alta muntanya catalana: la Pica d'Estats, que amb els seus 3.143 m d'altitud és el sostre de Catalunya; els estanys d'Aixeus, Baiau i Baborte; el Pla de la Selva, amb un avet proper catalogat com monumental; i el bucòlic Pla de Boet.
Santa Magdalena és una extensa vall quasi deshabitada, situada a l'estatge subalpí, amb grans pastures i boscos de pi negre, pi roig, avet i bedoll.
L'activitat humana l'ha embellit amb nuclis de bordes com Tressó o Bedet, i ermites com la de Santa Magdalena, ubicada en un dels indrets més màgics de la vall que li dóna nom.
Restes dels pobles medievals de Castellarnau, Colomers i Serret.
La tradició ramadera és ben palesa en aquesta zona del Parc, en llocs com el Ras de Conques, extensa zona de pastures, i les diferents bordes de Civís i Asnurri, envoltades de prats de dall subalpins.
L'església de Sant Martí d'Ars destaca pel seu campanar de planta circular.
Os de Civís és un poble amb arquitectura típica de muntanya, que sorprèn a qui passeja pels seus carrers i on cal visitar el Centre de Visitants "Terres de Frontera".
Una pista forestal porta fins el bell indret de les bordes de Conflent, als peus del cim del Salòria (2.789 m), sostre de l'Alt Urgell.
Joan de l'Erm – Vall de Castellbò
Els boscos de Sant Joan de l'Erm són un indret excepcional per a la pràctica de diferents activitats com itineraris a peu o en BTT, buscar bolets o, a l'hivern, practicar l'esquí nòrdic i les raquetes de neu.
La Vall de Castellbò té un extens patrimoni per descobrir, del qual Castellbò n'és el màxim exponent, amb la col·legiata, les restes del castell i els colomars.
Extensa massa forestal de pi roig i pi negre propietat de la Generalitat de Catalunya.
Situada a la capçalera de la vall de Sant Miquel, s'hi pot accedir des de Canturri (N-260) o des de Sant Joan de l'Erm.
Important massa forestal de coníferes.
Presència d'una important població de daina.
L'església de Sant Serni de Baiasca conserva in situ les pintures romàniques originals.
La vall de la Noguera Pallaresa entre Llavorsí i Rialp, així com la vall de Romadriu, configuren un territori molt trencat i de gran atractiu, amb solanes rocoses, boscos de pi roig i grans roures aïllats.
Hi destaquen les bordes de Biuse, les restes de la Guerra Civil, i els pobles de Montenartró i Romadriu.
Accés des de Rialp (carretera a Portainé), Sort (barranc de Santa Anna) o la vall de Siarb (Comes de Rubió).
Imponent massís aïllat (2.439 m), que compta amb bones mostres de boscos, matollars i pastures dels estatges subalpí i montà, i amb carrascars a la part baixa.
Extensa vall ben accessible des del tram pallarès de la carretera N-260.
Important massa forestal de l'Obaga de Tornafort i Llagunes, i mosaic d'escobars i prats montans a l'entorn de Rubió i Llagunes.
Despoblat medieval de Santa Creu de Llagunes.
Petit sector de bosc de ribera ben conservat, situat al marge dret de la Noguera Pallaresa.
No es pot visitar directament, però sí observar-lo des del Mirador de l'ermita del Solé o des del camí de les Vernedes de Sort.
Agrupat dalt d'un turó, el poble de Tornafort encara conserva la seva estructura tradicional i és un excepcional mirador del paisatge que l'envolta.
El Santuari de la Mare de Déu d'Arboló, situat en un espadat rocós, és un punt de trobada de molts pallaresos, ja que és considerada la patrona del Pallars Sobirà.