Resolució 522/2020, d'1 d'octubre
Concentracions a Catalunya motivades per la sentència contra el "procés".
L'Administració reclamada ha facilitat a la persona reclamant la informació sol·licitada, en el marc d'aquest procediment; així ho acredita l'informe de l'Administració i la persona reclamant no ho ha qüestionat en el termini que se li ha facilitat a aquests efectes.
Aquest fet suposa la satisfacció extemporània de la sol·licitud d'informació pública de la qual deriva la Reclamació i comporta la pèrdua d'objecte d'aquesta, atès que s'han esvaït els motius de discrepància jurídica que la justificaven.
Número d'expedient de la reclamació: 408/2020
De conformitat amb aquests preceptes, la GAIP és competent per a tramitar i resoldre aquesta Reclamació, ja que deriva d'una sol·liciutd d'informació pública.
L'article 2.c LTAIPBG defineix el dret d'accés a la informació pública com "el dret subjectiu que es reconeix a les persones per a sol·licitar i obtenir la informació pública, en els termes i condicions regulats per la present llei".
Por la seva banda, l'apartat b del mateix precepte defineix la informació pública com "la informació elaborada per l'Administració i la que aquesta té en el seu poder com a conseqüència de la seva activitat o de l'exercici de les seves funcions, inclosa la que li subministren els altres subjectes obligats d'acord amb el que estableix aquesta llei".
Les limitacions legals al dret d' accés a la informació pública han d'ésser aplicades d'acord amb llur finalitat, tenint en compte les circumstàncies de cada cas concret, s'han d'interpretar sempre restrictivament en benefici d'aquest dret i no es poden ampliar per analogia.
Per a aplicar límits al dret d'accés a la informació pública, l' Administració no disposa de potestat discrecional i ha d'indicar en cada cas els motius que ho justifiquen.
A més, els límits legals al dret d'accés a la informació pública no són d'aplicació automàtica i absoluta (l'encapçalament de l'article 21 LTAIPBG es refereix expressament a que els límits enumerats per aquest precepte "poden" dur a la denegació de l'accés sol·licitat), de manera que l'article 22 de la mateixa Llei requereix que siguin aplicats d'acord amb criteris de proporcionalitat i temporalitat: "1.
Els límits del dret d'accés a la informació pública son temporals si així ho estableix la llei que els regula, i es mantenen mentre perduren les raons que en justifiquen l'aplicació".
Els antecedents posen de manifest que l'Administració reclamada ha facilitat a la persona reclamant la informació sol·licitada, en el marc d'aquest procediment; així ho acredita l'informe de l'Administració i la persona reclamant no ho ha qüestionat en el termini que se li ha facilitat a aquests efectes.
Aquest fet suposa la satisfacció extemporània de la sol·licitud d'informació pública de la que deriva la Reclamació i comporta la pèrdua d'objecte d'aquesta, atès que s'han esvaït els motius de discrepància jurídica que la justificaven.
En aquestes circumstàncies és procedent finalitzar la Reclamació, sense necessitat de formular cap declaració sobre l'abast del dret d'accés a la informació pública exercit, ni de dur a terme el procediment de mediació demanat per la persona reclamant.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió d'1 d' octubre de 2020, resol per unanimitat finalitzar la Reclamació 408/2020 per la pèrdua sobrevinguda del seu objecte i disposar la publicació de la present resolució al web de la GAIP.
Contra aquesta resolució, que posa fi a la via administrativa, es pot interposar recurs contenciós administratiu davant el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya en un termini de dos mesos des del dia següent de la notificació de la Resolució, d'acord amb la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.