La bulímia nerviosa es caracteritza per la presència d'episodis d'ingesta voraç: menjar una quantitat important d'aliments en un curt període de temps, generalment en secret i amb sentiments de pèrdua d'autocontrol davant d'aquests aliments, que acostumen a ser de contingut calòric alt.
L'aparició i la freqüència de les afartades varia depenent de l'estat d'ànim, de la gana de la persona afectada i de la disponibilitat de menjar: en situacions o estats d'ànim d'avorriment, solitud, frustració, depressió, etc., o bé després d'un període més o menys ampli d'alimentació restrictiva i davant la presència de menjar o la possibilitat d'adquirir-ne, apareixen els anomenats afartaments.
Les persones afectades de bulímia nerviosa intenten neutralitzar els efectes dels afartaments sobre el pes mitjançant conductes de purga, especialment els vòmits, encara que també poden abusar dels laxants i utilitzar els diürètics.
Poden també fer exercici físic per controlar el pes encara que generalment manifesten poca constància, la qual cosa fa inútil aquesta activitat.
A l'inici del trastorn, aquestes persones poden mostrar una gran preocupació pel pes i figura, però si la malaltia es perllonga, la preocupació pot desaparèixer i la persona pot tenir un pes normal o fins i tot alt.
Ara bé, la persistència del descontrol alimentari fa que les conductes d'afartament i vòmits siguin molt semblants a les conductes addictives: l'afartament i el vòmit es manté ocult, es viu amb sentiments de vergonya i culpa i la persona afectada sol demanar ajuda quan ja ha passat molt de temps des de l'inici del problema.
La bulímia nerviosa pot ser de tipus:
La bulímia es presenta molt sovint associada amb altres patologies mentals.
Les més importants són les relacionades amb substàncies: l'abús i la dependència de substàncies il·legals en els trastorns de la conducta alimentària és alt.
Al principi, l'ús d'estimulants (amfetamines i cocaïna) està relacionat amb els intents per reduir la gana; després, es vincula als quadres de bulímia nerviosa associada a la impulsivitat.
Fins al 40% de les persones diagnosticades (d'anorèxia o bulímia nervioses) reconeixen que abusen o depenen d'alcohol o substàncies il·legals.
En els TCA es presenten quadres fòbics específics (fòbia a certs aliments, fòbia social, etc.) i altres com ara la claustrofòbia o les fòbies simples no relacionades.
El mateix podem dir de les crisis de pànic o crisis d'angoixa.
Les persones amb TCA presenten una prevalença important de trets de personalitat obsessius.
Són moltes les persones rígides, estrictes, ordenades, responsables, constants, intransigents i poc tolerants, trets de personalitat que predisposen i acompanyen els TCA.
Al voltant del 30% de casos de trastorns de la conducta alimentària presenten trastorns de la personalitat.
Les persones que compleixen els criteris de bulímia nerviosa tenen una alta prevalença d'algun trastorn de la personalitat associat, especialment els trastorns límit i histriònic.
La depressió està també íntimament relacionada amb els TCA.
És difícil plantejar l'existència d'una anorèxia o bulímia nervioses sense associar-hi un quadre de depressió.
La prevalença de la depressió oscil·la entre el 40% i el 80%, amb més presència en la bulímia nerviosa.
Trastorns del control dels impulsos
Algunes de les conductes pertorbades dels trastorns de la conducta alimentària suposen una pèrdua de l'autocontrol (conducta de sobreingesta, conductes de purga, autoagressions, etc.), però també hi ha altres trastorns del control dels impulsos com poden ser la cleptomania o la tricotil·lomania.
La bulímia nerviosa és un trastorn anomenats multicausal, en els qual hi ha diferents factors de risc descrits que interaccionen i donen més predisposició a la persona de patir-la.
Molts d'aquests factors es converteixen en signes d'alarma i marquen el possible inici d'una bulímia nerviosa.
Per raons constitucionals hi pot haver una certa vulnerabilitat, però aquests factors per si mateixos no determinen de manera inflexible l'aparició de la malaltia.
Vulnerabilitat per carències personals
Vulnerabilitat per influències sociofamiliars
Associats a la percepció corporal
Hi ha una simptomatologia general que es pot presentar en la majoria dels pacients bulímics.
Però és una simptomatologia inespecífica i a priori no permet la identificació del trastorn.
L'apatia, la fatiga, la irritabilitat i el canvi del ritme del son es poden afegir a la pèrdua del rendiment laboral o escolar i a un cert abandó de les atencions personals.
El metge realitzarà una exploració física.
Les persones afectades presenten una lleugera distensió abdominal amb restrenyiment, hipertròfia de glàndules paròtides, pèrdua de l'esmalt dental, edemes en extremitats inferiors i abrasions al dors de les mans (a causa de l'autoprovocació el vòmit).
Altres criteris per al diagnòstic són:
S'ha de fer un tractament orientat a la normalització biològica, l'abandonament de les conductes de risc i la substitució de pensaments anòmals per uns altres de més reals.
Sempre són aconsellables les tècniques cognitives i conductuals, el tractament farmacològic i l'aprenentatge de tècniques per prevenir riscos i recaigudes.
Es requereix una certa voluntat del pacient per guarir-se.
El tractament farmacològic ocupa un lloc importat en el programa terapèutic.
Els antidepressius IRSS s'han manifestat com uns eficaços reductors de la freqüència dels afartaments i els vòmits; també la utilització d'alguns antiimpulsius ha demostrat bona eficàcia.
Es pot dir que el malalt s'ha guarit del tot quan després d'un cert temps prudencial, i acabats els controls i el seguiment, la persona afectada es troba físicament normal i psicològicament estable.
No es pot calcular el temps mitjà de guariment, si bé se sap que el període de tractament i seguiment no és inferior a dos anys.
Quan és convenient d'hospitalitzar una persona bulímica?
Les complicacions mèdiques de la bulímia nerviosa es deuen al resultat del complex simptomàtic "fartanera-purga" i es relacionen amb l'ús indiscriminat de laxants i diürètics i a la provocació freqüent de vòmits.
Moltes de les complicacions aparegudes en l'anorèxia nerviosa també poden aparèixer en la bulímia, sobretot les causades per la malnutrició.
Les persones amb bulímia poden presentar: