Els visitants del Palau Robert de Barcelona poden veure més d'un centenar de vestits originals de l'època daurada de l'alta costura en l'exposició "Barcelona alta costura".
Els vestits de la mostra pertanyen a la col·lecció privada sabadellenca Antoni de Montpalau, que s'exhibeix per primera vegada a Barcelona després d'haver estat presentada amb gran èxit al Museo del Traje de Madrid i a altres ciutats.
L'exposició proposa una recorregut per l'anomenada "època daurada" d'una moda genuïnament catalana, que va viure l'hegemonia a partir del 1920 gràcies a la indústria tèxtil catalana i a la connexió directa amb París.
La mostra es pot visitar al Palau Robert fins al 25 de setembre de 2011.
La inauguració oficial de l'exposició va tenir lloc el 13 de desembre, i va ser presidida pel conseller d'Innovació, Universitats i Empresa en funcions, Josep Huguet.
També hi van assistir el president del Banc de Sabadell, Josep Oliu, i el comissari de la mostra, l'historiador i crític d'art Josep Casamartina i Parassols.
La producció de l'exposició ha anat a càrrec de la Generalitat i el Banc de Sabadell, amb la col·laboració del Consorci de Comerç, Artesania i Moda de Catalunya.
La col·lecció Antoni de Montpalau és una iniciativa particular, que es nodreix essencialment de donacions i es dedica a l'estudi, la preservació i la difusió del patrimoni tèxtil.
En l'exposició del Palau Robert s'hi exhibiran més d'un centenar de peces de la col·lecció, amb vestits de figures destacades de l'alta costura com ara Jeanne Lanvin, Pedro Rodríguez, Manuel Pertegaz, Cristóbal Balenciaga, Carmen Mir, Asunción Bastida, Pedro Rovira i Margarita Nuez, entre altres, i de cases importants com Santa Eulalia o El Dique Flotante.
També s' hi exposaran barrets i sabates fets per les firmes barcelonines més celebrades, brodats de l'empresa Luguel –autora de molts brodats de Pertegaz i actualment encara en actiu– i una selecció de dibuixos de Pedro Rodríguez de 1925 a 1960.
En aquesta ocasió, l'exposició inclou algunes peces noves de Balenciaga, Pertegaz o Rodríguez que mai no s'han exposat.
L'origen d'una moda genuïnament catalana, que va despuntar més enllà de les fronteres locals, va començar amb l'activitat dels grans modistes de Barcelona de finals del segle XIX, sempre atents a les creacions de París.
Es pot començar a parlar d'una moda catalana a partir de diversos esdeveniments que van tenir lloc a la ciutat: el primer establiment de Pedro Rodríguez l'any 1919; l'obertura d'una sucursal de Lanvin l'any següent a la Rambla de Catalunya i l'organització del Saló de la Moda, amb desfilades pioneres a tot l'Estat espanyol...
La dècada dels anys vint va viure l'eclosió de la moda catalana amb les seccions d'alta costura dels magatzems de teixits Santa Eulalia, La Innovación, El Dique Flotante o La Física, o la consagració de Rodríguez com el modista espanyol principal, juntament amb Cristóbal Balenciaga –que aviat obriria també casa a Barcelona– o l'establiment d'Asunción Bastida.
Tant la connexió directa amb París com el bon moment pel qual passava la indústria tèxtil catalana van afavorir l'hegemonia de la moda catalana i de l'alta costura a tot l'Estat espanyol.
La burgesia, clienta fidel, i l'artesania de brodats i passamaneries, la tasca de les escoles industrials i l'ofici dels modistes també van contribuir-hi en gran mesura.
La majoria d'edat de la costura barcelonina va arribar amb l'organització de l'"Exposició de l'Art del Vestir i Saló de Creacions", durant el temps de la Segona República, amb la participació de les principals cases de moda, alta pelleteria, dissenyadors de barrets, sabateria i perruqueria.
Aquest procés emergent es va estroncar durant la Guerra Civil, ja que algunes cases van tancar i d'altres es van col•lectivitzar.
El 1940 es creava a la capital catalana la Cooperativa d'Alta Costura amb els anomenats cinco grandes: Pedro Rodríguez, Manuel Pertegaz, Asunción Bastida, Santa Eulalia i El Dique Flotante, però també amb altres cases com La Innovación, La Física, Argon i, més tard, Carmen Mir, Pedro Rovira i Rosser.
La majoria van tenir punts de venda o seus a Madrid, on hi havia clients i una plataforma d'operacions excel·lent.
La Cooperativa va obtenir el suport del govern espanyol, que necessitava signes d'identitat –i de normalitat– exportables a l'estranger.
Les dècades del 1950 i 1960, van marcar el moment daurat dels creadors barcelonins que van presentar amb èxit les seves col·leccions a Nova York, Dallas, Chicago, Filadèlfia, Mèxic D.F., Londres, Copenhaguen, Brussel•les, Sydney, Manila o El Caire.
Posteriorment, durant els anys setanta, arriba l'expansió del prêt-à-porter i el final del regnat de l'alta costura, tot i que van conviure els primers temps amb la incorporació de noms com Andrés Andreu, Margarita Nuez, Josep Ferrer o Roberto Dalmau, que es consolidarien ja definitivament en el món de la confecció i marcarien l'arrencada de tota una altra època que arriba fins l'actualitat.