Resultats d'un estudi prospectiu a 20 anys en 850 alcohòlics atesos a la Xarxa d'Atenció a les Drogodependències.
Quan parlem de dependència alcohòlica estem parlant d'una malaltia crònica tant pel que fa a la impossibilitat d'una curació total com als trastorns que se'n deriven.
No obstant això, amb un tractament correcte per part del pacient i del professional podem aconseguir una estabilització inicial del pacient i una millora progressiva tant amb relació als símptomes orgànics com a la qualitat de vida en general.
Des de fa anys, el tractament va encaminat a obtenir una abstinència absoluta a begudes alcohòliques i es fonamenta en tres pilars: les visites individuals amb el psiquiatre o el psicòleg, les teràpies de grup i la medicació.
La pràctica i el seguiment clínics ens han avalat fins ara l'efectivitat d'aquest tractament però creiem que era important d'efectuar una treball que demostrés d'una forma més científica aquesta efectivitat.
Així, l'any 1988 es va iniciar un estudi de seguiment de 850 pacients alcohòlics que sol·licitaven tractament en la Xarxa d'Assistència a les Drogodependències (XAD) de Catalunya.
Aquest treball tenia com objectiu, doncs, certificar l'efectivitat del tractament i estudiar quins factors influeixen en aquesta efectivitat.
Per obtenir aquestes dades es va fer un seguiment mitjançant entrevistes a l'inici del tractament i al cap d'1, 5, 10 i 20 anys després.
En tots els casos es va intentar, com a primera opció, entrevistar al pacient i al familiar en el centre d'atenció, si no era possible l'entrevista es realitzava a domicili o per telèfon, ja fos al pacient, al familiar o ambdós segons el cas.
Al final del seguiment es van localitzar 767 (90%) pacients, dels quals 273 (32%) havien mort.
No es van obtenir dades de 83 (10%) pacients que no es van poder localitzar, dels quals 15 estan desapareguts o viuen al carrer segons informació dels familiars.
El primer que cal destacar és que hi ha una disminució en el percentatge d'homes (del 81% al 77%), és a � dir, han mort més o han desaparegut més els homes que les dones.
Quant a l'estat civil, hi ha menys solters (del 20% al 14%) i més vidus (de l'1% al 6%).
Amb referència a la situació laboral, s'observa que hi ha menys pacients en actiu (del 62% al 46%) però també menys d'aturats (del 19% al 10%), cosa que s'explica per l'increment dels pacients jubilats (de l'1% al 25%) i amb incapacitat permanent (del 5% al 13%).
Quant al consum, si prenem la mostra dels pacients entrevistats (és a dir, no tenim en compte els que han mort, els que no hem localitzat ni els que han rebutjat contestar), que l'any 20 és un total de 390, trobem que un 29% beuen regularment, un 6% fa un consum d'alcohol controlat i un 65% és abstemi (gràfic 1).
El més important que cal destacar és l'evolució al llarg dels 20 anys del seguiment.
Veiem que des de l'any 1 fins al 20 la línea pel que fa a l'abstinència es manté gairebé recta, és a dir, l'obtenció d'una abstinència sostinguda al llarg del primer any es consolida i es manté al llarg dels 20 següents (gràfic 2).
Quant a les dones, veiem que al cap de 20 anys el percentatge de pacients abstinents és superior que en els homes.
Per tant, el pronòstic a llarg termini és millor en dones (gràfic 3).
La causa principal de mort han estat els càncers (en especial els de boca i d'orofaringe) seguit de les malalties digestives, com ara cirrosi, pancreatitis... (gràfic 4).
Per saber-ne més, podeu consultar els següents articles publicats en revistes mèdiques especialitzades: