I. El president de la Generalitat, a través del secretari general de la Presidència sol·licita, d'acord amb el que estableix l'article 8.2 de la Llei 5/2005, de 2 de maig, institucional d'aquest òrgan consultiu, un dictamen sobre el Projecte de decret de mesures per a l'eliminació de tràmits i la simplificació de procediments per a facilitar l'activitat econòmica, objectius que acoten el contingut innovador que la norma proposa i, lògicament, la intervenció d'aquesta Comissió en aquest Dictamen.
A banda que pugui constituir parcialment un desplegament específic i de normes sectorials amb rang de llei, es pot entendre en tot cas que se situa com a desplegament normatiu de la Llei 13/1989, de 14 de desembre, d'organització, procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat i, per tant, correspon a aquesta Comissió Jurídica Assessora emetre un parer preceptiu.
La competència del Govern per a dictar la disposició projectada deriva de l'Estatut d'autonomia de Catalunya (EAC) i, en concret, de l'article 150, que disposa que correspon a la Generalitat la competència exclusiva en relació amb l'estructura, la regulació dels òrgans, el funcionament i l'articulació territorial, així com respecte de les diverses modalitats organitzatives i instrumentals per a l'actuació administrativa; de l'article 159, que, en matèria de règim jurídic i procediment de les administracions públiques catalanes, assigna a la Generalitat la competència exclusiva que inclou les potestats de control, d'inspecció i de sanció en tots els àmbits materials que són competència de la Generalitat, i de les normes de procediment administratiu que derivin de les particularitats del dret substantiu de Catalunya o de les especialitats de l'organització de la Generalitat, en ambdós casos en allò que no estigui afectat per l'article 149.1.18 de la Constitució.
Si es dóna aquesta circumstància, la competència esdevé compartida segons preveu l'apartat 2 de l'article 159 de l'EAC.
Com que en alguns enunciats es relaciona instrumentalment la competència amb l'existència d'atribucions autonòmiques en àmbits materials, cal recordar que la comunitat autònoma és competent en matèria d'agricultura (article 116), de comerç i fires (article 121), d'energia i mines (article 133), d'esport i lleure (article 134), d'indústria i artesania (article 139), de planificació, ordenació i promoció de l'activitat econòmica (article 152), de transports (article 169) i de turisme (article 171).
En aquests àmbits, la competència és exclusiva o compartida i, consegüentment, la capacitat per regular amb rang reglamentari els aspectes assumits en el Projecte és plena.
Hi ha un sector, el control metrològic, en el qual la competència és executiva (article 139.4), però, d'acord amb l'article 112 de l'EAC, correspon a la Generalitat la potestat reglamentària que comprèn l'aprovació de disposicions per a l'execució de la normativa de l'Estat.
En aquest sentit, la regulació proposada tindria la funció de facilitar l'execució de la Llei estatal 3/1985, de 18 de març.
En definitiva, de l'ordenació estatutària vigent es desprenen apoderaments suficients de la Generalitat de cara a l'organització i a procediments de la intervenció administrativa en les activitats econòmiques previstes en el Projecte normatiu.
L'habilitació del Govern per a dictar les normes reglamentàries objecte d'aquest Informe es troba, amb caràcter general, en l'article 68.1 de l'EAC.
Encara que part de la Proposta normativa té caràcter organitzatiu i, en conseqüència, no requeriria una habilitació específica, alguns dels preceptes projectats incideixen en les relacions amb els particulars.
En tot cas, una habilitació adequada es troba en la ja esmentada Llei 13/1989 i, en concret, en la disposició final, que faculta expressament el Govern per a dictar les normes de desplegament de la regulació legal, supòsit en el qual fàcilment es poden entendre incloses les normes projectades.
Més específicament, pot fer-se referència a l'article 57 d'aquesta Llei, referida a la simplificació administrativa i a l'establiment de garanties respecte de l'esfera privada dels administrats.
En definitiva, la Llei 13/1989 dóna el suport necessari a la iniciativa normativa del Govern, aspecte, però, que és ignorat en l'exposició de motius.
El Projecte de decret conté, a més del preàmbul o exposició de motius, 44 articles, dues disposicions addicionals, quatre disposicions transitòries, una disposició derogatòria i cinc disposicions finals.
A més, va acompanyat de dos annexos: el primer, amb la relació dels llibres de registres en els quals s'elimina la diligència de l'Administració; el segon conté el catàleg de procediments gestionat pel portal.
Cal advertir que alguns preceptes donen una redacció a altres disposicions reglamentàries anteriors.
Estan englobats en el capítol V, articles 28 a 42, i en les disposicions finals.
La Proposta normativa sobre la qual s'informa se situa en el procés iniciat per l'Acord estratègic per a l'internacionalització, la qualitat de l'ocupació i la competitivitat de l'economia catalana', subscrit entre el Govern de la Generalitat i les organitzacions sindicals i empresarials.
Entre les mesures previstes, una d'elles es refereix a la reducció del temps necessari per a la creació d'una empresa.
Els mateixos actors, en el Pla de revisió (2008-2010) de l'Acord, han fet referència a la simplificació administrativa i a la millora de la qualitat de la regulació.
El 17 de juliol de 2007, el Govern adoptà l'Acord pel qual s'aproven les mesures proposades en l'Informe del grup de treball 'constituït per diversos consellers' per a la facilitació de tràmits a l'activitat econòmica i empresarial i la simplificació de les seves relacions amb l'Administració', fruit del qual és aquesta Proposta de regulació.
El Projecte de decret s'orienta en tres direccions: a) eliminar procediments que han perdut la finalitat pública; b) simplificar procediments, de manera que es resolguin en el primer contacte, bé en presentar la documentació necessària per acreditar el compliment normatiu 'primer estadi del model simple, actuació que l'Oficina de Gestió Empresarial realitza des de fa anys', o bé amb la previsió que no sigui necessari presentar tota la documentació, sinó només que es declari que se'n disposa, i que, si escau, se n'autoritza la comprovació; c) establir el model de relació de l'Administració amb les empreses amb una reducció del temps d'aportació de dades i de la distància per a la connexió.
Al marge queden les relacions de model complex en què, per l'impacte de les activitats o instal·lacions, cal un control previ de l'activitat i una autorització administrativa expressa.
El capítol primer, relatiu a les disposicions generals (articles 1 a 4), es refereix a l'objecte i a l'àmbit d'aplicació, que se circumscriu als procediments administratius que afecten l'empresa a càrrec de l'Administració de la Generalitat, els seus organismes autònoms i les entitats de dret públic que en depenen.
L'article 3 recull les finalitats ja al·ludides.
L'article 4 estableix regles addicionals a la regulació vigent sobre l'avaluació de l'impacte de les propostes de nova normativa, i preveu l'aprovació d'una 'guia de bones pràctiques' per a elaborar i revisar la normativa.
El capítol II, relatiu a la simplificació i a l'eliminació de tràmits (articles 5 a 7), recull, en l'article 5, la figura de la declaració responsable que ha de permetre la no-presentació de la documentació, amb assumpció de responsabilitats, per part del titular, amb efectes constitutius i, eventualment, en el cas d'infracció o falsedat d'instrucció de procediments sancionadors.
L'article 6 es refereix a la declaració responsable de l'existència d'una pòlissa d'assegurances, declaració que no es pot aplicar quan el dipòsit de la pòlissa desenvolupi funcions d'aval o de garantia.
L'article 7 elimina la diligència de l'Administració en els llibres de registre relacionats en l'annex I.
El capítol tercer (articles 8 a 12) es refereix a la tramitació electrònica, amb la indicació del sistema de comunicació telemàtica com a mitjà preferent entre l'Administració de la Generalitat i les empreses.
El capítol quart (articles 13 a 27) regula l'Oficina de Gestió Empresarial (OGE), definida en l'article 13 com la unitat administrativa que exerceix la funció de portal de serveis a les empreses, això és, 'el conjunt de serveis d'informació, assessorament, tramitació unificada i resolució, si escau, en tot allò que pot afectar l'empresa en la seva relació amb l'Administració de la Generalitat'.
L'article 18 es refereix al catàleg de serveis de l'OGE.
La tramitació en el portal és objecte d'ordenació en l'article 19, que regula les diverses modalitats i remet a l'annex 2 (columna 4) per establir l'enumeració de supòsits de declaració responsable.
L'article 20 atorga a les oficines de l'OGE la condició de Registre general.
En l'article 21 es fa referència a l'assignació de funcions a l'OGE en els procediments administratius, amb una consideració diferent dels nous procediments i dels preexistents, per als quals es preveu la possibilitat de l'encàrrec de gestió o de delegació per part de l'òrgan competent a l'OGE.
Quan l'OGE només iniciï el tràmit i el remeti a la unitat sectorial, aquesta haurà d'informar el portal de l'estat de la tramitació en els termes d'un acord de col·laboració.
L'article 22 prescriu que en tots els procediments on intervingui l'OGE correspon als departaments competents per raó de la matèria gestionar els registres i fer-ne les comprovacions.
L'article 23 tracta de la col·laboració amb la resta de les administracions públiques i de les institucions amb competències en l'àmbit de les activitats empresarials.
Els articles 24, 25, 26 i 27 es refereixen als diversos canals 'presencial, telefònic, electrònic o altri' de prestació dels serveis.
L'article 25 preveu l'existència d'oficines concertades, l'autorització de les quals es formalitza en un conveni de col·laboració.
L'article 28 modifica els articles 39.2 i 4 i 46.3 del Reglament dels tributs gestionats per l'Agència Catalana de l'Aigua aprovat pel Decret 103/2000, de 6 de març, i modificat pel Decret 47/2005, de 22 de març.
Les innovacions tenen per objecte incorporar la transmissió telemàtica de les dades i l'admissió addicional de la presentació davant l'OGE.
L'article 29 modifica el Decret 304/2006, de 18 de juliol, sobre l'estàndard i la millora en l'eficiència en l'ús de l'aigua, amb la finalitat de preveure la presentació addicional a l'OGE.
L'article 30 modifica els articles 5 i 6 del Decret 176/1987, de 9 de abril, pel qual s'estableixen normes sobre l'ordenació i la classificació dels establiments d'allotjament turístic sotmesos al règim d'hoteleria, amb la previsió de la declaració responsable i la presentació a l'OGE.
Així mateix, s'incorpora un nou article, el número 7, per a completar la regulació.
L'article 31 modifica l'article 5.b) del Decret 55/1982, de 4 de febrer, sobre l'ordenació de la pràctica del càmping i dels establiments dedicats a aquest fi, amb la previsió de la inscripció dels establiments en el Registre de Turisme de Catalunya.
L'article 32 modifica els articles 8, 9 i 10, i afegeix un article 11, del Decret 167/1985, de 23 de maig, pel qual es determina el procediment per a l'autorització dels establiments dedicats a la pràctica del càmping, modificat pel Decret 235/1994, de 26 de juliol, amb l'objectiu d'incloure el procediment de declaració responsable i la gestió de l'OGE.
L'article 33 modifica l'article 20 de l'Ordre d'11 de juliol de 1986, per la qual s'estableixen els requisits per a la instal·lació i el funcionament de càmpings.
L'article 34 modifica els articles 7, 10, 15 i 18 del Decret 313/2006, de 25 de juliol, que regula els establiments de turisme rural a fi d'incloure el règim de la declaració responsable.
L'article 35 modifica els articles 7 i 9 del Decret 163/1998, de 8 de juliol, d'apartaments turístics, amb l'objecte d'incorporar el procediment de la declaració responsable.
L'article 36 modifica els articles 4, 7 i 9 del Decret 168/1994, de 30 de maig, de reglamentació de les agències de viatges, modificat pel Decret 300/1998, de 17 de novembre, amb finalitats similars a les esmentades.
L'article 37 modifica l'article 9, i hi afegeix el 9 bis, del Decret 94/1994, de 22 de març, pel qual es crea la Xarxa d'Oficines de Turisme de Catalunya a fi de preveure l'ús del procediment de la declaració responsable i la intervenció de l'OGE.
L'article 38 modifica l'article 5 del Decret 5/1998, de 7 de gener, sobre l'activitat de guia de turisme, per establir la intervenció de l'OGE.
L'article 39 modifica l'article 9 del Decret 317/1994, de 4 de novembre, pel qual s'estableixen normes sobre l'ordenació i la classificació dels establiments de restauració, amb la previsió d'una inscripció d'ofici en el Registre de turisme per a la comunicació dels ajuntaments.
L'article 40 modifica l'annex 3 del Decret 302/2004, de 25 de maig, pel qual es crea i s'aprova el funcionament del Registre d'indústries agràries i alimentàries de Catalunya, amb la finalitat d'incorporar-hi la declaració responsable.
L'article 41 modifica els articles 5.3 i 6.5 del Decret 298/1993, de 8 d'octubre, de modificació del Decret 147/1987, de 31 de març, pel qual es regula l'activitat industrial i de prestació de serveis en els tallers de reparació de vehicles automòbils i dels seus equips i components.
L'article 42 modifica l'article 13.1 del Decret 363/2004, de 24 d'agost, pel qual es regula el procediment administratiu per a l'aplicació del Reglament electrotècnic per a baixa tensió, amb una simple referència a l'acreditació dels sol·licitants.
El capítol sisè, que comprèn els articles 43 i 44, conté mesures de simplificació en l'àmbit del comerç, amb la introducció de la modalitat de la declaració responsable, respectivament, per a la venda en liquidació i venda de saldos, ocasional i permanent.
La disposició addicional primera afirma el caràcter addicional o alternatiu dels procediments proposats, en declarar la subsistència del dret dels interessats a presentar escrits en els registres regulats per la legislació administrativa.
La disposició addicional segona es refereix als models de declaració responsable que figuren al web institucional.
La disposició transitòria primera disposa que els procediments iniciats abans de l'entrada en vigor del Decret sobre el qual s'informa se sotmetin al règim vigent en el moment de presentar la sol·licitud.
La disposició transitòria segona es refereix al personal afectat amb afirmació de la continuïtat.
La disposició transitòria tercera ajorna, fins transcorreguts sis mesos des de la vigència, l'aplicació de determinades previsions sobre la declaració responsable i el portal de tramitació.
La disposició transitòria quarta es refereix a les condicions per a l'accés als serveis electrònics.
La disposició derogatòria deixa sense vigència normes corresponents a dinou regulacions.
La disposició final primera modifica l'annex 1 del Decret 94/1994, de 22 de març, pel qual es crea la Xarxa d'Oficines de Turisme de Catalunya, amb un canvi de distintiu.
La disposició final segona, en modificar l'article 5 del Decret 317/1994, de 4 de novembre, pel qual s'estableixen normes sobre l'ordenació i la classificació dels establiments de restauració, precisa el concepte de restaurant.
La disposició final tercera modifica l'article 2 del Decret 163/1998, de 8 de juliol, d'apartaments turístics, i inclou una nova definició.
La disposició final quarta modifica els articles 3, 16 i 17 del Decret 56/2003, de 20 de febrer, pel qual es regulen les activitats fisicoesportives en el medi natural, amb previsions procedimentals.
La disposició final cinquena manté la vacatio legis.
V. Examinarem ara si en la tramitació i en la documentació aportada s'han acomplert les exigències de la legislació a fi d'elaborar normes reglamentàries 'en concret, les dels articles 62 a 66 de la Llei 13/1989'.
L'expedient inclou una Memòria referida al marc normatiu, a la justificació de l'oportunitat i a l'adequació de les mesures proposades, al contingut i a les finalitats del Projecte i una al·lusió a les consultes efectuades i a la valoració de la perspectiva d'igualtat de gènere.
La Memòria va acompanyada de diversos annexos.
El primer conté propostes de simplificació administrativa o de millora normativa realitzades per experts externs; el segon, les propostes dels diversos departaments de la Generalitat; i, el tercer, les propostes de simplificació i de regulació.
Excepte pel que fa a algun punt concret 'al qual s'al·ludirà més endavant', es pot estimar que la Memòria s'adequa a la seva funció.
Així mateix, s'inclou un estudi econòmic en termes de cost-benefici que estableix l'impacte possible de la Proposta normativa.
També inclou la relació de les disposicions afectades.
Consta, també, l'Informe interdepartamental d'impacte de gènere evacuat el 15 de gener de 2008.
El Consell del Treball, Econòmic i Social de Catalunya, en la sessió ordinària de 4 de febrer de 2008, emeté un Dictamen sobre el Projecte.
El Projecte de decret fou sotmès a informació pública i a l'audiència dels interessats.
Els escrits presentats 'Col·legi d'Enginyers Tècnics Industrials de Barcelona, Foment del Treball Nacional, Consell General de Cambres de Comerç de Catalunya', foren valorats per la Secretaria General de la Presidència.
El Projecte de decret fou sotmès a l'Informe del Gabinet Jurídic de la Generalitat.
La secretària del Govern certificà que el Projecte fou sotmès a la consideració del Consell Tècnic en la sessió de 5 de febrer de 2008.
Així, doncs, la documentació i la tramitació s'han acomodat als requeriments de la legislació, si bé es troben a faltar documents que reflecteixin les observacions dels diversos departaments amb les propostes íntegres, així com les dels experts.
Encara que, òbviament, es tracta de documentació no essencial i només amb un valor il·lustratiu, s'ha de recordar la necessitat que els expedients que es trameten a aquest organisme consultiu per emetre dictamen siguin íntegres, com ja s'ha indicat en altres ocasions (dictàmens 89/06, 287/07 i 26/08).
Finalment, s'ha de cridar l'atenció sobre la manca de sotmetiment del Projecte de decret a l'Informe de l'Agència Catalana de Protecció de Dades, o almenys aquest no hi consta.
Algunes de les normes proposades, com l'article 11, que regula l'intercanvi de dades 'entre les administracions públiques i entres aquestes i altres institucions', o l'article 19.4, quan disposa la possibilitat que l'Administració constati o comprovi les dades declarades 'amb les que disposen altres entitats o organismes públics o privats', posen en relleu aquesta necessitat.
En aquest sentit, ens remetem a les consideracions efectuades en el Dictamen 26/08.
Abans d'entrar en l'anàlisi substancial de la regulació proposada és convenient considerar alguns aspectes formals.
En primer lloc, s'ha de cridar l'atenció sobre l'heterogeneïtat de continguts que pot difuminar parcialment el Projecte.
Si la majoria dels preceptes de la Proposta són congruents amb les finalitats afirmades, hi ha algunes regles que contenen regulacions d'ordre substancial que poc tenen a veure amb aquests objectius, ja que, segons sembla, es defineixen instal·lacions (articles 33, 41 i disposicions finals segona i tercera) o es dissenyen distintius (disposició final primera).
És cert que no existeix cap prohibició quant a barrejar continguts diferents en una mateixa normativa, però quan la finalitat és tan clara i proclamada, la inclusió de preceptes que en són aliens afecta la bona lectura de la norma i rebaixa el nivell de la seguretat que se'n desprèn.
En segon lloc, s'ha de remarcar la manca parcial de simetria de la norma.
Així, mentre que en uns supòsits es preveu expressament la modificació de la regulació preexistent dels procediments (capítol V), que després es relacionen en l'annex 2, en altres casos consten o s'esmenten els canvis en l'annex, sense que es contingui en el cos de la norma la previsió normativa corresponent (per exemple, en matèria de mines).
Per assolir un estadi més alt de seguretat jurídica, seria bo que es donés sempre la primera opció, sobretot quan el portal de tramitació no farà de mera oficina receptora de sol·licitud.
Per tant, caldria considerar l'extensió de les propostes normatives de l'articulat a tots els procediments afectats per l'annex segon, encara que, si la intervenció del portal fos només en l'inici del procediment, un únic precepte podria comprendre tots els supòsits.
En tercer lloc i en relació amb l'exposició de motius o preàmbul, s'ha d'indicar: a) la conveniència de fer referència al suport legal que pot trobar la norma, com és la Llei 13/1989, o fins i tot la Directiva 2006/123 CE del Parlament europeu i del Consell, de 12 de desembre de 2006, relativa als serveis de mercat interior; b) una redacció a vegades incomprensible i, en ocasions, redundant en la primera part, i c) l'abrupta redacció dels darrers paràgrafs, amb relacions cegues de procediments.
També sorprèn la manca de referència a actuacions recents en aquest camp, com la Resolució PRE/2318/2007, de 6 de juliol (DOGC 4935, de 27 de juliol).
En definitiva, és aconsellable una revisió del preàmbul.
En quart lloc, s'ha d'advertir que la disposició final primera no s'adiu amb la funció d'aquest tipus de disposicions.
D'altra banda, les modificacions normatives contingudes en el capítol V, segons les tècniques normatives més habituals, haurien de traslladar-se a disposicions finals i formar un conjunt amb les que ja tenen aquest contingut.
En tot cas, seria aconsellable no situar en dues parts diferents les modificacions normatives.
Finalment, s'ha d'assenyalar que en la llista de disposicions afectades i taula de vigència, annexes a la Memòria, es fa referència a les modificacions dels articles 88.2, 90.1 i 2 i 91.2 del Decret 285/2006, de 4 de juliol, pel qual es desplega la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària.
Aquestes modificacions no figuren en el text del Projecte de decret, a diferència del que passava en una primera versió del Projecte (pàg.
155-156 de l'expedient) a la Secció Agricultura.
Caldria verificar si es tracta d'un oblit o d'una exclusió expressa, per corregir el Projecte normatiu, o, en el cas contrari, justificar el canvi de criteri.
Abans de repassar les diverses disposicions del Projecte de decret considerarem tres qüestions que s'han plantejat en el curs de la tramitació: 1) la transcendència de la incorporació de la declaració responsable, particularment pel que fa a la responsabilitat administrativa; 2) la previsió d'oficines concertades, i 3) la regulació dels establiments de turisme rural i la Directiva 2006/123 CE del Parlament europeu i del Consell, de 12 de desembre de 2006, relativa als serveis de mercat anterior.
La simplificació de procediments que substitueix la presentació de documentació acreditativa de circumstàncies per una declaració del sol·licitant que efectivament es tenen els documents i es reuneixen les circumstàncies 'articles 5 i 6 del Projecte' no altera l'aplicació de la institució rescabaladora, regulada pels articles 139 i següents de la Llei 30/1992, de 26 de novembre.
En efecte, en el supòsit que l'Administració verifiqui la inexactitud o falsedat de les dades emprades o canalitzades en la declaració responsable amb l'adopció de les mesures previstes (particularment, article 5.3 del Projecte) de revocació del tràmit o de la inscripció no es genera cap situació indemnitzable, ja que la deficiència en l'actuació del particular trenca la relació de causalitat entre el dany que es pugui haver generat i l'actuació de l'Administració.
És un criteri perfectament consolidat la inexistència de responsabilitat administrativa quan en la realització del dany ha estat determinant l'actuació negligent o expressa del perjudicat.
D'una manera reiterada s'hi ha al·ludit en els dictàmens d'aquesta Comissió 69/00, 316/02, 26/03, 509/04, 120/06 i 181/06.
Aquest principi general en ocasions s'ha recollit d'una manera expressa en l'ordenament en regular els supòsits indemnitzatoris en un determinat sector.
Així, la recent Llei 8/2007, de 28 de maig, de sòl, recull una previsió habitual de la legislació urbanística, en l'article 30 ho expressa amb total claredat: 'd) L'anul·lació dels títols administratius habilitadors d'obres i activitats, així com la demora injustificada en el seu atorgament i la seva denegació improcedent' constitueix un supòsit indemnitzatori i afegeix, '['] En cap cas hi pot haver indemnització si hi ha dol, culpa o negligència greus imputables al perjudicat'.
En conseqüència, es pot afirmar que la inexactitud en la declaració responsable 'que s'haurà d'atribuir a alguna de les tres conductes que s'acaben d'esmentar' pot comportar la revocació de determinats tràmits, sense que aquesta generi responsabilitat de l'Administració pel que fa a la ruptura de la relació de causalitat provocada per l'actuació del particular.
En l'expedient, s'ha plantejat per part d'algun òrgan de l'Administració autonòmica la conveniència que la introducció del procediment de declaració responsable vagi acompanyada d'una regulació més contundent del sistema sancionador aplicable.
De fet, l'article 5.3 in fine del Projecte de decret al·ludeix a la possible incoació de procediments sancionadors.
La conveniència de promoure una revisió de l'esmentat sistema en paral·lel a la simplificació de tràmits hauria de ser considerada per l'Administració activa, així com un reforçament de l'aparell organitzatiu corresponent.
Tot això, entenent que, òbviament, una falsedat en la declaració deixa oberta també la via penal, segons correspongui.
El Projecte de decret preveu en l'article 20 que, al costat de les oficines pròpies de l'OGE, això és, òrgans de l'Administració autonòmica, hi hagi oficines concertades que exerceixen 'funcions de registre en tots els procediments relacionats amb l'activitat empresarial'.
L'article 25, en regular l'anomenat 'canal presencial' insisteix en la dualitat d'oficines pròpies i concertades.
En relació amb aquestes, el segon paràgraf disposa que 's'han d'establir convenis de col·laboració que impliquen l'autorització com a punts acreditats OGE per a gestionar els procediments administratius que afecten les activitats empresarials.
Per tal de garantir la qualitat de la gestió, l'OGE fixa els requisits tècnics de funcionament dels punts acreditats i n'estableix els mecanismes d'actuació, coordinació i control'.
D'aquestes disposicions no es dedueix la naturalesa precisa de les oficines concertades, però sí que donaran entrada oficial i fedatària a documentació (funció registral) i gestionaran procediments, expressió que comprèn sens dubte la instrucció, si bé no és clar que inclogui la resolució.
En aquest sentit, certament, seria millor, per a la comprensió de les prescripcions legals, que en la regulació dels procediments s'utilitzessin els conceptes consagrats per la legislació general (lleis 13/1989 i 30/1992), en lloc de neologismes d'origen no jurídic.
L'obscuritat sobre quines poden ser les entitats a les quals s'atorgui la condició d'oficina concertada dificulta l'examen d'aquesta previsió.
En el curs de la tramitació s'ha debatut aquest punt i s'ha al·ludit expressament a les cambres de Comerç, Indústria i Navegació.
Ara bé, la seva condició de corporacions de dret públic que expressament reconeix la Llei 14/2002, de 27 de juny, reguladora d'aquestes entitats, i les funcions de col·laboració amb l'Administració que els assigna donen cobertura suficient per atribuir a les cambres la condició d'oficina concertada amb les missions previstes pels articles 20 i 25 del Projecte de decret.
Però, per aquesta mateixa raó 'rang de la norma que ho empara', planteja més dubtes l'assignació de la funció de gestionar un registre administratiu, amb els efectes oficials corresponents, a qualsevol entitat privada com semblaria desprendre's de la redacció del precepte.
La regulació de l'activitat registral administrativa en la legislació general abans citada la situa en les administracions públiques i en les entitats de dret públic que en depenen.
No sembla que la innovació d'assignar-la a una entitat particular pugui realitzar-se directament mitjançant una disposició reglamentària.
Ara bé, el conjunt de la regulació proposada, i en particular l'article 13 'l'OGE com a unitat administrativa', l'article 23 'relatiu a la cooperació amb altres entitats públiques', la previsió de convenis per regular les relacions amb les oficines concertades 'article 25.2' porten a interpretar que, de fet, s'està considerant l'atorgament d'aquestes condicions a institucions de condició total o parcial pública.
El mateix caràcter, en cert sentit, experimental de la proposta normativa aconsella aquesta lectura.
L'article 34 del Projecte de decret recull la modificació de l'article 7 del Decret 313/2006, de 25 de juliol, que regula els establiments de turisme rural.
Les lletres e), f) i g), amb uns textos ja recollits en el text de 2006, preveuen els requisits d'empadronament amb antiguitat de tres anys del sol·licitant en els tres casos, de masia o casa de poble compartida, independent o masoveria i previsions ja contingudes en la regulació modificada.
S'ha plantejat la contradicció entre aquest requisit i la Directiva 2006/123 CE.
L'article 14.1 d'aquesta ordena que els estats no supeditin l'accés a una activitat a requisits discriminatoris basats directament o indirectament en la nacionalitat o, en el cas de societat, en el domicili social, i en aquest marc situa en la lletra b) el requisit de residir en el territori nacional.
Cal posar atenció en la relació sistemàtica que estableix entre el requisit de residir i la discriminació pel que fa a la nacionalitat.
En suport de les clàusules del Decret 313/2006 s'ha de començar per recordar el paper d'aquests establiments per a l'estabilitat poblacional del camp, que és un objectiu d'interès general, i com la incentivació del turisme rural se situa en el marc de la política cultural i social, context d'interpretació de les previsions comunitàries.
En aquest sentit, s'ha de recordar l'article 46.4 de l'Estatut d'autonomia.
Així mateix, es pot indicar que la condició continguda a les esmentades clàusules no té cap element de discriminació per raó de nacionalitat que constitueix l'eix vertebrador de les prohibicions de requisits de la legislació europea per dues raons: a) s'aplica indiferentment a nacionals de l'Estat espanyol o no; b) l'empadronament és aliè a nacionalitat.
També s'ha de tenir en compte que, a la llum del principi de proporcionalitat, expressament invocat per la Directiva 2006/123 (article 10.1.c) i 15.c)), el requisit té plena justificació, pel que fa, també, a objectius d'equilibri territorial.
Així, doncs, es pot mantenir que el requisit no xoca frontalment amb les previsions comunitàries i reuneix les condicions de no-discriminació, necessitat i proporcionalitat previstes per l'article 15.3.
Finalment, es pot assenyalar, alternativament, que, en constar ja aquests requisits d'empadronament en la norma originària, anterior a la Directiva europea, també es podria realitzar una redacció de la modificació que ara es pretén que no reiteri aquests aspectes de la regulació, sinó que se centri només en l'aspecte procedimental o de simplificació administrativa.
Completarem ara l'examen del contingut del Projecte de decret d'una manera detallada.
En relació amb el preàmbul, a més de les observacions fetes en el fonament jurídic VII, cal remarcar el silenci total sobre les disposicions addicionals, transitòries, finals i derogatòria, malgrat la considerable significació d'aquests preceptes, que, com hem vist, contenen modificacions de normatives.
A l'article 1, en definir l'objecte de la norma, per congruència, caldria afegir l'adverbi 'principalment', ja que, com hem indicat, el Projecte de decret no conté només 'elements de simplificació administrativa'.
També es podria substituir 'elements' per 'regles' o 'mesures'.
A l'article 2 es podria suprimir, per manca de sentit, l'adverbi 'també'.
L'article 4 preveu, com a element addicional, en el procediment d'elaboració de disposicions generals, un informe d'avaluació de l'impacte de les mesures proposades.
Ara bé, com vam indicar en el nostre Dictamen 233/07, aquest impacte es relaciona i connecta 'i pot donar un contingut més precís' amb els estudis de cost-benefici ja previstos per la Llei 13/1989, com també es pot considerar un estudi dels que poden acompanyar la Memòria, segons disposa aquesta mateixa Llei.
És per això que la previsió de l'informe d'impacte no la contradiu.
Seria convenient recollir aquesta relació, que, d'altra banda, reforçaria la posició de la nova mesura, ja que, en introduir-se reglamentàriament, a diferència de la documentació a què s'acaba d'al·ludir que té rang legal, té una menor resistència i és més vulnerable per incompliment.
El segon i tercer apartat del paràgraf 1 podrien configurar-se com un paràgraf 2.
El paràgraf 2 passaria a ser el 3.
Respecte del segon apartat d'aquest darrer no està clar quan es produiria la segona fase i, per tant, es podria considerar una precisió més gran.
L'article 6, relatiu a declaracions responsables de l'existència d'una pòlissa d'assegurança, no preveu ni la possibilitat de comprovació ni els efectes de la inexactitud o falsedat.
És imprescindible preveure ambdós aspectes i es pot fer també per remissió als apartats 2 i 3 de l'anterior article 5.
L'article 9 disposa que l'accés als serveis relacionats amb les condicions necessàries per exercir o fomentar activitats empresarials es du a terme mitjançant un canal específic adreçat a les empreses que gestiona l'OGE.
Caldria establir la relació, i fer la remissió, amb l'article 27, que regula el canal electrònic.
A l'article 15, relatiu a l'estructura de l'OGE, seria convenient indicar que actua per oficines territorials.
D'aquesta manera s'entendrien més sistemàticament els articles 17 i 18.
El paràgraf 4 de l'article 19 és parcialment reiteratiu de l'article 5.
Sembla que es refereix només al supòsit de les declaracions responsables.
Si no és així, caldria afegir a les dades declarades la documentació aportada.
Es podria resituar l'apartat 6 i incorporar-lo, amb una nova redacció, com a segon.
En relació amb l'article 20 sobre el registre ens remetem al fonament VII.2.
L'article 13 es refereix al fet que l'OGE, en exercir el frontal, ho ha de fer en col·laboració amb la resta d'unitats administratives concernides.
L'article 14 al·ludeix a convenis de col·laboració amb altres administracions per atorgar funcions addicionals a l'OGE.
L'article 21, relatiu a l'assignació de funcions a l'OGE en els procediments administratius, després d'expressar el propòsit 'altra cosa no pot ser, atès el rang de la disposició' que les futures normes reglamentàries que regulin tràmits o procediments de nova creació relacionats amb l'activitat empresarial han d'establir que el frontal de tramitació serà l'OGE, i que per als tràmits no atribuïts a l'OGE, l'òrgan competent per a la tramitació i resolució d'un procediment pot encarregar a l'OGE aquestes funcions mitjançant encàrrecs i delegacions 'se sobreentén, però no seria sobrer dir-ho, d'acord amb les previsions de la llei'.
A l'apartat 3 es refereix a uns acords de col·laboració quan l'OGE només iniciï el tràmit.
Com es pot veure, la col·laboració juga molts diversos papers i caldria precisar i sistematitzar què són aquests darrers acords de col·laboració.
D'altra banda, es constata que en l'apartat 2 hi ha una regulació específica dels encàrrecs de gestió, mentre que en l'article hi manca alguna referència desenvolupada de la tècnica de delegació, segurament perquè es preveu que té poc joc.
D'altra banda, dels paràgrafs 2 i 3 sembla desprendre's que l'encàrrec de gestió pot comprendre també l'activitat resolutiva.
Si fos així xocaria amb l'article 15.2 de la Llei 30/1992, que expressament estableix que l'encàrrec no suposa la cessió dels elements substantius de l'exercici de la competència i és responsabilitat de l'òrgan que encarrega dictar els actes de caràcter jurídic que donin suport a l'activitat material que s'encarrega.
Així, doncs, caldria revisar la redacció de l'article 21 per eliminar els interrogants plantejats i aclarir la funció dels acords de col·laboració.
L'article 22 no encaixa amb l'article 19, o és de difícil interpretació.
Els articles 24 i següents regulen els canals de prestació de serveis.
L'article 25 es refereix a les oficines concertades, tema al qual ja hem fet referència.
Els articles 28 a 42 contenen, com ja hem referit, diverses alteracions puntuals de normes relatives a medi ambient, turisme, agricultura i seguretat industrial, a fi de facilitar la incorporació de mesures de simplificació i, en particular, de la declaració responsable, que, com ja s'ha indicat, seria millor situar com a disposicions finals.
Els articles 43 i 44 regulen la introducció de la declaració responsable en la venda de liquidació i venda ocasional de saldos i venda permanent de saldos amb la previsió de la intervenció de l'OGE i remissió a l'òrgan específic per al control posterior.
La regulació no s'oposa a l'ordenació legal d'aquestes modalitats de venda continguda en el Decret legislatiu 1/1993, de 9 de març, pel qual s'aprova la refosa en un text únic dels preceptes de la Llei 1/1986, de 18 de febrer, i la Llei 23/1991, de 19 de novembre.
Aquest text refós, en allò que aquí interessa, només ha estat modificat per la Llei 15/2005, de 21 de desembre, que va afegir un tercer apartat a l'article 36.
La regulació legal de la venda en liquidació i de la venda ocasional de saldos instrumenta la intervenció administrativa mitjançant l'establiment de l'obligació de comunicar-ho prèviament (article 37 i 42).
El Projecte de decret respecta aquesta solució i els diferents terminis indicats per la llei segons quina sigui la modalitat de venda.
En el cas de la venda permanent de saldos, la llei sotmet aquesta activitat a l'obtenció d'un permís (article 44), forma d'intervenció que el Projecte de decret assumeix i desplega.
Es pot afirmar, doncs, que els articles 43 i 44 del Projecte no contradiuen la regulació legal d'aquesta modalitat de venda.
La disposició transitòria tercera preveu l'aplicació durant sis mesos des de la publicació del Decret de la normativa que es modifica i la continuïtat de la intervenció dels òrgans actualment competents durant el mateix període en el supòsit de la introducció de la declaració responsable i la finalització de determinats procediments en el frontal.
Seria convenient identificar expressament aquests casos amb referència, per exemple, a l'annex II.
La disposició transitòria quarta, sobre accés als serveis electrònics, presenta un contingut més aviat propi d'una disposició addicional.
Es podria preveure aquest canvi a la disposició addicional tercera.
La disposició derogatòria, a l'apartat d), inclou la derogació de l'article 4.5 del Decret 176/1987, de 9 de abril, pel qual s'estableixen normes sobre l'ordenació i la classificació dels establiments d'allotjament turístics sotmesos al règim d'hoteleria; però aquest article ja va ser derogat per la disposició derogatòria del Decret 312/2004, de 8 de juny, pel qual se suprimeixen diversos òrgans col·legiats de l'Administració de la Generalitat.
Les disposicions finals primera a quarta contenen modificacions de normes substantives reguladores d'instal·lacions o activitats turístiques, contingut que no s'adiu amb la seva denominació i col·locació sistemàtica.
La disposició final cinquena confirma la normal vacatio legis.
L'annex I no planteja cap qüestió específica nova.
Caldria incloure identificadors de totes les abreviatures i anagrames utilitzats.
Així mateix, seria convenient identificar el suport normatiu de les diverses previsions.
Així, de les actuacions identificades amb (e) es diu: 'l'inici o la finalització en el frontal d'aquests tràmits és una novetat que introdueix aquest Decret.'
Ara bé, encara que en alguns casos la previsió normativa corresponent es troba en el cos del Projecte de decret 'en els articles 28 a 44', en altres no es localitza.
Si bé és cert que la força normativa es pot entendre estesa als annexos i a les llistes que aquests contenen i es pot acceptar que signes X poden tenir valor transformador jurídic quan formen part de columnes d'un annex d'una norma, el cert és que una normació d'aquestes característiques xoca amb les més mínimes exigències de claredat i, en conseqüència, afecten la seguretat jurídica.
Així, doncs, caldria regular amb una expressió suficient, d'una manera separada en alguns casos, i conjunta en altres, aquestes innovacions.
D'altra banda, en les explicacions que acompanyen l'annex s'hauria d'al·ludir al suport legal o reglamentari preexistent de les diverses previsions que es reflecteixen en les diverses columnes de l'annex, si es vol servir amb coherència els objectius de simplificació i racionalització administratives.
Una vegada considerades les observacions fetes en el cos del Dictamen, es pot elevar al Govern per a la seva aprovació, el Projecte de decret de mesures per a l'eliminació de tràmits i la simplificació de procediments per a facilitar l'activitat econòmica.