Altres elements inscrits a la Llista Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial de la UNESCO
Per dieta mediterrània entenem un conjunt de competències, coneixements, pràctiques i tradicions relacionades amb l'alimentació.
Abasta els cultius, les collites i la pesca, així com la conservació, transformació i preparació dels aliments i, en particular, llur consum.
En el model nutricional d'aquesta dieta, que ha romàs constant a través del temps i de l'espai, els ingredients principals són l'oli d'oliva, els cereals, les fruites i verdures fresques o seques, una proporció moderada de carn, peix i productes làctics, i abundants condiments i espècies, el consum de les quals hom acompanya de vi o infusions, tot respectant sempre las creences de cada comunitat.
Imatge: Fons Fundació Dieta Mediterrània
La falconeria és l'activitat tradicional consistent en el manteniment i entrenament de falcons i altres rapinyaires per a la cacera en el seu hàbitat natural.
Originàriament una forma d'obtenir aliments, la falconeria s'identifica avui amb la companyonia i l'intercanvi enlloc de la subsistència.
Aquesta pràctica la duen a terme aficionats i professionals de totes les edats i gèneres, els quals desenvolupen una forta relació i un vincle espiritual amb les seves aus.
Segons algunes estimacions, el número de falconers catalans se situava al voltant de 200 individus l'any 2013.
Les Festes de la Mare de Déu de la Salut se celebren cada 7 i 8 de setembre a Algemesí (Ribera Alta) en honor a la seva patrona.
Les festes estan compostes de dos dies i tres processons: la Processó de les Promeses, la Processoneta del Matí i la Volta Gran.
En totes les processons es realitzen una sèrie de balls originaris del municipi, entre els que destaquen la Muixeranga, conjunt de figures plàstiques compost per torres humanes i figures representatives: El Ball, L'Enterro, la Dansa plàstica -més coneguda com "La Muixeranga", per antonomàsia-, i una última recuperada al 2005 anomenada L'Aranya.
Les torres humanes de la Muixeranga es consideren els antecedents directes dels castells catalans.
El Cant de la Sibil·la és un drama litúrgic i cant gregorià de gran difusió durant l'edat mitjana al sud d'Europa.
Malgrat que fou prohibit després del Concili de Trento, s'ha seguit representant durant la missa de la nit de Nadal a totes les esglésies de Mallorca i a l'Alguer, de manera pràcticament ininterrompuda.
El tema de la lletra és una profecia sobre la fi del món, i tot i que inicialment es cantava en llatí, des del segle XIII es documenten versions en català, per la qual cosa es tracta d'una de les primeres expressions poètiques en aquesta llengua.
Darrerament, i després de segles sense representar-se, s'ha anat recuperant també en moltes esglésies de Catalunya i del País Valencià.
Representació del Cant de la Sibil·la a Santa Maria del Mar.
El flamenc neix i es desenvolupa a Andalusia durant el període que va des del segle XVIII al segle XX amb influències morisques, gitanes, africanes i americanes, entre d'altres.
Expressa tota una gamma de sentiments i estats d'ànim –pena, alegria, tragèdia, joia i temor– mitjançant paraules sinceres i expressives, caracteritzades per llur concisió i senzillesa.
És un senyal d'identitat de nombrosos grups i comunitats, sobretot de la gitana, que ha desenvolupat un paper essencial en la seva evolució.
A Catalunya han existit figures molt rellevants, com la bailaora Carmen Amaya, sense comptar els i les artistes en actiu actualment.