L'edició d'octubre de Perspectives de l'economia mundial, del Fons Monetari Internacional, inclou un capítol que analitza les causes del creixement moderat dels salaris en les principals economies avançades des de la recessió 2008-09.
L'estudi destaca que, malgrat el repunt del creixement de l'ocupació i el retorn de la taxa d'atur als valors d'abans de la crisi, els salaris continuen per sota dels nivells en què se situaven fa una dècada.
Diversos factors cíclics i estructurals explicarien aquesta dinàmica de desacceleració salarial observada.
D'una banda l'excedent de mà d'obra per sobre del que les empreses voldrien contractar; de l'altra, l'alentiment del creixement de la productivitat.
La demanda feble de mà d'obra ja no l'expliquen només les taxes d'atur general sinó també l'ocupació parcial involuntària i els contractes temporals, formes contractuals que estan frenant el creixement dels salaris, tant en les economies en què les taxes d'atur estan per sobre de les mitjanes registrades abans de la crisi (Itàlia, Portugal i Espanya) com en les que estan per sota (Alemanya, Japó, Estats Units i Regne Unit).
El Fòrum Econòmic Mundial ha publicat els resultats de l'Índex de Competitivitat Global (ICG) que avalua el rendiment de cent quaranta economies, amb la finalitat d'identificar els principals reptes i barreres al creixement que afronten.
Segons l'estudi, tres són els reptes rellevants per al progrés econòmic: el primer, la vulnerabilitat financera, que representa una amenaça a la competitivitat i capacitat de les economies per finançar la innovació i la tecnologia; el segon, la millora en innovació de les economies emergents que s'hauria d'expandir a nivell global i, el tercer, la flexibilitat en el mercat de treball i la protecció dels treballadors, necessàries per a la competitivitat en la quarta revolució industrial.
L'informe continua amb una anàlisi dels resultats de l'ICG per països i regions geogràfiques i finalitza amb la presentació, amb puntuacions detallades, dels perfils per a totes les economies estudiades, proporcionant comparacions entre grups de referència rellevants.
Suïssa, un any més, ocupa el primer lloc de la classificació de l'ICG, Estats Units, el segon i Singapur el tercer.
El darrer número de la Revista Cauces, publicada pel Consell Econòmic i Social espanyol, inclou, a part de l'actualitat socioeconòmica i laboral, una perspectiva regional de la recuperació de l'activitat econòmica espanyola registrada en els darrers tres anys, i una exposició dels resultats de la darrera enquesta sobre les condicions de treball que elabora la Fundació Europea per a la Millora de les Condicions de Vida i de Treball (Eurofound).
L'informe destaca alguns resultats positius obtinguts en l'enquesta, com per exemple la satisfacció laboral quant a la jornada laboral o la disminució del percentatge de treballadors que consideren que el seu treball posa en risc la seva salut.
Però també destaca motius de preocupació en l'àmbit laboral, com són el treball intensiu i ajustat a terminis (36% de treballadors de la Unió Europea), l'increment de la manipulació de productes químics i infecciosos o les conductes socials adverses rebudes (violència, assetjament o atenció sexual no desitjada) en el 16% dels enquestats.
Així mateix, subratlla com a motiu negatiu la desigualtat de gènere en el treball a tot Europa, especialment en llocs de certa responsabilitat.
La Fundació Másfamilia ha publicat l'edició 2017 del Baròmetre de la conciliació – Índex efr, que té com a finalitat conèixer l'estat de la conciliació laboral, familiar i personal a Espanya per mitjà d'indicadors socials i empresarials.
L'estudi extreu un índex global que permet analitzar l'evolució des de l'any 2008 fins al 2016.
La conclusió principal de l'estudi és que l'índex mostra un notori deteriorament de 4,7 punts respecte del nivell assolit abans de la crisi, ja que disminueix l'indicador social i el de percepció ciutadana.
En concret, empitjoren la natalitat i la demografia: descens del nombre de fills per dona, retard de l'edat d'accés a la maternitat, reducció de la taxa de fecunditat, envelliment de la població i índex de dependència, entre d'altres.
Segons el Baròmetre també es produeix un empitjorament en la salut: ha crescut el nombre de treballadors en risc psicosocial en el treball, el consum d'ansiolítics, opioides i antidepressius.
Només l'indicador empresarial avança en positiu, principalment per la consolidació de les mesures de conciliació dins la cultura de la responsabilitat social corporativa, per exemple la major integració laboral de persones amb discapacitat, l'increment de la taxa d'ocupació femenina o la disminució de la bretxa salarial de gènere.
La segona edició d'Esade Gender Monitor aborda l'equilibri de gènere a les empreses espanyoles.
L'estudi s'ha realitzat a partir de la consulta efectuada a més de 500 dones directives en relació amb les polítiques d'igualtat de les seves companyies.
Les dades mostren que la desigualtat salarial (33,5%), seguida de la dificultat per a la conciliació (27,2%) i la manca de reconeixement en les tasques realitzades (26,2%) han estat les principals barreres en el seu camí cap a l'alta direcció.
A més, dos de cada deu directives reconeix que no se les ha tingut en compte per a la promoció interna.
El 75% afirma que encara no hi ha paritat en el comitè de direcció de les empreses i el 50% reconeix que la proporció és inferior al 15%.
D'altra banda, només el 14,8% de les directives consultades confirma que en la seva empresa sigui obligatori proposar un mínim de dones quan es produeix una vacant.
Finalment, consultades sobre la importància de les xarxes informals, sis de cada deu dones apunten que són un element essencial per aconseguir llocs d'alta responsabilitat i només tres de cada deu afirmen que es valora més el talent.
L'Organització Mundial del Comerç ha presentat l'Informe sobre el comerç mundial 2017, que examina com la tecnologia i el comerç afecten l'ocupació i els salaris.
En concret, analitza la relació amb la reducció de llocs qualificats, el creixent valor posat en les competències i l'augment de participació de les dones en el mercat laboral.
Els principals resultats mostren que tot i tenir pocs efectes sobre el nivell d'ocupació, la tecnologia afecta notablement la seva composició en funció de l'habilitat i tasques que realitzen els treballadors.
El canvi tecnològic demanda competències i disminueix tasques rutinàries.
Els grans beneficiats són, per tant, els treballadors qualificats, però impacta negativament en els no qualificats.
En canvi, els efectes del comerç sobre l'ocupació global tendeixen a ser positius, ja que encara que alguns llocs de treball en el sector manufacturer es poden perdre en mercats locals, se'n poden crear de nous en altres mercats o en el sector serveis.
Amb tot, l'augment de la pressió competitiva en el mercat laboral per part del comerç implica, de vegades, un augment de les diferències salarials entre gènere.
El CTESC ha presentat l'informe La formació professional dual en el sistema educatiu català, que té com a objectius analitzar el desplegament inicial d'aquesta modalitat d'aprenentatge en el sistema educatiu català; detectar punts forts i punts de millora i contrastar els avantatges que s'associen a la FP dual respecte del conjunt de l'FP inicial.
Les dades mostren que el 89% de les famílies professionals i el 67% de les titulacions es poden fer en dual i que la inserció laboral dels titulats és més alta a l'FP dual que al conjunt de l'FP inicial, el 70% i el 51%, respectivament, el curs 2014-2015.
El nombre d'alumnes matriculats en aquesta modalitat ha passat de 590 el curs 2012-2013 a 5.075 el curs 2015-2016, xifra que representa el 4,3% del conjunt de l'FP inicial.
El darrer curs han participat en l'FP dual l'1% de les empreses catalanes amb persones assalariades i el 8% de les que tenen entre 10 i més treballadors; el 54% d'aquestes empreses col·laboradores són mitjanes, (entre 11 i 200 treballadors).
El curs 2016-2017 el vincle jurídic entre aprenent i empresa ha estat en el 81% dels casos una beca i en el 19% restant, un contracte de treball.
L'informe també recull setanta-una recomanacions, consensuades amb els agents socials, sobre la governança d'aquest model, la seva organització i implantació i la importància de la seva expansió.
La majoria de treballadors per compte propi tenen alts nivells de qualitat laboral, segons l'estudi Exploring self-employment in the European Union, d'Eurostat.
Aquest és el cas dels grups d'autònoms etiquetats com a "empresaris", és a dir amb personal a càrrec, i com a "treballadors per compte propi estables", sense personal a càrrec, que representen gairebé la meitat del total.
Es tracta de treballadors autònoms per elecció i mostren independència econòmica, autonomia a l'hora de treballar i facilitat en la gestió del negoci.
No obstant això, altres dos grups anomenats autònoms "vulnerables" i "ocults" (o falsos autònoms) són en la seva generalitat autònoms per necessitat i representen una quarta part del total.
Els primers són econòmicament dependents, amb dificultat per aconseguir nous clients, mentre que els segons es caracteritzen per la manca d'autonomia en el treball.
Finalment, un darrer grup és l'anomenat dels "petits comerciants i agricultors", que es converteixen en autònoms per necessitat i presenten el nivell més baix en salut i benestar entre els autònoms.
L'estudi apunta que s'haurien de fomentar els treballadors autònoms amb actituds i valors propicis per a l'emprenedoria i la innovació per tal de crear llocs de treball d'alta qualitat.
Un dossier recent de l'Observatori Social de "la Caixa" ofereix dades rellevants sobre la importància de la recerca, el desenvolupament tecnològic i la innovació (R+D+I) actualment a Espanya.
Un primer apartat proporciona una visió global i temporal de la situació en el context europeu a partir d'indicadors bàsics sobre temes socials, demogràfics i econòmics.
A continuació, els articles centrals aborden la situació de l'R+D+I a Espanya des del vessant dels esforços públics i privats en aquesta matèria i des de la perspectiva de la percepció de la societat.
La conclusió de l'anàlisi és que existeix una contradicció entre el compromís limitat de les empreses i els governs, d'una banda, i les demandes de suport a la ciència per part de la ciutadania, de l'altra.
Davant el gir estratègic dels països BRIC (Brasil, Rússia, l'Índia i la Xina) per atreure inversió estrangera, l'estudi considera que el repte d'Espanya consisteix a enfortir el seu sistema d'innovació abans que aquests països l'atrapin.
Les línies prioritàries haurien de passar per potenciar la presència d'institucions científiques, millorar la capacitat d'atracció del talent científic i reforçar els vincles d'unió entre el món científic/acadèmic i el món empresarial.
Eurofound ha examinat els principals patrons de temps de treball en termes de durada, distribució i organització a la Unió Europea.
A la UE28 es treballa de mitjana 36 hores setmanals, mitjana que varia en funció dels països.
Els països orientals de l'Europa central, seguits dels Bàltics són els que més hores treballen; els que en treballen menys, els nòrdics i continentals.
L'estudi subratlla que el major temps laboral dels països orientals de l'Europa central i els Bàltics és degut a la limitada incidència que té el treball a temps parcial.
Per situació professional, els autònoms treballen de mitjana 40 hores setmanals mentre que els assalariats, 36.
Per gènere, la bretxa en temps de treball setmanal continua sent important, 39 hores setmanals de mitjana els homes i 33 les dones.
Aquesta diferència varia significativament entre països, sent els anglosaxons i els continentals els que presenten una major polarització.
També influeix en el temps de treball el nivell de competències del treballador, que mostra una relació inversament proporcional.
Per sectors d'activitat, s'aprecia que el treball a temps parcial preval en la venda a l'engròs i al detall, l'educació i la salut, i és menys significatiu en el sector de la fabricació.
Finalment, l'estudi també analitza les preferències de patrons, l'impacte en el temps personal i les implicacions per a la sostenibilitat a llarg termini.
Eurofound ha publicat un estudi que aborda l'ocupació no estàndard durant la darrera dècada.
Els principals resultats mostren que, en els darrers anys, el treball temporal ha declinat; el 2015 va representar només el 2% del total de l'ocupació a Europa, segons Eurofound.
En canvi, el treball a temps parcial ha continuat creixent des de l'inici de la recessió i actualment té un pes de gairebé el 20% del total de llocs de treball a la Unió Europea (24% a la UE15).
La temporalitat s'ha produït en totes les edats, sexes, ocupacions, situacions professionals i sectors.
En concret, la parcialitat involuntària ha augmentat del 22% al 29% entre 2007 i 2015, vinculada als canvis en la taxa d'atur, que va tenir increments forts a Xipre, Grècia i Espanya.
Pel que fa al treball autònom, es va reduir en gairebé mig milió de llocs de treball en la darrera dècada en el conjunt de la Unió Europea, i només van experimentar un creixement el Regne Unit, la República Txeca, França, els Països Baixos i Eslovàquia.
Les enquestes europees mostren que la major part del creixement recent del treball autònom ha estat en ocupacions ben remunerades.
Finalment, l'estudi també aporta dades sobre el treball en plataformes digitals i apunta els reptes que presenta en l'àmbit del dret laboral o la protecció social.
El Banc Central Europeu (BCE) ha publicat l'edició 6/2017 del Butlletí Econòmic que, a més dels indicadors sobre l'evolució monetària i econòmica, inclou, entre d'altres, dos articles sobre el mercat laboral.
El primer, La reducció de l'atur des d'una perspectiva històrica, examina les condicions macroeconòmiques i estructurals que han estat la causa de les reduccions substancials de l'atur en els darrers trenta-cinc anys a l'OCDE.
L'article conclou que els episodis de reducció substancial i sostinguda de l'atur s'han produït en un context de condicions cícliques favorables i de polítiques salarials responsables, i després de realitzar àmplies reformes dels mercats de productes i de treball.
El segon article, Evolució recent de l'oferta de treball a la zona euro: informació d'una enquesta a grans empreses, és un resum dels resultats d'una enquesta ad hoc del BCE sobre reformes estructurals portades a terme per les empreses líders de la zona euro.
Els resultats mostren la coincidència de les empreses en la necessitat d'emprendre noves reformes en els mercats de treball nacionals; millorar la qualitat de la formació, reduir les càrregues administratives i harmonitzar les polítiques tributàries.
Les pimes ocupen el 71% dels afiliats a Espanya i han generat el 66,4% de les noves afiliacions en el darrer any, d'acord amb els principals resultats del Butlletí trimestral d'ocupació a les pimes del segon trimestre de 2017, de Randstad.
En concret, en el segon trimestre de l'any, el nombre de llocs de treball creats per les microempreses (entre 1 i 9 treballadors) s'aproxima als 3,3 milions.
Per la seva banda, les petites empreses (de 10 a 49 treballadors) han creat 107.000 nous llocs de treball, sent els serveis lligats a l'activitat turística i el comerç els que han propiciat aquest augment.
Per sota d'aquests resultats destaca el creixement que s'ha registrat en l'oferta d'ocupació provinent de mitjanes empreses (de 50 a 249 treballadors), amb la creació de gairebé 72.800 llocs de treball, concentrats majoritàriament en els serveis d'allotjament i en els de menjars i begudes.
Finalment, les grans empreses (amb 250 o més treballadors) han afegit a les xifres d'ocupació 75.100 treballadors.
En el creixement han participat de forma majoritària empreses ubicades en el sector serveis, tant de caràcter públic com privat.
La projecció de les afiliacions avançaria un 3,6% en el conjunt de 2017 i de manera menys intensa durant el 2018.
L'Oficina d'Estudis Socials de Funcas ha publicat un nou número de la revista Focus on Spanish Society que recull algunes situacions socials rellevants en el país.
La publicació dedica la primera secció a les llars unipersonals i les persones grans que viuen soles i a l'augment del preu de l'habitatge a Espanya i Europa; la secció segona examina, a partir d'enquestes d'opinió, qüestions concretes com la desocupació; i, finalment, la secció tercera fa un seguiment de dades socials tals com la població, les llars i les famílies, el mercat laboral, l'educació i la protecció social.
Les dades de l'estudi evidencien que, a Espanya, aproximadament una de cada vuit persones de 65 i més anys (12%) que viuen en llars unipersonals estan en risc de pobresa o exclusió social, aquest percentatge s'eleva fins al 35% en el cas de persones que viuen soles menors de 65 anys.
Els costos de l'habitatge són probablement un factor explicatiu d'aquesta diferència, ja que per a les persones menors de 65 anys que viuen soles representa el 32% dels ingressos totals, i el 20% en el cas de persones majors (65 i més anys).
Respecte de la situació del mercat laboral, les opinions sobre les perspectives de trobar feina són més positives en comparació amb sis mesos abans.
El "capital humà" és el coneixement i les habilitats que posseeixen les persones i que els permet crear valor en el sistema econòmic mundial, segons la definició de l'estudi que publica el Fòrum Econòmic Mundial titulat The Human Capital Report.
L'informe analitza 130 països i els compara per mitjà d'una sèrie d'indicadors puntuats: alfabetització, grau d'educació rebuda, participació laboral, atur, subocupació, qualitat de l'educació reglada i de la formació en les empreses o proporció d'ocupació qualificada, entre d'altres.
En el rànquing que mesura el desenvolupament i l'aprofitament del capital humà, Espanya se situa a la cua d'Europa, només per sobre de Grècia, Moldàvia i Sèrbia.
La millor posició en el rànquing global l'encapçalen Suïssa, Estats Units i Alemanya.
En concret, Espanya assoleix una bona nota en el grau d'alfabetització i en la formació primària i secundària, però treu mala nota en l'educació superior.
També perd punts per l'alta taxa d'atur que registra, en l'atur juvenil se situa en la posició 124 de 130 països.
Suspèn, així mateix, per l'elevat grau de subocupació, la qualitat del sistema educatiu, la formació de les plantilles i l'escàs percentatge d'ocupació qualificada.
En canvi, assoleix una bona qualificació per l'alta proporció de treball amb capacitació mitjana.
La Universitat del futur serà diferent de l'actual: més alineada amb la indústria, l'emprenedoria i la innovació, i eminentment enfocada cap a la societat, afirma la revista Economia Industrial que publica el Ministeri d'Energia, Turisme i Agenda Digital.
En les darreres dècades s'ha potenciat el desenvolupament de l'anomenada tercera missió de la universitat, és a dir la promoció i la creació d'empreses derivades ( spin-off), que arrenquen de la iniciativa universitària per transferir al mercat el coneixement, la tecnologia o el resultat de la investigació.
Els articles recollits en el primer bloc de la revista ofereixen una reflexió crítica sobre el model d'universitats que persisteix a Espanya i els seus reptes en matèria d'emprenedoria i innovació.
També compara la situació d'Espanya amb el Regne Unit, puntualitzant la importància d'un adequat marc institucional.
Un segon bloc d'articles analitza l'orientació al mercat de les spin-off universitàries i la qüestió de la proximitat a la universitat com a element distintiu en la constitució i el desenvolupament dels parcs científics i tecnològics.
Finalment, el tercer bloc inclou casos concrets com és, entre d'altres, el de la Universitat Politècnica de València, que disposa d'una estructura i disseny organitzatiu per promoure l'emprenedoria.
Un informe recent del Banc d'Espanya analitza l'evolució de diferents indicadors econòmics a cada comunitat autònoma durant el període 1980-2015.
Els resultats de l'estudi destaquen que hi ha hagut un acostament entre les rendes per càpita de diferents comunitats, però d'una intensitat molt lleu.
El principal factor que, segons l'informe, ha ajudat a la reducció de la dispersió regional de la renda és la productivitat del treball, per la major acumulació de capital en les regions inicialment més pobres.
Les dades mostren que tant el capital públic com el privat, amb més pes d'aquest segon, s'han acumulat amb major intensitat en les regions més pobres en els darrers 35 anys.
En canvi, les variables del mercat de treball (ocupació i atur) han contribuït a augmentar les diferències regionals.
Els resultats també apunten a possibles barreres econòmiques o institucionals que impedirien que s'escurcés la bretxa de riquesa entre comunitats.
Finalment, l'informe subratlla que cal tenir en compte que les diferències regionals a Espanya no són superiors a les que presenten altres països de la Unió Europea.
Per exemple, en renda per càpita, les diferències a Itàlia i França són del 27%, mentre que a Espanya, del 21% i la mitjana de la UE del 38%.
En termes de taxa d'atur, Itàlia, Alemanya i França superen el 40%, mentre que a Espanya és del 25%, per sota de la mitjana de la UE (32%).
Ostelea School of Tourism & Hospitality ha publicat l'informe Overtourism i turismofòbia: tendències globals i contextos locals, elaborat pel professor d'investigació Claudio Milano.
L'estudi aborda qüestions relacionades amb la pressió turística de la darrera dècada, sobretot les vinculades amb la creixent evolució de pràctiques poc sostenibles del turisme massiu, que han conduït a una situació de malestar social.
Aquesta preocupació té com a causes, entre d'altres, la privatització i congestió de l'espai públic a les ciutats, l'augment del turisme de creuer, l'augment dels preus de l'habitatge i la pèrdua del poder adquisitiu per part dels residents.
Actualment, algunes ciutats estan en alerta o reaccionant contra la saturació turística: Berlín, Lisboa, les Illes Balears, Venècia, New York, New Orleans o Toronto, entre d'altres.
En el marc nacional, l'informe analitza el cas de tres destinacions urbanes: Barcelona, Berlín i Venècia, ciutats que presenten un escenari similar de saturació turística.
Barcelona i Berlín, per exemple, pateixen una constant pujada de preus de l'habitatge.
Barcelona, en concret, va tenir 5,6 pernoctacions per habitant l'any 2016 i les instal·lacions hoteleres han passat de 118 l'any 1990 a 408 l'any 2016.
L'edició 2017 de l'Anuari regional d'Eurostat proporciona dades i xifres relacionades amb el desenvolupament regional.
Encapçala la publicació una visió general de les polítiques regionals a la Unió Europea i les prioritats de la Comissió Europea a nivell subnacional.
A continuació, inclou quatre capítols sobre població, salut, educació i formació, i mercat laboral, que aporten, entre d'altres, informació sobre l'edat mitjana de la població a les diferents regions, determinants de la salut (com ara les taxes d'obesitat o el consum d'alcohol) per grau d'urbanització i bretxa de gènere en ingressos mitjans anuals.
L'Anuari inclou tres capítols d'estadístiques econòmiques, que donen informació sobre les àrees més orientades a l'agricultura o a la indústria.
Aporta també informació sobre el nivell empresarial, tecnològic i científic així com dades regionals per sectors específics i activitats econòmiques.
Finalment, clou amb dos capítols especials: un, sobre ciutats, centrat en la població, el transport i el medi ambient i, l'altre, sobre àrees rurals, amb dades específiques sobre la pobresa i exclusió social, habitatge, salut, educació, mercat de treball, economia i societat digital.
Un estudi de l'Institut Europeu per a la Igualtat de Gènere (EIGE) aborda l'impacte econòmic que tindria la millora de la igualtat de gènere en els àmbits d'educació, mercat de treball i salaris.
D'acord amb l'estudi, la igualtat de gènere i d'oportunitats en el mercat laboral ha millorat en les darreres dècades; no obstant això, encara persisteix una bretxa entre homes i dones si comparem els estudis, els salaris i la distribució del temps en els treballs no remunerats.
Els resultats indiquen que la bretxa de gènere laboral a la Unió Europea (UE) és de l'11,6%, percentatge que augmenta amb el nombre de nens a la llar.
Les dades de 2015 evidencien que el 32,1% de les dones treballen a temps parcial enfront del 8,9% dels homes.
I, a nivell de salari, les dones guanyen un 16,1% menys que els homes de mitjana a tota la UE.
Una major participació de les dones en el mercat de treball i una major representació en els camps Científic, Tecnològic, de l'Enginyeria i de les Matemàtiques, estudis en els quals el 75% dels estudiants són homes, tindria un efecte positiu sobre el PIB per càpita i l'ocupació, conclou l'estudi.