En aquest espai trobareu exemples de converses de famílies que plantegen els seus dubtes i d'altres que hi donen resposta des de la pròpia experiència.
M. Dolors (39 anys, mare de la Bàrbara, de 5 anys)
— Cada dia és un drama perquè vol banyar-se en comptes de fer una dutxa ràpida!
No t'imagines com arriba a ser de tossuda; algun dia caurem, perquè acabo agafant-la i posant-la a la dutxa a la força.
Total, que al final tot s'endarrereix i, a més, sopem tots enfadats.
Puri (44 anys, veïna de la M. Dolors i de la Bàrbara)
—Quan les nenes eren petites ens va passar una cosa semblant.
Vam explicar-los la despesa d'aigua que suposava fer un bany cada dia, i encara que elles no hi estaven gaire d'acord, poc a poc s'hi van anar acostumant.
Trobo que aquesta edat és un bon moment perquè s'habituïn a la dutxa diària, tant per estalvi de temps com per motius ecològics i de pressupost familiar.
Olga (48 anys, mare del Marc de 10 anys)
—Aquest matí el Marc ha muntat una de grossa perquè s'ha trobat la motxilla de natació tal com la va portar dijous de la setmana passada.
Ja li vaig dir que no li desfaria la motxilla ni tampoc estendria la tovallola.
Es pensava que al final ho acabaria fent jo, com sempre, i la seva reacció aquest matí ha estat molt pitjor del que m'esperava.
S'ha posat a cridar i a dir que era culpa meva.
He mantingut la calma i li he dit que encara estava a temps de buscar una tovallola neta i de fer-se la motxilla abans de sortir de casa.
Al final ho ha fet i hem arribat a temps a escola.
A veure si li serveix perquè no li torni a passar.
Carme (50 anys, amiga de l'Olga)
—Doncs trobo que has fet molt ben fet!
Tu ets tan disposada que acabes fent-ho tot tu i no deixes que ni el Marc ni el teu marit facin les coses.
És veritat que anem més ràpid si ho fem tot nosaltres, però així no donem l'oportunitat d'aprendre als fills.
Tard o d'hora han de ser autònoms i han de tenir cura de les seves coses.
Tu diràs si amb 10 anys no és capaç de posar-se una muda de roba interior, un banyador i una tovallola a la motxilla!
No te n'has d'estar, d'expressar els teus sentiments; pots dir-li com et sents quan veus com ha quedat la motxilla d'humida i els fongs que s'hi poden fer, el cansament que sents i la importància que té que ell se'n faci responsable.
Manel (45 anys, pare de l'Adriana, de 14 anys i del Pere, de 16 anys)
—L'Adriana està en una fase horrible de l'adolescència: té molta cura del seu aspecte personal però, en canvi, per allà on passa ho deixa tot desendreçat.
Es passa hores al bany, es canvia fins a tres o quatre vegades de roba al dia, però té l'habitació que no s'hi pot entrar!
Barreja la roba bruta amb la neta, i té maquillatge damunt l'escriptori i la planxa dels cabells endollada tot el dia.
La meva dona diu que és normal, li dona la raó, però a mi em té fart.
Carlos (50 anys, cunyat del Manel i oncle de l'Adriana)
L'adolescència és una etapa difícil.
Això de canviar-se tant de roba i passar-se la vida davant el mirall és el que toca.
Però és que el seu germà també ho feia.
Fins que vam trobar una fórmula que ens ha funcionat força bé: hem acordat amb ells uns mínims d'ordre i neteja de les seves habitacions: un cop a la setmana les revisem i decidim si els donem la paga o no.
Mireu d'anar tu i la Marta a la una perquè si els pares no us poseu d'acord... els fills se n'aprofiten!