Aquest Dictamen té per objecte el Projecte de decret pel qual es desplega la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària.
El Projecte consta d'una exposició de motius, cent disset articles agrupats en set títols i un de preliminar, una disposició addicional, sis disposicions transitòries, una disposició derogatòria i dues de finals.
En l'exposició de motius s'assenyala que la finalitat del Projecte de decret és la desenvolupar alguns aspectes tècnics de les previsions de la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària, la qual ha creat a Catalunya un marc per al sector agroalimentari amb la finalitat de fomentar la millora de la qualitat dels productes alimentaris i ordenar els instruments necessaris per assolir aquests objectius.
A aquests efectes s'ha tingut també en compte la normativa comunitària integrada pel Reglament 1576/1989, del Consell, de 29 de maig, pel qual s'estableixen les normes generals relatives a la definició, designació i presentació de les begudes espirituoses, el Reglament 509/2006, del Consell, de 20 de març, sobre les especialitats tradicionals garantides dels productes agrícoles i alimentaris, i el Reglament 510/2006, del Consell, de 20 de març, sobre la protecció de les indicacions geogràfiques i de les denominacions d'origen dels productes agrícoles i alimentaris.
Els cent disset articles de què consta el Projecte s'agrupen en set títols i un de preliminar, els quals tracten, successivament, l'objecte i àmbit, les denominacions d'origen protegides (DOP) i les indicacions geogràfiques protegides (IGP), les denominacions geogràfiques (DG) i les especialitats tradicionals garantides (ETG), la marca de qualitat alimentària (Marca Q), els registres (el de distintius d'origen i qualitat agroalimentària i el d'entitats de control i de certificació de productes agroalimentaris), l'artesania alimentària, l'inventari de productes de la terra, i el règim sancionador.
La disposició addicional preveu la convocatòria electoral per les DOP o IGP inscrites definitivament al registre comunitari.
Les sis transitòries es refereixen, respectivament, a les adaptacions de reglaments, a la convocatòria d'eleccions, a determinades inscripcions en el Registre d'artesania alimentària i al Registre de distintius d'origen i qualitat agroalimentària, i a l'adaptació de les entitats de control i de certificació a la regulació del Projecte de decret.
La disposició derogatòria fa esment del Decret 163/1986, de 26 de maig, sobre l'artesania alimentària, del Decret 362/1986, de 18 de desembre, sobre productes alimentaris de qualitat, del Decret 42/1998, de 3 de març, de modificació del Decret 362/1986, de 18 de desembre, sobre productes alimentaris de qualitat, i del Decret 320/1988, de 17 d'octubre, pel qual s'inclou l'activitat de torrefacció de cafè en el repertori d'oficis d'artesania alimentària, grup II, activitats artesanals alimentàries vinculades al lloc de venda; i de les ordres de 16 de setembre de 1987, de 2 de novembre de 1987, de 28 de juliol de 1987, de 20 de març de 1989, de 6 d'abril de 1989, i de 16 de novembre de 2000.
La disposició final primera conté una habilitació per al conseller d'Agricultura, Ramaderia i Pesca perquè dicti totes les disposicions necessàries per al desplegament del Decret; i la segona preveu l'entrada en vigor de la norma als vint dies de la seva publicació al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
La Comissió Jurídica Assessora és competent per emetre dictamen preceptiu respecte dels projectes de reglament que es dictin per desplegar lleis, segons disposa l'article 8.2.b) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, com ara és el cas, en què el Projecte en qüestió es dicta en desplegament de la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària.
El Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca sol·licita, a més, que aquest Dictamen es formuli amb caràcter d'urgència.
Tot i que aquesta Comissió emet el dictamen dins del termini d'urgència, cal recordar que l'article 15.1 de la Llei 5/2005, de 2 de maig, estableix que l'òrgan consultant ha de motivar-ne degudament la causa, cosa que en el present cas no succeeix (com també ho palesa el Dictamen de 17 de febrer de 2006 del Consell de Treball, Econòmic i Social de Catalunya, pàg.
I si el motiu de la urgència fos, com pot deduir aquesta Comissió, el termini de divuit mesos establert per la Llei 14/2003 per al seu desplegament reglamentari (disposició addicional desena), l'Administració hauria hagut de preveure l'esdeveniment amb antelació i haver desenvolupat amb temps suficient aquest procés.
Però no s'adiu amb la concepció de la funció consultiva suplir una imprevisió de terminis amb la reducció d'aquells que té la Comissió per emetre dictamen, sense ni tan sols motivar, com la Llei obliga, la sol·licitud.
En l'examen de casos com el present, en què es dictamina sobre un projecte reglamentari, és doctrina reiterada d'aquesta Comissió que l'abast d'actuació comporta l'estudi de la competència de la Generalitat de Catalunya; l'habilitació del Govern o del conseller, si escau, per dictar la norma de què es tracta; la comprovació que s'hagin seguit els tràmits procedimentals previstos en la llei per elaborar-lo, i, en particular, l'anàlisi de la legalitat i la formulació de suggeriments sobre deficiències eventuals que cal evitar o sobre possibles millores que cal introduir en el Projecte.
La competència de la Generalitat de Catalunya per dictar aquest decret resulta de tres títols competencials.
En primer lloc, de la competència exclusiva sobre denominacions d'origen que li atribueix l'article 12.1.5 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya, per bé que en col·laboració amb l'Estat, i d'acord amb les bases i l'ordenació de l'activitat econòmica general i la política monetària d'aquell, en els termes que disposen els articles 38 i 131 i els números 11 i 13 de l'apartat 1 de l'article 149 de la Constitució.
Cal entendre que s'emparen en aquest títol competencial la regulació del règim jurídic i funcionament de les denominacions d'origen i de les indicacions geogràfiques protegides.
En segon lloc, el títol 2 (denominacions geogràfiques i especialitats tradicionals garantides), el títol 3 (marca de qualitat alimentària) i el títol 6 (inventari de productes de la terra) estan dictats en virtut del títol reconegut a l'article 12.1.4 de l'Estatut d'autonomia en matèria d'agricultura, en la mesura que aquestes altres mencions de qualitat queden expressament al marge del títol anterior, però constitueixen mecanismes que s'inseririen en l'àmbit de la regulació de la qualitat, la traçabilitat i la comercialització dels productes agroalimentaris.
Finalment, cal exceptuar dels règims competencials anteriors la regulació del títol 5 del Projecte (art. 85-108) que troba aixopluc en la competència exclusiva de la Generalitat reconeguda en l'article 9.18 en matèria d'artesania.
L'habilitació al Govern per desplegar la matèria regulada pel Projecte de decret es troba regulada en la disposició final primera de la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària, segons la qual s'autoritza el Govern (i al conseller o consellera competent en matèria agroalimentària) per dictar les normes que calguin per desplegar reglamentàriament la Llei.
La tramitació del Decret projectat fou iniciada i impulsada per la Direcció General de Producció, Innovació i Indústries Agroalimentàries.
La memòria que exigeix l'article 63 de la Llei 13/1989, i que annexa el Projecte de decret, conté el marc normatiu en què s'insereix la norma; la justificació de l'oportunitat i de l'adequació de la mesura; una taula de vigències; quatre versions del Projecte de decret; i un estudi econòmic del qual és impossible derivar quins són els costos i els beneficis per a l'Administració pública.
No pot oblidar-se que els requisits que estableix l'esmentat article 63 -inclòs l'estudi econòmic, el qual constitueix una peça important de l'expedient per justificar i fonamentar l'opció normativa que pren el projecte- són obligacions de caràcter legal que si s'incompleixen poden generar la nul·litat de la norma; com hem vist que així ha procedit el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya en la Sentència 26/2005, de 14 de gener (Sala Contenciosa Administrativa, Secció Cinquena).
Aquests requisits no són només de caràcter formal sinó que estan destinats a adequar la motivació de l'opció normativa que el Govern prengui.
Segons consta en l'expedient i es reflecteix en els antecedents d'aquest Dictamen, el Projecte ha estat sotmès al tràmit d'audiència de les entitats representatives del sector, al tràmit d'informació pública i a la consideració dels departaments afectats per la matèria.
Algunes de les al·legacions aportades en aquests tràmits són les que han donat peu a realitzar fins a quatre versions d'aquest Projecte.
Amb caràcter preceptiu també han emès dictamen l'Agència Catalana de Protecció de Dades, el Consell de Treball Econòmic i Social -sengles observacions han estat ateses- i l'Institut Català de les Dones, l'informe del qual no ha estat atès ni quant a l'ús del llenguatge androcèntric, ni quant a les observacions de fons.
Des de la perspectiva d'aquesta Comissió res no es pot retreure al fet que aquelles propostes de fons no s'hagin incorporat al text, però sí, o almenys no consta en l'expedient, que no hagin estat valorades per part de l'òrgan que l'ha tramitat, al qual li corresponia haver pres alguna posició sobre això, singularment quan les propostes s'emeten, com és el cas, en un dictamen preceptiu legalment.
Així mateix, consta en l'expedient el certificat emès pel secretari del Consell Tècnic i l'informe de l'Assessoria Jurídica del Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, el qual conté merament un resum del contingut del Projecte sense entrar en valoracions jurídiques ni de fons ni de forma.
Tanmateix, fóra clarament adequat a la finalitat d'aquest instrument que exterioritzés els criteris que li han permès concloure que el Projecte de norma "es considera jurídicament correcte".
Respecte al fons del Projecte de decret, cal fer un seguit d'observacions referides a aquells preceptes concrets que presentin problemes de legalitat o sobre els quals s'hagi de formular algun suggeriment.
El primer d'ells és l'article 2.
De la redacció del precepte es dedueix sense dificultat quin és l'àmbit geogràfic d'aplicació del Projecte de decret.
En canvi, no queda clar quin és el seu àmbit material pel que fa als productes que vulguin ser emparats com a denominació d'origen protegida (DOP), com a indicació geogràfica protegida (IGP) o com a especialitat tradicional garantida (ETG).
En aquest casos, cal tenir present que la normativa comunitària que el Projecte desplega no està referida a qualsevol producte sinó només a aquells previstos en l'annex I del Tractat constitutiu de la Comunitat Europea i els detallats en els annexos I i II del Reglament 510/2006 (pel que fa a les DOP i IGP) i en l'annex I del Reglament 509/2006 (pel que fa a les ETG).
A més, el referit Reglament 510/2006 exclou expressament del seu àmbit d'aplicació els productes del sector vitivinícola (llevat els vinagres de vi) i les begudes espirituoses (art. 1).
En conseqüència, i en honor del principi de seguretat jurídica, convé fer més explícit l'àmbit material d'aplicació del Projecte.
Això es pot fer en sentit positiu, tot fent referència a les normes esmentades, o en sentit negatiu, tot indicant els productes no inclosos en aquell àmbit.
L'article 6.3 estableix que contra la resolució desestimatòria de la tramitació de la sol·licitud per a la inscripció d'una nova DOP o IGP "els interessats podran presentar els recursos administratius i contenciosos administratius corresponents".
La imprecisió d'aquesta indicació aconsella que el reglament indiqui en concret de quins recursos es tracta.
A l'article 8.2 és on es preveuen certes normes relatives a la modificació del plec de condicions de la DOP o la IGP.
En concret s'estableix que un cop anul·lada la DOP o la IGP es procedirà a derogar el reglament corresponent per mitjà de Decret del Govern.
Res no impedeix que l'anul·lació prevista es faci per decret, tal i com preveu aquesta norma, però sembla més conseqüent amb el que disposa l'article 6.4 que la derogació es pugui fer simplement per ordre de la consellera o el conseller, ja que és amb el rang normatiu amb el qual s'aproven els reglaments de les DOP i les IGP.
L'article 9.5 preveu que un mateix consell regulador pugui "gestionar dues o més denominacions".
Aquesta previsió s'acomoda al que disposa l'article 8.2 de la Llei 14/2003, però la redacció s'ajustarà més a aquest darrer precepte legal si és substituïda per la següent locució: "gestionar una o més denominacions".
L'article 13.1 estableix les funcions del consell regulador.
Per imperatiu legal, però, només pot tractar-se dels d'elaboradors, de productors i de comercialitzadors.
L'apartat 2 de l'article 13 disposa que per a l'exercici de les funcions detallades a l'apartat anterior "els consells reguladors podran participar en empreses públiques o privades, consorcis, societats mercantils i en associacions o fundacions l'objecte de les quals estigui relacionat amb la defensa, el control, la investigació, l'elaboració, la comercialització, la promoció i la difusió dels productes emparats per la DOP o la IGP".
Aquesta Comissió no pot objectar res des de la perspectiva de l'oportunitat política de la norma.
És més, resulta raonable en termes d'eficàcia preveure la participació dels consells reguladors en els àmbits descrits si han d'actuar com a òrgans de trobada per analitzar problemes comuns i per debatre les línies d'actuació oportunes; o fins i tot per prestar uns serveis tècnics o de gestió quan raons d'eficàcia aconsellin que dos o més consells reguladors els comparteixin.
Ara bé, això no obsta per advertir, com ja es va posar de manifest en el Dictamen 110/06 (fonament jurídic VI.1), que l'excessiva amplitud de la redacció d'aquest precepte -la norma es refereix a l'exercici de totes les funcions descrites en l'apartat primer de l'article 13- pot portar a interpretar que qualsevol de les funcions assignades als consells reguladors, sigui quina sigui la seva naturalesa, pot ser exercida a través de les persones jurídiques en les quals participin.
Per tal d'evitar aquesta interpretació, que contravindria l'assignació competencial realitzada legalment i reglamentària, convindria precisar que les funcions que efectivament pot exercir el consell regulador en el règim previst a l'article són totes aquelles de naturalesa no decisòria, en la mesura que les decisòries són competències irrenunciables, tant des de la perspectiva de la seva titularitat com des de la dels elements substantius de l'exercici.
L'article 16 estableix el procediment per incompliments lleus d'obligacions del consell regulador.
La regulació del Projecte té suport en la Llei 14/2004, segons la qual "En el cas que un consell regulador incompleixi les obligacions que li són pròpies, se li ha de fer un advertiment perquè s'esmeni" i, en el cas de persistència de l'incompliment, el departament corresponent pot suspendre els òrgans de govern en llurs funcions.
El Projecte de decret desplega l'anterior però, a diferència de l'establert a la Llei, preveu dos requeriments successius per tal que el consell regulador esmeni la seva actuació abans de decretar la suspensió de funcions dels òrgans de govern.
No queda justificat enlloc per què rep un millor tracte el consell regulador infractor en el reglament que en la Llei; ni sembla ajustat a dret preveure la possibilitat que un òrgan que exerceix potestats públiques (art. 8.3 de la Llei 14/2003) pugui desatendre reiteradament un requeriment cursat en forma per l'òrgan que exerceix la seva tutela, l'actitud antijurídica del qual pot estar afectant posicions jurídiques de terceres persones.
En conseqüència, cal modificar la redacció del precepte i suprimir aquesta segona fase de requeriment prevista a l'apartat 3 d'aquest article 16.
Això no obstant, i si aquest segon requeriment tingués caràcter potestatiu, podria preservar-se el sentit de la Llei.
Aquest mateix precepte preveu encara que, durant la suspensió, les funcions i competències del consell regulador seran exercides per la direcció general competent en matèria de qualitat agroalimentària.
De nou, però, la previsió no concorda amb el que estableix l'article 11.2 de la Llei 14/2003, segons el qual, i sense distingir entre incompliments lleus o greus, les funcions del consell regulador han de ser exercides per una comissió gestora.
Per això l'observació es formula amb caràcter essencial.
L'article 17 preveu el procediment per incompliments greus d'obligacions del consell regulador.
L'apartat 2 preveu la suspensió temporal dels càrrecs, però fóra més correcte referir-se a la suspensió temporal de les funcions dels càrrecs.
L'apartat 4 fa servir un concepte força indeterminat -"persones de reconeguda idoneïtat"- que convindria precisar.
Finalment, caldria introduir un nou apartat en el qual es recordés l'obligació de la comissió gestora nomenada de fer (sic), en aquests supòsits de suspensió per incompliment greu d'obligacions, noves eleccions en el termini de seixanta dies.
Així es desprèn de la lectura conjunta dels articles 11.3 i 8.8 de la Llei 14/2003.
L'article 18.11 determina que en el supòsit de cessament, renúncia o suspensió de tots els membres de la comissió rectora es nomenarà una comissió gestora, la qual "ha de convocar noves eleccions en el termini màxim de tres mesos".
Aquest redactat, però, introdueix una regulació contra legem per als supòsits de suspensió per dos motius diferents: d'una banda, en incloure la suspensió entre les causes que donen lloc al supòsit de fet previst a la norma sense distingir, com fa la Llei, entre la suspensió per incompliment lleu i per incompliment greu, permet concloure que també en el cas de suspensió per incompliment lleu caldrà convocar noves eleccions, qüestió que en cap cas preveu la Llei 14/2003.
D'altra banda, en preveure que les eleccions s'han de celebrar en el termini màxim de tres mesos, s'està vulnerant el ja esmentat article 8.8 de la Llei, segons el qual, en cas de suspensió, la comissió gestora nomenada "ha de fer noves eleccions en el termini de seixanta dies".
Cal suprimir, per tant, d'aquest precepte la referència al supòsit de la suspensió -observació que es formula amb caràcter essencial-, el qual, si s'até a l'indicat en l'anterior fonament, ha de regular-se de forma completa i sistemàtica a l'article 17 (suspensió per incompliments greus).
L'article 21 estableix les normes de funcionament de la comissió rectora, les quals plantegen dues qüestions de redacció: l'apartat 6 podria especificar, als efectes pertinents, que la notificació de no-assistència ha de ser prèvia a la celebració de la reunió; i l'apartat 7 podria afegir que el vot de qualitat de la presidenta o del president ho és en cas d'empat.
El mateix succeeix amb l'article 23 relatiu al secretari o a la secretària del consell regulador: l'apartat d) hauria de començar com la resta d'apartats per un verb en mode infinitiu (per exemple, "exercir"); i la redacció de l'apartat e) hauria de modificar-se per expressar en termes més simples el contingut d'aquesta funció, i aclarir si es tracta dels actes o de les actes i qui n'ha de tenir coneixement.
Els articles 25, apartats 5 a 7, i 26, apartat 3, plantegen un problema de redacció invers al que s'acaba de fer notar en l'anterior fonament: inicien l'oració amb un verb en mode infinitiu, forma típica d'una enumeració, quan la resta d'apartats preveuen frases completes.
Cal, per tant, unificar la redacció de tots els preceptes per facilitar-ne la lectura i comprensió.
D'altra banda, milloraria l'enteniment de l'apartat 3 de l'article 26 si s'aclarís que les obligacions són "econòmiques".
Convindria invertir, per raons sistemàtiques, els articles 35 i 36.
Aquest darrer es refereix a les reclamacions i recursos relatius al cens i hauria de situar-se després de l'article 34, que tracta l'elaboració del cens.
Encara en l'article 35, l'apartat 2, fa referència al representant legal.
La paraula "legal" s'hauria de suprimir, car el precepte no regula aquell tipus de representació que té origen en la llei i per a supòsits taxats.
L'article 37 tracta l'Administració electoral.
Ajudaria a la lectura d'aquest precepte força dens el fet que s'introduís un primer apartat en el qual es definís quins òrgans integren l'Administració electoral i quina és la seva finalitat (per exemple, garantir la transparència i l'objectivitat del procés electoral).
També hi ajudaria si les funcions de les juntes es regulessin en un article a part.
L'apartat 4 es refereix de manera incompleta a les funcions de les meses electorals.
Convindria precisar, per exemple, que són les següents: a) presidir i ordenar la votació; b) verificar la identitat dels votants; c) resoldre les incidències que es puguin presentar durant les votacions; d) efectuar l'escrutini i estendre l'acta corresponent.
Caldria a més distingir cada funció amb una lletra, de la mateixa manera que també caldria fer-ho a l'apartat 3 en relació amb les funcions de les juntes electorals de les DOP o les IGP.
L'article 43 regula el control i la certificació efectuada per una entitat independent de certificació.
L'apartat g) preveu una remissió a l'article 13.11 del Projecte, però aquest no existeix.
El mateix succeeix amb l'apartat c) de l'article 44: la remissió a l'article 84 segurament ha de ser a l'article 45 del Projecte de decret.
L'article 48 regula la documentació que cal presentar per obtenir una denominació geogràfica de beguda espirituosa.
No s'esmenta en cap moment de forma expressa el plec de condicions; document fonamental que cal aportar per tal que l'Administració pugui verificar si es compleixen les condicions tècniques per a concedir la denominació.
És més, l'article 22 de la Llei 14/2003 preveu que el contingut del plec de condicions ha de ser establert per reglament.
Es fa necessari, per tant, incloure en aquest article la referència al plec de condicions com a requisit legalment obligatori i, si es vol, remetre's a l'annex 1 del Projecte, on es determina el contingut del plec de condicions relatiu a les DOP i a les IGP, o bé regular-ne el contingut en el mateix article.
De nou, l'article 49 fa una remissió als articles 6.3 i 6.4 del Projecte, però de fet la remissió hauria de ser, en el que li és d'aplicació, a tot l'article 6.
L'article 53 preveu els subjectes legitimats per sol·licitar una declaració d'especialitat tradicional garantida (ETG): les agrupacions de productors o els transformadors de productes agroalimentaris.
En canvi la Llei 14/2003 regula la legitimació d'una manera més àmplia i es refereix a les agrupacions de productors, als elaboradors i als comercialitzadors de productes agroalimentaris.
Tot i que, en tot cas, s'entendria que la legitimació està referida a tots els subjectes que preveu la Llei, fóra convenient que el Projecte es referís a ells en els mateixos termes.
L'article 54 regula la documentació que s'ha de presentar amb la sol·licitud per al reconeixement d'una ETG.
L'apartat b.2) fa referència al "nivell de protecció del nom" i inclou una subnorma en la qual explica el significat i els nivells de protecció.
Atesa la transcendència d'aquesta qüestió i que no constitueix pròpiament la descripció d'un document, convindria constituir amb els apartats b.2.1) i b.2.2) un article a part que podria titular-se "nivells de protecció".
D'altra banda, l'apartat b.6) estableix escaridament: "etiquetatge".
Cal completar la norma tot indicant quins són els aspectes de l'etiquetatge que ha d'aportar el sol·licitant.
En relació amb l'article 55.2 cal observar quelcom que ja s'ha dit abans: la remissió als articles 6.3 i 6.4 ha de ser substituïda per una remissió a tot l'article 6, al llarg del qual s'estableix de forma completa el procés de tramitació.
Anteriorment ja s'ha dit que l'article 15 de la Llei 14/2003 preveu dos nivells de protecció de les especialitats tradicionals garantides: les garantides amb reserva de nom i les garantides sense reserva de nom; en aquest darrer cas els elaboradors no poden emprar en el producte la denominació ETG ni el símbol comunitari.
L'article 56 del Projecte preveu les normes d'etiquetatge de les ETG però no té present aquesta diferenciació legal perquè oblida que no totes les ETG poden usar la denominació ETG i el símbol comunitari.
Per tant, es fa necessari distingir entre ambdós supòsits.
Convindria modificar la redacció de l'article 58.6 perquè l'actual dificulta la seva comprensió.
Els apartats 3 i 4 de l'article 75 contenen normes per a la modificació de les dades inscrites en els registres previstos a l'article 73.
Sistemàticament, però, fóra més lògic que aquests dos apartats se situessin al final del capítol 1, després de les normes sobre inscripció.
L'article 76.2 es refereix a "la capacitat de poder trametre", sense que es dedueixi amb claredat de l'actual redactat quin tipus de capacitat (legal, informàtica...) és la que es requereix als subjectes afectats.
L'article 93 preveu dos mecanismes per sol·licitar la concessió del diploma de mestre artesà: a instància de les entitats de representació i defensa dels interessos professionals dels artesans (apartat 1) i d'ofici (apartat 2).
Aquesta norma oblida, però, que la Llei 14/2003 preveu a l'article 30 un supòsit que també cal incloure: "per iniciativa pròpia".
A l'article 97.1.b), en consonància amb l'article 95.1.c), s'ha d'afegir "o mestre artesà alimentari".
La referència a l'article 99.2 que es fa a l'article 99.1 segurament ha de ser substituïda per una a l'article 95 del Projecte.
Pel que fa als annexos, el número 1, lletra G, es refereix a l'article 44, però la referència no sembla correcta car l'esmentat article es refereix exclusivament al control i la certificació per un organisme públic.
D'altra part, i encara en l'annex número 1, caldria afegir una nova clàusula al plec de condicions relativa "al nom i l'adreça de l'autoritat o de l'organisme encarregat de verificar el compliment de l'indicat en el plec de condicions i les seves funcions específiques".
Així hi obliga l'article 4 del Reglament 510/2006, del Consell, de 20 de març, sobre la protecció de les indicacions geogràfiques i de les denominacions d'origen dels productes agrícoles i alimentaris.
Un cop considerades les observacions formulades en aquest Dictamen, especialment les formulades en el fonament V i en el fonament VI, de les quals són essencials les número 7, 9 i 16, es pot elevar al Govern, per a la seva aprovació, el Projecte de decret pel qual es desplega la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària.