El Grup Contenció Zero del Departament de Salut incideix amb la necessitat de disminuir o evitar la utilització de dispositius de contenció mecànica a pacients i dona recomanacions de mesures de prevenció.
Les mesures de restricció sempre s'han justificat en pro de la seguretat del pacient, però la realitat demostra que no existeixen proves sòlides de la seva eficàcia i seguretat, ni que evitin els problemes per als quals s'han utilitzat més sovint.
Malgrat tot, la seva utilització segueix essent una pràctica utilitzada en molts àmbits de la sanitat, inclosa l'atenció domiciliària.
Davant d'aquest context, el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya va crear un grup de treball multidisciplinari l'any 2016 amb el nom "Contenció Zero", constituït per experts sanitaris, metges i infermers de diferents àmbits assistencials de diversos centres hospitalaris de Catalunya, amb l'objectiu de garantir la màxima qualitat dels serveis sanitaris mitjançant el desenvolupament d'una pràctica assistencial segura que avança cap a la contenció mecànica zero.
Aquesta iniciativa s'alinea amb la resolució 314/XI del 13 d'octubre de 2016 del Parlament de Catalunya, que insta l'elaboració d'un protocol obligatori i comú per a tots els centres sanitaris de Catalunya —públics, privats i concertats— en què es regulin i s'estableixin la justificació, les normes, els materials homologats, el procediment i l'avaluació posterior que cal seguir en els casos de contenció mecànica o immobilització de pacients.
El Grup de treball va definir la contenció com "conjunt de mesures psicològiques, ambientals, farmacològiques, físiques i mecàniques, que s'apliquen sobre un individu en situació de risc per la seguretat amb l'objectiu de modificar la conducta i/o postura, i reduir els riscos derivats de la seva alteració".
Per disminuir l'ús de contencions mecàniques és necessari implementar de forma sistemàtica accions destinades a disminuir la incidència i gravetat dels episodis que provoquin el seu ús.
El Grup va identificar les mesures de prevenció estàtiques, relacionades amb l'entorn hospitalari, i les dinàmiques, enteses com el conjunt de mesures que pertanyen a pràctiques terapèutiques habituals i que s'activen electivament en situacions de risc o d'agitació manifesta:
· Estructura fixa: vigilància, seguretat del pacient i del personal o proveir d'un entorn més segur, còmode i amb menys estímuls ambientals.
· Relacionals: maximitzar la comunicació per mitjà d'una escolta activa o incloent la família durant el tractament.
· Activitats: proporcionar activitats i distraccions, prevenció de caigudes i lesions, gestió del dolor així com control de l'alimentació, hidratació, defecació, etc.
· Farmacologia: ús de les vies d'administració menys invasives o la participació del pacient en l'elecció del fàrmac.
· Entorn: eliminar els riscos ambientals, vigilància segons la condició del pacient i/o reduir els estímuls mediambientals que siguin molestos.
· Alternatives: musicoteràpia, aromateràpia, teràpia amb animals, psicomotricitat, etc.
Les conclusions de l'estudi van apuntar a la necessitat de disminuir els dispositius de contenció mecànica mitjançant l'aplicació de mesures de prevenció per evitar els episodis d'agitació i/o desorganització conductual, prioritzant la dignitat i la seguretat dels pacients.
Per a més informació, es pot consultar l' article complet.