Accés a informació sobre el funcionament de les llistes de pèrits judicials arquitectes
Resum: Els òrgans judicials no estan inclosos en l'àmbit d'aplicació de l'LTAIPBG definit pel seu article 3, de manera que no se'ls pot derivar la Reclamació; i la pretensió que formula la persona reclamant (antecedent 7.5), de què el COAC obtingui d'aquests organismes les lletres sol·licitades queda fora de l'àmbit del dret d'accés a la informació pública (tant perquè afecta organismes judicials, com perquè demana al COAC actuacions d'obtenir informació i no de facilitar l'accés a la informació que es troba en el seu poder).
Tota la informació generada per aquest treball de recerca que es trobi en poder del COAC és informació pública, perquè està relacionada directament amb una de les funcions públiques d'aquest Col·legi professional i, per tant, qualsevol persona té dret a accedir-hi, llevat que concorrin límits que en justifiquin la denegació (articles 18.1 i 20.1 LTAIPBG); sembla que els únics límits que podrien concorre en aquesta documentació són les dades que identifiquen les persones enquestades, cas que les enquestes no siguin anònimes; si és aquest el cas, res impedeix facilitar el material de les enquestes tot substituint la identitat de les persones enquestades per un codi que permeti individualitzar les respostes i, si escau, connectar-les amb les persones que les han donades.
Quan aquests organismes formen part de les Administracions i altres organismes i entitats inclosos a l'àmbit d'aplicació del dret d'accés a la informació pública definit per la legislació de transparència i accés a la informació pública (articles 3 LTAIPBG i, si s'escau, 2 de la Llei estatal 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, LTAIPBGE, l'article 19 de la qual regula les derivacions), cal derivar-los la sol·licitud, per tal que facilitin la informació sol·licitada que es troba en el seu poder a la persona sol·licitant; en conseqüència, en relació amb la part afectada (la que demana les lletres dels sortejos fets per altres organismes públics de naturalesa administrativa o del sector públic), és procedent retrotreure el procediment d'accés a la informació pública i requerir el COAC perquè derivi l'apartat 5 de la sol·licitud als organismes administratius que, al seu entendre, han celebrat entre 2014 i l'actualitat sortejos sobre les llistes de pèrits facilitades pel Col·legi, tot aplicant les previsions de l'article 30 LTAIPBG.
El Dret d'accés abasta les factures de les despeses realitzades pels grups polítics municipals, però no a les dels partits polítics
Resum: El règim de transparència i d'accés a la informació pública no és ni substitutiu ni subsidiari de les fórmules de fiscalització legalment establertes, i per tant no es pot supeditar ni condicionar a què s'hagin fet, o no, els altres controls legalment previstos; el que s'estableix amb l'entrada en vigor de l'LTAIPBG és un nou escenari de retiment de comptes a la ciutadania independent i desvinculat dels altres procediments de fiscalització davant dels òrgans corresponents, amb la finalitat que totes les persones esdevinguin empoderades per conèixer la seva activitat i la gestió que fan dels recursos públics, i els poders públics esdevinguin obligats a retre'ls comptes oferint-los l'accés a la informació pública que documenti aquesta gestió, per tal que la ciutadania pugui formar-se'n una opinió crítica informada i, fins i tot, demanar-ne responsabilitats polítiques, si ho creu adient (article 1.2 LTAIPBG).
Aquest procediment de reclamació no pot instar un pronunciament d'aquesta Comissió sobre l'adequació al marc legal de les despeses realitzades, cosa que seria inadmissible.
L'únic objecte del procediment de reclamació davant la GAIP és l'accés a la informació, i la competència d'aquesta Comissió queda limitada a la revisió de les decisions administratives en matèria del dret d'accés.
Els partits polítics no són subjectes obligats per la llei en relació amb el dret d'accés a la informació pública regulat a l'article 18 LTAIPBG, sinó que solament ho estan pel que fa a les obligacions de publicitat activa (article 3.4 LTAIPBG), de manera que ni el procediment de sol·licitud d'informació regulat a l'article 18 LTAIPBG, ni el procediment de reclamació davant d'aquesta Comissió regulat a l'article 39 LTAIPBG, poden tenir per objecte informació en poder dels partits polítics, que queda exclosa de l'exercici del dret d'accés tant des del punt de vista subjectiu (els partits polítics no estan obligats a aportar la informació per satisfer el dret d'accés), com objectiu (només és informació pública, d'acord amb l'article 2. b LTAIPBG, la informació relativa a l'activitat i l'exercici de funcions dels subjectes obligats per l'LTAIPBG, i els partits polítics no són subjectes obligats per les disposicions de l'LTAIPBG en matèria del dret d'accés).
Aquest procediment no pot emparar que s'elabori nova documentació justificativa de les despeses, prèviament inexistent, per satisfer la sol·licitud.
Per tant, si els partits polítics no havien emès als grups cap factura o rebut pels fons que els havien transferit (i és més que plausible que així sigui) no se'ls pot reclamar en aquest procediment que elaborin documents que justifiquin aquestes quantitats, ni que certifiquin la destinació que li han donat, i bastarà amb què ho manifestin.
La desestimació de les factures sota l'argumentació de què no són informació pública i no poden ser objecte del dret d'accés perquè romanen a mans dels grups i el Ple és l'únic legitimat per demanar-les, és contrària a l'LTAIPBG: va contra la finalitat de llei, que és establir un nou marc de relació entre les persones i les administracions fonamentat en el coneixement de la seva actuació i, especialment, de la gestió dels recursos públics, i en el retiment de comptes a la ciutadania (article 1.2 LTAIPBG): és contrària als principis de l'LTAIPBG, particularment, al principi de transparència (article 7.2 LTAIPBG) que la llei estableix que ha de ser aplicat de manera preferent i només limitada quan una norma amb rang de llei n'estableixi expressament una restricció o límit, cosa que no fa l'article 73.3 LBRL; finalment, però no per això menys rellevant, aquesta interpretació és que és contrària als principis generals de l'article 20 LTAIPBG, d'acord amb els quals el dret d'accés a la informació pública només pot ser denegat o restringit per les causes expressament establertes per les lleis, i encara així, les limitacions legalment establertes al dret d'accés han de ser aplicades d'acord amb llur finalitat i interpretades sempre restrictivament en benefici d'aquest dret, i no es poden ampliar per analogia (article 20 LTAIPBG), de manera que resulta contrari a llei denegar o restringir el dret d'accés, com fa l'Ajuntament, a l'empara de l'article 73.3 LBRL, que no estableix expressament cap límit del dret d'accés a aquesta informació; igual que és contrari a llei condicionar l'exercici d'aquest dret d'accés a requisits no previstos ni exigits per l'LTAIPBG, com l'exercici previ per part del Ple de la facultat de control intern de les subvencions previst a la legislació del règim local.
La reclamació es desestima en relació amb el grup d'ERC i del Grup Socialista, que ja han aportat la documentació justificativa de què disposen abans de la reclamació.
Pel que fa als grups de CiU i del PP, no han al·legat no disposar de cap factura, i és més que previsible, a la vista de la relació de despeses que han lliurat, que tinguin a les seves mans aquelles factures que es corresponguin amb despeses realitzades directament pel grup.
En relació amb aquesta documentació, s'estima parcialment l'accés prèvia anonimització de les dades personals identificatives de terceres persones físiques alienes al grup i l'Ajuntament que hi constin.
Les obligacions i responsabilitats que l'LTAIPBG imposa a l'administració local reclamada en matèria del dret d'accés no s'esgoten amb la tramitació de la sol·licitud, sinó que l'LTAIPBG les obliga al compliment del dret d'accés, per a la garantia del qual la llei exigeix a les administracions que adoptin les mesures organitzatives necessàries (article 19.2 LTAIPBG).
Per tant, el que s'exigeix legalment de l'Ajuntament és que es valgui de l'òrgan i del procediment que consideri adient, però sobretot, eficaç, per complir amb les seves obligacions legals en matèria de dret d'accés i garantir que la informació que rau dins la seva esfera de poder es posa a l'abast de la ciutadania quan és demanada.
L'Ajuntament de Barcelona, com a subjecte obligat per l'LTAIPBG, haurà de dur a terme les actuacions necessàries per a garantir a la persona reclamant l'accés a aquesta informació, bé requerint formalment als grups de CiU i del PP que facilitin la consulta presencial de la informació als seus espais respectius i informant-ne a aquesta Comissió, o bé requerint les factures als grups de CiU i del PP i oferint la consulta a la persona reclamant, a través del Departament de Transparència de l'Ajuntament o de qualsevol altre òrgan que consideri adient.
Si l'Ajuntament opta per complir amb l'obligació d'executar aquesta Resolució a través dels seus òrgans municipals, es proveirà de la informació a mans dels grups de la manera i pel procediment que consideri adient, tenint en compte, en tot cas, que el contingut d'aquesta Resolució no vincula el Plenari de l'Ajuntament a exercir la facultat de control intern per part del Ple prevista a l'article 73.3 LBRL, ni té cap efecte en aquest àmbit.
La condició d'electe local de la persona reclamant no és un obstacle per a l'admissió a tràmit d'aquesta Reclamació, tal i com ve assenyalant la GAIP, i com ha confirmat el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) a la sentència 1074/2019.
Resum: La condició d'electe local de la persona reclamant no és obstacle per a l'admissió a tràmit d'aquesta Reclamació, tal i com la GAIP ve assenyalant en nombroses Resolucions - la primera de les quals la que va resoldre la Reclamació 3/2016 - i com ha confirmat el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) en la seva sentència 1074/2019.
L'Administració ha lliurat a la persona reclamant la informació sol·licitada, en el marc d'aquest procediment.
Aquest fet suposa la satisfacció extemporània de la sol·licitud d'informació de la que deriva la Reclamació i comporta la pèrdua sobrevinguda del seu objecte, motiu pel qual és procedent finalitzar el procediment.
Cal aplicar criteris de proporcionalitat en l'esforç exigible a l'administració a l'hora de facilitar la informació conforme ha estat sol·licitada.
Resum: La GAIP ha resolt en diverses ocasions que les causes d'inadmissibilitat establertes per la legislació estatal, en la mesura en què protegeixen les necessitats i conveniències de les Administracions públiques, en perjudici del dret d'accés a la informació pública, no impedeixen a les lleis autonòmiques subjectar les administracions respectives a causes més limitades d'inadmissibilitat, en benefici del dret d'accés a la informació; per tant, cal entendre que a les administracions catalanes el fet que una sol·licitud sigui reiterativa d'una altra sol·licitud anterior no constitueix una causa d'inadmissibilitat; això no treu, tanmateix, que si aquesta reiteració fos abusiva es podria inadmetre per aquest motiu, però no és aquest el cas; el fet que la sol·licitud de la que deriva aquesta Reclamació sigui manifestament reiterativa d'una sol·licitud anterior no qüestiona que hagi de ser atesa i tramitada per la Diputació, i menys encara si hom té en compte que aquesta Administració no va facilitar la informació demanada per la primera sol·licitud.
A més, el dret general d'accés a la informació sol·licitada s'ha de considerar reforçat en base a dues consideracions; per una banda, per la condició de periodista que té la persona reclamant, de manera que a més del dret d'accés a la informació pública, amb la seva sol·licitud exerceix també el dret d'informació de l'article 20 de la Constitució; per una altra, perquè l'objecte de la sol·licitud incideix directament en matèries especialment rellevants per al dret d'accés a la informació pública i la seva funció bàsica de control social dels poders públics, com són el control de la destinació dels recursos públics i les relacions entre el poder polític i administratiu i els mitjans de comunicació.
Si bé és cert que les Administracions públiques no tenen obligacions de publicitat activa (les definides pel títol II de l'LTAIPBG) fins a partir de l'entrada en vigor d'aquesta Llei, el dret d'accés a la informació pública (que és precisament el que s'està exercint en aquest procediment) es projecta, segons l'article 2. b LTAIPBG, sobre tota la informació elaborada per l'Administració i la que es troba en el seu poder, sense cap requisit ni limitació derivada de la data de la seva elaboració o adquisició.
La Diputació es limita a invocar la causa d'inadmissibilitat de la tasca complexa d'elaboració, sense motivar en absolut la seva concurrència en el cas concret; en atenció a les anteriors consideracions, aquesta mancança de la motivació més elemental obliga a rebutjar la concurrència de la causa d'inadmissibilitat invocada i concloure que la Diputació està jurídicament obligada a facilitar la informació sol·licitada.
Si bé és exigible l'esforç que sigui necessari perquè les Administracions públiques facilitin la informació sol·licitada per la ciutadania, especialment en un cas com aquest, en el que en exercici també del dret d'informació es demanen dades sobre disposició de recursos públics destinats a empreses de comunicació social, aquesta exigència sens dubte és menor, per raons de proporcionalitat, quan es tracta d'atendre, més que l'accés a la informació, la comoditat de la persona reclamant.
El dret d'accés no empara les preguntes que requereixen respostes que han de ser elaborades expressament i per a les quals cal una tasca prèvia de valoració jurídica, equivalent a la confecció d'un informe o a la resolució d'una consulta.
Resum: Les preguntes formulades als apartats 3 i 4 de la sol·licitud (sobre les atribucions d'ESPIMSA i les raons del contingut del seu web) requereixen respostes que han de ser elaborades expressament i que per a la seva elaboració cal una tasca prèvia de valoració jurídica, equivalent a la confecció d'un informe o a la resolució d'una consulta.
Per tant, en relació amb aquests dos apartats de la sol·licitud, l'aplicació de la causa d'inadmissibilitat de l'article 29.2 LTAIPBG sembla prou justificada.
Les preguntes formulades als apartats 1 i 2 de la sol·licitud no són equiparables a consultes o peticions d'informe i sembla força clar que el que demanen és informació pública i es poden contestar de forma molt simple: únicament amb un sí o amb un no cada una d'elles; la persona reclamant no demana res més que això: un sí o un no.
Segur que l'Ajuntament no necessita cap informe per indicar si té o no té coneixement de l'existència d'una activitat d'aparcament municipal en un terreny privat al costat del Mercat Ambulant de Bonavista.
I el mateix es pot dir sobre si ha atorgat o no una autorització per a aquesta activitat.
En definitiva, ambdues preguntes demanen informació pública (en el sentit d'informació o coneixement que es troba en poder de l'Administració), i no sembla que li hagi de suposar cap esforç especial d'anàlisi o elaboració jurídica a l'Ajuntament la tasca de facilitar-la.
Per tant, l'aplicació a aquestes dues preguntes de la causa d'inadmissibilitat de les sol·licituds d'informació pública de l'article 29.2 LTAIPBG no sembla que estigui justificada jurídicament.