Mitjançant la Llei 5/2012, de 20 de març, de mesures fiscals, financeres i administratives i de creació de l'impost sobre les estades en establiments turístics, el Parlament de Catalunya ha creat l'impost sobre les estades en establiments turístics.
Aquest tribut grava la singular capacitat econòmica de les persones físiques que es posa de manifest amb l'estada en establiments turístics.
Al mateix temps suposa una contribució a la preservació i millora dels recursos turístics de Catalunya dels quals gaudeixen, i a la compensació dels eventuals impactes negatius derivats de l'arribada massiva i la concentració de turistes en determinats entorns.
La Llei ha fixat els elements essencials del nou impost en compliment del principi de reserva de llei establert en l'article 31.3 de la Constitució.
Ara cal complementar aquest marc legal amb la incorporació de les normes indispensables per a l'aplicació efectiva de l'impost.
Així, doncs, aquest Reglament esdevé el complement necessari de la Llei i té per objecte incorporar les normes que concreten conceptes introduïts a la Llei, com també les regles procedimentals oportunes.
En el marc legal assenyalat, aquest Decret es dicta a l'empara de l'habilitació competencial reconeguda a l'article 203.5 de l'Estatut d'autonomia i en exercici de la potestat reglamentària que atorga al Govern l'article 68 del mateix Estatut.
S'ha de remarcar, doncs, que aquest és un Reglament d'abast estrictament tributari, que desenvolupa la Llei -com s'ha dit- pel que fa a la creació de l'impost.
En aquest sentit, no incorpora cap norma de regulació del fons per al foment del turisme, creat per l'article 115 de la Llei 5/2012, de 20 de març, que haurà de ser objecte d'un posterior desenvolupament reglamentari.
El Reglament que aprova aquest Decret inclou 12 articles, agrupats en tres títols i una disposició addicional.
El títol I inclou les disposicions generals relatives a l'objecte del Reglament i el règim jurídic de l'impost.
El títol II incorpora normes relatives a determinats elements essencials de l'impost i que resulten necessàries per concretar conceptes introduïts a la Llei.
Així, pel que fa al fet imposable, l'article 3 remet a la normativa reguladora dels establiments i els equipaments d'allotjament turístic quan fan referència a les normes i els usos sobre horaris d'entrada i sortida.
Pel que fa a la quota tributària (article 5), estableix algunes regles per al còmput de l'import màxim.
El règim d'exempcions es detalla a l'article 6, i se centra a determinar els mitjans de justificació dels supòsits exempts.
L'article 7, per la seva part, inclou una norma de concreció de la regla de meritació i exigibilitat en el cas dels creuers.
Finalment, l'article 8 fa referència a la facturació.
El títol III inclou les normes d'aplicació del tribut, de les quals cal destacar el sistema d'autoliquidació trimestral.
Vist el dictamen emès pel Consell de Treball, Econòmic i Social de Catalunya;
Per tot això exposat, a proposta del conseller d'Economia i Coneixement, vist el dictamen de la Comissió Jurídica Assessora, i d'acord amb el Govern,
Aprovació del Reglament de l'impost sobre les estades en establiments turístics
S'aprova el Reglament de l'impost sobre les estades en establiments turístics, que es publica a continuació.
Es faculta el titular del departament competent en matèria tributària perquè dicti les disposicions necessàries per desenvolupar i aplicar aquest Decret.
Aquest Decret entra en vigor l'1 de novembre de 2012.
Reglament de l'impost sobre les estades en establiments turístics
Aquest Reglament té per objecte el desenvolupament normatiu per a l'aplicació de l'impost sobre les estades en establiments turístics creat per la Llei 5/2012, de 20 de març.
Règim jurídic de l'impost sobre les estades en establiments turístics
L'impost sobre les estades en establiments turístics es regeix per la Llei 5/2012, de 20 de març, per aquest Reglament i per les disposicions que el desenvolupin.
En defecte de regulació específica hi són d'aplicació les disposicions legals i reglamentàries que regeixen els tributs de la Generalitat de Catalunya.
En relació amb l'article 103.2 de la Llei 5/2012, de 20 de març, i a l'efecte de computar el nombre de dies o fraccions de l'estada, seran d'aplicació, si s'escau, les normes o els usos sobre horaris d'entrada i sortida fixats pels establiments i equipaments d'allotjament turístic.
4.1 Per a la declaració de la responsabilitat solidària de les persones o les entitats intermediàries a què es refereix l'apartat 1 de l'article 106 de la Llei 5/2012, de 20 de març, s'haurà de seguir el procediment previst a aquest efecte en la normativa tributària general.
4.2 En el cas que el subjecte passiu substitut ingressi la quota tributària corresponent a l'estada efectuada pel contribuent sense haver-la-hi pogut repercutir, podrà adreçar-se a la persona o l'entitat intermediària per reclamar aquesta quota.
5.1 Per al còmput de l'import màxim de la quota establert a l'article 107.2 de la Llei 5/2012, de 20 de març, s'entén que són unitats d'estada els dies o les fraccions del període continuat que suposa l'estada del contribuent a l'establiment o l'equipament turístic.
5.2 En el supòsit que l'allotjament sigui contractat en règim de cessió o arrendament de temporada, l'import màxim de la quota establert a l'apartat anterior s'ha d'aplicar respecte de cada temporada o període de temps continu.
5.3 Pel que fa a les embarcacions de creuer turístic, el nombre de dies o fraccions d'estada es computa pel termini de temps superior a 12 hores en què el vaixell resta amarrat a un port marítim del territori de Catalunya.
6.1 Per a l'acreditació del supòsit d'exempció a què es refereix l'article 108.1.a) de la Llei 5/2012, de 20 de març, serà suficient la justificació documental de la reserva efectuada o la factura a càrrec de l'entitat promotora del programa social, sempre que identifiqui clarament el programa a càrrec del qual es finança l'estada.
Tot això sens perjudici de la justificació per qualsevol altre mitjà de prova admès en dret.
6.2 L'aplicació de l'exempció a les persones d'edat igual o inferior a 16 anys queda condicionada a l'exhibició dels documents que acreditin l'edat del menor -com el document d'identitat, el passaport, el llibre de família o altres documents anàlegs- o per qualsevol altre mitjà de prova admès en dret.
En el cas de menors de 14 anys, s'admetrà també la declaració responsable per part del progenitor, tutor o acompanyant major d'edat.
6.3 En el cas d'instal·lacions inscrites a la Xarxa Catalana d'Instal·lacions Juvenils, quan acullin activitats organitzades per a menors de 18 anys, sempre que estiguin sota el control i la supervisió de responsables del grup, serà suficient una declaració responsable d'aquests que indiqui el nombre de persones del grup i quantes tenen edat igual o inferior a 16 anys.
6.4 El subjecte passiu substitut ha de conservar una còpia del document o, si escau, de la declaració responsable, emprat en cada cas per justificar l'edat del menor.
A l'efecte del que disposa l'article 109 de la Llei 5/2012, de 20 de març, i pel que fa a les estades en embarcacions de creuers, l'impost es merita, per als contribuents que es troben en trànsit, en el moment en què el vaixell fa escala en algun port de Catalunya.
La persona que embarca en un port de Catalunya iniciant així el seu viatge, o aquella que hi desembarca perquè aquest port és la destinació final del seu viatge, no merita l'impost.
El subjecte passiu substitut ha de consignar en la factura que emeti als seus clients, de manera diferenciada de la contraprestació pels seus serveis, l'import de la quota de l'impost amb indicació del nombre d'unitats d'estada i del tipus de gravamen aplicat.
El període de liquidació coincideix amb el trimestre natural.
L'autoliquidació ha d'incloure les quotes meritades i exigibles dins el trimestre natural per a cada establiment o equipament turístic.
Termini i lloc de presentació i ingrés de l'autoliquidació
10.1 La presentació i l'ingrés de l'autoliquidació de l'impost s'ha d'efectuar dins els terminis següents:
a) La corresponent al primer trimestre de l'any, entre els dies 1 i 20 d'abril.
b) La corresponent al segon trimestre de l'any, entre els dies 1 i 20 de juliol.
c) La corresponent al tercer trimestre de l'any, entre els dies 1 i 20 d'octubre.
d) La corresponent al quart trimestre de l'any, entre els dies 1 i 20 de gener de l'any següent.
10.2 L'autoliquidació s'ha de presentar i ingressar en qualsevol de les entitats col·laboradores habilitades per a aquest efecte.
10.3 No és necessària la presentació de l'autoliquidació quan no resulti cap quantitat a ingressar, sens perjudici de l'obligació dels subjectes passius substituts de conservar la documentació acreditativa de les exempcions aplicades fins que finalitzi el termini de prescripció.
Relacions entre l'Administració tributària i els obligats tributaris
11.1 En l'aplicació de l'impost l'Agència Tributària de Catalunya es pot adreçar al subjecte passiu/substitut o, si escau, al contribuent, directament o per mitjà del seu representant legal.
11.2 En el cas de les embarcacions de creuer turístic, l'Agència Tributària de Catalunya pot adreçar-se a l'agent consignatari que actuï en nom i representació del subjecte passiu substitut, d'acord amb la normativa aplicable.
De conformitat amb l'article 21 de la Llei 7/2007, de 17 de juliol, l'Agència Tributària de Catalunya pot, per aplicar aquest impost, signar convenis de col·laboració amb altres administracions públiques i amb entitats i institucions públiques o privades.
Presentació i ingrés per via telemàtica
Mitjançant una ordre de la persona titular del departament competent en matèria tributària es podrà establir la presentació i l'ingrés de l'autoliquidació per via telemàtica.