Preguntes i respostes sobre l'afectació pel coronavirus en l'àmbit dels afers religiosos
Mesures de prevenció de la COVID-19
En la fase de represa, es pot assistir a un acte de culte sempre que se segueixin una sèrie de mesures de seguretat, anàlogues a les dictades amb caràcter general per a tota mena d'actes públics.
És obligatori l'ús de la mascareta i cal mantenir una distància física interpersonal de seguretat d'1,5 m en general, equivalent a una s uperfície de seguretat mínima de 2,5 m 2 per persona.
N omés es pot reduir la superfície de seguretat fins a 1 m 2 de l'espai reservat als assistents per persona, sempre que:
A més a més d'aquestes mesures, els municipis amb restriccions han de limitar l'aforament al 50%:
Les cerimònies religioses de caràcter social es poden celebrar en les mateixes condicions que la resta d'actes de culte.
Se'n poden fer extremant sempre les mesures de seguretat.
El lliurament s'ha de fer mitjançant bosses o recipients tancats i repartits per persones que mantinguin de manera estricta les mesures de seguretat (guants, mascaretes i desinfecció sovintejada de les superfícies de preparació i lliurament).
El lliurament s'hauria de fer, preferentment, de manera directa al domicili del destinatari o organitzat amb una recollida esglaonada i respectant sempre la distància de seguretat en el lloc de lliurament i en els accessos.
És important la coordinació amb els serveis municipals en aquesta matèria.
Tant en espais tancats com a l'aire lliure, és obligatori l'ús de la mascareta i la distància física interpersonal de seguretat s'estableix en 1,5 m en general, amb l'equivalent a un espai de seguretat de 2,5 m2 per persona.
No es poden mantenir distàncies inferiors a 1 m en espais tancats, excepte entre persones que mantenen una relació i un contacte propers de forma molt habitual o bé per desenvolupar aquelles activitats professionals o d'atenció a persones que requereixen una distància inferior.
Sí, s'ha previst poder practicar els enterraments, incineracions o donació del cadàver a la ciència sense que hagin transcorregut 24 hores de la mort, sempre que no sigui contrari a la voluntat de la persona difunta o dels seus hereus.
La majoria de confessions i tradicions religioses tenen prescripcions, ritus i costums relacionats amb el final de la vida i el destí dels cadàvers, d'acord amb les seves creences.
Les principals qüestions que es plantegen són l'acceptació o no de la incineració com a destí final dels cadàvers i les condicions de la inhumació.
El cristianisme ortodox, el judaisme, l'islam i la fe bahà'í no admeten la incineració com a destí final del cadàver.
Per tant, el destí final dels fidels difunts d'aquestes confessions ha de ser la inhumació.
A més, en el judaisme, l'islam i la fe bahà'í és preceptiva la inhumació al terra (tant directament a terra, com en un caixó de formigó o en nínxols soterrats).
En compliment dels acords de l'Estat espanyol amb les federacions jueva i islàmica, les comunitats d'aquestes confessions poden disposar de parcel·les reservades en els cementiris per als seus difunts.
En primer lloc, es pot cercar la col·laboració d'altres cementiris, preferiblement de municipis pròxims.
En darrera instància, i com passa amb molts serveis municipals, caldrà cercar un acord amb la família que harmonitzi les seves legítimes demandes amb les possibilitats reals de fer-hi front, procurant assegurar allò que és essencial: en aquest cas, donar un destí final al cadàver que harmonitzi la salut pública, els recursos disponibles i el dret a la llibertat religiosa.