Soc en Peyu (Lluís Jutglar, nascut i resident a Muntanyola) i he crescut professionalment sobretot a la ràdio, participant en morning shows com 'El matí i la mare que el va parir' de Ràdio Flaixbac o 'El Fricandó matiner' de Rac105.
Vaig debutar a la televisió al programa 'APM?' de TV3 on la seva secció Oletú es va convertir en tot un referent.
Tot i això, he adquirit el rol de protagonista als programes de TV3 'Natura Sàvia' (2018-19) i 'BricoHeroes' (2019-20) tots dos programes ideats i creats per mi.
De tota manera, el terreny on em sento més còmode és en el terreny teatral, amb més de 5 espectacles en els darrers 10 anys que han passat per teatres com el Club Capitol, el Teatre Poliorama o la Sala Barts.
Jo sempre dic que si pogués treballaria cada dia d'un ofici diferent perquè m'agrada aprendre i descobrir coses noves cada dia.
La meva feina em permet fer coses completament diferents, conèixer gent i centenars de pobles de Catalunya quan anem a fer teatre.
La passió per les coses és el valor màxim i aplicable a tots els aspectes de la vida: laboral, familiar...
Estimar el que fas i amb qui ho fas sempre dona resultats positius.
Començar a valorar aquest tipus de coses més intangibles i no enfocar tot el sistema educatiu i formatiu només a l'aspecte professional.
Jo he renunciat a molts projectes perquè alteraven bastant el que penso que ha de ser el meu dia a dia, envoltat de la meva gent i a prop del meu poble que és on em sento còmode i soc feliç.
Quan vaig passar de tenir una nòmina a ser autònom.
Doncs com a autònom i amb l'experiència de la Covid-19 no em faig massa plans de futur, la veritat.
El projecte més immediat és rodar la 2a temporada de BricoHeroes i justament ara estem acabant de construir un corral de cabres i formatgeria a Muntanyola, que és un projecte que em fa molta il·lusió.
Qualsevol que no tingui cap implicació política.
A mi m'agraden les notícies que no ocupen portades normalment, tipus "se suspèn un partit de futbol a Súria per problemes físics de l'àrbitre".
Ho identifico també amb la meva família, amb un tarannà concret de la gent del meu voltant.
Perquè hi visc, ho veig cada dia i perquè passa una cosa magnífica que és que pots veure des de 1.000 metres d'altitud tota la boira acumulada a la plana de Vic.
Qualsevol cosa que em connecti amb el que som realment, o sigui, animals.
Remenar la terra, cuidar l'hort, cuidar els animals de casa i xerrar.
Res pot superar un sobretaula amb amics segurament.
Per més bona que sigui una obra de teatre o una pel·lícula, no crec que m'ho pugui arribar a passar mai tan bé com en una sobretaula amb amics.
Llibres quan tinc períodes de vacances llargs, encara que també en puc devorar algun en pocs dies.
El diari entre setmana per llegir mentre esmorzo.
Les xarxes socials són un bona solució en èpoques de restrenyiment.
Jo sóc de poble i en el meu record hi ha les passejades amunt i avall amb els meus pares on et saludaves amb tothom, i paraves a xerrar cada dos per tres amb veïns i coneguts.
Tancar 5 o 6 persones dins un ascensor i que ningú saludi ni digui res de res em sembla perdre una característica de l'ésser humà bastant bàsica.
Sovint quan entro a una botiga i dic "hola" i ningú contesta, insisteixo fins que algú es digna a contestar.
Cal més comunicació i més missatges sincers.
En general falta veritat a tot arreu.
Que Jordi Pujol torni a ser president de Catalunya i Joan Laporta ho sigui del Barça, seria tot més divertit, no seria millor segurament però sí que seria menys gris.