Aquest Dictamen té per objecte el Projecte de decret pel qual s'aprova el catàleg d'activitats i centres obligats a adoptar mesures d'autoprotecció i es fixa el contingut d'aquestes.
La norma projectada desplega, així, la Llei 4/1997, de 20 de maig, de protecció civil de Catalunya i, en concret, les previsions d'aquesta norma referides als plans d'autoprotecció.
En particular, l'article 7 d'aquesta Llei estableix que les persones, les empreses i, en general, les entitats i els organismes que fan activitats que poden generar situacions de greu risc col·lectiu, de catàstrofe o de calamitat pública, i també els centres i les instal·lacions, públics i privats, que poden resultar afectats de manera especialment greu per situacions d'aquest tipus, estan obligats a adoptar mesures d'autoprotecció i a mantenir els mitjans personals i materials necessaris per a afrontar situacions de risc i emergència.
Aquests centres estan obligats a adoptar i mantenir plans d'autoprotecció (article 19.2 de la Llei 19/2014).
Ens trobem davant d'una qüestió que, actualment, es troba regulada en el Decret 82/2010, de 29 de juny, pel qual s'aprova el catàleg d'activitats i centres obligats a adoptar mesures d'autoprotecció i es fixa el contingut d'aquestes mesures, modificat pel Decret 127/2013, de 5 de març, de fixació d'un nou termini per presentar determinats plans d'autoprotecció d'àmbit local i d'adequació dels plans d'autoprotecció dels espectacles públics, de les activitats recreatives i dels establiments i espais oberts al públic al Decret 82/2010, de 29 de juny; normes que es veuran derogades amb l'aprovació del Projecte de decret sotmès a dictamen.
La disposició projectada suposa una revisió del catàleg de centres i activitats obligats a adoptar mesures d'autoprotecció, expressament prevista en la disposició addicional segona del Decret 82/2010, en el qual s'estableix que el referit catàleg s'ha d'actualitzar als quatre anys de l'entrada en vigor del Decret sobre la base de l'experiència adquirida com a conseqüència de la seva aplicació, per tal d'incloure exclusivament aquelles activitats en les quals sigui imprescindible la realització del pla corresponent, d'acord amb les seves condicions i característiques específiques.
Addicionalment, l'elaboració del Projecte de decret i la consegüent derogació dels decrets 82/2010 i 127/2013 es justifica en el fet que l'aplicació d'aquestes normes i, en particular, del Decret 82/2010, havia fet palesa la conveniència de revisar determinats aspectes relatius a les activitats i centres obligats a adoptar mesures d'autoprotecció i al procediment de tramitació dels plans d'autoprotecció.
En aquest sentit, el Projecte de decret pretén millorar i simplificar la tramitació del procediment de tramitació dels plans d'autoprotecció i adequar el catàleg d'activitats i centres obligats a adoptar mesures d'autoprotecció a aquelles activitats en què sigui imprescindible per a les seves condicions i característiques la realització del pla corresponent.
El Projecte de decret conté un preàmbul, trenta-un articles, sis disposicions addicionals, una disposició transitòria, una disposició derogatòria, quatre disposicions finals i vuit annexos.
La part dispositiva del Projecte té per objecte regular les actuacions destinades a adoptar mesures d'autoprotecció i els mitjans personals i materials necessaris per a afrontar situacions de risc i d'emergència a les empreses i, en general, les entitats i els organismes que poden resultar afectats d'una manera especial per situacions de greu risc col·lectiu, intern o extern, de catàstrofe o de calamitat pública, i també a les activitats, els centres i les instal·lacions i les seves dependències, públics i privats, que poden generar aquestes situacions.
El conseller d'Interior ha efectuat la petició d'aquest Dictamen, d'acord amb la previsió establerta per l'article 8.2.b) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, reguladora de la Comissió Jurídica Assessora, atès que es tracta d'una disposició de caràcter general, i que, per tant, requereix la intervenció preceptiva d'aquest òrgan.
Sobre això, s'ha de dir que el Projecte de decret desplega la Llei 4/1997, de 20 de maig, de protecció civil de Catalunya; norma que ja havia estat desplegada prèviament pel Decret 82/2010, modificat pel Decret 127/2013.
Competència de la Generalitat de Catalunya i habilitació del Govern
Pel què fa al títol competencial en què s'emmarca el Projecte, s'identifica amb l'article 132.1 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya (EAC), que atribueix a la Generalitat la competència exclusiva en matèria de protecció civil, que inclou, en tot cas, la regulació, la planificació i l'execució de mesures relatives a les emergències i a la seguretat civil, i també la direcció i coordinació dels serveis de protecció civil; sens perjudici de les facultats dels governs locals en aquesta matèria, respectant, així mateix, el que estableixi l'Estat en exercici e les seves competències en matèria de seguretat pública.
El fet que la protecció civil s'englobi en el concepte de seguretat pública (STC 123/1984), va provocar que l'article 132.1 EAC fos impugnat en el recurs d'inconstitucionalitat interposat contra l'EAC, però el Tribunal Constitucional (STC 31/2010) va declarar conforme a la Constitució el citat precepte i va afirmar que la Generalitat pot assumir les competències exclusives en matèria de protecció civil en els aspectes no afectats per la reserva estatal (FJ 78), que recull, essencialment, a l'article 149.1-29 CE.
La Generalitat de Catalunya és, per tant, competent per a regular la matèria objecte d'aquest Projecte de decret.
Quant a l'habilitació del Govern, la potestat reglamentària es preveu d'una manera genèrica en l'article 68.1 de l'EAC, i en els articles 26, lletra e), i 39, apartat 1, de la Llei 13/2008, de 5 de novembre, de la Presidència de la Generalitat i del Govern.
En particular, pel què fa a la matèria sobre la qual versa el Projecte de decret, l'article 7.1 de la Llei 4/1997 estableix que les persones, les empreses i, en general, les entitats i els organismes que fan activitats o que poden generar situacions de greu risc col·lectiu, de catàstrofe o de calamitat pública, i també els centres i les instal·lacions públics i privats, que poden resultar afectats d'una manera especialment greu per situacions d'aquest caràcter, estan obligats a adoptar mesures d'autoprotecció i a mantenir els mitjans personals i materials necessaris per a afrontar situacions de risc i d'emergència.
L'apartat 2 d'aquest mateix precepte determina que el Govern ha d'aprovar el catàleg d'activitats i els tipus de centres, i també les mesures mínimes a adoptar en cada cas, d'acord amb les directrius bàsiques d'autoprotecció establertes per la legislació vigent.
D'altra banda, l'article 19 de la Llei 4/1997 estableix que les persones físiques i jurídiques i els responsables dels centres i les instal·lacions indicats a l'article 7 estan obligats a adoptar i a mantenir plans d'autoprotecció, en els termes fixats per reglament, i l'article 20 de la mateixa norma preveu la competència del Govern de determinar per reglament l'estructura del contingut dels plans d'autoprotecció.
Per tant, el Govern compta amb l'habilitació legal i el rang normatiu proposat és l'adequat.
El procediment d'elaboració del Projecte s'ha d'ajustar a les previsions del títol IV de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya.
En el cas que ens ocupa, en haver-ne iniciat i impulsat la tramitació la Direcció General de Protecció Civil, els documents que conformen l'expedient es troben correctament indexats i numerats; i figuren signats pels òrgans competents.
Respecte a la tramitació del procediment, es poden destacar els aspectes següents:
Pel que fa a les memòries, la proposta va acompanyada d'una memòria sobre el Projecte de decret signada pel director general de Protecció Civil de 27 de maig de 2014, en què es fa referència a la justificació de la necessitat de la disposició reglamentària i la seva adequació als fins que es persegueixen, i es detallen les modificacions que el Projecte incorpora en relació amb el Decret 82/2010.
Es fa referència, també, al marc normatiu en el qual s'insereix el Projecte de disposició, a la relació de disposicions afectades pel Projecte i a la competència de la Generalitat sobre la matèria.
També en data de 27 de maig de 2014, per escrit del director general de Protecció Civil, es va fer una memòria d'avaluació de l'impacte de les mesures proposades.
L'informe d'impacte pressupostari incorporat a l'expedient, realitzat pel Gabinet Tècnic del Departament d'Interior, conclou que el Projecte normatiu "no ha de suposar directament cap cost addicional per a la Direcció General de Protecció Civil ni per al Departament d'Interior, respecte dels que actualment ja són assumits amb càrrec als pressupostos anuals de la Generalitat de Catalunya, en la mesura en què les tasques que es derivin d'aquesta regulació seran assumides pels serveis existents actualment, tant des del punt de vista dels recursos humans com materials".
Així mateix, l'informe econòmic i social en termes de cost-benefici assenyala que des del punt de vista dels destinataris de la disposició projectada, "no es pot constatar que la seva aplicació suposi un impacte econòmic substancialment diferent del que implica el compliment del previst en el citat Decret 82/2010", i conclou que "l'elaboració i l'execució d'aquest projecte de decret no suposen cap cost addicional per als seus destinataris, ni per a la realitat social i econòmica".
En relació amb els informes preceptius, a l'expedient s'incorpora el certificat de 29 de maig de 2014 relatiu a la reunió de la Comissió de Protecció Civil de Catalunya, segons el qual el Projecte ha estat objecte d'informe amb caràcter favorable per aquesta Comissió, la qual té reconeguda, entre les seves funcions, la d'emetre informes sobre les normes tècniques i les disposicions legals relacionades amb la protecció civil que es dictin a Catalunya, d'acord amb l'article 46.a) de la Llei 4/1997.
Malgrat l'anterior, la Comissió Jurídica Assessora ha insistit en diverses ocasions (dictàmens 358/2010, 273/2011, 127/2012 i 153/2012, entre d'altres) en la necessitat que no solament s'incorpori el certificat de la sessió, sinó també l'acta, per tal que l'òrgan que ha de resoldre pugui conèixer el debat que s'ha produït en relació amb la norma projectada.
S'incorporen a l'expedient els informes jurídics, preliminar i final, emesos per l'Assessoria Jurídica del Departament d'Interior, de caràcter favorable i els informes també favorables de la Direcció General de Pressupostos i de la Comissió de Govern Local.
D'altra banda, l'Institut Català de les Dones n'ha emès l'informe preceptiu, en el qual informa favorablement sobre el Projecte de decret.
Consta també a l'expedient que la proposta de disposició s'ha sotmès al tràmit d'audiència interdepartamental, en el qual han realitzat observacions el Departament de Territori i Sostenibilitat; l'Oficina de Govern; el Departament de Salut; el Departament d'Empresa i Ocupació; l'Oficina per al Desenvolupament de l'Autogovern del Departament de Governació i Relacions Institucionals; i el Departament d'Ensenyament.
Totes aquestes observacions han estat objecte de valoració.
Finalment, el Projecte també s'ha sotmès al Consell de Treball Econòmic i Social que, d'acord amb l'article 2 de la Llei 7/2005, de 8 de juny, del Consell de Treball Econòmic i Social de Catalunya, n'emeté el preceptiu dictamen en data 28 de novembre de 2014.
Pel que fa als tràmits participatius, el Projecte de decret s'ha sotmès als tràmits d'audiència i informació pública.
A més, i inicialment, consta en l'expedient que la primera versió del text del Projecte se sotmeté a un primer tràmit de participació mitjançant la publicació a la pàgina web del Departament d'Interior.
Hi consta la relació d'entitats i persones físiques que hi van presentar observacions (més de seixanta) i en l'informe jurídic s'indica que les va ser valorar la unitat proposant i van donar lloc a la redacció d'una segona versió del Projecte de decret.
Malgrat l'anterior, no hi figuren els escrits d'observacions formulats en aquest tràmit participatiu inicial, ni la valoració efectuada per la unitat proposant, tot i la necessitat que els expedients tramesos a la Comissió siguin íntegres; qüestió sobre la qual aquest òrgan s'ha pronunciat en diverses ocasions (dictàmens 26/2008, 211/2010, 213/2010, 116/2011, 47/2012, 300/2012, 228/2013, 22/2014 i 354/2014).
D'altra banda, consta en l'expedient que el Projecte de decret, juntament amb la documentació corresponent, s'ha sotmès al tràmit d'audiència de les entitats i administracions següents: Associació Catalana de Municipis i Comarques; Federació de Municipis de Catalunya; Ajuntament de Barcelona; Diputació de Barcelona; Diputació de Girona; Diputació de Tarragona; Diputació de Lleida; Consell de Col·legis d'Enginyers Tècnics Industrials de Catalunya; Associació Empresarial Química de Tarragona, AEQT; Col·legi d'Arquitectes de Catalunya; Col·legi Oficial de Químics de Catalunya; Col·legi d'Enginyers Industrials i Químics de Catalunya; Associació de Tècnics de Protecció Civil de Catalunya; Consell de Col·legis d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Catalunya; Associació de Graduats en Prevenció i Seguretat Integral, AGEPSI; Col·legi Oficial de Geògrafs a Catalunya (DCGC)-AGPC; Col·legi d'Ambientòlegs de Catalunya; Col·legi d'Enginyers, Camins, Canals i Ports-Catalunya; Col·legi Oficial de Físics de Catalunya; Col·legi Oficial de Geòlegs de Catalunya; Col·legi d'Enginyers de Forests de Catalunya; Col·legi Oficial d'Enginyers Agrònoms de Catalunya; Col·legi Oficial d'Enginyers Agrícoles de Catalunya; Col·legi de Biòlegs de Catalunya; Federación Empresarial Catalana del Sector Químico, (FEDEQUIM); Federació Catalana d'Associacions d'Activitats Recreatives Musicals (FECASARM); Federació Catalana de Locals d'Oci Nocturn (FECALON); Federació d'Organitzacions d'Empresaris de Sales de Festa i Discoteques de Catalunya (FADISCAT); Associació de Sales de Concerts de Catalunya (ASACC); Unió de Músics de Catalunya; Gremi de Firaires de Catalunya; Gremi d'Empresaris de Cinemes de Catalunya i Gremi de Restauració de Barcelona.
Així mateix, també s'ha sotmès al tràmit d'informació pública i s'ha exposat a la pàgina web del Departament d'Interior (Edicte de 30 de juliol de 2014), publicat al DOGC núm. 6681, de 7 d'agost de 2014.
La realització d'aquests tràmits ha estat fructuosa, i s'han rebut al·legacions per part de: «Compañía Logística de Hidrocarburos CLH, SA»; Associació de Tècnics Professionals de Protecció Civil de Catalunya; Consell de Col·legis d'Enginyers Tècnics Industrials de Catalunya; un tècnic competent per a l'elaboració de plans d'autoprotecció; Gremi d'Empresaris de Cinemes de Catalunya; «Terminales Químicos, SA (TERQUIMSA)»; Asociación Española de Terminales Receptoras de Graneles Líquidos, Químicos y Gases (ASTERQUIGAS), «Meroil Tank, SL» i «Meroil, SA»; un tècnic competent per a l'elaboració de plans de protecció civil; Federació Empresarial Catalana del Sector Químic (FEDEQUIM) i Associació Empresarial Química de Tarragona (AEQT); Diputació de Barcelona; Consell Comarcal del Bages; «Terminales Portuarias, SL (TEPSA)»; Institut de Seguretat Pública de Catalunya; Ajuntament de Barcelona; Diputació de Tarragona; Consell Català de Ressuscitació; Acadèmia de Ciències Mèdiques i de la Salut de Catalunya i de Balears i «Sistema d'Emergències Mèdiques, SA».
Les entitats referides han presentat nombroses al·legacions (en total, més de noranta) de diversa índole, que versaven sobre diferents qüestions regulades en el Projecte de decret.
Totes elles han estat valorades adequadament a la Nota realitzada per la Direcció General de Protecció Civil de 21 d'octubre de 2014, la qual s'ha mostrat receptiva a incorporar en el text final les observacions rebudes.
El Projecte de decret sobre el qual es dictamina té per objecte regular les actuacions destinades a adoptar mesures d'autoprotecció i els mitjans personals i materials necessaris per a afrontar situacions de risc i d'emergència a les empreses i, en general, les entitats i els organismes que poden resultar especialment afectats per situacions de greu risc col·lectiu, intern o extern, de catàstrofe o de calamitat pública, i també a les activitats, els centres i les instal·lacions i les seves dependències, públics i privats, que poden generar aquestes situacions.
Consta d'un preàmbul, trenta-un articles, sis disposicions addicionals, una disposició transitòria, una disposició derogatòria, quatre disposicions finals i vuit annexos.
La part dispositiva del Projecte s'estructura en quatre capítols.
El primer conté les disposicions generals; el segon, les previsions relatives a l'autoprotecció; el tercer, els òrgans competents als efectes del Decret, i s'hi concreten les funcions de cadascun d'ells; i el quart, el procediment per a l'elaboració, tramitació i homologació dels plans d'autoprotecció, on es distingeixen: activitats i centres per a la protecció civil de Catalunya (art. 20); activitats de caràcter temporal d'interès per a la protecció civil de Catalunya (art. 21); activitats i centres d'interès per a la protecció civil local (art. 22); i activitats de caràcter temporal d'interès per a la protecció civil local (art. 23).
Pel que fa als annexos, l'annex I conté el catàleg d'activitats i centres amb obligació d'autoprotecció en protecció civil; l'annex II es refereix al contingut mínim dels plans d'autoprotecció, l'annex III regula els mitjans d'autoprotecció mínima; l'annex IV determina els continguts mínims del registre electrònic de plans d'autoprotecció; l'annex V es refereix a les dades prèvies a comunicar en cas de simulacre; l'annex VI incorpora una sèrie de definicions, a l'efecte del Decret; l'annex VII determina que, en ser el Decret la normativa de referència en protecció civil pels objectius d'elaboració i tramitació dels plans d'autoprotecció, en el marc d'altre normatives diferents de la de protecció civil, el que estableix aquest Decret només s'entendrà com a supletori pel que fa a l'annex II, de manera que el titular de l'establiment que ja tingui elaborat un instrument de prevenció i autoprotecció partint d'una altra normativa ha d'afegir aquella part de l'annex II que no estigui prevista en el referit instrument; i l'annex VIII estableix els criteris per a declarar activitats d'interès per a la protecció civil de Catalunya i incloure-les en l'àmbit d'aplicació del Decret, malgrat no correspondre's amb les activitats, instal·lacions o dependències que preveu l'annex I.
L'objecte d'aquesta norma coincideix, per tant, amb el del ja referit Decret 82/2010, el qual preveu, en la disposició addicional segona, l'actualització del catàleg d'activitats i centres amb obligació d'autoprotecció en protecció civil en un termini de quatre anys des de la seva entrada en vigor.
Addicionalment, l'aplicació d'aquesta norma ha fet palesa la conveniència de revisar determinats aspectes de la seva regulació, cosa que ha provocat que s'introdueixin diverses modificacions substantives, entre les qual es poden destacar les següents:
A) Pel que fa al catàleg d'activitats i centres amb obligació d'autoprotecció, es redueixen significativament les activitats i centres afectats per tal d'adequar-lo a aquells en què sigui imprescindible la realització dels plans d'autoprotecció, i es fixen una sèrie de criteris amb l'objectiu de crear un catàleg amb una estructura més senzilla, amb una relació d'activitats i centres més acurada i precisa.
a) S'equiparen determinades activitats i centres d'interès per a la protecció civil de Catalunya als mateixos llindars que els fixats a la Norma bàsica d'autoprotecció dels centres, establiments i dependències dedicats a activitats que poden donar origen a situacions d'emergència, aprovada pel Reial decret 393/2007, de 23 de març.
L'aplicació d'aquest criteri ha comportat una simplificació del nombre d'activitats afectades, ja que ha suposat un augment dels llindars establerts i que s'eliminin aquelles activitats que no arriben als llindars indicats.
b) Se simplifica el nombre d'activitats afectades per la norma i s'elimina la distinció establerta en l'annex I, apartat A, del Decret 82/2010, entre activitats amb reglamentació específica o sense, en considerar que era indeterminada i induïa a confusions, de manera que aquestes activitats s'han inclòs d'una manera concreta en els diferents apartats del catàleg que preveu el Projecte normatiu.
c) Les activitats o centres que s'incloïen en el catàleg en funció de l'ocupació possible de persones es fusionen en un criteri més genèric i de referència: el d'edificis amb capacitat o aforament igual o superior a 2.000 persones.
Així mateix, pel que fa a les activitats sanitàries, docents i residencials públiques, s'homogeneïtzen els criteris d'ocupació en 200 llits o places.
B) Pel que fa al catàleg d'activitats i centres d'interès per a la protecció civil local, s'estableix un catàleg de mínims amb uns llindars més amplis per tal que siguin els mateixos municipis els qui regulin d'una manera més concreta les activitats i centres que siguin del seu interès de conformitat amb el seu àmbit competencial.
C) En relació amb el procediment de tramitació dels plans d'autoprotecció, es concreta la possibilitat del titular de l'activitat de formular al·legacions respecte als informes tècnics desfavorables emesos sobre la proposta del pla d'autoprotecció per la direcció general competent en matèria de protecció civil (art. 20.2.c)).
Així mateix, la norma projectada també recull com s'han de tramitar els plans d'autoprotecció de les activitats de caràcter temporal; qüestió no incorporada al Decret 82/2010, si bé eren plans que s'havien d'elaborar amb caràcter previ a l'inici de l'activitat.
Es determina, d'altra banda, el sentit del silenci positiu en el supòsit que no es resolgui i notifiqui en el termini de sis mesos la resolució expressa d'homologació del pla, que és de caràcter favorable (art. 20.4).
Finalment, se suprimeix l'obligatorietat de gestionar els plans d'autoprotecció a través del registre electrònic, que s'havia regulat a través de l'Ordre INT/193/2011, de 28 de juliol, per la qual es crea el Registre electrònic de plans d'autoprotecció.
Sobre això, la supressió d'aquesta obligació es justifica per les irregularitats en el funcionament del Registre electrònic que es varen produir a la pràctica, de manera que, en virtut de la norma projectada, els òrgans municipals competents poden efectuar la tramitació a través de registre propis.
En ser el contingut del Projecte el que s'acaba de descriure, i en consonància amb el marc normatiu descrit, cal destacar una observació que versa sobre l'article 18 del Projecte de decret, atesa la contradicció existent entre aquest precepte i el redactat literal de la Llei 4/1997.
Així, el referit article 18 estableix que els consells comarcals "poden prestar suport" assistència i cooperació a les funcions municipals de protecció civil.
La Comissió entén que és necessari que aquest precepte estableixi que "han de prestar suport", d'acord amb el que preveu l'article 50.2 de la Llei 4/1997.
D'altra banda, i només amb la pretensió de millorar tècnicament el Projecte, s'hi formulen les observacions següents:
a) Aquesta Comissió considera que, en les disposicions generals (capítol 1) s'hauria d'incloure un precepte on es definís el concepte de Pla d'autoprotecció, el qual, tot i que està definit en l'annex VI, no es troba incorporat a l'articulat.
Així mateix, entén que també s'hauria de fer referència als diferents tipus de plans d'autoprotecció que preveu i regula la norma projectada: a) Plans d'autoprotecció referits a activitats i centres d'interès per a la protecció civil de Catalunya (art. 20); b) Plans d'autoprotecció referits a activitats de caràcter temporal d'interès per a la protecció civil de Catalunya (art. 21); c) Plans d'autoprotecció referits a activitats i centres d'interès per a la protecció civil local (art. 22) i d) Plans d'autoprotecció referits a activitats de caràcter temporal d'interès per a la protecció civil local (art. 23).
L'apartat 2 d'aquest precepte hauria de fer una remissió a l'article 16.a) del mateix Projecte, referit a la competència de la Direcció General per a incloure dins l'aplicació del Decret activitats, instal·lacions o dependències que presentin un especial risc; i a l'annex VIII sobre els criteris d'inclusió en el catàleg per a declarar una activitat d'interès per a la protecció civil de Catalunya.
De la mateix manera, s'hauria de fer també una remissió a l'article 17.c), referit a la competència dels municipis per a ampliar el catàleg d'activitats o centres obligats a elaborar plans d'autoprotecció d'àmbit local.
A més, l'apartat 5 d'aquest article fa referència al "caràcter supletori" de les disposicions del Decret respecte a aquelles instal·lacions, establiments o dependències ja sotmesos a reglamentació específica pròpia amb instruments d'autoprotecció.
Sobre això, l'annex VII del Decret especifica que aquest caràcter supletori només ho és respecte a l'annex II del Decret (contingut mínim dels plans d'autoprotecció); circumstància que -entenem- s'hauria de precisar en aquest precepte.
L'apartat 1 d'aquest precepte estableix les obligacions dels titulars de les activitats i els centres inclosos dins de l'àmbit d'aplicació del Decret.
Sobre això, la lletra b) disposa que han de "comunicar, elaborar i implantar des de l'inici de l'activitat el pla d'autoprotecció corresponent"; regulació que contradiu, pel que fa a la implantació del pla d'autoprotecció, allò que preveu l'article 10.1 de la norma projectada, que estableix que: "El pla d'autoprotecció ha de ser implantat necessàriament durant el primer any de vigència del pla".
La Comissió considera necessari corregir aquest precepte, per tal d'evitar la contradicció.
D'altra banda, la lletra e) estableix l'obligatorietat de "Trametre, en tots els casos, al registre corresponent les dades que es detallen a l'annex IV, sobre l'anàlisi de risc i d'altres aplicables a la gestió de l'emergència".
Sobre aquesta previsió, la Comissió considera que, per motius de seguretat jurídica, s'hauria d'aclarir quin és el Registre corresponent, i més tenint en compte que, en virtut de la norma projectada, se suprimeix l'obligació incorporada al Decret 82/2010 de gestionar els plans d'autoprotecció a través del registre electrònic regulat per l'Ordre INT/193/2011, ja citada.
Conseqüentment, es considera necessari també concretar l'expressió trametre "al registre corresponent" continguda als articles 6.2, 7, 20.1.a), 21.a), 22.1, 22.4 i 23.g) de la norma projectada.
L'apartat 5 d'aquest precepte fa referència a la "comunicació posterior de les emergències", que determina la necessitat que, un cop conegudes les conseqüències i les possibles causes de les emergències, així com una estimació de la població afectada, s'ha de realitzar un informe en el qual, entre d'altres qüestions, s'ha de detallar la descripció de l'emergència i de les causes conegudes; hora exacta i procediment de detecció de l'emergència; cronologia de les actuacions reals i de les actuacions previstes en el pla d'autoprotecció; etc. L'últim incís d'aquest article estableix que les persones titulars de centres o activitats han de trametre aquest informe a "l'Administració competent".
Aquesta Comissió considera que, per motius de seguretat jurídica, s'hauria de concretar quina és l'Administració competent a la qual s'ha de trametre el referit informe, tenint en compte que hi ha diversos òrgans competents als efectes de la norma projectada (articles 14 a 19) i la manca de tramesa és constitutiva d'infracció (art. 12.5 in fine).
Aquest precepte estableix les competències de les comissions municipals de protecció civil "en els municipis que s'hagin creat".
Sobre això la Comissió considera que seria convenient introduir una remissió en aquest punt a l'article 51 de la Llei 4/1997, que estableix l'obligatorietat de crear aquest òrgan en determinats supòsits (municipis amb més de cinquanta mil habitants; municipis que, sense arribar a aquesta població, tenen en llur terme empreses, entitats, centres o instal·lacions obligats a adoptar plans d'autoprotecció, segons el que estableix l'article 7 de la Llei 4/1997; i municipis de caràcter especial tipificats en l'article 17.2 de la Llei 4/1997).
La lletra a) d'aquest precepte estableix que la direcció general competent en matèria de protecció civil pot incloure dins l'àmbit d'aplicació del Decret activitats, instal·lacions o dependències que presentin un especial risc, amb informe motivat i d'acord amb els criteris que preveu l'annex VIII.
Sobre això la Comissió Jurídica Assessora entén que seria convenient concretar quin és l'òrgan que ha d'emetre l'informe al qual es refereix el precepte, atesa la importància que té aquesta qüestió, que permet ampliar l'àmbit d'aplicació del Decret i a la vista que de la redacció del precepte no es dedueix que es tracti de l'informe tècnic que preveu l'article 20 de la norma projectada, referit al procediment de tramitació i homologació dels plans.
D'altra banda, l'article j) estableix que la direcció competent "és responsable del manteniment del registre electrònic de plans d'autoprotecció", i fa referència, a continuació, a algunes de les característiques d'aquest registre (contingut, règim de consulta, etc.).
La Comissió considera que seria convenient dedicar un precepte específic al registre electrònic de plans d'autoprotecció, i remetre's, en aquest punt, a l'annex IV, que estableix el seu contingut mínim.
La Comissió considera que la rúbrica d'aquest capítol, titulat "Procediment", resulta massa genèrica i no defineix adequadament el contingut dels preceptes que inclou.
En aquest sentit, i per tal de millorar la tècnica normativa, es considera que els preceptes d'aquest capítol es podrien integrar en el capítol 3 (autoprotecció) i que es podrien establir seccions que fessin referència a: (i) el procediment d'elaboració, tramitació i homologació dels plans d'autoprotecció; (ii) el personal tècnic competent per a l'elaboració de plans d'autoprotecció; i (iii) l'avaluació, la inspecció i el règim sancionador aplicable a l'autoprotecció.
L'apartat 2 d'aquest precepte fa referència a l'homologació del pla d'autoprotecció per part de la comissió de protecció civil municipal "o altre òrgan competent".
Tenint en compte que en tots els municipis no existeix una comissió de protecció civil municipal (article 7 de la Llei 4/1997), la Comissió entén que, per motius de seguretat jurídica, seria convenient que aquest precepte determinés quin és, en defecte de la referida Comissió, l'òrgan competent.
Aquest precepte, relatiu al personal tècnic competent per a l'elaboració de plans d'autoprotecció, estableix la formació necessària per a ser acreditat com a personal tècnic competent per a elaborar plans d'autoprotecció de les activitats i centres d'interès per a la protecció civil local (apartat 1); i per a elaborar plans d'autoprotecció de les activitats i centres per a la protecció civil de Catalunya (apartat 2).
L'apartat 3 d'aquest precepte preveu la possibilitat que "excepcionalment" es pugui acreditar, per a elaborar plans d'autoprotecció d'activitats incloses en l'àmbit d'aplicació del Decret, el personal que hagi prestat serveis com a tècnic a la direcció general competent en matèria de protecció civil amb funcions relacionades amb els plans de protecció civil durant un període mínim de tres anys, i que transcorregut aquest termini deixin de prestar-ne.
Sobre això, la Comissió considera que l'expressió "excepcionalment", malgrat ser un concepte jurídic indeterminat, introdueix inseguretat jurídica, i que el Decret hauria de concretar quines són les circumstàncies en què es pot produir aquesta acreditació, així com l'òrgan competent i un mínim procediment per a dur-la a terme.
En aquest sentit, fóra convenient concretar les raons del període mínim de tres anys que determina la norma; i el concepte de "serveis tècnics" a la direcció general competent.
Aquest precepte es refereix d'una manera indistinta a la "revocació de l'habilitació" o a la "suspensió temporal" en els casos en què s'acrediti que el personal tècnic acreditat elabora plans d'autoprotecció que no s'ajusten als requisits exigits; sense concretar, no obstant això, en quins supòsits seria procedent una mesura o l'altra.
La Comissió considera que caldria diferenciar quan correspon aplicar cadascuna d'aquestes mesures; com també si tenen caràcter sancionador, tenint en compte que el precepte es remet genèricament a "la normativa de procediment administratiu aplicable a l'Administració de la Generalitat".
k) Disposició addicional cinquena.
La Comissió entén que s'hauria de concretar a través de quin instrument la Direcció General de Protecció Civil determinarà la formació de la qual han de disposar els equips humans que componen els mitjans d'autoprotecció.
l) Aquesta Comissió considera que és necessari introduir una disposició final relativa a l'entrada en vigor de la norma projectada, ja que només es preveu a la disposició final quarta el termini d'entrada en vigor de l'annex III, relatiu a mitjans d'autoprotecció mínims.
L'annex VI incorpora un catàleg de definicions, als efectes del Decret, de diversos conceptes i termes.
Sobre això, aquesta Comissió considera que les definicions d'alguns d'aquests conceptes resulten essencials en l'aplicació del Decret.
Però, atenent l'anterior, entén que, sens perjudici de mantenir en aquest annex aquells termes que resultin més específics, les definicions de conceptes com "Pla d'Autoprotecció", "Pla de protecció" o "Revisió" s'haurien d'integrar a l'articulat, compartint en aquest punt l'observació continguda en l'informe jurídic preliminar, que determinava que "caldria considerar la possibilitat de passar les definicions que es troben incloses a l'annex VI a l'articulat del Projecte de decret".
Un cop valorades les consideracions efectuades en el fonament jurídic IV d'aquest Dictamen, es pot elevar al Govern el Projecte de decret pel qual s'aprova el catàleg d'activitats i centres obligats a adoptar mesures d'autoprotecció i es fixa el contingut d'aquestes.