projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Els supòsits d'accés als documents públics, aprovats al ple de la CNAATD de 17 de març de 2015, s'adeqüen a les disposicions establertes per la Ley 19/2013, de 9 de diciembre, de transparencia, acceso a la información pública y buen gobierno i per la Llei 19/2014, de 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern.
Incorporen nous conceptes, com en el cas de les dades personals, que es desdoblen en: dades merament identificatives i dades personals no especialment protegides, ni merament identificatives.
Les dades referents a la intimitat de les persones, per altra banda, passen a denominar-se dades especialment protegides; com són les recollides a l'article 7 de la Ley Orgánica 15/1999, de 13 de diciembre, de Protección de Datos de Carácter Personal: ideologia, afiliació sindical, religió, creences, origen racial, salut i vida sexual; infraccions penals o administratives; o altres equivalents, com per exemple les vinculades a serveis socials.
En base a aquestes modificacions, els supòsits d'accés s'estructuren en 4 blocs, partint del lliure accés fins arribar de forma gradual a l'accés restringit.
El següent document inclou els supòsits d'accés, així com també indicacions bàsiques, adreçades als arxivers, que pretenen servir d'orientació en l' avaluació de la documentació, especialment en la tasca d'identificació del règim general d'accés.
Anualment, la Direcció General del Patrimoni Cultural del Departament de Cultura convoca diversos ajuts als arxius de Catalunya que es vertebren en tres àmbits o línies de subvenció:
Aquestes convocatòries tenen un doble objectiu, impulsar la gestió i garantir la preservació, el coneixement i la difusió de la documentació que forma part del nostre patrimoni documental i col·laborar en el compliment dels requisits tècnics que preveu l'article 21 de la Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i gestió de documents, per part dels arxius que vulguin integrar-se al Sistema d'Arxius de Catalunya.
Cliqueu aquí per a més informació
D'acord amb l'article 4 de la Llei 10/2001 d'arxius i documents, les administracions públiques estan obligades a col·laborar en la consecució dels objectius d'aquesta llei i en aquest sentit, la LAD atorga al Departament de Cultura la responsabilitat d'impulsar i coordinar les actuacions dels arxius que conformen el Sistema d'Arxius de Catalunya.
En el mateix article, l'apartat 3, promou que els arxius del sistema s'han de facilitar recíprocament l'ús de mitjans tècnics, els recursos i la informació per aconseguir el grau més elevat d'eficàcia i d'optimació dels recursos públics.
Per tant, la Subdirecció General d'Arxius i Museus impulsa i participa en diferents grups de caràcter permanent o ad hoc.
a) Grups de treball permanents:
Gestor de premsa digitalitzada: XAC_premsa
Serveis didàctics de la Xarxa d'Arxius Comarcals de Catalunya
DIDAC: Repositori segur de la documentació digitalitzada
Consell Redactor Portal WEB de la Xarxa d'Arxius Comarcals
Comissió de coordinació del projecte Apadrinem el nostre patrimoni
Comissió Seguiment Pla Nacional de Fotografia
Sistema informàtic de l'Arxiu Nacional i la Xarxa d'Arxius Comarcals.
Equip de direcció i equip de projecte
Consultoria de desenvolupament de Portal d'Arxius
Model de Quadre de classificació municipal
La direcció del Sistema d'Arxius de Catalunya, d'acord amb la Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i gestió de documents, disposa d'uns instruments específics que li han de permetre desenvolupar la seva política arxivística i assolir el compliment de la mateixa Llei.
Aquests instruments són impulsats per la direcció del Sistema d'acord amb els criteris adoptats i les necessitats arxivístiques del territori català.
Els instruments del Sistema són:
El govern de la Generalitat de Catalunya, en la reunió d'11 de desembre de 2018, va aprovar el Pla d'Arxius i Gestió Documental de Catalunya, concebut com un projecte transversal i participatiu a desenvolupar els anys 2019 i 2020.
El Pla està impulsat pel Departament de Cultura, a través de la Direcció General del Patrimoni Cultural, i compte amb la participació especial dels departaments de Presidència i Polítiques Digitals i Administració Pública.
Presidit per la Directora General del Patrimoni Cultural (directora) i integrat pel seu coordinador i per diferents representats dels departaments de Cultura, Presidència, Polítiques Digitals i Administració Pública i Consorci AOC.
Els principals són el Consell Nacional d'Arxius i Gestió Documental, CoNCA, Subcomissió d'arxius de la Comissió Mixta del govern de la Generalitat – Església Catòlica i Comissió d'Impuls del Pla Nacional de Fotografia
El Pla neix amb la voluntat de convocar i escoltar a tots els actors de l'arxivística i la gestió documental a Catalunya.
Són cridats a realitzar-lo les administracions públiques responsables dels arxius i la gestió documental, institucions privades titulars de centres d'arxius, els professionals i empreses dedicades a la gestió documental, administració electrònica, software i hardware i la preservació digital i l'Associació d'Arxivers – Gestors de Documents de Catalunya.
▪ Taules de debat territorials: Barcelona ciutat, comarques de Barcelona nord, comarques de Barcelona sud, comarques de Girona, comarques de Lleida-Pirineus i comarques de Tarragona-Ebre [febrer - març 2019]
▪ Debat de les conclusions en la comissió permanent del Consell Nacional d'Arxius i Gestió Documental [abril 2019] i presentació pública en el XVII Congrés d'Arxivística i Gestió de Catalunya (9-11 maig 2019]
▪ Aprofundiment diagnòstic en taules d'experts i taules sectorials [maig – juny 2019]
▪ Presentació del document base per als documents Horitzó Arxius 2030 i Pla estratègic d'Arxius i Gestió Documental 2021-2024 en el Consell Nacional d'Arxius i Gestió Documental [juliol 2019]
Elaboració i aprovació [octubre 2019 – desembre 2020]
▪ Elaboració dels esborranys dels documents Horitzó Arxius 2030 i Pla estratègic d'Arxius i Gestió Documental [octubre – desembre 2019]
▪ Taules de contrast dels documents Horitzó Arxius 2030 i Pla estratègic d'Arxius i Gestió Documental [gener – febrer 2020]
▪ Debat en el Consell Nacional d'Arxius i Gestió Documental [març 2020]
▪ Elaboració de la versió definitiva dels documents Horitzó Arxius 2030 i Pla estratègic d'Arxius i Gestió Documental 2021-2024 [març – juliol 2020]
▪ Presentació en el Consell Nacional d'Arxius, aprovació pel govern de la Generalitat i presentació pública [octubre – desembre 2020]
Localitzat al marge dret del barranc de Sant Jaume, prop de l'ermita de Sant Jaume, en una zona erma, avui molt alterada per la construcció de pistes.
Declarat Bé Cultural d'Interès Nacional-Zona Arqueològica (BCIN).
Llei 9/93, de 30 de setembre, del Patrimoni Cultural Català.
Aquest conjunt va ser descobert pel Sr.
Josep-Enric Gómez, entre els anys 1982 i 1983.
Els treballs d'investigació van ser realitzats pel Sr.
Durant l'any 1985 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Les pintures es localitzen en una zona plana de la paret, formada per estrats de roca calcària molt alterada i esquerdada.
A una alçada aproximada d'1,60 m de la base de l'abric i orientades al S, les figures es disposen en sentit horitzontal, l'una al costat de l'altra, i en principi sembla existir una certa agrupació de cada dos motius.
El fris està dividit per una profunda esquerda de la roca.
Les 8 figures individualitzades corresponen a 5 bitriangulars, un bitriangular incís, un gravat radial i un motiu indeterminat, d'estil esquemàtic.
La tècnica utilitzada és de traç simple, excepte en el cas del bitriangular incís i el gravat radial, on la tècnica és d'incisió.
Els colors són vermell, vermell castany i castany-vermellós.
L'existència de bitriangulars verticals és relativament nombrosa en l'art rupestre esquemàtic; no succeeix el mateix amb els bitriangulars horitzontals, que són pràcticament inexistents.
Resulta, doncs, un motiu innovador, fet aquest que obliga a la prudència en quant a la cronologia.
La seva semblança amb certes lletres de l'alfabet ibèric també suposa una observació a tenir en compte.
Pel que fa al motiu indeterminat -en forma de trident invertit- és realment un motiu poc definitori i es troba en nombrosos abrics sense que sigui possible assignar-li una cronologia concreta.
Pintures localitzades en una balma, formada per roca sorrenca, a la riba dreta del Set, a la meitat del pendent existent entre el curs del riu i el terra format per graves a uns 30 m de les fites que separen els termes d'Aspa i d'Alfés, a uns 2 Km de la primera població i a uns 3 Km de la segona.
Vista del marge dret del riu Set, sobre el qual es localitza la balma amb pintures.
Les pintures varen ser descobertes per Adolf Costafreda i altres membres del Grup de Recerques "la Femosa" de la població d'Artesa de Lleida als voltants de l'any 1972.
L. Díez-Coronel començà els treballs d'investigació, que foren publicats el mateix any.
Durant l'any 1985 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Les pintures es troben en una balma de petites dimensions (4,4 m d'ample x 2,2 m de fons).
Ocupen la zona central dreta de l'espai pintat, a una alçada aproximada d'1,50 m del terra de l'abric i amb una orientació SW.
El conjunt està integrat per tres figures: dues corresponen a figures zoomorfes naturalistes imcompletes (caprins) i la tercera a restes de pigment.
Es pot pensar, però, en la possibilitat que hi haguessin altres motius avui dia destruïts.
En les tres figures la tècnica és de tinta plana, el color és vermell-castany fosc i els dos caprins són d'estil naturalista.
Localitzat en el marge dret del Barranc de la Font Vilella, en la Serra de Tivissa.
La Cova del Ramat es localitza pràcticament enfront de la pròpia font Vilella, des de la qual és perfectament visible, a una alçada d'uns 20 m i en el marge dret del barranc.
L'abric està protegit per una reixa metàl·lica.
Les pintures de la Cova del Ramat van ser descobertes, junt amb les de la Cova del Cingle, per J. Colominas l'any 1921.
Degut a aquestes descobertes, el novembre del mateix any s'organitzà una expedició per tal d'estudiar els nous descobriments, integrada per Pere Bosch Gimpera i Josep Colominas i amb la col·laboració del dibuixant Josep Malberti.
Un any després, al setembre de 1922, s'emprengué una segona expedició a aquest i a d'altres jaciments de la zona per tal de comprovar els calcs obtinguts anteriorment.
Durant l'any 1988 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
La Cova del Ramat en realitat és un abric d'uns 15 m de llarg, 6 m d'alçada màxima i uns 8 m de fondària.
En l'extrem dret d'aquest abric hi ha una petita concavitat, a uns 3 m del terra.
Les dimensions són 2 m d'alçada per 2,5 m de fondària i de llargada.
Les pintures es localitzen precisament en aquesta concavitat, orientada al N-NE, exactament en la seva paret dreta.
El fris representa un ramat en moviment format per 11 figures: 10 caprins, 9 d'ells amb banyes incurvades de grans dimensions i un altre que sembla correspondre a un animal jove, i restes de pigment.
L'estil és clarament naturalista presentant, no obstant, diferents graus d'estilització.
El color de totes les pictografies és predominantment castany amb diferents tonalitats vermelloses.
Localitzat en un abric situat en el marge esquerre del Barranc de la Font Vilella, en la seva part més baixa, quasi enfront de la Cova del Ramat.
Està protegit per una reixa i una porta d'accés.
Aquest conjunt va ser descobert per Jaime Poch Gari, l'any 1921.
La descoberta va ser comunicada a Eduardo Hernández Pacheco, que aquell mateix any va organitzar una expedició a Tivissa.
Els resultats d'aquesta expedició varen ser publicats també l'any 1921.
Les pintures de la Cova del Pi, tan sols han estat estudiades pel citat autor i per l'equip de P. Bosch Gimpera i Colominas Roca mentre realitzaven els treballs d'altres jaciments de la Font Vilella.
Els calcs dels dos equips discrepen en les interpretacions d'algunes figures, però això no altera substancialment el panell.
Durant l'any 1989 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
El conjunt de la Cova del Pi es localitza en una balma d'uns 12 m de llarg, entre 5 i 6 m d'alçada i una profunditat aproximada de 2,5 m.
Hi ha una gran dificultat per observar les pintures ja que la coloració que presenten és difuminada i poc intensa i hi ha una capa calcària que les recobreix.
Les pintures estan orientades al SO i, a part de les figures que s'han pogut identificar, hi ha tot un seguit de taques informes de coloració, en ocasions molt difícils de precisar per la capa calcària que les recobreix.
El panell de pintures consta de 22 pictogrames: figures humanes, alguna amb les extremitats flexionades en posició de dansar, agrupacions de taques i punts, traços, restes de pigment i motius indeterminats, així com un possible quadrúpede.
Les figures humanes són de tradició esquemàtica.
Totes les figures són de color vermell, però cal tenir en compte que quan no són humitejades presenten una variació de color, especialment les representacions humanes, i adquireixen una coloració rosada.
Aquestes pintures, doncs, s'inclouen en el grup de la pintura de tradició esquemàtica.
Encara que de forma general es poden trobar nombrosos paral·lels amb altres estacions rupestres, no hi ha a Catalunya ni a les Comunitats properes, figures exactament similars a aquestes, que presentin el detall dels braços i les cames flexionades.
P. Acosta va interpretar el grup de figures humanes com una possible dansa, lectura que encara avui és acceptable.
Localitzada en el marge esquerre del Barranc de la Font Vilella, prop de la font mateix nom i visible des d'aquesta, a uns 60 m d'alçada.
Està molt a prop dels conjunts amb pintures rupestres de la Cova del Ramat i de la Cova del Pi.
La Cova del Cingle va ser descoberta l'any 1921, junt amb la Cova del Ramat, per Josep Ma Colominas.
L'estudi de les pintures va ser iniciat a principis del mes de novembre de 1921 pels investigadors Pere Bosch Gimpera i Josep Colominas amb la col·laboració del dibuixant Josep Malberti.
Al setembre de 1922 es realitzà una segona expedició per tal d'efectuar les comprovacions dels calcs.
Durant l'any 1988 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
L'abric on es troben les pintures està format per una doble concavitat coberta per la mateixa visera i orientada al NO, d'uns 11 m de llarg, una alçada d'entre 5 i 6 m i una profunditat de 2 m.
L'únic pictograma documentat es localitza en la concavitat esquerra, a una alçada d'1,20 m del terra actual i correspon a un arquer d'estil naturalista estilitzat i color vermell-castany.
La figura, incomplerta, està orientada a la dreta.
Presenta un cap oval de la part inferior del qual surten directament els braços.
L'altre, molt mal conservat, sembla doblegat sobre el cos. En la part esquerra del cap s'aprecien restes de pigment del mateix color que la figura.
Aquest arquer s'integra de manera molt clara, des del punt de vista tipològic, en el que convencionalment s'anomena pintura "llevantina".
Hi ha forces similituds morfològiques entre aquest arquer i el de la Cova de Cabra Feixet, i de manera més general, amb vàries figures de conjunts de la Comunitat Valenciana, Valltorta i Gasulla.
Localitzat a la banda E del barranc del Siurana, a la serra de les Muntanyes de Prades, gairebé al límit amb el terme municipal de l'Arbolí..
Figures 2, 3, representació humana i 4, antropomorf.
Les pintures de l'abric de Gallicant foren descobertes l'any 1985 per dos aficionats a l'arqueologia del poble de l'Alforja.
Un d'ells, Miquel Salvador, comunicà la troballa a Ramon Viñas i l'estiu de 1988 l'acompanyà a veure el conjunt.
En aquesta visita es comprovà l'autenticitat de les pintures i es realitzaren les primeres fotografies.
Posteriorment, R. Viñas informà al Servei d'Arqueologia de l'existència de les pintures i se li encarregà el treball de documentació.
El 16 de novembre de 1988 Viñas realitzà una nova visita a l'abric juntament amb Josep Castells i inicià el calc del fris.
Durant l'any 1988 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
L'abric de Gallicant configura una cavitat d'uns 10 m d'amplada, 8 m de fondària i 5 m d'altura, orientada a l'oest.
El seu interior presenta una plataforma natural d'1 m d'altura i una petita coveta de secció semicircular que prolonga l'abric, en aquest punt, en 3,5 m més, amb una altura mitjana d'1 m.
En aquest abric, que possiblement fou utilitzat des de l'època medieval, s'observa un mur exterior de pedra seca que el tanca i les restes de pilars construïts amb pedra i fang, visibles en els extrems dels diferents nivells que formen el sòl: zona inferior externa, zona interior intermèdia i sobre la plataforma interior.
Les pintures, dos petits grups de restes en vies de desaparició, són a la meitat dreta de la paret del fons i per sobre del nivell de la boca de la petita coveta.
El primer grup, el més important, és a la zona esquerra de la coveta, entre 1,1 i 1,75 m del sòl, i ocupa una àrea d'uns 80 x 80 cm. A la part dreta de la coveta (paret sud) i a 3,1 m del grup anterior, es distingeix el segon grup pictòric, situat entre 1 i 1,2 m d'altura sobre la base de la plataforma.
En total s'han documentat 18 elements pictòrics d'estil esquemàtic i abstracte.
Excepte dues figures antropomorfes, la major part dels motius són de difícil interpretació: digitacions, línies i restes de pigment.
Les figures presenten diferències tècniques (digitació, traç simple i tinta plana) i cromàtiques (vermell, vermell-castany, castany-vermellós, ataronjat-vermellós i vermellós).
Cavitat formada en les calcàries mesozoiques de la Serra de Sant Gervàs, en el municipi de Tremp.
Conjunt de pintures descobert l'any 1988 durant unes prospeccions arqueològiques prèvies a la Serra de Sant Gervàs.
Pintures situades en una balma de grans dimensions formada per l'erosió diferencial en el contacte entre l'estrat de calcàries i margues.
Les seves dimensions són 80 m de llarg, 20 m d'ample i 30 m d'alt.
S'ha documentat una petita pintura de color vermell que representa una figura antropomorfa amb els braços en creu i les cames obertes.
El tronc és tan sols un traç recte lleugerament més ample en la part que correspon al cap. De les extremitats no es diferencien ni mans ni peus.
La relació entre el tronc i les cames és clarament desproporcionada.
A l'avantbraç esquerre es distingeixen tres línies creuades en forma d'asterisc i en la mà dreta porta un objecte informe.
Completant el conjunt, a l'esquerra es troba un altre joc de línies creuades i a la dreta una fletxa que apunta al sud-oest.
Per sota de la figura passen dues línies més.
Localitzada en el terme d'Os de Balaguer, molt a prop de la població, des de la qual és visible.
Vista de l'entrada de la Cova, protegida per una tanca.
Figura 10: representació humana.
Totes les referències donen com a descobridor d'aquest conjunt un veí d'Os de Balaguer, el Sr.
La investigació del conjunt va ser realitzada per Lluís Díez-Coronel i el Dr.
Durant l'any 1986 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Conjunt format per les figures núm. 2, 3, 4, 5 i 6: quadrúpude i representacions humanes.
La Cova dels Vilasos és, en realitat, una balma de proporcions mitjanes: 11,60 m d'amplada, una profunditat de 8 m i una altura aproximada d'uns 3,5 m.
Tant la zona dreta com la interna de la cavitat estan força ennegrides, possiblement per fogueres de pastors i altres visitants, i a sota s'observen restes de pigmentació que demostren l'existència d'un cert nombre de figures.
Actualment, i d'una manera clara, s'observen dues zones pintades: la de l'extrem esquerre de la balma, on es concentren la majoria de figures, i la que es troba tot just entrant, a la dreta de la porta d'accés.
El primer grup de pintures està orientat al nord i ocupa una superfície de 2,5 m.
Es poden comptar un total de 29 motius que corresponen a quadrúpedes, representacions humanes, cercles concèntrics, una cérvola, traços i restes de pigment.
Les pintures mostren diferències estilístiques (esquemàtic, estilitzat esquemàtic, esquemàtic amb tendència naturalista, naturalista estilitzat i abstracte), cromàtiques (negre, vermell-castany fosc, vermell-castany, castany-carmí, castany-vermellós, ataronjat-vermellós i vermell) i tècniques (traç simple i tinta plana).
Si bé existeixen algunes figures que presenten cert realisme, o dit d'una altra manera, que no presenten un esquematisme rigorós, no sembla oportú de qualificar aquest conjunt de "llevantí" clàssic des del punt de vista estilístic.
Escassament sis figures del total podrien excloure's de la qualificació d'esquemàtiques.
La resta d'elements, tant els quadrúpedes com les representacions humanes, es poden qualificar d'esquemàtics.
Figura núm. 14: cercles concèntrics
Localitzada a uns 5 Km de la vila, a la dreta del Segre i a 300 m sobre el nivell del riu.
Interior de la cova: vista general del conjunt pictòric.
S'observa una manca de pigment ocasionada per fenòmens naturals.
Figures 8, 10 i 12: restes indeterminades i quadrúpede.
S'han individualitzat 12 figures que corresponen a antropomorfs, esteliformes, quadrúpedes, rectangles radiats, traços i restes de pigment, d'estil esquemàtic, tècnica de traç simple i color ataronjat-vermellós i vermell.
Localitzat a uns 5 Km de la vila de Camarasa, a uns 400 m al N de l'embassament i al costat esquerre del riu Noguera.
Vista de la cinglera del marge esquerre del riu Noguera, on es localitza el jaciment.
La morfologia d'aquesta resta -poc definitòria- no permet parlar amb certesa
Detall de l'única resta conservada.
L'única figura que s'observa en aquesta balma fou descoberta pels arqueòlegs R. Viñas, E. Sarrià i A. Alonso durant una prospecció de la zona.
Durant l'any 1988 la pintura fou objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Aquesta balma únicament presenta una figura, d'estil esquemàtic, que es troba a l'esquerra de la cavitat i a una alçada aproximada d'1,22 m.
Són restes de pigment de color vermell-castany i tècnica de traç simple.