Qualsevol Reglament s'ha de dictar amb plena submissió a la llei i al dret (art. 9.1 i 103.1 CE) i s'ha de respectar d'una manera especial el principi de no contradicció entre el seu contingut i el de la llei perquè les normes d'aquesta són intangibles per al reglament.
Per això és funció de la Comissió Jurídica Assessora assegurar la legalitat (incloent-hi el respecte als principis generals i en especial la interdicció de l'arbitrarietat) i l'encert de la disposició reglamentària (art. 109 LPA) i també en certa mesura una desitjable perfecció tècnica.
En desenvolupament lògic del principi de jerarquia normativa el reglament no pot reduir les situacions jurídiques favorables a l'administrat ni ampliar les desfavorables; no pot tampoc ampliar les favorables ni reduir les desfavorables perquè tot això suposaria modificar la llei.
En la matèria concreta de la funció pública el reglament ha de respondre als principis inspiradors del model estatutari vigent a partir de la Constitució.
És aquí on –com més endavant s'expressa– la Comissió Jurídica Assessora entén que el Projecte de Reglament es desvia del marc legal establert.
En definitiva el que s'ha d'aconseguir –i a aquest objectiu es dirigeix el present dictamen– és que les normes legals i les del nou Reglament operin com un corpus normatiu dotat d'unitat i sense contradiccions internes.
Aquesta consideració preliminar ha inspirat en bona part les concretes observacions formulades a l'articulat del projectat Reglament.
La Constitució estableix una reserva de llei en matèria de funció pública (art. 103.3); però aquesta reserva no és obstacle perquè el reglament pugui desenvolupar el text legal fins i tot d'una manera total i completa.
El TC ha aclarit l'abast d'aquesta reserva legal.
De l'exposat es dedueix afirmativament la possibilitat d'aprovar el Reglament sotmès a dictamen perquè respecta la reserva legal establerta per la Constitució.
L'Administració necessita estar habilitada per dictar reglaments.
Aquesta habilitació ha de provenir d'una norma amb rang de llei.
Així succeeix en aquest cas a més de per allò que disposen l'article 65 de la Llei 3/1982 de 23 de març i l'article 61 de la Llei 13/1989 de 14 de desembre per allò que es desprèn de l'antecedent núm. 1 d'aquest dictamen.
Quant al fons no hi ha cap dubte sobre l'existència d'una habilitació legal i suficient per emparar el Projecte de Reglament encara que s'observa que com és freqüent el desenvolupament reglamentari no ha estat elaborat en el termini previst.
No obstant això l'habilitació per dictar reglaments presenta a la pràctica entre d'altres qüestions les següents:
a) El desenvolupament reglamentari s'ha d'efectuar mitjançant un sol text (com s'ha fet en aquest cas) o s'ha de fer per mitjà de dos o més textos (referits per exemple a relacions de treball oferta d'ocupació sistema d'accés règim disciplinari etc.)?
Aquesta Comissió Jurídica Assessora considera vàlides ambdues solucions.
b) Li està o no permès al reglament reproduir els preceptes legals que desenvolupa juntament amb els de rang reglamentari que estableix?
Aquesta qüestió s'ha de resoldre també en sentit afirmatiu sempre que la reproducció es faci fidelment sense suprimir una part del text legal i sense fer afegiments que en incorporar-se al context de la norma reproduïda puguin donar lloc a confusió.
A les observacions de l'articulat insistirem sobre aquest punt.
c) El Projecte de Reglament s'hauria d'haver limitat a desenvolupar només els aspectes de la funció pública abordats en la LMiRL o com ha fet a contenir una codificació global de la regulació de la matèria?
Els temes de l'habilitació continguda en la disposició final 2a de la LMiRL autoritzen aquesta segona fórmula que permet a més harmonitzar la regulació amb la sectorial incident en el mateix grup normatiu.
Segons manifesten els autors del Projecte de Reglament per a la seva elaboració han utilitzat l'ordenament estatal i autonòmic de la funció pública la Llei 7/1985 de 2 d'abril reguladora de les bases del règim local –LBRL– i la LMiRL.
d) El Projecte de Reglament sotmès a dictamen no solament reprodueix preceptes de la LMiRL que desenvolupa directament sinó d'altres tant de rang legal com reglamentari referents a l'ordenament jurídic de la funció pública; aquesta circumstància que es considera admissible a més d'haver fet laboriosa la preparació d'aquest dictamen –en aquest sentit s'ha trobat a faltar una nota de concordances que hauria estat molt útil– ha impedit que com ha recomanat el Consell d'Estat (Dictamen de 3 de juliol de 1969 expedient núm. 36515) el Reglament indiqués quines disposicions d'aquest es limiten a reproduir les de la llei.
El Projecte de Reglament és potser massa extens i en algunes parts (per exemple en la destinada a regular el Registre de Personal) excessivament casuístic com es fa constar més endavant en les concretes observacions a l'articulat.
D'altra banda no té en compte la diversitat d'entitats locals a les quals va dirigit l'activitat de les quals presenta característiques no uniformes com també una capacitat de gestió diferenciable.
En tot el que sigui possible (en relació amb l'avançat estat d'elaboració del Projecte) aquests defectes hauran de ser corregits abans de l'aprovació del Reglament.
És recomanable –com tradicionalment ho ha fet el Consell d'Estat en els seus dictàmens referits a projectes de normes reglamentàries– eliminar en l'articulat del Projecte de Reglament les remissions a normes concretes entre d'altres raons per la possible incertitud o inseguretat que es pugui presentar quan es produeixi alguna modificació en les normes a les quals s'ha remès.
Per facilitar la utilització del text reglamentari pels seus destinataris seria convenient titular cada un dels articles del Projecte de Reglament com s'ha fet recentment en el Reglament general de provisió de llocs de treball i promoció professional aprovat pel Reial decret 28/1990 de 15 de gener.
Això constituiria un perfeccionament evident.
No s'hi ha adjuntat –i això hauria estat convenient– el Projecte de Decret d'aprovació del Reglament que hauria d'anar precedit d'un preàmbul encapçalat amb la citació de la disposició legal habilitant i a l'articulat del qual es podrien incorporar com ja va suggerir el Consell d'Estat en el Dictamen núm. 46.976 de 29 de novembre de 1984 les que figuren com a disposicions addicionals transitòries i final del Reglament.
El Projecte de Reglament estableix una dualitat de règims de la funció pública que a més de no ser racional (perquè pot originar entre ambdós col·lectius de personal tensions pertorbadores de la bona marxa del servei públic) no s'ajusta al nostre ordenament de la funció pública.
A més no es pot oblidar que la LBRL reserva a l'Estat l'establiment de les normes respecte de les quals es confeccionen les relacions de llocs de treball –precisament la matèria reformada per la Llei 13/1988 (art. 90.2)–.
Es refereixen als preceptes del projecte de Reglament que s'indiquen a continuació.
Per aconseguir una economia desitjable del text reglamentari es podria suprimir l'apartat 1.
La frase "règim jurídic del personal" es presta a confusió amb la del "règim estatutari" regulat en el títol V. Per a major claredat caldrà redactar el punt núm. 3 que passarà a ser el núm. 2 de la manera següent: "2.
El que estableix aquest Reglament no és aplicable al personal que presti serveis en una societat mercantil o en altres entitats de dret privat amb participació de l'ens local."
Es recomana la seva eliminació.
No és propi d'un Reglament –sobretot quan com succeeix en aquest aspira a una regulació total de la matèria –indicar les normes de rang divers que regeixen l'estatut de la funció pública local de Catalunya.
Si es manté aquest article a l'apartat 4 hauria de substituir-se "sistemàtica normativa" per "sistema normatiu".
L'epígraf a) perquè pogués concordar amb les lleis catalanes 17/1985 (art. 3) i LMiLR (art. 290.1) hauria de dir "funcionaris" o millor "funcionaris de carrera"; no "personal funcionari".
En l'ordenació del precepte i per la raó ja esmenada s'hauria d'anteposar l'epígraf c) "personal eventual" al b) "personal interí".
Se suggereix la seva supressió.
Se suggereix substituir "es considerarà" per "és" com així ho diu la Llei 17/1985 (art. 6).
A l'epígraf a) l'incís final "sens perjudici d'obtenir..." cal suprimir-lo per dues raons: 1a.
De la forma que està redactat podria donar lloc a l'existència d'un dret subjectiu contrari a l'ordenament de la funció pública.
La necessària concordança amb normes de rang legal (art. 5.1 de la Llei 17/1987; art. 311 i 313 LMiRL i 17.2 de la Llei 6/1987 de 4 d'abril) aconsella redactar l'apartat 1 de la manera següent: "1.
És personal eventual el format pels qui en virtut de nomenament de l'alcalde o del president de l'ens corresponent ocupen un lloc de treball que considerat de confiança o d'assessorament no reservat a funcionaris figura amb aquest caràcter en la corresponent relació de llocs de treball.
També és personal eventual el gerent de comarca en tot cas i el personal directiu quan la complexitat dels serveis de l'ens local ho requereixi i el ple a proposta de l'alcalde o del president el nomena."
Es pot nomenar personal interí per ocupar llocs de treball de caràcter directiu reservats a funcionaris de carrera però no personal eventual ni tan sols excepcionalment.
D'acord amb la precedent consideració general 5a l'article 17 hauria de dir el següent:
És personal laboral el format pels qui en virtut de contracte de naturalesa laboral que s'ha de formalitzar per escrit ocupen llocs de treball classificats com a tals.
El personal laboral podrà ocupar:
a) Els llocs de treball de naturalesa no permanent i aquells llocs les activitats dels quals es dirigeixin a satisfer necessitats de caràcter periòdic i discontinu.
b) Els llocs les activitats dels quals siguin propis d'oficis com també els de vigilància custòdia porter i altres d'anàlegs.
c) Els llocs de caràcter instrumental corresponents a les àrees de manteniment i conservació d'edificis equips i instal·lacions art gràfiques enquestes protecció civil i comunicació social com també el lloc de les àrees d'expressió artística i els vinculats directament al seu desenvolupament serveis socials i de protecció de menors.
d) Els llocs corresponents a àrees d'activitats que requereixin coneixements tècnics especialitzats quan no hi hagi cossos o escales de funcionaris els membres dels quals tinguin la preparació específica i necessària per ocupar-los".
Els actuals apartats 2 i 3 de l'article 17 passarien a formar part de l'apartat 3 de l'article 18 que en la versió del Projecte de Reglament quedaria suprimit.
D'acord amb la nova redacció de l'article 17 s'haurien de revisar els altres d'aquesta secció 4a i en cas necessari introduir en una norma transitòria les disposicions pertinents per regular situacions actuals disconformes amb la nova reglamentació.
Aquesta norma transitòria podria tenir un contingut semblant al de la disposició transitòria 15 creada per la Llei 23/1988
L'apartat 4 exigeix a judici d'aquesta Comissió un aclariment sobre les raons de servei que així ho requereixin.
L'article 140.2 a) de la LMiRL al qual es remet aquest precepte –la qual cosa sembla innecessària– es refereix a "informació" més que a "dret de consulta" en establir que "tots els ciutadans tenen dret a obtenir còpies i certificacions acreditatives dels acords adoptats per les corporacions locals i dels seus antecedents".
En el punt 2 és aconsellable dir solament el següent: "2.
Les relacions de llocs de treball són públiques."
Els apartats 2 –en el qual s'ha de corregir l'errada substituint "carrera" per "caràcter"– i 3 sembla que reiteren altres preceptes del mateix reglament.
La possibilitat d'integrar el personal de les bandes de música acadèmies i conservatoris en la subescala tècnica pot respondre a una classificació d'un Ajuntament concret però s'hauria de reconsiderar la seva conveniència i si no s'admet traslladar-la en el futur a una disposició transitòria.
L'extensió d'aquest article es podria reduir si se'n suprimís el text que reitera el que ja s'ha dit en altres preceptes.
La reglamentació del Registre de personal inspirada en l'article 23 de la Llei 17/1985 en el Reial decret 1405/1986 i en el Decret 71/1987 és molt detallada especialment l'article 49.
A judici d'aquesta Comissió Jurídica Assessora és aconsellable reduir el seu text al més essencial (és a dir al que tingui relació amb altres registres de personal) i deixar a les entitats locals la regulació més detallada eliminar les referències contràries a la intimitat personal i familiar dels funcionaris i atenir-se al contingut del Registre segons el Decret 71/1987.
En comptes de la remissió que es fa a l'apartat 1 a l'article 18.4 de la CE seria millor fer referència al seu contingut dient per exemple el següent: "1.
La utilització dels mitjans informàtics en la gestió del registre de personal garantiran l'honor a la intimitat personal i familiar dels funcionaris i el ple exercici dels seus drets."
A l'epígraf a) substituir "l'Institut d'Estudis d'Administració Local" per "l'Institut Nacional d'Administració Pública".
L'incís final de l'epígraf f) ("d'acord amb el que disposa l'article 149.1.18 de la Constitució espanyola") s'ha de suprimir perquè el Reglament no és l'instrument normatiu adequat per recordar a l'Administració de la Generalitat la submissió a aquest precepte constitucional.
L'epígraf a) es podria limitar a dir "aprovar anualment a través del pressupost la plantilla de personal" i suprimir la resta que constitueix el contingut de la plantilla.
A l'epígraf f) no es considera necessari ni convenient la citació de les disposicions legals que emparen del precepte reglamentari que es projecta.
A l'epígraf j) caldria afegir després de la paraula "selecció" "i formació".
No resulten clars els conceptes "inexecució de la sanció" i "rehabilitar" utilitzats en els epígrafs m) i n) i que no són objecte de regulació en el Projecte de Reglament si bé la rehabilitació apareix novament esmentada a l'article 259 i poden donar lloc a una interpretació d'acord amb la Llei.
A l'epígraf t) es podria suprimir la frase "a què fa referència l'article 308 de la Llei municipal i de règim local de Catalunya".
L'apartat 2 seria tècnicament més correcte si en comptes de remetre's a l'article 50 de la LMiRL ho fes a epígrafs concrets de l'apartat 1 d'aquest article del Reglament.
Els epígrafs f) i h) es podrien refondre en un de sol i eliminar la invocació de l'article 298 de la LMiRL.
A l'epígraf x) caldria substituir "la prefectura" per "el comandament".
Contenen un desenvolupament reglamentari inspirat segons sembla a la pràctica seguida fins ara per les entitats locals en matèria d'oferta d'ocupació.
Algun dels articles com per exemple el 58 que encapçala el capítol són susceptibles de simplificació per tal d'eliminar el detallisme excessiu.
La citació de la Llei podrà ser substituïda per una remissió genèrica a la "legislació d'integració social dels minusvàlids".
Es poden eliminar de l'epígraf d) de l'apartat 1 les remissions a preceptes legals concrets que tan sols s'explicarien si fos dubtós que entre les modalitats d'accés a les escales i subescales del personal funcionari de carrera no estigués la transferència acordada per decret del Govern de la Generalitat.
Els apartats 2 i 3 quedaran redactats així:
Les proves esmentades al punt 1 podran consistir en:
b) Exercicis de coneixements generals o específics.
En tot cas un dels exercicis obligatoris ha de tenir caràcter pràctic i si les característiques de l'oposició ho requereixen les proves escrites es llegiran davant el Tribunal.
Per tant cal corregir l'apartat 2 per incloure tant les proves pràctiques com les obligatòries i la qüestió de la lectura davant el Tribunal es resoldrà d'acord amb el que preveu l'article 4 del Decret 28/1986 de 30 de gener per unificar criteris.
L'incís final de l'apartat 2 suprimint la citació de la Llei 7/1983 de 18 d'abril de normalització lingüística es podria redactar així: "...
Aquestes proves tindran caràcter eliminatori d'acord amb la naturalesa de les places convocades per tal de garantir que els funcionaris posseeixin el coneixement de català necessari per atendre amb normalitat el servei que els és encomanat."
Es podria millorar tècnicament l'estructura i el contingut d'aquest article separant la regulació de les bases de la regulació de les condicions i/o requisits que han de complir els aspirants; aquestes últimes es podran simplificar a més amb una remissió a preceptes del mateix reglament que les regulen amb caràcter general.
En l'actual epígraf j) es troba a faltar l'obligació d'assenyalar el mínim de temps que hauria de transcórrer des de la convocatòria fins a l'inici de les proves i la mesura necessària per garantir la imparcialitat del sistema (art. 103.3 CE).
A l'epígraf a) de l'apartat 1 caldria suprimir l'alternativa "i/o" i deixar solament "o".
Atès que correspon als funcionaris amb habilitació de caràcter nacional la fe pública i l'assessorament legal preceptiu (art. 92.3 c LBRL) a l'apartat 5 d'aquest article s'hauria de reservar la secretaria del Tribunal a la persona que actués com a secretària de l'entitat local.
No es creu necessària la citació de l'article 100.2 de la LBRL.
Contradiu el que disposa l'article anterior.
Correspon a l'Administració de l'Estat –diu l'article 100.2a) de la LBRL– establir reglamentàriament els programes mínims a què s'ha d'ajustar el procediment de selecció i formació dels funcionaris al servei de l'Administració local.
Aquesta Comissió Jurídica Assessora considera procedent atenir-se al que estableix l'article 293.2 de la LMiRL segons el qual: "Els anuncis de convocatòria de proves d'accés a la funció pública local i de concursos per a proveir llocs de treball s'han de publicar a més del que disposa la normativa bàsica de l'Estat en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya."
El Reglament pot afegir si escau el contingut de la convocatòria que s'ha d'inserir en el DOGC.
S'ha de tenir en compte que la LBRL admet (art. 97) que la publicació en el BOE es limiti a una referència ja que només exigeix la publicació de les bases en el BOP.
Per tant s'hauria d'eliminar en aquest art. 78 la determinació del contingut (molt extens) que s'exigeix per a l'anunci de la convocatòria al Butlletí Oficial de l'Estat.
Encara que aquest article s'inspira directament en l'article 17 del Reial decret 2223/1984 no sembla encertat el seu manteniment perquè gairebé no diu res i el que diu no és tot el que hauria de dir.
Quant a l'epígraf c) de l'apartat 2 ens remetem a allò que s'ha observat respecte de l'article 65.
Com que el que estableix aquest reglament no és tot el que s'ha d'aplicar a la contractació del personal laboral l'apartat 1 podria suprimir-se.
S'hauria de corregir la utilització de les abreviatures DOGC i BOP i analitzar si en aquest cas és procedent la convocatòria en aquest darrer diari oficial ja que l'exigència de publicitat establerta en l'article 97 de la LBRL està compresa en un capítol reservat als funcionaris de carrera.
El personal laboral és seleccionat pel sistema de concurs (art. 298 LMiRL); en conseqüència no és admissible el sistema de concurs-oposició previst al Reglament.
S'haurien de modificar o suprimir com a conseqüència de la supressió que s'ha de fer del sistema de concurs-oposició per a l'accés del personal laboral.
L'apartat 1 reitera el que ja s'ha dit a l'article 97.3; el 2 seria aconsellable refondre'l amb el 97.
S'hauria de reconsiderar l'oportunitat i la conveniència de fer una regulació tan detallada en aquest Reglament de la transferència de funcionaris dels ens locals a altres administracions locals o a l'Administració de la Generalitat.
El mèrit de titulacions acadèmiques es posposa en relació amb el que preveu l'article 301 de la LMiRL.
Caldria redactar l'apartat 1. c) de la manera següent: "c) Pels cursos de formació i de perfeccionament seguits a l'Escola d'Administració Pública de Catalunya o d'altres institucions que tinguin relació directa amb el lloc de treball que cal proveir fins a 4 punts en funció del grau de dificultat dels cursos determinada pel sistema d'accés o de selecció de la durada del curs de l'acreditació de l'assistència o aprofitament de les proves qualificatòries finals i d'altres circumstàncies similars."
Afegir al text del Dictamen: l'atribució d'un punt caldria fer-la en cas d'igualtat.
Caldria preveure en el punt 3 el supòsit que en començar la situació de serveis especials l'interessat no tingués assignat grau personal.
S'omet la "injúria" establerta en l'article 77.a) de la Llei 17/1985.
Per tal de concordar aquest precepte amb l'article 77.d) de la Llei 17/1985 seria necessari substituir "gaudir" per "optar" i afegir al final el següent: "... sempre que compleixin els requisits que s'exigeixin."
Com a observació general dels articles compresos en aquesta Secció Primera se suggereix modificar la seva sistemàtica reproduint en un article el 97 de la Llei 17/1985 –ara esmicolat en molts preceptes– i afegint en un altre les normes de desenvolupament reglamentari que es proposen –certament escasses–.
Cal afegir al final de l'article l'incís "d'acord amb la seva legislació específica".
Convindria aclarir a l'apartat 3 que la remissió al "règim de previsió social o aplicable en cada cas" es fa només a l'efecte del còmput de l'inici de la baixa.
Recull el que s'estableix a la Llei 3/1989 de 3 de març la qual modificant amb caràcter bàsic (disposició final primera) la Llei 30/1984 de 2 d'agost de mesures per a la reforma de la funció pública amplia a setze setmanes el permís per maternitat i estableix mesures per afavorir la igualtat de tractament de la dona en el treball; això no obstant la terminologia no és molt encertada ja que és difícil parlar de llicència abans del part quan aquest encara no s'ha produït; seria millor parlar "d'embaràs" com diu l'article 84.4 de la Llei 17/1985.
En relació amb el que preveu l'article 86.2 de la Llei 17/1985 s'afegeix a l'epígraf b) "podrà sol·licitar-ne la confirmació per escrit" i en el c) s'omet l'incís final "excepte quan es cometen irregularitats i el superior jeràrquic un cop advertit no les esmena".
Aquesta Comissió Jurídica Assessora considera que si el Reglament reprodueix un precepte legal la reproducció ha d'ésser textual sense afegitons intercalats o supressions deliberades que puguin induir a confusió sobre la normativa legal.
Repeteix substancialment l'article 164.3 b) del mateix Reglament ambdós inspirats directament en l'article 67.3.b de la Llei 17/1985 que reprodueixen però no literalment.
És aconsellable la revisió d'aquesta matèria.
Repeteix així mateix l'article 164.3 b) del mateix Reglament per la qual cosa és aconsellable la seva supressió.
La limitació que estableix aquest article (que segons sembla ha estat recollida de l'article 8 del Reial decret 861/1986) és encertada però manca de claredat.
La subdivisió de les situacions d'excedència voluntària i de suspensió resta claredat al precepte.
El "trasllat forçós" al qual es refereix l'epígraf f) és un supòsit de servei actiu i no una "situació".
La rúbrica emprada no hauria de fer referència a situació de llicència o permís.
Sembla innecessari però si es mantingués seria aconsellable traslladar-lo a l'article 194 com un apartat 2.
L'apartat 3 és reiteratiu en relació amb el que ja es diu a l'art. 1.
Per aclarir aquest precepte s'hauria d'afegir l'incís final "... en l'altra Administració".
Caldria redactar l'apartat 1 de la manera següent: "1.
La suspensió tindrà caràcter de forma quan s'imposi en virtut de condemna penal o de sanció disciplinària."
S'hauria d'aclarir perquè segons es dedueix de la paraula emprada tractant-se de suspensió la reincorporació hauria de ser automàtica.
Recull l'article 73 de la Llei 17/1985 però afegeix que seran declarats en la situació de serveis especials els qui siguin nomenats per ocupar càrrecs eventuals; si amb això es fa referència a tot el personal eventual s'estarà ampliant il·legalment la situació de serveis especials.
Al mateix epígraf c) s'ha de suprimir l'incís final "que siguin incompatibles en l'exercici de la funció pública".
A l'epígraf d) s'ha de corregir "destinats" i posar-hi "designats" i cal afegir després de "Corts Generals" "o pel Parlament".
A l'epígraf i) o en un altre caldria preveure el supòsit de personal adscrit a d'altres òrgans de les comunitats autònomes (Consell Consultiu Síndic de Greuges etc...).
La remissió que es fa en el segon paràgraf al "règim... que regeix per als funcionaris de la Generalitat de Catalunya" referida a la situació de serveis especials en altres administracions manca avui en dia de virtualitat perquè encara no s'ha regulat aquesta situació.
Essent indubtable el que estableix aquest article –l'aplicació directa de la Llei orgànica 11/1985– no sembla necessària aquesta menció i menys amb l'afegit "i altra legislació vigent en cada supòsit".
La norma reglamentària no cal que expliqui en el seu articulat les raons en què es fonamenta; en conseqüència es pot suprimir en aquest article la frase "i donat el caràcter que conforme a l'article 2 de l'expressada Llei té la policia local".
Reprodueix literalment però parcialment els art. 24 i 25 de la CE la qual cosa no es troba adequada en una norma reglamentària.
Caldria corregir l'errada de l'epígraf e) i posar "secrets" en lloc de "serveis".
Després de reproduir l'article 94 de la Llei 17/1985 (epígrafs a) a h)) n'afegeix la resta (epígrafs l) a t)) possiblement a la vista del que disposa l'article 7 del Reial decret 33/1986.
Inspirat en l'article 97 de la Llei 17/1985 afegeix els epígrafs g) i h) –deducció proporcional de les retribucions i destitució– que no es consideren admissibles deixant de banda que la destitució del càrrec no es distingeix de la separació del servei objecte de l'epígraf a).
Aquesta mateixa observació és aplicable als articles 253 i 254 pel que fa a l'anomenada "destitució del càrrec".
Considera "destitució del càrrec" la pèrdua a tots els efectes de la destinació o lloc de treball fet dubtosament classificable com a sanció.
Podrien constituït apartats d'un mateix article.
Caldrà posar al final "s'ha fet" en lloc de "s'ha de fer".
La unificació del plec de càrrecs i de la proposta de sanció en un sol tràmit a part de no tenir suport legal va contra els drets de defensa de l'inculpat.
Es proposa desenvolupar l'article 306 LMiRL (que suposa que el "sens perjudici de les jornades de treball" es refereix per exemple a la policia municipal i als bombers) però l'incís final es podria redactar amb més claredat.
Atès que al títol V hi ha un capítol (el VII) dedicat al Règim disciplinari l'article 355 s'hauria d'incloure en l'esmentat capítol VII i el 356 en el règim d'incompatibilitats.
No s'entén per què ha de tenir caràcter de transitòria.
Caldria corregir en tot cas l'errada de la citació de l'article 66.1 en lloc de 67.
No s'entén per què la norma que conté és qualificada de disposició final.
S'informa que és procedent introduir en el Projecte de Reglament de personal al servei de les entitats locals les modificacions adients per salvaguardar la seva legalitat segons el que dictamina aquesta Comissió Jurídica Assessora.
Es podran incloure a més a més els suggeriments en les observacions a l'articulat en el cas d'aquest Dictamen.