Cal saber que durant una bona part de l'any, ben bé de finals de novembre fins a principis de maig, pràcticament tot el Parc està cobert de neu i cal equipament hivernal específic, així com un cert coneixement de la neu i les allaus.
Hi ha camins al Parc per a tots els gustos: alguns es poden fer en mitja hora i en altres cal destinar-hi uns quants dies i cal estar preparat.
Alguns itineraris són aptes només per alpinistes i persones avesades a caminar per la muntanya.
A les cases i els centres d'informació del Parc s'ofereixen uns fulletons d'itineraris on hi ha una selecció de les excursions més recomanables per a cadascuna de les valls d'aquest espai natural protegit.
Tots aquests camins es poden fer còmodament en un matí o com a màxim en un dia.
Donat que són itineraris recomanats pel propi Parc normalment estan ben marcats i senyalitzats i se'n fa un manteniment adient que garanteix un bon estat de conservació.
El mateix fulletó explica breument les característiques principals i la dificultat de cada camí.
Tots aquests itineraris han estat penjats a la pàgina wikiloc, des d'on poden descarregar-se i introduir-se a qualsevol navegador GPS.
En aquesta pàgina web hi ha multitud de tracks penjats per diferents usuaris.
Els recomanem que, per a la seva major seguretat, utilitzin els que hem penjat nosaltres (el nostre nom d'usuari és PNAESM).
No obstant, recordeu que el Parc és un espai natural d'alta muntanya i que hi poden haver trams amb desnivells més o menys forts.
Alguns senders poder ser bastant pedregosos o passen per llocs una mica aeris per a gent especialment sensible a les alçades.
En algunes èpoques de l'any poden estar coberts de neu, gelats o fins i tot caldrà creuar algun riu especialment crescut a causa del desgel.
Fulletó d'itineraris llargs amb possibilitat de combinacions amb el transport públic (Bus del Parc, taxis, telefèric...)
Hi ha moltes altres excursions que es poden fer i que no surten en aquests fulletons.
Es poden comprar diferents mapes, amb cartografia molt detallada on s'explica com arribar a qualsevol racó del Parc, o els camins més normals per accedir als cims.
Amb l'ajut de les noves tecnologies es poden descarregar "tracks" per a navegadors connectats a sistemes GPS, però cal ser prudent i informar-se prèviament de les característiques de l'excursió que es vulgui realitzar.
Convé saber que molts d'aquests itineraris no estan senyalitzats i moltes vegades els camins estan desdibuixats i no són fàcils de trobar.
Una senyalització molt freqüent en aquest tipus d'itineraris són les fites de pedra que en un moment donat poden ajudar-nos a l'hora de prendre una decisió, però que mai sabrem qui les ha fet i perquè.
Adreceu-vos als centres d'informació del Parc o pregunteu als guardes dels refugis de muntanya abans de començar la vostra ruta pel Parc.
Altres camins amb una mica més de dificultat permeten efectuar travesses de diversos dies per l'interior o pel voltant del Parc.
Això normalment vol dir que caldrà creuar ports de muntanya elevats on pot haver neu fins ben entrat el mes de juny.
Aquestes congestes, que es conserven fins a principis d'estiu a les parts més altes i costerudes dels colls, són molt traïdores perquè es tracta de neu molt dura, on és fàcil relliscar si no es va equipat amb el material adient (grampons, piolet o bastons).
Qualsevol persona pot planificar la seva pròpia travessia, d'acord amb els dies disponibles i reservant amb antelació l'estada als refugis, però existeixen algunes propostes que ja han estat elaborades prèviament:
És una proposta que dóna la volta al Parc passant per les poblacions que l'envolten, recuperant els antics camins que recorrien aquestes valls quan encara no hi havia carreteres.
És un repte que permet completar un recorregut circular per alguns dels refugis guardats d'aquesta àrea.
Encara que en la versió competitiva es pot completar en menys de 24 hores, es recomana destinar-hi un mínim de quatre dies.
No és fàcil adaptar un espai muntanyós i amb grans desnivells per als visitants amb mobilitat reduïda, però això no significa que no s'hagin d'esmerçar els esforços necessaris per aconseguir-ho.
El Parc Nacional té un programa específic d'ús públic per a col·lectius amb diversitat funcional.
El planell d'Aigüestortes i l'entorn de l'estany de Sant Maurici són els indrets més coneguts del Parc.
Amb l'objectiu de fer-los accessibles a tothom i eliminar les barreres físiques imposades per la natura, s'han construït unes passarel·les de fusta, aptes per a ser recorregudes amb cadira de rodes.
El Parc Nacional, en col·laboració amb la Obra Social de La Caixa, també ha arranjat dos camins per compactar i anivellar el ferm i facilitar l'accés a les persones amb dificultats per a caminar i posar senyalització adaptada per a persones cegues: el Camí de Roca Blanca i el Camí del Salto.
El primer, surt des del mateix poble d'Espot i va seguint el lloc per on es va col·locar el tub que condueix l'aigua des de la presa de Espot fins al salt de Roca Blanca que alimenta la central hidroelèctrica d'Escaló.
És un camí que està fora del Parc però és absolutament pla, apte per a tot tipus de visitants i conté alguns cartells interpretatius escrits en Braille.
Aproximadament a la meitat del recorregut, al lloc on antigament es construïen els tubs de formigó per aquesta conducció, hi ha una petita àrea d'esbarjo equipada amb taules i bancs.
També es pot recórrer tranquil·lament en bicicleta.
El segon, situat al poble de Senet (Vall de Barravés), ens condueix fins la cascada del Salto i tot i tenir un cert pendent en algun tram, presenta un ferm ben compactat per facilitar-ne l'accés i evitar ensopegades, alhora que està dotat de cartells interpretatius en Braille.
L'àrea d'esbarjo equipada amb taules i bancs es troba a l'inici de l'itinerari.
En els arxius adjunts, en format PDF, podreu consultar les característiques i localització d'aquestes infraestructures del Parc.
A més, el Parc disposa d'unes maquetes tàctils, lleugeres portàtils, per a persones amb discapacitat visual, útils per a realitzar dos itineraris: un al sector d'Aigüestortes i un altre al sector de Sant Maurici.
Només cal que sol·liciteu el préstec gratuït a les Cases del Parc.
També podeu demanar l'acompanyament durant la vostra visita dels guies-interpretadors que han participat en un programa de formació continuada per a poder realitzar sortides amb amb col·lectius amb diversitat funcional, ja sigui ja sigui motora, visual, auditiva, o intel·lectual.
Tingueu present que aquests camins, com tots els del Parc, poden estar coberts de neu i de gel des de finals de novembre fins ben entrada la primavera i és molt recomanable informar-se prèviament del seu estat.