projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Poder tramitar íntegrament i per mitjans electrònics els expedients dels departaments i ens de l'Administració de la Generalitat és un element clau per donar compliment a la normativa en matèria d'Administració electrònica.
Per aquest motiu, per poder gestionar la documentació en totes les seves fases, tant els sistemes d'informació com el gestor documental corporatiu han de seguir la política de gestió de documents electrònics i els instruments que se'n deriven.
Aquesta integració afecta els sistemes d'informació corporatius, com per exemple, el Tramitador genèric d'expedients, el Tramitador d'ajuts i subvencions (TAIS), el Gestor electrònic d'expedients de contractació (GEEC), i també als sistemes d'informació específics de cada organisme.
Aquesta integració, entre altres aspectes, ha de tenir en compte la configuració de metadades de la documentació que es genera en els sistemes.
Per fer-ho cal adequar-se al perfil d'aplicació de metadades d'ARESTA i tenir presents quines metadades s'han d'informar ja des del sistema d'informació i com s'han d'informar.
Amb aquesta finalitat, s'ha elaborat un mètode de treball i s'impartexi formació per tal que els Grups de Treball Multidisciplinaris de cada organisme puguin configurar-les de la manera més àgil possible.
Plataforma de servei de gestió documental
La Plataforma de Serveis de Gestió Documental (PSGD) és la solució corporativa d'arxiu i gestió documental de l'Administració de la Generalitat, gestionada pel Departament de Governació, Administracions Públiques i Habitatge a través de l' Oficina de Processos i Administració Electrònica.
La PSGD és la porta d'entrada per als Back Offices dels departaments i organismes integrats amb ARESTA i proporciona un catàleg comú de serveis per a la gestió documental que permet a les aplicacions fer ús del gestor documental corporatiud'una forma independent de la tecnologia, de manera que si aquesta migrés de versió o inclús canviés de producte, serà sempre transparent per a les aplicacions integrades.
iArxiu és un servei d'arxiu electrònic, orientat a la preservació de la documentació electrònica i basat en el model OAIS que s'ofereix des del Consorci d'Administració Oberta de Catalunya.
El seu objectiu és conservar la documentació assegurant la integritat del contingut, la validesa administrativa i jurídica, l'accés i la seva recuperació al llarg del temps, independentment de l'entorn tecnològic en què s'hagi produït.
La seva integració amb la PSGD garanteix que els expedients i documents que genera i/o rep l'Administració de la Generalitat es mantinguin íntegres, fiables, autèntics i accessibles durant tot el seu cicle de vida.
Un cop tancats els expedients a l'entorn de la PSGD, aquesta els transfereix a iArxiu a través d'uns paquests d'informació estructurats sobre els quals s'aplicaran les polítiques de disposició i de preservació normativament establertes.
Projecte d'ARxiu Electrònic Segur i Tramitació Administrativa (ARESTA)
Els Grups de Treball Multidisciplinaris implementen el protocol en cada organisme en el context d'ARESTA
Per abordar el procés de canvi cap a la gestió de la documentació electrònica s'han creat els Grups de Treball Multidisciplinaris (GTM) a través de l'Ordre CLT/172/2014, de 14 de maig, que aprova el Protocol de gestió de documents electrònics i arxiu.
Els GTM han de decidir sobre aspectes vinculats a la identificació d'aplicacions que contenen documents i les que gestionen tràmits, alinear-les amb els instruments previstos al protocol (esquema de metadades, taules d'accés i avaluació documental, quadre de classificació funcional, quadre de tipus documentals) i també sobre la implantació als seus organismes de les aplicacions corporatives de gestió documental.
Els GTM reben el suport dels òrgans transversals i del grup d'impuls d'ARESTA i són coordinats des del Departament de Cultura.
Podeu consultar el document de creació de cada GTM a la part inferior.
El Protocol de gestió de documents electrònics i arxiu dóna compliment al Decret 56/2009, del 7 d'abril, per a l'impuls i el desenvolupament dels mitjans electrònics a l'Administració de la Generalitat en matèria de gestió i conservació dels documents administratius i determina les condicions tècniques i organitzatives en què s'assenta el model de gestió electrònica de la documentació, establint la política de gestió de documents electrònics de l'Administració de la Generalitat i diverses responsabilitats en la seva gestió.
Aquest protocol s'aplica a tots els documents electrònics produïts o rebuts en el desenvolupament de les competències de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
També als organismes i entitats autònomes que es determinen a l'article 2.1a) del decret esmentat i a tots aquells altres que acordin gestionar la seva documentació de conformitat amb el mateix.
En el marc del protocol es formalitzen una sèrie d'instruments tècnics que contextualitzen el projecte Aresta, aquests són:
Josep Puig i Cadafalch (Mataró, 1867 - Barcelona, 1956) és una de les personalitats més importants de la Catalunya contemporània, per la seva activitat com a arquitecte, historiador de l'art i polític.
Fou president de la Mancomunitat de Catalunya i la seva obra arquitectònica i científica li donaren, ja en vida, un gran prestigi internacional.
Impartí cursos a Europa i els Estats Units i, amb la seva obra escrita -molt extensa- féu aportacions fonamentals.
La seva vàlua determina que continuï essent molt consultada i reeditada.
Mitjançant una resolució del 25 de setembre de 2003, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya va incloure l'Arxiu Josep Puig i Cadafalch dins el Catàleg del Patrimoni Cultural Català.
L'any 2007, aquest arxiu fou comprat per la Generalitat de Catalunya i actualment forma part dels fons de l'Arxiu Nacional de Catalunya.
L'Arxiu Josep Puig i Cadafalch conté els documents generats i aplegats al llarg de la seva vida arran de la seva múltiple i tan significada activitat professional, científica i política.
També conté els documents dels seus avantpassats (recula al segle XVII) i els de la seva esposa, enmig dels quals destaca l'arxiu personal de l'escriptora Dolors Monserdà de Macià (1845-1919) i documents i dibuixos de l'artista Enric Monserdà i Vidal (1850-1926).
És un arxiu que destaca per la seva completesa, la seva riquesa i la seva diversitat documental.
A més de documents textuals, hi tenen una gran presència els gràfics, molt especialment els plànols dels seus edificis i altres projectes.
També conté el seu arxiu fotogràfic.
És format per més de 400 capses d'arxiu, 386 rotlles de plànols i dibuixos i una trentena de carpetes de gran format.
Actualment és en procés de descripció i catalogació.
Aspecte parcial de l'Arxiu de la Baronia d'Eramprunyà
L'antiga baronia d'Eramprunyà era una demarcació feudal situada al Baix Llobregat.
En concret, el seu territori s'estenia per les actuals localitats de Gavà (on es conserven les restes arquitectòniques del castell d'Eramprunyà), Begues, Castelldefels, Sant Climent de Llobregat, Viladecans i Sant Boi de Llobregat.
L'arxiu de la baronia d'Eramprunyà és un fons privat, integrat per 8 metres lineals de documentació en paper.
Es tracta, bàsicament, d'un fons modern i contemporani dels segles XVI al XIX, essent més abundants els documents dels segles XVIII i XIX.
L'arxiu resulta de gran interès per a l'estudi de la història i forma de vida dels municipis i habitants de l'antiga baronia.
Per resolució de 5 de setembre de 2001, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya va d'incloure l'arxiu de la baronia d'Eramprunyà al Catàleg del Patrimoni Cultural Català.
Una còpia microfilmada d'aquest arxiu es pot consultar a l'Arxiu Nacional de Catalunya (ANC) i a l'Arxiu Comarcal del Baix Llobregat (ACBL).
Cartoral de Carlemany del bisbe de Girona
El cartoral de Carlemany del Bisbe de Girona recopila, de forma cronològica, 627 documents procedents de la mitra de Girona, datats entre els anys 817 i 1382.
El cartulari està format per dos volums confeccionats en èpoques diferents.
El primer va ser elaborat en temps del bisbe Arnau de Creixell (1199-1221) i consta de 379 folis en pergamí.
El segon, datat durant l'episcopat de Pere de Rocabertí (1318-1324), amb un document afegit el 1382, té 38 folis, que segueixen la numeració del volum anterior.
L'enquadernació actual del cartoral data del segle XVIII.
Va ser realitzada amb pell de color marró, i s'incrustaren cinc claus de metall a cadascuna de les cobertes.
Els dos volums del cartulari recullen una gran tipologia de documents, com ara vendes, donacions, establiments, empenyoraments, arbitratges o capbreus, entre altres, que es poden dividir en tres grans grups documentals: actes de dret privat, actes de dret públic i actes de dret senyorial.
El nom actual de Cartoral de Carlemany li va ser atorgat al final del segle XVI, quan eren ben vives, a Girona, les llegendes sobre Carlemany, conqueridor de la ciutat.
El Cartoral es un document de primer ordre per a l'estudi de la Catalunya medieval.
La seva importància històrica transcendeix l'àmbit local, fet que ha estat posat de manifest per la historiografia catalana al llarg dels darrers segles.
Títol: Cartoral de Carlemany del Bisbe de Girona
Data: primer quart segle XIII – últim quart segle XIV
Suport material: els folis són de pergamí
Localització: Arxiu Diocesà de Girona (Gironès)
Edició del text: Marquès, J.M; Cartoral dit de Carlemany, del bisbe de Girona (s.
La carta de població de Cardona, va ser atorgada el 23 d'abril de 986 pel comte de Barcelona Borrell II als habitants del terme del castell de Cardona.
És escrita en llatí i concedia seguretat a persones i béns, confirmant i ampliant les franqueses atorgades pels anteriors comtes de Barcelona Guifré I i Miró I, llevat de l'amnistia penal.
Situava els habitants sota el patronatge del vescomte Ermemir, i els concedia el dret de resistència armada contra els enemics.
A més, promovia un seguit de beneficis econòmics, tot oferint protecció oficial al mercat públic, permetent la negociació amb moneda legal, confirmant exempcions fiscals i dotant la col·lectivitat de recursos propis, com el quart del teloneu i la sal dels dijous.
Aquest principi de règim públic s'establia segons la llei canònica i civil visigòtica.
La carta de població de Cardona presenta una solemnitat formal, una amplitud extraordinària i una singularitat en el seu contingut jurídic que la distingeixen notòriament d'altres privilegis coetanis de repoblació i franquesa, més reduïts en la seva extensió i més limitats a fixar una població agrària.
La carta cardonina s'inscriu en el grup més elaborat que J.M. Font i Rius ha qualificat com estatut primari de la vida jurídica local, ben destacada d'altres tipus d'instruments de repoblació.
Aquest fet erigeix la carta de població de Cardona en un dels documents més importants de la Catalunya medieval per la seva significació històrica, amb interès a nivell català i peninsular.
Va ser restaurada l'any 1995 pel laboratori de restauració de l'Arxiu Nacional de Catalunya.
La intervenció va tornar el pergamí a l'estat més proper a l'original, i va eliminar antigues intervencions realitzades en el segle XVIII.
Títol: Carta de població de Cardona
Localització: Arxiu Històric de Cardona (Bages)
Edició del text: Gaya, R. Carta de població de Cardona: donada per Borell II,
Comte i Marquès de Barcelona a 23 d'abril de l'any 986.
El Butlletí d'Innovació Tecnològica i Gestió Documental (ITGD) és una publicació mensual editada per la Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni.
L'ITGD ofereix als seus subscriptors tot un seguit de continguts relatius a la gestió de documents electrònics, la seva digitalització, seguretat i preservació; a l'Administració electrònica, els seus serveis i tràmits electrònics i les aplicacions informàtiques que ho possibiliten; a l'avaluació i disposició documental o a l'accés als documents, la llibertat d'informació i la transparència administrativa que se'n deriven, entre d'altres matèries relatives a la gestió documental i a la innovació tecnològica.
Aquest butlletí ofereix també un recull normatiu sobre legislació específica, notícies i articles d'actualitat, activitats, adreces d'interès, etc. A més dedica un editorial a l'anàlisi de temes d' interès per als professionals del sector.
El Butlletí ITGD -disponible en català (ISSN 2013-5890) i castellà (ISSN 21013-5904)- es tramet via correu electrònic en format PDF.
El podeu sol·licitar a: [EMAIL]
Consulta els nostres butlletins anteriors
És una publicació de la Subdirecció General d'Arxius i Museus de la Direcció General del Patrimoni Cultural que tracta sobre el patrimoni documental i els arxius de Catalunya: els seus fons, les activitats dels centres, bibliografia recent, etc.
Des del seu primer número, aparegut l'any 1993, és una publicació oberta a tots els arxius de Catalunya, independentment de la seva titularitat, de manera que hi són recollides totes les notícies que vulguin facilitar sobre les seves activitats.
A l'apartat Hemeroteca hi podeu consultar els números anteriors en PDF.
El Departament de Cultura ha d'elaborar i mantenir l'Inventari del Patrimoni Cultural Català, el qual té com a finalitat de permetre la documentació i la recopilació sistemàtiques, la investigació i la difusió de tots els béns que l'integren.
En l'àmbit concret dels arxius i documents, la totalitat del Patrimoni Documental de Catalunya ha de formar part de l'Inventari del Patrimoni Cultural Català.
La terminologia arxivística, en fer referència a l'inventari general del patrimoni documental, té molt més incorporat el terme cens.
És per això que la llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i gestió de documents, en fer referència a l'Inventari del Patrimoni Cultural Català, especifica que "ha d'incloure el cens dels arxius que conserven béns integrants del patrimoni documental".
Les dades que figuren a l'Inventari del Patrimoni Cultural Català són públiques, llevat d'aquelles que, per resolució del conseller de Cultura i Mitjans de Comunicació, siguin excloses de consulta pública (situació jurídica, localització i valor dels béns).
La Generalitat ha de garantir als ciutadans l'accessibilitat a les dades de l'Inventari mitjançant l'establiment d'una xarxa descentralitzada de transmissió de dades i els arxius que informatitzin les dades documentals dels seus fons han d'assegurar i facilitar la viabilitat del traspàs de la informació a l'Inventari del Patrimoni Cultural Català, en el suport i amb el format que siguin determinats pel Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació.
L'elaboració de l'Inventari del Patrimoni Documental de Catalunya o cens d'arxius és un procés regit i articulat per la Generalitat de Catalunya, ara bé hi conflueixen, necessàriament, les actuacions de descripció de fons i documents portades a terme per tots els arxius integrants del Sistema d'Arxius de Catalunya, pels titulars de fons i documents integrants del Patrimoni Documental de Catalunya o bé altres institucions i persones que hi contribueixin, seguint els criteris i les normes tècniques establertes per la Generalitat de Catalunya.
El Catàleg del Patrimoni Cultural Català ha d'incloure els béns integrants del patrimoni cultural català que, tot i llur significació i importància, no compleixin les condicions pròpies dels béns culturals d'interès nacional.
També hi són inclosos, sovint, aquells béns que convé protegir legalment amb celeritat, de manera que aquesta inclusió pot acabar essent un pas previ a la inclusió del bé dins el Registre BCIN.
La inclusió dels béns del patrimoni documental en el catàleg del Patrimoni Cultural català es fa per resolució del conseller de Cultura i, semblantment al Registre de BCIN, poden ésser catalogats com a béns singulars o com a col·lecció.
Actualment, els béns del patrimoni documental que formen part del Catàleg del Patrimoni Cultural Català són: l'Arxiu de la Baronia d'Eramprunyà (Arxiu Comarcal del Baix Llobregat / Arxiu Nacional de Catalunya), l'Arxiu Josep Puig i Cadafalch (Arxiu Nacional de Catalunya), l'Arxiu Barraquer (Arxiu Nacional de Catalunya), l'Arxiu Històric del Centre Excursionista de Catalunya, l'Arxiu Fotogràfic del Centre Excursionista de Catalunya i el Fons Baltasar Porcel (Arxiu Nacional de Catalunya).
El Registre de BCIN ha d'incloure els béns més rellevants del patrimoni cultural català.
El patrimoni documental forma part del seu apartat dedicat als béns mobles, que hi poden ser inscrits mitjançant la seva declaració com a béns singulars (unitats documentals) o bé com a col·lecció (fons, col·leccions en el sentit més estricte o altres grups de documents).
La declaració de béns culturals d'interès nacional requereix la incoació prèvia d'un expedient i ha de contenir una descripció clara i precisa del bé o els béns, informes històrics, documentació gràfica i un informe detallat sobre el seu estat de conservació.
Actualment, formen part del Registre de Béns Culturals d'Interès Nacional els béns del patrimoni documental següents: Carta de població de Cardona (23 d'abril de l'any 986), Llibre de privilegis de Cervera, (1360-1456), Acta de la Cort General de Catalunya de l'any 1359 celebrada a Cervera (19 de desembre de 1359) i el Cartoral de Carlemany del Bisbe de Girona (principi del s.
Determinar el període de conservació de la documentació i el seu règim general d'accés són les principals funcions de la Comissió Nacional d'Accés, Avaluació i Tria Documental.
D'acord amb l'objectiu de la Llei 10/2001 d'Arxius i gestió de documents, d'impulsar la gestió de documents el fet que la Comissió desenvolupi de forma activa un rol d'autoritat en aquesta matèria esdevé un factor clau per a un correcte desenvolupament dels sistemes de gestió de documents dels diversos ens i organismes del Sistema d'Arxius de Catalunya dels quals aquesta normativa els és d'aplicació: les Taules d'Avaluació i Accés Documental (TAAD).
Un cop aprovades les TAAD els organismes de les Administracions públiques, sempre que compleixin determinades condicions, poden executar el que aquestes estableixen.
Aquests procediments a seguir per executar el que estableixen les taules d'avaluació i accés documental són coneguts com a Disposició.
Totes les persones tenen dret a accedir als documents de les administracions públiques i el seu accés només pot ser limitat per motius previstos a les lleis.
La llei 19/2014, de 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern és la norma que, amb caràcter general, regula el dret d'accés als documents, especialment en el seu Títol III De la informació pública.
La llei estableix que l'accés a la informació és, per defecte, lliure i només pot ser denegat o restringit si el coneixement o divulgació de la informació pot perjudicar aspectes com, entre d'altres, la seguretat pública, la investigació o sanció d'infraccions penals, administratives o disciplinàries; la intimitat i altres drets privats legítims de les persones, etc.
En aquest context normatiu, la CNAATD té, en relació a l'accés a la documentació i d'acord amb el que estableix l'article 19 de la Llei 10/2001, de 10 de juliol, d'arxius i gestió de documents, la funció de proposar al Conseller de Cultura les Taules d'accés i avaluació documental (TAAD).
Aquestes són disposicions normatives, ja que les aprova el Conseller com a Ordre, i informen sobre el dret general d'accés a una sèrie concreta.
Les TAAD són, a més, una referència a l'hora de motivar i resoldre els casos concrets de peticions d'acés a la documentació i un instrument útil pels arxius a l'hora de dissenyar i implementar les seves polítiques d'accés a la documentació.
El procés de determinar el règim d'accés es realitza en el marc del procés d'avaluació documental.
Els estàndards són elements essencials per tal que els sistemes de gestió de documents puguin portar a terme la seva funció, és a dir, poder descriure, recuperar, interoperar i difondre els documents i la informació que aquests contenen.
L'estandardització és un dels àmbits de l'arxivística de més activitat en els darrers anys, afavorida en un primer moment pels processos d'informatització de la descripció de fons d'arxius històrics. des de fa uns anys però la necessitat de gestionar la documentació electrònica ha agafat força.
L'evolució de l'administració electrònica ha fet necessari desenvolupar estàndards orientats a una més gran automatització dels processos de gestió documental.
La normalització ve donada per les regulacions governamentals i pels organismes normalitzadors, nacionals i internacionals.
Els organismes de caràcter estatutari, d'acord amb la Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i gestió de documents, també s'integren en el Sistema d'Arxius de Catalunya.
Aquests ens es caracteritzen per exercir una acció de control del poder executiu i són independents de l'Administració de la Generalitat.
Dels diversos ens n'hi ha dos, el Parlament de Catalunya i la Sindicatura de Comptes, que disposen de servei d'arxiu i gestió de documents d'acord amb els requisits establerts per la llei.
En el decurs dels darrers anys les universitats catalanes han anat desenvolupant els seus sistemes de gestió documental i arxiu de forma molt innovadora.
En general, les universitats han anat elaborant i aplicant els seus instruments tècnics (quadres de classificació, taules d'accés i avaluació documental, etc.) als seus sistemes de gestió.
També hi han experiències reeixides en col·laboració institucional i implementació de sistemes de gestió de qualitat.
La continuïtat històrica de les institucions locals, especialment els ajuntaments, ha donat com a resultat que a Catalunya existeix una gran riquesa de fons documentals d'aquestes institucions.
Aquesta tradició s'ha vist impulsada els darrers anys per un col·lectiu de professionals d'arxius molt dinàmic que s'ha implicat en la gestió documental de forma molt significativa.
El Departament de Cultura ha d'oferir suport a la gestió de documents mitjançant instruments tècnics, ajuts i recolzament en el territori a través de la Xarxa d'Arxius Comarcals.
Un suport que en l'àmbit de les comarques de Barcelona es complementa amb l'acció de la Xarxa d'Arxius Municipals de la Diputació de Barcelona.
L'Administració de la Generalitat de Catalunya té una àmplia xarxa d'arxius arreu del país que vetllen per la gestió i la preservació del patrimoni documental que és una part fonamental de la memòria de la nació i, alhora, són un element important dins una gestió transparent, eficaç i democràtica d'aquesta Administració.
El Sistema General de Gestió de la Documentació Administrativa i l'organització dels arxius de la Generalitat està regulat pel Decret 76/1996, de 5 de març.
L'àmbit d'aplicació d'aquest decret afecta als documents produïts o rebuts per l'administració de la Generalitat i el seu sector públic.
La política de gestió de documentació electrònica del Govern s'ha concretat en el projecte ARESTA (Ordre CLT 172/2014) en la que el Departament de Cultura hi té un paper d'impulsor dels instruments tècnics i la seva implementació així com d'administració corporativa del servei d'arxiu electrònic.
Recentment el Govern ha aprovat un Acord de Govern pel qual s'aproven mesures per a l'impuls de la gestió de documents i dades en el marc de l'administració digital de la Generalitat de Catalunya en el que es concreten les accions que s'han de dur a terme en el període 2019-2020).
Els documents que, un cop avaluats, són considerats d'interès històric són transferits a l'Arxiu Nacional de Catalunya o, en el cas de documents generats pels serveis de la Generalitat en el territori, a la Xarxa d'Arxius Comarcals.