projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Actualment aquesta exposició ja no està disponible per a la itinerància.
A continuació podreu trobar tota la informació sobre el seu contingut i la manera com es va presentar al públic, aixi com la documentació que l'acompanyava.
Coberta del catàleg de l'exposició
L'objectiu de l'exposició era donar a conèixer la pregonesa i l' actualitat del fenomen festiu, no tant des d'una òptica d'estudi antropològic o etnològic, sinó des del punt de vista de la sociologia i de la política, entenent la política com la participació de les persones en els afers ciutadans.
L'exposició mostrava com la festa popular va més enllà d'omplir el temps d'oci cultural de la societat.
La mostra constava de cinc àmbits diferenciats.
El primer recollia una sèrie de consideracions generals que són universals, vàlides per a qualsevol societat.
La resta d'àmbits es centraven en l'àrea cultural catalana i miraven de detenir-se en els aspectes més rellevants i significatius de la cultura popular que permeten descriure la seva evolució i explicar la festa tal com avui l'entenem.
Us presentem un conjunt de galeries d'imatges del que es podia veure a l'exposició.
Cada galeria correspon a un dels àmbits i conté les imatges de cadascun dels plafons que en formaven part.
Després del darrer àmbit, hem inclòs els mapes que completaven la part gràfica de l'exposició i unes fotografies de l'exposició quan es va instal·lar a Manresa al Centre Cultural El Casino.
Idea original, desenvolupament i comissariat: Bienve Moya
Coordinació: Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural
Il·lustracions: Albert Àlvarez (dbòlit)
Del 14 de juliol al 10 de setembre de 2017.
Sant Cugat del Vallès: Museu del Monestir de Sant Cugat del Vallès, Plaça de l'Om, 1.
Del 10 d'octubre al 30 de novembre de 2016.
Vilafranca del Penedès: Capella de Sant Joan, carrer de la Indústria, 15.
Del 16 de setembre al 9 d'octubre de 2016.
De l'1 a l'11 de setembre de 2016.
Vic: Museu de l'Art de la Pell, carrer Arquebisbe Alemany, 5.
De l'1 de juliol al 27 d'agost de 2016.
Olot: Hospici (Sala d'Exposicions Temporals Sala 15), carrer Hospici, 8.
Del 4 de desembre de 2015 al 7 de febrer de 2016.
Del 2 d'octubre al 15 de novembre de 2015.
Del 14 d'agost al 24 de setembre de 2015.
Del 31 de maig al 30 de juny de 2015.
Barcelona: Museu d'Història de Catalunya (vestíbul), Palau de Mar, plaça de Pau Vila, 3.
De l'11 d'abril al 3 de maig de 2015.
Torroella de Montgrí: Museu de la Mediterrània (Espai Baix Ter), carrer Ullà, 31.
Del 8 de novembre de 2014 al 6 d'abril de 2015.
Del 28 d'agost al 26 d'octubre de 2014.
Cada any, coincidint amb la celebració del solstici d'estiu, a bona part dels pobles del Pirineu s'hi celebren les festes de foc de les falles, haros i brandons.
Aquesta festa consisteix en baixar des de les muntanyes fins a la plaça del poble, unes torxes, o falles, enceses amb un foc vital i renovador, que culminen en una foguera a l'entorn d'un arbre de foc.
Existeixen diverses modalitats d'aquest esquema festiu, tant en la confecció i la tipologia mateixa de les falles com en la forma de manipular-les, variacions que responen a les especificitats locals de cada indret.
També s'hi inclou en aquesta modalitat de celebració les festes de foc que en dos pobles dels Prepirineus es celebren també durant el solstici d'hivern.
La celebració de la festa de les falles dels Pirineus és en l'actualitat un dels màxims exponents del patrimoni cultural de la serralada pirinenca i constitueix, per tant, un element cultural que aplega pobles i valls dels Pirineus en una gran celebració de caràcter transfronterer.
Aquesta important tradició que es celebra anualment a seixanta-tres pobles fallaires d'Andorra, Aragó, Catalunya i França va ser reconeguda pel seu gran valor patrimonial i inscrita en la Llista Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial de la UNESCO el mes de desembre de 2015.
Coincidint amb aquesta declaració la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural organitzà aquesta exposició que us presentem.
La tradició de les falles es celebra anualment a seixanta-tres pobles fallaires i va ser reconeguda i inscrita en la Llista Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial de la UNESCO el mes de desembre de 2015.
Disseny i muntatge: Clarà-Patrís
Fotografies: Ajuntaments fallaires d'Alins, Andorra la Vella, Bagnères-de-Luchon, Bonansa, Castanesa, Saünc, Isisl, Les i Taüll; Paco Bogas, Pere Català Roca, Fallaires d'Alins, Elisabet Giró, Jan Grau, Josep Monge, Xavier Pedrals, Oriol Riart, Ester DSirat, Andreu Soler, Felipe Valladares.
Agraïments: Associació Cultural Joan Amades, Santi Busquet, Nacho Dinarés, Joan Reguant i Oriol Riart.
Si voleu demanar aquesta exposició us heu d'adreçar a:
L'exposició 'Les campanes d'ús civil a Catalunya: cap a la concepció moderna dels temps' presenta l'evolució de les campanes al territori català.
Emprades ja a la Xina fa 2.500 anys i també pels romans, les campanes han esdevingut el que són avui gràcies al monacat benedictí que, a partir dels segles VI i VII, va decidir convertir-les en la seva eina de comunicació amb l'exterior del temple.
Les campanes de campanar arribaren a Catalunya a través del món carolingi i la seva tecnologia de foneria monumental.
Parròquies, monestirs i catedrals marcaven el temps amb els tocs —manuals— de les seves campanes.
Eren els tocs dels resos canònics: matines, laudes, prima, conventual, tèrcia, sexta, nona, vespres, completes.
Aquest patró constituïa el fil conductor del dia i el veritable patró temporal de la societat.
Això no obstant, els tocs religiosos no foren desbancats en importància social fins molt més tard, quan la plena industrialització va ser un fet de país i els torns laborals van començar a girar a l'entorn de l'horari civil.
Els consells municipals van incentivar els tocs civils, no tant per la seva funció pràctica, sinó perquè eren poders emergents enfront del rei i de l'Església i el fet d'ocupar el paisatge sonor urbà amb una campana pròpia suposava ostentar el control i la regulació del ritme de vida i, per tant, era un atribut de poder.
Fou així com aparegueren els campanars civils, les "Torres de les Hores": coneixem els casos de Barcelona, Bolonya, Solsona, Bruges... o els edicles i templets afegits damunt dels campanars per tal de separar els vasos consagrats dels que no ho eren, tal com passa a Lleida, Tarragona, Cervera, València, Girona, Manresa...
L'exposició recull referències a les benediccions de campanes, cal recordar que les campanes tenen nom i padrins, i una festa prèvia a ser pujades al campanar.
L'exposició, en català i anglès, és organitzada per la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, i comissariada per l'arxiver i historiador de l'art Daniel Vilarrubias.
L'Associació Medieval de Bagà hi col·labora aportant diverses campanes i altres elements.
Els tocs de campana van ser declarats com a element festiu patrimoni d'interès nacional a l'octubre de 2017 pel Govern de la Generalitat de Catalunya.
Des d'aleshores, s'han organitzat diversos simposis i accions encaminades a donar a conèixer el món campaner.
Els textos dels plafons en castellà, aranès, neerlandès i francès.
Organitza: Departament de Cultura de la Genaralitat de Cultura
Imatges: Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona, Associació Medieval de Bagà, Daniel Vilarrúbias i Cuadras, Museu Nacional Arqueològic de Tarragona, Museus Vaticans.
Col·laboracions: Associació Medieval de Bagà, Consell Comarcal del Berguedà, Confraria de Campaners i Carrillonistes de Catalunya.
Agraïments: Ajuntament d'Os de Balaguer, ANC de la Garrotxa, Jordi Magrià (BICMAN), Rafael Montero, Llorenç Pedrials, Lluís Puig.
Centre del Parc Natural del Cadí-Moixeró. c/ La Vinya, 1.
Del 7 d'agost al 13 de setembre de 2020.
Inauguració: Divendres, 7 d'agost de 2020, a les 17.30h
De l'1 al 31 d'octubre de 2020.
Inauguració: 1 d'octubre de 2020.
En la imatgeria popular, el Corpus Christi ha generat multitud de fulls impresos que, amb profusió, descriuen una festivitat amb 700 anys de tradició civicoreligiosa a la ciutat de Barcelona.
Documentada de forma administrativa i protocolària en reculls, com: El llibre del Consell (1320); El Dietari de la Generalitat (1411- 1539); El Llibre de les Solemnitats (1424) o, entre altres, Rubriques Bruniquer (1605), existeixen, en paral·lel a aquests papers oficials, un entramat de plecs solts que, il·lustrats i redactats en vers o prosa, reben el nom genèric de literatura de canya i cordill que també parlen de la celebració.
Són reproduccions efímeres en suport paper que, en funció de les estructures de composició, s'agrupen en auques, fulls de rengle, romanços, ventals, goigs, estampes... que, amb un llenguatge planer i visual, anaven adreçades a un públic de masses que els adquirien a uns preus assequibles, des dels orígens de la impremta fins a principis del segle XX, principalment en fires i mercats de carrer.
Gravats xilogràfics a una tinta o estampacions litogràfiques en colors certifiquen la singularitat de l'esdeveniment arrelat al poble reproduint de forma divulgativa guarniments florals, reliquiari religiós, figures de la festa, instruments tradicionals, vestuaris de confraries o, per exemple, un encisador ou com balla.
L'exposició ha estat dissenyada utilitzant materials de la col·lecció d'imatgeria del folklorista Joan Amades i Gelats (Barcelona, 1890 - 1959) que es conserva en l'arxiu de la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Festa documentada a Barcelona a partir de l'any 1320 destinada a venerar l'eucaristia.
Podeu visualtizar els elements de l'exposició en diverses de les col·leccions del dipòsit digital del Departament de Cultura.
(Plafó 1) Programa de ràdio emès el 10 de gener de 2014 a FTF, Fes Ta Festa.
(Plafó 6) Programa de ràdio emès el 25 de gener de 2014 a FTF, Fes Ta Festa.
(Plafó 7) Programa de ràdio emès el 21 de febrer de 2014 a FTF, Fes Ta Festa.
(Plafó 8) Programa de ràdio emès el 6 de juny de 2014 a FTF, Fes Ta Festa.
(Plafó 9) Programa de ràdio emès el 26 de setembre de 2014 a FTF, Fes Ta Festa.
(Plafó 10) Programa de ràdio emès el 9 de maig de 2014 a FTF, Fes Ta Festa.
(Plafó 11) Programa de ràdio emès el 9 de maig de 2014 a FTF, Fes Ta Festa.
Totes les actuacions de la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural (DGCPAC) es desprenen de determinades disposicions, en atenció a les funcions que té atribuïdes.
Amb la voluntat de ser una font d'informació i un instrument útil i eficaç per a la consulta i per a la gestió, aquest apartat recull la legislació de referència organitzada per àmbits temàtics d'actuació de la DGCPAC, ordenada per un doble criteri:
Pel de l' administració pública emissora (Administració de la Generalitat de Catalunya, Administració de l'Estat i Unió Europea) i acords entre estats (Tractats internacionals) encapçalats d'acord amb els següents epígrafs:
Pel de rang o jerarquia normativa (Lleis, Decrets llei i Decrets legislatius, decrets, ordres, resolucions i acords).
Cal tenir en compte que, per tal de facilitar la consulta, totes les disposicions estan enllaçades a textos publicats als corresponents butlletins oficials o bé als consolidats (**) en el cas que la disposició vigent tingui modificacions posteriors a la seva publicació tant al web del Portal Jurídic de la Generalitat de Catalunya, com el de l'Agència Estatal del Boletín Oficial del Estado (BOE).
Cal indicar, però, que la Convenció per a la Salvaguarda del Patrimoni Cultural Immaterial, enllaça amb el web de la UNESCO i que excepcionalment hi ha enllaços en format pdf del DOGC o del BOE, i així s'indica quan és el cas.
Per últim, cal precisar que els textos consolidats del Portal Jurídic de Catalunya i els de l'Agència Estatal del Boletín Oficial del Estado (BOE) no tenen caràcter oficial ni substitueixen la versió oficial i autèntica de les normes, que és la publicada al diari o butlletí oficial corresponent.
El text consolidat ajuda la consulta, ja que garanteix la fiabilitat de la vigència de la disposició que hagi estat modificada o derogada en part amb posterioritat a la seva publicació.
(**) El text consolidat d'una disposició és la versió que incorpora, en un document únic, les modificacions i correccions que hagi tingut al llarg del temps, de manera que se'n facilita la consulta de la versió vigent, actualment o en una data concreta.
Els articles, apartats, etc. que han estat modificats es presenten en la seva nova redacció i, generalment, s'hi indica amb una nota el tipus de modificació (com ara derogació, modificació o suspensió) i la referència de la disposició modificadora.
Consulteu la legislació relativa als següents àmbits:
La xeremia ( o gralla, tarota, i dolçaina), la cornamusa o sac de gemecs i el fiscorn baix han estat incorporats en l'oferta de formació reglada dels Conservatoris Professionals de Música.
En aquesta pàgina publiquem els estudis que han de servir als futurs alumnes que desitgin cursar aquests instruments per a preparar la prova d'accés als Conservatoris de grau professional de música.
Primer curs" en l'especialitat de xeremia.
Primer curs" en l'especialitat de cornamusa.
Primer curs" en l'especialitat de fiscorn baix.
Foto: Museu Etnològic del Montseny - La Gabella
L'exposició vol posar en valor l' arquitectura tradicional catalana en tota la seva diversitat territorial i tipològica.
Aborda el tema des d'una perspectiva eminentment etnològica, per mostrar la relació home-medi-arquitectura des d'una aproximació a diferents paisatges i entorns històrics, culturals i productius rurals de Catalunya.
El resultat és la primera exposició en què s'explica tota la complexitat de l'arquitectura tradicional catalana, defugint dels tòpics, atès que en la seva producció hi han participat entitats de caràcter patrimonial d'arreu del territori.
Alhora planteja elements de reflexió sobre l'estat actual d'aquest tipus de construccions i llurs opcions de futur en funció de l'actualització dels seus usos.
El caràcter col·laboratiu de l'exposició ha permès comptar amb imatges i objectes de gran interès, la major part dels quals no han estat mai exposats públicament.
L'exposició és divideix en cinc tipus d'explotació del territori: l' alta muntanya, el secà, el regadiu, la costa, i el món dels masos.
De cadascun d'aquest tipus s'estructuren quatre àmbits temàtics:
Comissaris: Fabien Van Geert, doctor en museologia, i Ferran Estrada, doctor en antropologia social, ambdós adscrits a la Universitat de Barcelona.
Entitats participants: Institut Ramon Muntaner, Ecomuseu de les Valls d'Àneu (Esterri d'Àneu), Museu del Ter (Manlleu), Museu de la Mediterrània (Torroella de Montgrí), Museu de la Pesca (Palamós), Museu Etnològic del Montseny (Arbúcies), Museu Comarcal de Cervera, Museu Comarcal de l'Urgell (Tàrrega), Museu Etnològic de Barcelona, Museu Marítim de Barcelona, Carrutxa (Reus) i Museu de les Terres de l'Ebre (Amposta).
Producció: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya en coordinació amb l'Institut Ramon Muntaner mitjançant ajut de l'Obra Social de 'La Caixa'.
Continguts: Agrupació d'Arquitectes per a la Defensa i la Intervenció en el Patrimoni Arquitectònic, Associació de Restauradors de Patrimoni Arquitectònic, Grup de Recuperació i Estudi de la Tradició Arquitectònica (GRETA) i Coordinadora d'Entitats per la Pedra Seca.
Refetori de la Cartoxia d'Escaladei.
Del 30 de gener al 29 d'abril de 2019.
Del 28 de novembre de 2018 al 30 de gener de 2019.
Museu Comarcal de la Garrotxa - Hospici d'Olot - Observatori del paisatge.
Del 2 d'octubre al 28 de novembre.
Del 6 al 28 de setembre - Taula rodona: dimecres dia 19 a les 19:00 hores.
Museu Palau Mercader, Carretera de L'Hospitalet, s/núm. De l'11 d'abril al 19 de juny.
Capella de Sant Joan, Plaça de Sant Joan, 1. del 7 de març al 8 d'abril.
Sala d'exposicions de la Biblioteca municipal.
Coordinadora d'Entitats Pedra Seca.
Del 8 de setembre de 2017 a l'11 de gener de 2018.
Del 7 de juliol al 3 de setembre.
Museu Arqueològic Salvador Vilaseca.
Centre de Cultura i Natura de la Vall d'en Bas.
Del 30 d'agost al 15 de novembre.
De l'1 de juliol al 28 d'agost.
Del 12 de febrer al 10 de març.
Del 27 de novembre 2015 al 7 de febrer de 2016
Materials didàctics per a mestres i alumnes
Requetetxec està dividit en 18 unitats i en cadascuna d'elles hi trobareu el següent material:
Preliminars del llibre del mestre.
L'acte de presentació es va celebrar a la seu de l'Associació de Mestres Rosa Sensat el 22 de novembre de 2011, diada de Santa Cecília, a les 6 de la tarda.
Lluís Puig, en aquell moment director general de Cultura Popular i Tradicional, i el Sr.
David Altimir, secretari de l'Associació de Mestres Rosa Sensat.
Els autors, Josep M. Mayol i Puentes i Maria Antònia Pujol i Subirà, van explicar la metodologia de treball amb exemples pràctics i amb la col·laboració de tres músics que van oferir al públic vàries peces recollides en els arxius sonors de la publicació.
Els assistents també van poder visualitzar el Requetetxec tal com es presenta a les pàgines d'aquest web de la DGCPAC, on està disponible en format digital per a que tothom qui vulgui pugui accedir a tot el material.
· Escoltar peces de ball i de concert tocades per orquestres de ball.
· Conèixer els instruments que integren les orquestres de ball i classificar-los per famílies.
· Reconèixer en quin compàs estan les audicions proposades.
· Discriminar auditivament els instruments que formen la secció rítmica.
· Escoltar les audicions amb atenció.
· Escolta de la sonoritat de les orquestres de ball com a grup instrumental, en les seves funcions de ball i concert.
· Classificació per famílies dels instruments que les integren.
· Escolta i reconeixement de la secció rítmica.
· Escolta atenta durant les audicions.
· Observació de la multifuncionalitat dels músics que toquen en una orquestra de ball.
· Observació i reconeixement de l'envelat com a entorn característic on actuen les orquestres de ball.
· Reconeixement dels compassos binaris, ternaris i quaternaris.
· Participació i respecte en les activitats de moviment.
El govern de la Generalitat, el 24 d'octubre de 2017, va declarar els tocs de campana com a element festiu patrimonial d'interès nacional, reconeixent el seu valor festiu, patrimonial i identitari.
Els tocs de campana formen part substancial del ritual festiu de les comunitats.
A Os de Balaguer, en el marc de la trobada de campaners de Catalunya, s'havia de celebrar el 3r Simposi Campaner, enguany centrat, sobre els inventaris de campanes, campanars i tocs de campana.
La pandèmia va obligar a suspendre tots els actes de la trobada de campaners, i s'ha optat per celebrar aquest 3r simposi de forma virtual.
Enguany, els campaners italians són els convidants.
De diferents parts d'Itàlia i de trajectories ben diferents, ens han fet arribat la seva experiència en el món campaner.
Els tocs de campana van lligats a un espai, a unes persones i a un coneixement antic.
En els darrers anys ha anat creixent les accions i activitats de revalorització del món campaner.
Alhora, han emergit un seguit de disfuncions que no permeten l'exercici i expansió del coneixement a l'entorn dels tocs: els processos de mecanització de les campanes o les intervencions arquitectòniques als campanars, entre d'altres.
La Jornada va convocar a campaners, Generalitat de Catalunya –a través dels àmbits del patrimoni arquitectònic i l'etnologia- i Església catòlica a debatre problemàtiques específiques i consensuar recomanacions per tal de facilitar la plena recuperació dels tocs manuals de campanes.
La campana és un nexe i un facilitador de la vida comunitària, un mitjà de comunicació immediat i eficaç, que marca i estructura el temps, el quotidià i l'extraordinari.
En aquest primer simposi es vareflexionar sobre la riquesa i diversitat dels tocs a Catalunya, tocs que es perden, tocs que es mantenen i altres que es recuperen.
Tocs que venen de lluny i que són un lligam amb el passat.
S'organitzà en el marc de la XXXI Trobada de Campaners d'Os de Balaguer i com a activitat de l'Any Europeu del Patrimoni Cultural.
El programa Cultura Viva té per objectiu donar a conèixer directament a les comunitats que han estat objecte d'estudi els resultats de les recerques realitzades en el marc de l'Inventari del Patrimoni Etnològic de Catalunya, així com de les beques que atorga la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, mitjançant presentacions al territori organitzades per les entitats que conformen la xarxa de l'Observatori del Patrimoni Etnològic i Immaterial.
L'origen d'aquest programa es troba el les jornades celebrades el 2008 a Barcelona, en què es van presentar les recerques IPEC realitzades entre 1994 i 2008, i l'edició de 2009, organitzada per l'Institut Català d'Antropologia sota el nom d'"Antropologia dels carrers".
La primera edició del programa Cultura Viva es va celebrar en un format de jornades nacionals, que van oferir un balanç de les recerques més rellevants impulsades per l'Inventari del Patrimoni Etnològic de Catalunya des de 1994, primer any d'implementació d'aquest programa.
Van ser organitzades per l'Institut català d'Antropologia i el Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana (actualment Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural), amb la col·laboració del Departament d'Antropologia Social de la Facultat de Geografia i Història de la UB, com una forma de subratllar el compromís del Centre per atansar les universitats catalanes i les entitats que treballen sobre el nostre patrimoni etnològic.
Des de la seva creació l'any 1993, el Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana i actualment la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, han impulsat diverses accions relacionades amb la recerca, documentació, difusió i restitució del patrimoni etnològic català.
Centre Cultural La Roca, La Roca del Vallès, 9 i 10 de novembre de 2018
Centre de Natura i Cultura Can Trona, Vall d'en Bas, 8-10 de juny de 2017
La protecció i conservació del patrimoni etnològic immoble
La recerca: una eina per a la gestió del patrimoni etnològic
Barcelona, 23 i 24 de març de 2001.
L'Observatori del Patrimoni Etnològic i Immaterial (abans Observatori per a la Recerca Etnològica) fou creat per poder conèixer puntualment i de manera actualitzada la situació del patrimoni etnològic català en tots els seus vessants, incloent-hi la recerca i la difusió.
El funcionament de l'Observatori es basa en la col·laboració i el treball en xarxa amb les entitats i grups que existeixen a Catalunya dedicats al patrimoni etnològic.
D'entre els temes tractats a la reunió, s'ha de destacar el de la reactivació dels capítols dels pressupostos de la Generalitat dedicats a la recerca etnològica.
En aquest sentit, també es van començar a preparar els cinc programes comuns de la xarxa: Cultura Viva (presentacions de recerques etnològiques), Tallers i Jornades de Memòria Oral, Mostra de Cinema Etnogràfic, Col·leccionant Passions (posada en valor de col·leccions privades) i Etnologia en Xarxa.
A continuació es va fer balanç de les activitats realitzades durant l'any 2019:
Assistiren a la reunió: Dolors Garcia i Àngels Travé (Institut d'Estudis Penedesencs); Quim Mateu (Museu Etnològic del Montseny); Carme Bergés (Museu Comarcal de Cervera); Pepa Subirats (Museu de la Pauma); Gerard Cruset (Museu de la Mediterrània); Jordi Abella (Ecomuseu de les valls d'Àneu); Jaume Espinagosa i Oriol Saula (Museu Comarcal de l'Urgell); Sílvia Alemany (Museu d'Història de Sant Feliu de Guíxols); Mariant Cahué (Museu Etnològic i de les Cultures del Món); Montse Martos i Araceli Muñoz (Institut Català d'Antropologia); M. Carme Queralt (Museu de les Terres de l'Ebre); Martí Rom i Pep Fortià (Associació per la Pedra Seca i l'Arquitectura Tradicional); Ferran Obiols (Centre d'Estudis de les Garrigues); Airy Gras (Etnobiofic); Raquel Ferret (Centre de Documentació del Patrimoni i la Memòria, Carrutxa de Reus); Inma González (Museu Marítim de Barcelona); M. Carme Jiménez i Carles Barrull (Institut Ramon Muntaner); Carles Gascón (Consell Comarcal de l'Alt Urgell); Marta Planas (Ajuntament de Berga) i M. Àngels Blasco i Roger Costa (Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya).