Maneres de consum alternatiu (productes de segona mà, reciclats o reparats) adopten la forma física dels centres de consum convencionals: centre comercials i supermercats.
En són exemples les actuacions que presentem aquí de Suècia i de França.
Situat a uns 100 km a l'oest d'Estocolm, a la ciutat d'Eskilstuna, hi ha el que a primer cop d'ull sembla un centre comercial convencional (tot i que de proporcions modestes): es tracta de ReTuna Återbruksgalleria, propietat de l'organisme local encarregat de l'energia i el medi ambient, i que només posa a la venda objectes (mobles, roba, materials de construcció, bicicletes, articles esportius...) reciclats o reparats, gràcies a la col·laboració establerta amb altres entitats municipals, com les d'inserció social i laboral.
La filosofia del centre és, en paraules dels seus responsables, evitar la creació de nous circuits de producció i aprofitar-ne els ja existents, donant nova vida a objectes que han deixat d'interessar al seu primer propietari, i fent-ho, a més, en una escala (relativament) gran, tot assumint un dels postulats del consum convencional, com és la concentració d'articles i d'espais en un sol lloc, i sense renunciar, tampoc, als guanys econòmics.
Els impulsors del projecte, un grup d'activistes ambientals de la regió, mai han amagat aquesta voluntat, que veuen perfectament compatible amb el respecte mediambiental que conforma la base de ReTuna Återbruksgalleria; precisament, una de les coses que volen evitar és que el fet de reciclar o reutilitzar sigui vist com un simple joc o una activitat poc seriosa.
Aquí el negoci és real i la gestió de ReTuna és similar a la de qualsevol centre comercial, al marge de l'origen dels productes oferts.
A l'Återbruksgalleria hi arriben articles reciclats, modificats o reparats d'un seguit d'associacions de la zona, i també s'hi accepten donacions de particulars.
A partir de la recepció, una dotzena d'empleats del centre comercial (en total n'hi ha una cinquantena) duen a terme la classificació dels objectes i hi fan els darrers ajustos necessaris per poder posar-los a la venda en alguna de les botigues.
En cas de manca d'idoneïtat (per exemple, quan un article que arriba al dipòsit seria l'únic en la seva tipologia que podria oferir el centre) miren de derivar el gènere en qüestió a circuits alternatius semblants que s'hi adiguin millor.
També si l'article que els arriba es troba en condicions massa dolentes com per poder-lo recuperar, es deriva a la planta de recollida de residus més propera.
El centre va començar a funcionar el mes d'agost de 2015.
Està obert tots els dies de la setmana.
Hi ha, a més, un restaurant, un centre d'educació ambiental, una sala de conferències, tres botigues efímeres ( pop-up stores ) i un gran aparador on els consumidors poden veure tots els productes abans d'encarregar-los a la botiga en línia, si s'estimen més fer-ho així.
Segons els seus responsables, cada dia visiten el centre entre sis-centes i set-centes persones, de mitjana.
Aquesta afluència, diuen, assegura a cada llogater ingressos suficients per mantenir la seva botiga en funcionament i permetre's la contractació d'un ajudant.
En total els guanys nets no són gaire grans, tot i que segons els promotors de la iniciativa són una mica més alts que els que esperaven quan van posar-la en marxa.
Allò que fins llavors havia estat una deixalleria ha anat un pas més enllà i ha esdevingut un supermercat invers que ofereix la possibilitat de dipositar, agafar, reparar i reciclar tota mena d'objectes i materials, a fi de donar-los una segona vida, maximitzar les possibilitats de la reutilització i el reciclatge i minimitzar el malbaratament.
La iniciativa parteix de l'Smicval (Syndicat Mixte Intercommunal de Collecte et de Valorisation du Libournais Haute-Gironde), que gestiona la prevenció, la recollida i el tractament dels residus de prop de 200.000 habitants en unes 140 poblacions, i que amb aquesta actuació pretén assolir l'objectiu del malbaratament zero a la regió on actua.
Estris de cuina, de rentat, de decoració, articles infantils, electrodomèstics, tecnologia...
Algunes de les seccions d'Smicval Market
El principi en què es basa Smicval Market és senzill: el que no serveix a algú pot servir a algú altre.
Però a diferència de ReTuna, per exemple, aquí no hi ha en cap moment intervenció de diners: l'establiment funciona més aviat com un lloc d'intercanvi i de reparació.
Un cop els usuaris han dipositat els objectes dels quals es volen desprendre (mobles, electrodomèstics, equips informàtics, eines de jardineria i bricolatge, material esportiu...), se'n fa una primera tria, se'n seleccionen els reutilitzables i es posen en exposició, a la disposició d'altres usuaris.
Més enllà de la seva funció de deixalleria, que també fa, l'establiment s'assembla a un supermercat convencional, amb els seus diferents departaments, personal i senyalística específica: un codi de colors ajuda els clients a moure's fàcilment pels 5.000 m 2 que ocupen les instal·lacions de l'Smicval Market i a trobar les categories de productes que els interessen.
Itineraris marcats per a articles de jardí, esportius, de bricolatge, materials de construcció i mobles
Com s'ha apuntat, els diners no tenen cap significat en aquest supermercat invers, la finalitat del qual, a més de la consecució del malbaratament zero, és la conscienciació dels residents de la zona en qüestions referents a residus, preservació dels recursos i hàbits de consum.
Per al futur proper l'Smicval es proposa d'implantar, en aquesta deixalleria esdevinguda supermercat, tallers de recuperació d'objectes, organitzats en col·laboració amb professionals i artesans de la zona, per ensenyar els ciutadans, per exemple, a reparar un electrodomèstic o a restaurar un moble.
L'Smicval Market funciona de dilluns a dissabte.
Hi poden accedir exclusivament particulars i comunitats sense caràcter comercial, mitjançant la presentació de la targeta de serveis, gratuïta, que lliura el sindicat als habitants del territori que gestiona.
Dimensió social de la sostenibilitat, Valorització de materials