projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
S'ofereix la comparativa dels resultats obtinguts a Catalunya amb els de la Comunitat de Madrid i la resta de comunitats autònomes.
En segon lloc, s'ofereix el detall de l'activitat desenvolupada a Catalunya en el període 2001-2003, contrastada amb les xifres del conjunt de l'Estat espanyol.
La publicació consta també d'un directori d'entitats radicades a Catalunya, un apartat de terminologia i un annex amb les taules estadístiques.
Analitza l'evolució de l'activitat de capital risc a Catalunya des del seu origen estudiant tant l'oferta com la demanda.
Ofereix dades de les entitats de capital risc (volum de fons captats, procedència i destinació desitjada dels nous recursos, capitals totals gestionats, etc.), tant de les que estan radicades a Catalunya com les que es troben en altres comunitats i inverteixen en empreses catalanes.
Estudia l'activitat inversora dels operadors radicats a Catalunya.
Desglossa les dades per fase de desenvolupament (etapes inicials, en creixement i consolidades), per sectors, per grandària de les empreses participades, per grandària de l'operació i per comunitat autònoma.
També examina les inversions de capital risc realitzades.
Considera que el principal aspecte diferencial del capital risc a Catalunya, en comparació amb la Comunitat de Madrid, és la disponibilitat de recursos per a empreses immadures.
En aquesta darrera comunitat són abundants els recursos per finançar grans operacions, però és escàs el finançament per a projectes immadurs.
Destaca l'elevada capacitat d'atracció d'inversions que té Catalunya i la forta concentració existent del volum total invertit des del 1998.
Observa que l'atenció a empreses en etapes inicials a Catalunya és major en èpoques de bonança econòmica, mentre que en els cicles baixos els inversors se centren en un menor
nombre d'operacions en empreses més madures.
Malgrat això una desena de petites entitats constitueix una excepció a Espanya en dedicar una part substancial de la seva activitat a empreses immadures de base tecnològica.
Valoració i llicència de patents de nous productes farmacèutics
Destaca la importància de les llicències de patents, especialment en el sector farmacèutic.
També dóna diverses dades significatives sobre acords de llicència de patents i explica algunes de les causes de l'increment d'acords de llicència.
Defineix els conceptes bàsics sobre protecció de drets de propietat industrial i intel•lectual com sol•licitud, concessió, etc. Explica quan dura una patent, què cal fer per protegir-ne una, quan i per què s'ha de patentar, qui és l'inventor i qui és el titular de la patent, etc.
Descriu el procés de desenvolupament de nous productes farmacèutics, des de les diferents etapes per les que passa fins el cost que té el seu desenvolupament i els diferents models de negoci a la indústria farmacèutica.
Explica els diferents mètodes de valoració econòmica de patents: els que es basen en el cost, els que ho fan en el mercat i els que es basen en els ingressos.
Recomana aplicar tants mètodes com sigui possible, tenint en compte la rellevància de cada un d'aquests mètodes, per tal de fer aquesta anàlisi amb una perspectiva prou àmplia.
Indica com realitzar el procés de negociació i estructuració de l'acord de llicència de patent: buscar llicenciataris, fer un estudi de mercat, fixar un calendari de negociació, realitzar una auditoria científica i redactar el contracte.
La gestió per processos en els centres educatius basada en la norma ISO9001:00
Identifica els punts crítics per aplicar aquest model de gestió: la manca de compromís global del centre, relacions entre el professorat poc afavoridores o contràries a l'entesa, la reticència als canvis, la mobilitat de les plantilles dels centres públics, etc.
El model, però, presenta nombrosos beneficis: afavoreix la millora contínua i la transparència (gràcies a auditories internes i externes), permet augmentar el grau de satisfacció del personal del centre i fomenta el treball participatiu, fet fa que hi hagi d'haver debat abans de passar a la presa de decisions, fent partícips a tots els integrants.
Explica què és un procés i classifica els diferents tipus en tres tipologies: estratègics (elaboració i desplegament de polítiques i estratègies del centre), clau o operatius (constitueixen la seqüència de valor afegit) i de suport (donen suport als processos operatius i estratègics).
Els destinataris poden ser els alumnes, la família, la societat, l'equip humà o el Departament d'Educació.
S'hi han d'incloure els procediments i les activitats relacionades per assolir els objectius.
Cada procés ha de tenir un responsable i s'ha d'identificar l'abast de la influència i les interaccions amb altres processos, així com paràmetres de control.
Cada procés ha de tenir la seva pròpia fitxa amb tota la informació relacionada.
La guia estableix vint-i-tres processos (cinc són estratègics, cinc són claus, vuit són de suport a la cadena clau i cinc més de suport) i en desenvolupa els més rellevants en fitxes.
És el cas de la planificació i organització del centre, la gestió de la comunicació, promoció i relacions internes i externes, la col·laboració amb empreses i facilitar la transició al treball o la gestió de la satisfacció de l'alumnat i les famílies.
Presenta els requeriments de la norma ISO 9001:2000 als centres educatius, així com les desviacions més freqüents.
Analitza les experiències de diverses escoles: l'IES-SEP Lacetània de Manresa, l'IES Escola Bonanova de Barcelona, l'IES-SEP La Garrotxa d'Olot, l'IES Quercus de Sant Joan de Vilatorrada i l'IES-SEP Francesc Vidal i Barraquer de Tarragona.
La guia mostra els aspectes que cal tenir en compte a l'hora d'implantar un sistema de gestió de la innovació i s'exemplifica amb comentaris d'empreses.
També facilita eines d'autodiagnosi per identificar les activitats on hi ha oportunitats de millora respecte a la norma i descriu els processos de certificació incloent un recull de "millors pràctiques".
La sistematització de la innovació
Recull els resultats de la implantació i certificació del sistema de gestió d'R+D+I realitzat per una dotzena d'empreses catalanes en el marc d'una prova pilot del CIDEM per promoure la innovació.
Presenta diferents supòsits i les seves possibles solucions en funció de les característiques de l'empresa en qüestió, etc.
Explica com realitzar una anàlisi prèvia i el plantejament estratègic, on destaca la importància del lideratge de la direcció i de la implicació del personal.
Indica quins són els passos a seguir per implantar la UNE 166.002:02 EX i ofereix un qüestionari d'autoavaluació i una guia de suport.
Dibuixa l'estructura dels projectes segons la UNE 166.001:02 EX i el procés de certificació, i presenta la legislació vigent l'esquema de certificació de projectes d'R+D+I.
Recomana estructurar la documentació en un manual d'R+D+I, els procediments, les instruccions i els registres del sistema.
Aquest ha de definir què és el que l'empresa realitza en matèria d'R+D+i i s'han de documentar els diferents procediments, com estableix la norma UNE 166.002:02 EX.
Els resultats de la prova pilot mostren que les empres han integrat de manera natural la documentació associada als requisits generals del sistema d'R+D+I dins el sistema de gestió implantat prèviament.
Creu però que algunes empreses encara consideren l'R+D+i com una àrea departamental, una mica aïllada de la gestió general de l'empresa.
L'estudi es completa amb una introducció als aspectes conceptuals del disseny, opinions dels professionals i l'apartat de conclusions amb propostes de futur.
S'adreça a empreses i professionals del disseny.
Realitza un anàlisi quantitativa i qualitativa de l'ús que fan del disseny les empreses catalanes.
En primer lloc, ofereix dades sobre la distribució provincial de les empreses estudiades, de l'activitat sectorial, la dimensió econòmica de l'empresa i per nombre de treballadors, els seus productes (línies, gammes, vida mitjana i grau d'èxit en el llançament), el seu mercat (àmbit geogràfic i quotes).
Estudia el posicionament de les empreses respecte al mercat, el procés de desenvolupament del producte (el grau d'importància de diferents aspectes dintre del desenvolupament, l'estratègia)... i el procés de disseny a l'empresa.
D'aquest últim aspecte en realitza un anàlisi més detallat.
Avalua el grau de sensibilització vers el disseny als diferents departaments, la importància que se li dóna al disseny i al disseny gràfic, el grau de col•laboració entre els departaments de disseny, màrqueting i enginyeria de producte, la importància que se li dóna al packaging en el disseny de producte.
També estudia el nombre de persones de l'empresa implicades en el disseny, el grau d'externalització de les activitats de disseny i packaging, l'utilització de professionals externs (grau de satisfacció amb aquests, dificultats per trobar-ne), etc.
Examina els coneixements i experiències de disseny de les empreses, analitzant el grau d'utilització de diferents tècniques i metodologies durant el procés de disseny, així com els resultats que n'obtenen de l'aplicació del disseny (valoració, propietat intel•lectual, quantificació dels beneficis derivats, temps de retorn de la inversió en en el desenvolupament d'un nou producte, etc.).
Prèviament descriu l'estructura del teixit empresarial català, i analitza la demografia de les noves empreses durant la segona meitat dels anys 90.
La creació d'empreses a Catalunya
Analitza l'estat actual de la creació d'empreses a Catalunya i els factors de l'entorn que condicionen el naixement de noves organitzacions.
Per això, ofereix dades sobre l'estructura i demografia empresarial a Catalunya (1996-2001), compara les taxes de creació i dissolució d'empreses, estudia les causes, etc. Identifica els trets principals de les empreses catalanes (nombre, distribució sectorial, dimensió en nombre de treballadors, forma jurídica).
Indica quins organismes i mesures de suport a la creació d'empreses hi ha a Catalunya.
Té en compte els tipus d'organismes i de mesures de suport tant generals com específiques.
Estudia la demanda de serveis de suport a la creació d'empreses i ofereix dades dels empresaris actuals i potencials que poden sol•licitar aquests serveis (grau de coneixement, d'utilització i de valoració).
Estudia les actituds cap a la creació d'empreses, així com el desig i la intenció de fer-ho per part de la societat catalana (població general, estudiants universitaris, directius d'empresa).
Identifica els factors que afavoreixen i els que dificulten la creació de noves empreses segons la societat catalana, els motius i frens, la imatge que té la societat de l'empresari català (atributs, valoració), etc.
Les exportacions catalanes representen el 27,8% de les exportacions de l'Estat espanyol a Letònia.
A més, actualment 690 empreses catalanes exporten els seus productes a Letònia, i més de la meitat son exportadores regulars.
Catalunya importa principalment de Letònia combustibles (59,1%) cereals (6,9%) i llavors (5%) el 2018.
Les exportacions catalanes se situen en els 268,1 milions d'euros.
Catalunya exporta principalment al Canadà productes químics orgànics (18,5%), maquinària (11,3%) i begudes (9,4%) l'any 2018.
Oportunitats per a empreses catalanes a Canadà
El pressupost del Govern federal del Canadà per al 2019 inclou 100 milions de dòlars canadencs de CAD durant cinc anys, a partir del 2019-2020 amb el Fonds Stratégique pour l'Innovation a donar suport a la innovació en el sector de la transformació alimentària.
El govern canadenc ha invertit 950 milions de dòlars en la creació de cinc superclústers, i ha anunciat que invertirà 153 milions durant 10 anys en el Protein Industries Supercluster centrant-se en el desenvolupament de proteïnes vegetals.
El sector de les tecnologies netes al Canadà és molt rellevant, ja que comprèn 750 empreses i 55.600 llocs de treball, que podrien augmentar fins als 76.000 el 2022 gràcies als ajuts.
D'aquí al 2025 la despesa federal en tecnologia neta ascendirà al 5% de la despesa total en tecnologia innovadora.
El 2025, la contribució de les tecnologies netes al PIB serà propera als 80 000 milions de dòlars, enfront de 26.700 milions del 2016.
El Govern del Canadà ha destinat 125 milions de dòlars per posar en marxa una estratègia nacional en R+D referent a la intel·ligència artificial i ha creat un clúster d'intel·ligència artificial que ja inclou més de 78 companyies i partners.
El 88% de les empreses canadenques tenen cadenes d'aprovisionament globals que mouen milions de tones de parts de productes per terra, mar i aire.
L'administració vol invertir fortament en la millora de la rapidesa i l'eficiència dels sistemes de transport.
Es preveu un pla d'infraestructures de 187.000 milions de dòlars per als pròxims 12 anys i un dels principals focus serà els sistemes de transport.
El Govern del Canadà destinarà 300 milions de dòlars en 11 anys per al desenvolupament de les ciutats intel·ligents i la seva promoció.
Aquest any s'ha llançat el repte Smart Cities Challenge, que té un premi de 50 milions de dòlars obert a tot tipus de comunitats.
Les empreses catalanes compten amb 8.129 filials repartides pel món, tal i com indica el Directori d'empreses catalanes a l'estranger elaborat per ACCIÓ.
Tot i que majoritàriament es concentren a l'Europa Occidental, la creació de filials per part d'empreses catalanes arriba a 128 països d'arreu del món.
Aquest informe té per objectiu identificar totes les filials d'empreses catalanes implantades a l'estranger i les empreses matrius d'on provenen.
Per fer-ho, s'han considerat com a filials catalanes a l'estranger les que la seva matriu tingui:
En aquest procés no s'han contemplat com a filials aquelles empreses on inversors privats catalans hi participen de manera directa o indirecta en el capital.
Per altra banda, hi ha filials en què es coneix la participació de l'empresa catalana en el seu accionariat, per se'n desconeix el percentatge concret.
Filials catalanes arreu del món
ACCIÓ ha identificat 8.129 empreses filials provinents de 3.150 matrius distribuïdes en 128 països diferents.
Portugal és qui més en concentra (849), seguit dels Estats Units (640) i França (571).
El Brasil, Mèxic i Itàlia són la resta de països que reuneixen més d'un 5% de les filials catalanes.
De fet, 20 països reuneixen el 76,8% de les filials catalanes i el Top 10 en reuneix gairebé el 60%.
A més, gairebé la meitat se situen en territori europeu, principalment a l'Europa Occidental.
El continent americà és l'altre gran pol d'implantació per a les empreses catalanes i acull el 36% de les seves filials.
En menor mesura, a l'Àsia-Pacífic la xifra és del 7% i a l'Àfrica-Orient Mitjà es queda en el 7%.
Petites i amb la matriu a l'entorn de Barcelona
L'origen de gairebé la meitat de les filials catalanes (49%) cal buscar-lo en empreses ubicades al Barcelonès.
El Vallès Occidental, el Baix Llobregat i el Vallès Oriental són la resta de principals comarques on tenen la matriu les filials.
Pel que fa a la seva mida, un 22% de les empreses a l'estrangersón empreses mitjanes i grans (facturen més de 10 M€ l'any i tenen més de 50 treballardors).
Tot i això, gairebé la meitat de les filials són microempreses.
Per sectors, les que més facturen són les dedicades a l'electrònica i l'electricitat (21%), el turisme, la cultura i l'oci (11%) i la metal·lúrgia i productes metàlics (6%).
Per volum, el sector més comú entre les filials catalanes és el d'infraestructures i construcció (15%), seguit de consultoria i recursos humans (7%) i maquinària i béns d'equip (7%).
La implantació, una prova de solidesa
Gairebé el 20% de les filials catalanes s'han creat en els darrers 10 anys.
Aquesta prova de dinamisme es complementa amb el fet que un 37% tinguin més de 20 anys, fet que també assenyala l'estabilitat del teixit empresarial català.
Per conèixer aquestes i moltes més dades, consulta el Directori d'empreses catalanes a l'estranger.
El Flaix Empresarial de Catalunya del mes d'agost recull el balanç positiu de les exportacions catalanes durant el primer semestre de l'any, que han crescut un 2,9% respecte el mateix període de l'any anterior.
De fet, el mes de juny del 2018 ha estat el millor de la sèrie històrica amb un volum total de 6.191,4 milions d'euros.
Alhora, l'ocupació industrial s'enfila gairebé un 10% mentre les dades avançades del PIB en el segon trimestre segueixen indicant un ritme superior al del conjunt d'Espanya i la Unió Europea.
Les bones perspectives de la indústria completen l'anàlisi mensual.
El Mapa global d'oportunitats de negoci internacionals identifica els països amb més potencial en 30 àmbits sectorials.
Una informació útil i rellevant per a la internacionalització de les empreses catalanes, que els permet prioritzar i seleccionar els mercats per a la seva activitat a l'exterior.
El resultat és la identificació de 266 oportunitats concretes (106 d'internacionalització, 22 d'innovació i 138 de mixtes).
Totes aquestes oportunitats es poden trobar de forma detallada al Recomanador d'oportunitats de negoci internacional, una eina interactiva que amb tres clics presenta les opcions que més s'ajusten al perfil de cada empresa.
Amb la resposta a tres preguntes sobre la seva dimensió, l'experiència i el sector; qualsevol empresa pot descobrir en pocs segons on l'esperen les oportunitats arreu del món.
Els 5 sectors amb més potencial
Per tal de destriar els sectors amb més potencial, l'estudi crea l'Índex d'oportunitats de negoci internacionals d'ACCIÓ, que combina quatre variables: la priorització de mercats d'ACCIÓ, el pes del sector al país, la mida del mercat i la seva posició en el rànquing Doing Business.
El resultat final és un valor entre 0 i 10 que reflecteix la combinació d'una anàlisi tan qualitativa com quantitativa.
Els resultats d'aquest índex assenyalen com a sectors amb més potencial d'internacionalització per a les empreses catalanes la indústria 4.0 i la impressió 3D, les TIC i la transformació digital, l'alimentació i gurmet, l'automoció i moto, així com la indústria farmacèutica.
Es tracta d'un resultat lògic, que aglutina sectors tradicionalment potents en el teixit empresarial català (alimentació, farmàcia i automoció) amb tendències globals com la indústria 4.0 i la impressió 3D.
L'anàlisi sectorial, a més, també permet conèixer quins països hi ofereixen més bones perspectives per a les empreses catalanes.
L'informe ha analitzat 89 països agrupats en cinc àrees geogràfiques: Àfrica i l'Orient Mitjà, Amèrica del Nord, Amèrica Central i Amèrica del Sud, Àsia i Oceania, i Europa.
Troba les oportunitats a la teva mida al Recomanador d'oportunitats de negoci internacionals.
La maquinària tèxtil a Catalunya
La producció de maquinària per als processos d'obtenció de matèries primeres i fabricació en el tèxtil és un sector que conformen a Catalunya fins a 104 empreses.
Un àmbit que genera una facturació agregada de 221 milions d'euros i ocupa a 1.253 treballadors en un teixit empresarial format en un 99% per pimes.
A més, el 65% de les empreses del sector són exportadores i un 5,7% tenen filials a l'estranger.
Catalunya lidera el sector de la maquinària tèxtil a Espanya, concentrant-hi el 54% de les empreses i 7 de les 10 companyies líders.
La maquinària tèxtil catalana es destina majoritàriament a la producció de fibra, filatura, teixit, tintura i acabats o confecció.
Tot plegat en un sector on el 81% de les empreses catalanes es concentren en cinc comarques: Vallès Occidental, el Maresme, Osona, Vallès Oriental i el Bages.
L'evolució de les exportacions en el sector de la maquinària tèxtil segueix una tendència positiva i al 2018 s'han enfilat fins als 261,08 milions d'euros; que representen el 75% del total de les exportacions de l'Estat.
Pel que fa a les importacions, el 50% de les de tot l'Estat tenen Catalunya com a destí.
Per a la potència del sector hi juga un paper molt important l'ecosistema de talent, creativitat i innovació al voltant del tèxtil, una indústria amb gran tradició a Catalunya; amb un entorn universitari actiu format per 12 universitats, més de 50 escoles de disseny, 570 màsters i 481 graus.
Tot plegat se suma a esdeveniments de referència com el 080, la Bridal Week o el Reimagine textile.
Sigui com sigui, el sector ja s'enfronta als reptes que suposen les noves tendències de la indústria 4.0, que es poden resumir en la impressió 3D, la sostenibilitat o economia circular, la robotització i la flexibilitat.
La inversió estrangera a Catalunya 2018
L'estudi La inversió estrangera a Catalunya 2018, elaborat per ACCIÓ, analitza el comportament de la inversió estrangera directa (IED) a Catalunya l'any 2018.
Una anàlisi que es combina amb la dels quinquennis 2014-2018 i 2009-2013.
Analitzar les dades en períodes amplis permet superar un factor intrínsecament associat a la inversió estrangera com és el de la volatilitat.
Per inversió estrangera directa s'entenen les operacions que generen nova capacitat de producció i/o generen ocupació.
Alhora, són operacions on l'inversor pretén aconseguir control o influència en la direcció i administració d'una empresa que opera fora del territori on resideix.
En aquest sentit, la participació de la inversió estrangera en el capital de l'empresa ha de ser igual o superior al 10%.
Tot plegat es tradueix en noves inversions en empreses que ja operen a Catalunya, inversions greenfield (quan no hi ha un establiment previ), reinversions, ampliacions, adquisicions o joint ventures.
A escala global, l'any 2018 va ser de caiguda en la inversió estrangera (-19%).
Uns resultats que s'expliquen en gran mesura per la repatriació de beneficis de les empreses estatunidenques, arran de la reforma fiscal duta a terme al seu país.
De totes maneres, l'evolució és molt variada en funció del continent.
Mentre cau a Europa (-73,1%) i a Amèrica del Nord (-12,9%); creix un 5% a l'Àsia i un 6% a l'Àfrica.
La inversió estrangera a Catalunya
A Catalunya, el quinquenni 2014-2018 ha registrat un augment del 45% respecte el període 2009-2013, amb un total de 23.195,1 milions d'euros; el que suposa una mitjana de més de 4.600 milions d'euros a l'any.
En els darrers cinc anys, la majoria de les inversions han provingut de països de la UE com Luxemburg, França o els Països Baixos; tot i que el principal inversor a Catalunya del darrer quinquenni han estat els Estats Units (19,9%).
Més enllà de la UE i els Estats Units, destaquen les inversions amb origen a Mèxic, que representen un 9,1% del total en el període 2014-2018.
En aquest sentit, el quinquenni 2014-2018 ha experimentat una major diversificació en les regions d'origen de la inversió estrangera a Catalunya respecte l'anterior.
Si entre 2009 i 2013 la UE era l'origen del 77,8% de la inversió rebuda; aquest percentatge es redueix al 54,3% en els darrers cinc anys tot i que en xifres absolutes ha seguit creixent un 1,1%.
Aquest major repartiment s'explica en gran mesura per les inversions provinents del nord d'Amèrica, que s'han multiplicat gairebé per quatre.
Per sectors, la indústria és qui s'emporta la majoria del capital estranger (42%) que ha arribat a Catalunya els darrers cinc anys, per davant de la construcció (14,4%) i el comerç (12,9%).
Consulta totes les xifres de forma detallada a l'informe La inversió estrangera a Catalunya 2018.