projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'objecte d'aquest Decret és donar compliment a la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària, modificada per la Llei 15/2005, de 27 de desembre, de reforma parcial de diversos preceptes legals en matèries d'agricultura, ramaderia i pesca, de comerç, de salut i de treball, que estableix que la competència per acordar l'inici dels procediments sancionadors així com la designació d'instructor o instructora i per imposar les sancions, s'ha de regular per reglament.
Mitjançant aquest Decret s'estableix un règim diferenciat entre matèries incloses dins l'àmbit d'aplicació de la Llei 14/2003, de 13 de juny, que respon a criteris organitzatius interns del Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca.
A proposta del conseller d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, i d'acord amb el Govern,
1.1 Als efectes del que disposa la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària, correspon al director o a la directora general competent en matèria de qualitat agroalimentària acordar l'inici dels procediments sancionadors i designar-ne l'instructor o la instructora.
1.2 Són competents per imposar les sancions que estableix la Llei 14/2003, de 13 de juny, els òrgans següents:
El director o la directora general de Producció, Innovació i Indústries Agroalimentàries, en el cas d'infraccions lleus i greus.
El conseller o la consellera del Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, en el cas d'infraccions molt greus.
Els expedients sancionadors que es derivin de l'aplicació incorrecta de la normativa en matèria d'etiquetatge de la carn de boví, d'alimentació animal, de matèries primeres per a alimentació animal, d'additius utilitzats en l'alimentació animal i premescles, la competència s'estableix de la manera següent:
2.1 Correspon al director o la directora dels serveis territorials corresponents acordar l'inici dels procediments sancionadors i designar-ne l'instructor o la instructora.
2.2 Són competents per imposar les sancions que estableix la Llei 14/2003, de 13 de juny, els òrgans següents:
El director o la directora dels serveis territorials corresponents, en el cas d'infraccions lleus i greus.
El director o la directora general de Producció, Innovació i Indústries Agroalimentàries, en el cas d'infraccions molt greus.
Els òrgans competents per resoldre els recursos d'alçada són:
El director o la directora general de Producció, Innovació i Indústries Agroalimentàries, quan el recurs s'interposi contra actes dictats pel director o la directora dels serveis territorials corresponents.
El conseller o la consellera d'Agricultura, Ramaderia i Pesca quan el recurs s'interposi contra actes dictats pel director o la directora general de Producció, Innovació i Indústries Agroalimentàries.
Barcelona, 28 de febrer de 2006
La Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària, disposa a l'article 64 que reglamentàriament s'establiran els òrgans competents en matèria de qualitat agroalimentària per acordar l'inici dels procediments sancionadors i designar-ne l'instructor o la instructora i els òrgans competents per imposar les sancions.
La competència sancionadora en matèria de qualitat agroalimentària està establerta en el Decret 128/2012, de 16 d'octubre.
Posteriorment a la publicació d'aquest Decret, s'han produït modificacions en l'estructura del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, de tal manera que, per a una major claredat jurídica, és convenient modificar el Decret 128/2012, de 16 d'octubre, ampliant les matèries que en l'actualitat són competència de la direcció general competent en matèria d'agricultura i ramaderia.
A proposta del conseller d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, i d'acord amb el Govern,
Es modifica l'article 3.1 del Decret 128/2012, de 16 d'octubre, pel qual s'estableix la competència sancionadora de la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària, el qual queda redactat de la manera següent:
"3.1 No obstant el que disposa l'article 1, en els expedients sancionadors que es deriven de l'aplicació incorrecta de la normativa en les matèries d'alimentació animal, matèries primeres per a l'alimentació animal, additius utilitzats en l'alimentació animal, premescles, classificació i comercialització d'ous, classificació de canals, subproductes animals no destinats al consum humà, llet crua, productes fertilitzants i substrats de cultiu i als quals sigui d'aplicació la Llei 14/2003, de 13 de juny, la competència s'estableix de la manera que es determina en els apartats següents d'aquest article.".
Barcelona, 23 de desembre de 2014
El Decret 265/2003, de 21 d'octubre, estableix les condicions per a l'exercici del busseig professional a Catalunya, i els articles del 12 al 18 preveuen com a condició i requisit per obtenir les titulacions de busseig professional, entre d'altres, la superació d'un test psicotècnic d'aptitud per a la pràctica del busseig professional.
Els tests psicotècnics d'aptitud per a la pràctica del busseig professional han de mesurar l'aptitud psicològica adequada de la persona interessada per a la pràctica del busseig professional.
Els tests psicotècnics d'aptitud per a la pràctica del busseig professional hauran de ser fets i certificats per un/a metge/essa que tingui un títol de postgrau en medicina subaquàtica expedit per una facultat de medicina d'un estat que pertanyi a la Comunitat Europea.
Als efectes del que estableixen els articles 47.3 i 50.2, mentre el planejament general o un pla especial d'iniciativa pública no contingui la catalogació de les masies i les cases rurals del terme municipal, per regular llur reconstrucció o rehabilitació, aquestes actuacions poden ésser autoritzades per mitjà del procediment que estableix l'article 48.
Les edificacions i les activitats existents en sòl no urbanitzable, degudament autoritzades d'acord amb la legislació anterior a la Llei 2/2002, que no s'ajustin al règim d'ús del sòl no urbanitzable que estableix aquesta Llei, es poden ampliar sempre que el planejament urbanístic vigent, aprovat definitivament abans de l'entrada en vigor de la Llei 2/2002, ho prevegi expressament.
Els expedients de sol·licitud d'autorització d'usos i obres en sòl no urbanitzable i en sòl urbanitzable no delimitat i d'usos i obres provisionals es tramiten i s'aproven d'acord amb la normativa urbanística aplicable en el moment en què van tenir entrada en l'ajuntament, però no se'n pot denegar l'aprovació d'acord amb aquesta normativa si els usos i les obres dels quals es tracta són conformes a la normativa urbanística vigent en el moment de resoldre els procediments instats.
Els deures dels propietaris a què fa referència l'article 47.7 són aplicables a totes les sol·licituds d'autorització.
Els expedients de sol·licitud d'autorització d'usos i d'obres en sòl no urbanitzable i en sòl urbanitzable no delimitat i d'usos i obres provisionals es tramiten d'acord amb la normativa urbanística aplicable en el moment en què van tenir entrada en l'ajuntament, excepte pel que fa als deures de les persones propietàries a què fa referència l'article 47.7 que s'apliquen a totes les sol·licituds d'autorització d'obres en sòl no urbanitzable i en sòl urbanitzable no delimitat no resoltes definitivament a l'entrada en vigor d'aquesta Llei.
Els municipis que es regeixen per unes normes de planejament urbanístic dictades pel departament competent en matèria d'urbanisme per a suplir transitòriament l'absència de planejament urbanístic general municipal tenen el termini de tres anys a partir de l'entrada en vigor d'aquestes normes per a elaborar i tramitar un pla d'ordenació urbanística municipal.
En el cas que dins aquest termini el municipi no hagi aprovat provisionalment el pla d'ordenació urbanística municipal, correspon al departament competent en matèria d'urbanisme de completar la tramitació per a atorgar vigència indefinida a les dites normes.
Els municipis que no compten amb cap figura de planejament general en el moment de l'entrada en vigor d'aquesta Llei i els que compten amb delimitacions de sòl urbà sense normes urbanístiques tenen l'obligació de formular un pla d'ordenació urbanística municipal.
El conseller o consellera de Política Territorial i Obres Públiques, amb el requeriment previ corresponent, pot ordenar que la Direcció General d'Urbanisme se subrogui en la formulació del pla d'ordenació urbanística municipal dels municipis que, en el moment de l'entrada en vigor d'aquesta Llei, no compten amb cap figura de planejament general o bé compten amb delimitacions de sòl urbà sense normes urbanístiques.
En aquest cas, la tramitació del pla d'ordenació urbanística municipal correspon a la comissió territorial d'urbanisme competent.
L'avaluació ambiental dels instruments de planejament urbanístic que hi estiguin sotmesos d'acord amb la legislació en matèria d'avaluació ambiental de plans i programes, s'integra en el procediment urbanístic de conformitat amb la Llei d'urbanisme, el reglament que la desplega i donant compliment als requeriments de la legislació sobre avaluació ambiental, segons assenyalen l'article 14.4 i la disposició addicional cinquena de la Llei 6/2009, del 28 d'abril, d'avaluació ambiental de plans i programes.
Quan les actuacions de dotació a què fa referència l'apartat 3 estableixen sostre residencial de nova implantació, estan subjectes a les reserves de sòl per a habitatges de protecció pública que regula l'article 57.3 i la disposició addicional cinquena.
Les persones propietàries han de cedir el 15% de l'increment de l'aprofitament urbanístic que comporti l'actuació de dotació respecte a l'aprofitament urbanístic preexistent i efectivament materialitzat, o el percentatge superior que el planejament urbanístic general estableixi d'acord amb l'article 99.3, i que pot ésser de fins el 20%.
En el cas que el planejament determini que, pel fet de concórrer les circumstàncies indicades per l'article 43.3 i per l'article 100.4.c, respectivament, el compliment del deure de cessió del percentatge corresponent de l'increment de l'aprofitament urbanístic que comporti l'actuació de dotació i també el compliment del deure de cessió de les reserves de sòl per a zones verdes i equipaments que estableix l'article 100.4 es poden substituir pel seu equivalent dinerari, ha de calcular el valor total de les càrregues imputables a l'actuació i les persones propietàries poden complir el deure de pagament substitutori de les cessions, sense necessitat d'aplicar cap sistema ni modalitat d'actuació, en el moment d'atorgament de la llicència d'obra nova o de rehabilitació que habiliti la major edificabilitat o densitat o l'establiment del nou ús atribuït per l'ordenació i com a condició prèvia a la concessió de la llicència.
Els òrgans locals competents per resoldre els procediments sancionadors, sens perjudici del que estableixen els apartats 2 i 3, són els següents:
Si l'import de la multa que conté la proposta de resolució d'un procediment sancionador és superior a 300.000 euros i inferior a 600.000 euros, l'autoritat competent per resoldre el procediment és el director o directora general d'Urbanisme, amb l'informe previ de la comissió territorial d'urbanisme competent.
En el supòsit que la potestat de protecció de la legalitat urbanística, d'acord amb el que estableix l'article 200.3, sigui exercida pel Departament de Política Territorial i Obres Públiques, la competència per a la resolució del procediment sancionador s'atribueix segons el que disposa l'apartat 2, en el sentit que correspon al conseller o consellera de Política Territorial i Obres Públiques la imposició de les multes d'import superior a 600.000 euros amb l'informe previ de la Comissió d'Urbanisme de Catalunya i al director o directora general d'Urbanisme les de quantia inferior, amb l'informe previ de la comissió territorial d'urbanisme competent quan la multa sigui d'import superior a 300.000 euros.
La constitució d'un règim de propietat horitzontal o d'un complex immobiliari privat, o la seva modificació quan comporti un increment del nombre d'habitatges o d'establiments, i també les operacions que tinguin per objecte constituir més elements susceptibles d'aprofitament independent dels que s'hagin fet constar en una declaració d'obra nova precedent, es tipifiquen com a infracció urbanística greu si s'efectuen en contra de les determinacions del planejament, o bé sense llicència urbanística prèvia, d'acord amb el que estableix l'article 187.2.r, o bé en contra de la llicència atorgada.
Als efectes del que estableix l'apartat 1, les sancions procedents per infracció lleu s'apliquen en la quantia màxima si es tracta de supòsits regulats per l'article 213 i en la quantia mitjana si es tracta de supòsits regulats per l'article 214.
En els supòsits regulats per l'article 215, si els actes són legalitzables i es compleixen les determinacions que estableix l'apartat 1, s'aplica la sanció en la quantia mínima.
c) La vulneració, fins a un 10%, en qualsevol classe de sòl, dels paràmetres imperatius a què fa referència l'article 213.c.
f) Els actes de propaganda d'urbanitzacions, per mitjà d'anuncis, cartells, tanques publicitàries, fullets o cartes, per mitjans informàtics o per qualsevol altre sistema de divulgació o difusió que no expressin les dades referents a l'aprovació de l'instrument de planejament corresponent o que incloguin indicacions susceptibles d'induir a error a les persones consumidores.
h) L'execució d'actes legalitzables d'acord amb el planejament vigent sense tenir el corresponent títol administratiu habilitant.
i) El supòsit tipificat per l'article 212.3.
a) Els actes de parcel·lació, d'urbanització, d'edificació i d'ús del sòl i del subsòl que es duguin a terme sense llicència o sense ordre d'execució en terrenys qualificats en el planejament com a zones verdes públiques o espais lliures d'edificació de caràcter públic, i també els que es duguin a terme en terrenys classificats com a sòl no urbanitzable en virtut del que disposa l'article 32.a.
b) Les llicències o les ordres d'execució que s'atorguin amb infracció de les determinacions d'aquesta Llei, dels plans urbanístics o de les ordenances urbanístiques municipals, respecte als terrenys a què fa referència la lletra a.
Les mesures regulades pels articles 205 a 209 referents a l'adopció d'acords d'enderrocament i de revisió són aplicables en els supòsits especificats per l'apartat 1, sense limitació de termini.
Si els actes d'edificació o d'ús del sòl i el subsòl que especifica l'article 187 s'efectuen sense llicència o sense ordre d'execució o no s'ajusten a les condicions que s'hi assenyalen, l'alcalde o alcaldessa, un cop incoat l'expedient de protecció de la legalitat urbanística, ha de dictar una primera resolució de suspensió provisional i immediata d'aquests actes, i ha de ratificar o modificar la resolució de suspensió provisional dins els quinze dies posteriors al venciment del termini d'audiència de quinze dies que s'atorga a les persones afectades en notificar-les la primera resolució.
En el cas de ratificació de la resolució de suspensió, o si s'acorda la incoació d'un expedient de restauració de la realitat física alterada en relació amb obres o actuacions no autoritzades o no ajustades a les condicions assenyalades que ja s'han executat, es requereix la persona interessada perquè, en el termini de dos mesos comptats d'ençà de la notificació corresponent, sol·liciti la llicència pertinent o, si escau, ajusti les obres a la llicència o a l'ordre d'execució, tret que aquestes siguin manifestament il·legalitzables.
La suspensió provisional, en cas que no es ratifiqui en el termini de quinze dies, resta automàticament sense efecte, sens perjudici que l'administració pugui posteriorment dictar una nova resolució de suspensió.
El director o directora general d'Urbanisme, en el supòsit de presumptes infraccions greus o molt greus, pot acordar la mesura cautelar de suspensió i, si escau, la ratificació ulterior d'aquesta si, un cop requerit l'ajuntament a aquests efectes, l'alcalde o alcaldessa no adopta la mesura corresponent en el termini que estableix l'article 200.3.
Igualment, el director o directora general d'Urbanisme pot requerir la persona interessada perquè legalitzi les obres executades sense llicència o sense ajustar-se als termes d'aquesta si l'ajuntament no ho fa en els terminis que estableix l'article 200.3.
En el cas que els terrenys a què es refereix l'apartat 1 integrin el patrimoni públic de sòl i d'habitatge, la constitució onerosa o gratuïta del dret de superfície s'ha d'ajustar al que estableixen els articles 165, 166, 167, 168 i 170.
Si l'ús d'aquests terrenys és el residencial, les edificacions han d'ésser destinades necessàriament a habitatges de protecció pública; en els altres casos, s'han d'observar les finalitats especificades per les lletres a i c de l'article 160.5.
L'alienació de terrenys del patrimoni públic de sòl i d'habitatge requereix un concurs públic, excepte en els casos d'alienació directa regulats per l'article 168.
L'alienació de terrenys del patrimoni públic de sòl i d'habitatge per preu inferior al resultant de la valoració dels terrenys s'ha d'ajustar al que estableix l'article 166.
Totes les cessions de terrenys a títol gratuït queden condicionades al fet que siguin efectivament destinats a atendre necessitats d'habitatge de caràcter social o finalitats d'equipament comunitari, a generar activitat econòmica en àrees deprimides o a gestionar les reserves determinades per l'article 160.5.d.
L'òrgan competent per acordar la cessió a què es refereix l'apartat 1 n'ha de concretar i justificar la destinació.
El compromís de les persones adquirents de respectar aquesta destinació s'ha de fer constar en el document públic de cessió.
Si els terrenys són d'ús residencial, el producte obtingut de l'alienació del sòl que no té la qualificació d'habitatge protegit passa a formar part del dipòsit municipal constituït a aquest efecte i s'ha de destinar obligatòriament a la finalitat especificada per l'article 160.5.b, mitjançant un règim de protecció pública, sens perjudici del que estableix l'article 56.5.c per a les àrees residencials estratègiques i l'article 99.3 per a les modificacions dels instruments de planejament urbanístic general que comportin l'establiment d'un percentatge de cessió de sòl amb aprofitament superior al 10%.
L'execució dels sistemes urbanístics previstos pel pla d'ordenació urbanística municipal es pot dur a terme directament, sempre que les previsions contingudes en el pla siguin suficientment detallades; si no és així, cal haver aprovat un pla especial urbanístic.
En el cas de sistemes urbanístics establerts mitjançant un pla especial urbanístic, aquest instrument és suficient per procedir a l'execució urbanística, d'acord amb el que estableix l'article 67.
La constitució de la garantia a què es refereix l'article 107.3 és condició d'eficàcia de l'executivitat dels plans urbanístics derivats i dels projectes d'urbanització d'iniciativa privada.
El termini per a la constitució de la garantia és tres mesos des de la notificació de l'acord d'aprovació, i es prorroga per la meitat del termini si la persona promotora ho sol·licita abans que no fineixi.
Si, un cop exhaurits els terminis, no s'ha constituït la garantia, la tramitació del pla resta sense cap efecte, llevat que hi concorrin raons d'interès general, supòsit en què l'òrgan competent pot procedir a tramitar la substitució del sistema d'actuació o bé de la modalitat d'aquest.
L'aprovació definitiva del projecte o dels projectes d'urbanització de tots els polígons d'actuació urbanística que integren el sector és condició d'eficàcia de l'executivitat dels plans parcials urbanístics en els supòsits i en els termes de l'article 89.8.
a) Quan comporten un increment del sostre edificable, de la densitat de l'ús residencial o de la intensitat de l'ús industrial o la transformació global dels usos anteriorment previstos en el supòsit que el planejament anterior no s'hagi executat i es tracti de terrenys, bé de titularitat pública on s'hagi adjudicat la concessió de la gestió urbanística, bé terrenys de titularitat privada que en els cinc anys anteriors van formar part d'un patrimoni públic de sòl i d'habitatge, sense que concorrin circumstàncies sobrevingudes que objectivament legitimin la modificació.
La modificació de qualsevol dels elements d'una figura del planejament urbanístic se subjecta a les mateixes disposicions que en regeixen la formació, amb les excepcions que s'estableixin reglamentàriament i les particularitats següents:
b) Les modificacions dels sistemes urbanístics d'espais lliures, zones verdes o d'equipaments esportius, es subjecten al procediment que estableix l'article 98 i en cas de manca de resolució definitiva dintre de termini s'entén denegada la modificació.
c) Les modificacions d'instruments de planejament urbanístic que comportin un increment del sostre edificable, de la densitat de l'ús residencial o de la intensitat de l'ús industrial, o la transformació dels usos anteriorment establerts, resten subjectes a les particularitats que estableixen els articles 99 i 100.
L'aprovació inicial i l'aprovació provisional dels plans especials urbanístics a què es refereix l'article 67.1.e, si les infraestructures o elements a implantar són d'interès supramunicipal, corresponen:
b) A la comissió territorial d'urbanisme competent, en la resta de casos, llevat que l'àmbit territorial del pla afecti més d'una comissió, supòsit en el qual l'aprovació inicial i la definitiva pertoquen al conseller o consellera de Política Territorial i Obres Públiques
En el cas que, d'acord amb la normativa aplicable, sigui preceptiu d'efectuar l'avaluació ambiental d'un pla d'ordenació urbanística municipal o d'un pla urbanístic derivat regeix el que estableix la disposició addicional sisena.
L'informe de sostenibilitat ambiental ha d'ésser incorporat al pla i ha d'ésser sotmès a informació pública conjuntament amb aquest pel termini mínim de 45 dies que estableix la normativa aplicable sobre avaluació ambiental de plans i programes.
En el cas que el pla urbanístic estableixi actuacions executables directament sense requerir el desenvolupament de projectes d'obres posteriors i s'hagi de sotmetre al procediment de declaració d'impacte ambiental, l'estudi d'impacte ambiental ha de ser incorporat al pla i ha d'ésser sotmès a informació pública conjuntament amb aquest.
La declaració d'impacte ambiental s'ha d'efectuar, segons correspongui, abans de l'aprovació provisional o abans de l'aprovació definitiva de l'expedient.
En el cas que, d'acord amb la normativa aplicable, sigui preceptiu d'efectuar l'avaluació ambiental d'un pla director urbanístic regeix el que estableix la disposició addicional sisena.
L'informe de sostenibilitat ambiental ha d'ésser incorporat al pla i ha d'ésser sotmès a informació pública conjuntament amb aquest pel termini mínim de 45 dies que estableix la normativa aplicable sobre avaluació ambiental de plans i programes.
En el cas que el pla estableixi actuacions executables directament sense requerir el desenvolupament de projectes d'obres posteriors i s'hagi de sotmetre al procediment de declaració d'impacte ambiental, l'estudi d'impacte ambiental ha d'ésser sotmès a informació pública conjuntament amb aquest.
La declaració d'impacte ambiental s'ha d'efectuar abans de l'aprovació provisional de l'expedient.
Correspon de formular els plans especials urbanístics, els plans de millora urbana i els plans parcials urbanístics als ens locals, a les entitats urbanístiques especials o als altres òrgans competents en matèria d'urbanisme, segons correspongui, sens perjudici de la iniciativa privada, d'acord amb el que disposa l'article 101.
En el cas dels plans especials urbanístics a què es refereix l'article 67.1.e, correspon de formular-los a l'administració que tingui a càrrec seu l'execució directa de les obres corresponents a la infraestructura del territori o als elements determinants del desenvolupament urbà o, en el cas d'infraestructures o elements de titularitat privada, a la persona titular.