El concepte lumbàlgia significa dolor a la part baixa de l'esquena (la regió lumbar).
És un problema de salut molt freqüent i amb importants repercussions assistencials, laborals i socioeconòmiques.
La lumbàlgia es pot presentar en forma d'episodis aguts (lumbàlgia aguda o lumbago), de pocs dies de durada, que poden ser molt dolorosos, però que no comporten gravetat.
Només és imprescindible consultar el metge o la metgessa si, a més del dolor lumbar, es presenta algun senyal d'alerta, com febre, debilitat sobtada en alguna de les cames, incontinència dels esfínters o dolor que s'agreuja durant el repòs i de nit.
En altres ocasions els símptomes són persistents en el temps.
Si la seva durada és superior als 3 mesos es parla de lumbàlgia crònica.
El dolor pot ser de menor intensitat, però el fet que sigui crònic pot limitar molt les activitats de la vida diària.
El dolor lumbar es pot localitzar a la mateixa regió lumbar o es pot estendre (dolor referit) cap a les natges i les cuixes.
Les causes que afavoreixen l'aparició del dolor lumbar són l'edat avançada, el tabaquisme, el sedentarisme i determinats aspectes psicosocials, com l'estrès, l' ansietat i l'estat d'ànim decaigut.
També hi tenen un paper important les activitats que comporten aixecament de pes o les posicions en flexió o torsió del cos.
Tal com s'ha dit, el símptoma principal és el dolor a la regió lumbar, que sol empitjorar amb els moviments i millorar amb el repòs i l'escalfor local.
La rigidesa per al moviment és també un símptoma habitual.
Quan apareixen símptomes que suggereixen una complicació neurològica, com debilitat a les cames o als peus, formigueig, o dolor al llarg de tota l'extremitat inferior (dolor irradiat), és molt possible que es tracti d'una ciàtica, que requerirà un tractament diferent.
El metge o la metgessa pot valorar el dolor d'esquena a partir de preguntes sobre els hàbits de vida, els factors desencadenants del dolor i les característiques del mateix.
Una història clínica ben recollida i un examen físic permeten fer el diagnòstic.
La majoria de les persones amb un episodi de lumbàlgia aguda simple es recuperen al cap de quatre o cinc setmanes.
En aquests casos, no es recomana dur a terme cap radiografia perquè no ajuda a fer el diagnòstic.
Únicament caldrà sol·licitar altres proves, com ara radiografies o ressonàncies magnètiques de la regió lumbar per descartar una malaltia subjacent potencialment greu, si es presenten alguns dels símptomes d'alerta següents:
En casos de lumbàlgia crònica sol fer-se una radiologia simple, però habitualment no ajuda a millorar el diagnòstic ni el tractament, ja que les imatges tenen poca relació amb els símptomes o mostren canvis relacionats amb l'edat.
La majoria dels casos de lumbàlgia aguda milloren ràpidament amb mesures com ara l'aplicació d'escalfor i els analgèsics suaus.
Recomanacions per als primers dies:
A partir de la tercera setmana i en els casos de lumbàlgia crònica s'aconsella:
Per evitar la lumbàlgia cal fer les postures adequades per disminuir els esforços, les que es recomanen per alleujar el dolor serveixen com a prevenció.
Perdre pes, en cas d'obesitat, també ajuda a evitar-la, així com mantenir una bona condició física general i local, en la zona de la musculatura abdominal i de l'esquena.
També existeixen una sèrie d'exercicis senzills que mantenen i enforteixen la musculatura de l'esquena, els abdominals i els glutis.
El personal sanitari pot ajudar a facilitar la correcta realització d'aquests exercicis.