projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La Llei 16/2017, de l'1 d'agost, del canvi climàtic té com a finalitats reduir les emissions de gasos amb efecte d'hivernacle i afavorir la transició cap a una economia neutra en emissions.
El Parlament de Catalunya ha aprovat la Llei de canvi climàtic, que adopta les bases derivades de la legislació comunitària europea i configura els elements essencials per a la regulació d'aquest instrument al nostre país.
La Llei persegueix, bàsicament, cinc finalitats:
L'any 2014, el Departament de Territori i Sostenibilitat va obrir un procés de debat, en col·laboració amb el Programa d'Innovació i Qualitat Democràtica, amb la voluntat que la ciutadania pogués conèixer l'estructura de la Llei i rebre les propostes que els nostres conciutadans volguéssin realitzar.
Del 26 de maig al 12 de juny de 2015, el text de l'Avantprojecte de llei de canvi climàtic es va sotmetre al tràmit d'informació pública.
El Consell Executiu reunit el 20 d'octubre de 2015 va enllestir els treballs de l'Avantprojecte de llei de canvi climàtic i el 26 de gener de 2016, el Govern va aprovar el Projecte de llei de canvi climàtic.
Finalment, el 27 de juliol de 2017 el Parlament de Catalunya aprova la Llei del canvi climàtic.
La Llei està afectada per la Sentència 87/2019, de 20 de juny de 2019 del Tribunal Constitucional.
Recurs d'inconstitucionalitat 5334-2017.
En data 26 de novembre de 2019, el Govern de la Generalitat de Catalunya aprova el Decret Llei 16/2019 de mesures urgents per fer front a l'emergència climàtica i l'impuls a les energies renovables, i el 30 de desembre de 2019 es publica la Llei 9/2019, de 23 de desembre, de modificació de la Llei 16/2017, del canvi climàtic, pel que fa a l'impost sobre les emissions de diòxid de carboni dels vehicles de tracció mecànica.
El problema del canvi climàtic és un fenomen d'abast mundial i només es pot entendre des d'una perspectiva global.
Tanmateix, les polítiques de lluita contra el canvi climàtic, tant les de mitigació com les d'adaptació, també s'han de desenvolupar a escala local i regional per tal que siguin veritablement efectives.
En aquest apartat podreu conèixer quin és el rol internacional de Catalunya en la lluita contra el canvi climàtic a través de la participació amb xarxes de governs regionals i quines actuacions s'han portat a terme els darrers anys.
Des que va entrar en vigor el Conveni marc de les Nacions Unides sobre el canvi climàtic, les parts en la Cimera –els països que han ratificat, acceptat o aprovat el tractat o s'hi han adherit- es reuneixen anualment en la Conferència de les Parts (coneguda com a COP, les sigles en anglès: Conference of the Parties).
L'objectiu d'aquestes cimeres és impulsar i supervisar l'aplicació del Conveni i continuar les converses sobre la manera més indicada d'abordar el canvi climàtic.
Les successives decisions adoptades per les COP en els seus períodes de sessions constitueixen ara un conjunt de normes per a l'aplicació pràctica i eficaç del Conveni.
L'Oficina Catalana del Canvi Climàtic participa a les COPs de manera ininterrumpuda des de l'any 2003 (COP9 Milà), amb la presència a side events i tallers tècnics a través de les organitzacions internacionals de governs regionals nrg4SD i The Climate Group.
El Conveni marc de les Nacions Unides sobre el canvi climàtic va ser aprovat a Nova York el dia 9 de maig de 1992.
L'objectiu del Conveni és l'estabilització de les concentracions de gasos amb efecte d'hivernacle a l'atmosfera a un nivell que eviti interferències antropogèniques perilloses en el sistema climàtic.
Aquest nivell s'hauria d'aconseguir dins un termini suficient perquè els ecosistemes s'adaptin naturalment al canvi climàtic, per assegurar que la producció d'aliments no en quedi amenaçada i per permetre que el desenvolupament econòmic continuï de manera sostenible.
El Conveni estableix una sèrie de principis que han de respectar totes les Parts a l'hora d'adoptar les mesures encaminades a complir l'objectiu:
El canvi climàtic atribuït a l'activitat humana és, en l'actualitat, un fet d'àmplia acceptació.
D'acord amb el IV informe d'avaluació del Grup Intergovernamental d'Experts sobre el Canvi Climàtic (GIECC), "Les concentracions atmosfèriques globals de diòxid de carboni, metà i òxid nitrós han augmentat notablement des del 1750 arran de les activitats humanes, i actualment superen amb escreix els valors preindustrials determinats a partir de testimonis de gel que abasten molts milers d'anys."
L'escalfament global és un problema mundial i no només ambiental, sinó que afecta també l'economia, el comerç i la seguretat.
En aquest sentit, cal una resposta mundial que integri els interessos i les necessitats de tots els països.
El segon informe d'avaluació del canvi climàtic del GIECC de 1995 va facilitar la clau d'entrada per a les negociacions, la qual va portar a l'adopció del Protocol de Kyoto per part de l'UNFCC.
L'Oficina Catalana del Canvi Climàtic participa en el grup de treball de resiliència urbana de les Nacions Unides UN Habitat
La ciutat de Barcelona, que allotja la seu de Nacions Unides Habitat, és reconeguda com una de les ciutats amb un mètode propi de resiliència urbana.
L'Oficina Catalana del Canvi Climàtic participa en el Programa de les Nacions Unides Habitat sobre resiliencia urbana.
Aquest programa ha de permetre dissenyar eines que permetin a les ciutats estudiar la seva capacitat de recuperació i definir la seva resiliència en matèria de prevenció de riscos.
El programa aplega deu ciutats d'arreu del món entre les quals hi ha Barcelona.
Aquesta iniciativa, promoguda per Catalunya i Rio de Janeiro en el marc de la COP21 de París, té per objectiu promoure marcs de col·laboració entre estats i regions per compartir bones pràctiques en l'àmbit de les polítiques d'adaptació al canvi climàtic.
L'adhesió a la iniciativa comporta el compromís per part dels estats i regions signatàries d'adoptar o revisar plans d'adaptació al canvi climàtic amb un termini de dos anys, a implementar mesures d'adaptació i a avaluar el progrés de les actuacions desenvolupades a través de la Plataforma Compact of States and Regions.
L'organització Regions4 Sustainable Development -abans nrg4SD- és una xarxa internacional de governs regionals que treballen en favor del desenvolupament sostenible, és membre observador del Conveni marc de les Nacions Unides sobre canvi climàtic i participa a les COP.
També és una organització acreditada davant la Convenció de Diversitat Biològica de les Nacions Unides, el PNUMA i punt focal del grup principal d'interès del Consell Econòmic i Social de les Nacions Unides.
Des de la seva creació, l'any 2002, Catalunya ha format part de la Xarxa i la considera una eina estratègica per donar veu als governs regionals i defensar els seus interessos a nivell internacional en l'àmbit del medi ambient.
La xarxa centra la seva activitat en l'àmbit del desenvolupament sostenible, concretament en tres eixos:
Impulsar, difondre, intercanviar, capacitar les regions en aquest camp reconeixent el paper essencial que poden jugar-hi.
Estimular la creació d'acords, programes i projectes de partenariat, especialment entre regions desenvolupades i regions de països en vies de desenvolupament, en col·laboració amb la resta d'agents públics i privats.
Participar en les grans conferències i cimeres internacionals per tal d'articular progressivament el discurs i paper de les regions i influir com a xarxa en els processos de decisió.
L'any 2016, Catalunya ha finalitzat sis anys de copresidència.
Durant aquest període s'han aconseguit diferents objectius, especialment una participació activa en els grans esdeveniments de l'agenda internacional de medi ambient i sostenibilitat com el Rio+20, l'Agenda 2030 i les COP de canvi climàtic i diversitat biològica.
A més, s'ha participat en la creació d'una convocatòria de projectes per promoure la cooperació entre els membres de la xarxa i donar suport a les regions en les seves accions de sostenibilitat, així com en la posada en marxa d'iniciatives temàtiques com el RegionsAdapt,l'ampliació de la Secretaria, la plataforma d'Aprenentatge en matèria de biodiversitat i la implementació dels Objectius de Desenvolupament Sostenible.
Al llarg dels quize anys d'activitat de la xarxa nrg4SD, els representants de diversos governs regionals han signat diverses declaracions i manifestos de remarcable importància en favor del reconeixement de les regions en la lluita contra el canvi climàtic.
L'any 2004 es va constituir l'organització The Climate Group, la qual està formada per governs regionals, empreses, associacions i institucions privades que té per objectiu assolir una economia mundial baixa en carboni
El Govern de la Generalitat de Catalunya és membre de The Climate Group des de fa més d'una dècada.
Conjuntament amb altres 37 governs de 6 continents -que representen 368 milions de persones, el 12% del PIB mundial i 2.9 Gt d'emissions de CO2- comparteixen polítiques públiques i actuacions efectives per a la reducció d'emissions de carboni.
A partir de l'Acord històric de la COP21 de París, the Climate Group recolza a estats i regions del món per adaptar-se als impactes del canvi climàtic i aconseguir la trasició cap a una economia de zero emissions l'any 2050.
La Generalitat de Catalunya actuarà en el període 2017-2019 com a co-president de l'organització, conjuntament amb els governs de Jalisco, KwaZulu-Natal, Québec i South Australia.
Les emissions de GEH a Catalunya l'any 2018 van ser de 43,96 milions de tones de CO2 equivalent.
Respecte l'any anterior, van suposar un decreixement del 0,12%, corresponent a 0,05 milions de tones de CO2 equivalent menys.
Des del 1990, les emissions totals de GEH han seguit una evolució creixent fins al 2005, any que va marcar un pic històric d'emissions amb 57,34 milions de tones de CO 2 equivalent, mantenint-se fins a l'any 2007 quan la tendència es va invertir i les emissions anuals van anar disminuint fins al 2013.
Després de quatre anys consecutius d'increment d'emissions de GEH l'any 2018 han tornat a disminuir les emissions totals de GEH tot i que molt tímidament.
L'any 2018, el sector industrial i el transport van ser els responsables de més de la meitat de les emissions de GEH a Catalunya (31% i 29% de les emissions totals, respectivament), seguits del sector energètic (14%) i l'agricultura i ramaderia (12%).
Les emissions a Catalunya dels sectors sotmesos a la directiva de comerç de drets d'emissió van ser de 14,51 milions de tones de CO 2 equivalent, mentre que les emissions dels sectors difusos van ser de 28,97 milions de tones de CO 2 equivalent.
L'Inventari d'emissions de GEH català es basa en el desglossament en comunitats autònomes de l'Inventari nacional d'emissions de GEH que anualment elabora el Ministeri per a la Transició Ecològica i el Repte Demogràfic.
El procés d'elaboració d'aquests inventaris implica que es publiquin amb un retard d'un any i mig respecte a l'any inventariat.
Aquí trobareu l'Inventari d'emissions de GEH per a Catalunya, durant el període 1990-2018, i un resum elaborat per l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic sobre l'evolució de les emissions durant aquest període.
A més, teniu disponibles els Informes de progrés sobre el compliment dels objectius de reducció d'emissions de GEH.
El clima mundial ha evolucionat sempre de manera natural, però proves convincents obtingudes arreu del món revelen que en l'actualitat hi ha en marxa un nou tipus de canvi climàtic, que posa en perill la composició, la capacitat de recuperació i la productivitat dels ecosistemes naturals i el desenvolupament econòmic i social, la salut i benestar de la humanitat.
Aquest apartat és un capítol introductori al canvi climàtic, quins són els gasos amb efecte d'hivernacle (GEH) i les causes que el provoquen, els seus efectes i vulnerabilitat a Europa i àrea mediterrània així com les preguntes més freqüents que es plantegen.
A l'atmosfera que embolcalla el nostre planeta, hi ha una sèrie de gasos (sobretot el vapor d'aigua i el diòxid de carboni) que tenen un efecte d'hivernacle, és a dir, absorbeixen i reemeten la radiació infraroja.
D'aquesta manera, impedeixen que part d'aquesta radiació escapi de la terra i contribueixen que la temperatura mitjana de l'aire superficial del planeta sigui d'uns 15o C, una temperatura apta per a la vida.
L'efecte d'hivernacle és, per tant, un fenomen natural de l'atmosfera.
El problema actual és que la quantitat d'aquests gasos naturals amb efecte d'hivernacle a l'atmosfera ha augmentat i que s'hi han abocat, a més, gasos amb efecte d'hivernacle no presents de forma natural a l'atmosfera.
Aquest canvi s'admet que posa en perill la composició, la capacitat de recuperació i la productivitat dels ecosistemes naturals i el mateix desenvolupament econòmic i social, la salut i el benestar de la humanitat.
Els gasos amb efecte d'hivernacle són components gasosos de l'atmosfera, tant naturals com d'origen antropogènic, que absorbeixen i reemeten radiació infraroja.
A mesura que incrementa la concentració d'aquests gasos, la radiació infraroja és absorbida a l'atmosfera i reemesa en totes direccions, la qual cosa contribueix que la temperatura mitjana de la Terra augmenti.
Aquest fenomen s'anomena efecte d'hivernacle perquè l'absorció i posterior emissió de radiació infraroja també la fan el vidre i certs plàstics amb els quals es fabriquen els hivernacles.
Els gasos atmosfèrics que contribueixen a l'efecte d'hivernacle són:
Els quatre primers es troben de forma natural a la composició de l'atmosfera.
L'activitat industrial, en cremar combustibles fòssils, desprèn grans quantitats de diòxid de carboni i òxid de nitrogen.
El metà es genera com a resultat de l'activitat agrícola i ramadera.
Els halocarbons són d'origen antropogènic i es van començar a fabricar a partir dels anys quaranta.
L'increment, segons l'escenari d'emissions de gasos amb efecte d'hivernacle més intensiu, l'ha calculat el Servei Meteorològic de Catalunya respecte del període 1971-2000
El Servei Meteorològic de Catalunya ha presentat aquest matí els nous escenaris regionalitzats de projeccions climàtiques de Catalunya pel 2030 i 2050.
Segons les projeccions, Catalunya regigstrarà un augment mitjà de la temperatura entre els 2 i els 3oC l'any 2050.
Les nits tropicals, amb una temperatura mínima superior o igual a 20oC, podrien augmentar 25 dies a l'any a la façana litoral mentre que els dies de glaçada disminuirien de manera evident arreu, sobretot al Pirineu, amb una davallada que podria superar els 40 dies anuals.
Pel que fa a la precipitació mitjana anual es podria reduir més d'un 10% en valors mitjans i arribar a un 40% en l'escenari més desfavorable en alguns àmbits del país.
Aquestes dades serviran de base per a l'elaboració de la nova Estratègia Catalana d'Adaptació al Canvi Climàtic (ESCACC) 2021-2030.
El treball realitzat pel Servei Meteorològic, també indica que la temperatura ha pujat entre els anys 2001 i 2018 a un ritme lleugerament superior al que havien projectat els darrers models climàtics.
D'acord amb els articles 4 i 12 del Conveni del Canvi Climàtic, i les decisions pertinents de la Conferència de les Parts (COP) del Conveni, els països que són Parts del Conveni presenten, anualment, els seus inventaris nacionals de gasos amb efecte d'hivernacle (GEH) a la Secretaria del Conveni Marc de les Nacions Unides sobre el Canvi Climàtic (SCMNUCC).
Aquests inventaris preveuen les emissions dels següents gasos d'efecte directe sobre l'escalfament global:
En paral·lel, es preveuen també les estimacions de GEH amb efectes indirectes com: SO 2, NOx, CO i COVNM, ateses les obligacions i les necessitats d'informació derivades d'altres compromisos internacionals.
D'altra banda, els països que són parts del Protocol de Kyoto han de presentar la informació complementària requerida en l'article 7 del mateix protocol, en què es comptabilitzen les variacions de carboni i les emissions o absorcions associades, en termes de CO 2, per als principals dipòsits de carboni (embornals).
Les projeccions climàtiques són simulacions tècniques de l'evolució del clima durant el segle XXI segons els escenaris d'emissions de gasos amb efecte d'hivernacle.
Les simulacions a escala global planetària les realitza el Grup d'Expert Intergovernamental sobre el Canvi Climàtic (IPCC en anglès), concretament el seu grup de treball I (WGI). �
La regionalització espacial redueix l'escala per adaptar les projeccions dels models climàtics globals a les característiques regionals o locals influenciades per l'orografia, el contrast terra-mar o l'ús del sòl.
A Espanya és l'Agència Estatal de Meteorologia qui s'ocupa de les projeccions climàtiques regionalitzades, que són generades per les dades obtingudes del projecte europeu ENSEMBLES.
A Catalunya, el Servei Meteorològic (SMC) va iniciar l'any 2008 el primer projecte de projeccions regionalitzades del clima durant el segle XXI a Catalunya: Primer Informe sobre la generació d'escenaris climàtics regionalitzats per a Catalunya durant el segle XXI.
L'Oficina Catalana del Canvi Climàtic va sol·licitar al SMC millorar el coneixement en matèria de projeccions climàtiques d'alta resolució, motiu pel qual sorgeix el projecte ESCAT 2011-2012, amb la col·laboració del Barcelona Supercomputing Centre (BSC).
El projecte permet obtenir fins a 12 simulacions climàtiques regionalitzades a alta resolució (<10 km) per a 3 escenaris d'emissions de GEH possibles.
Durant el 2015, l'SMC en col·laboració amb el BSC, l'Institut Català de Ciències del Clima i el Grup de Física Ambiental de la Universitat de Girona desenvolupà un treball de síntesi de totes les simulacions climàtiques globals i regionalitzades existents (tant pròpies dels diferents membres com de projectes internacionals) a la Mediterrània nord-occidental per a la redacció del capítol sobre simulacions climàtiques del Tercer Informe del Canvi Climàtic a Catalunya.
En el marc dels treballs de redacció de la nova l'Estratègia Catalana d'Adaptació al Canvi Climàtic 2021-2030, l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic ha sol·licitat al SMC noves projeccions climàtiques d'alta resolució (1km) pels escenaris d'emissions RCP4.5 i RCP8.5 a l'horitzó 2030 i 2050.
L'Oficina Catalana del Canvi Climàtic és l'òrgan tècnic del Govern de la Generalitat de Catalunya, adscrit a la Direcció General de Qualitat Ambiental i Canvi Climàtic de la Secretaria de Medi Ambient, encarregat d'impulsar a Catalunya l'establiment d'estratègies, plans i projectes en matèria de canvi climàtic.
Sobre la base dels compromisos adoptats en el si de la Unió Europea, l'Oficina vetlla per a la integració de la mitigació i l'adaptació al canvi climàtic en les polítiques sectorials, i impulsa projectes i actuacions concertades amb d'altres governs en matèria de polítiques climàtiques.
Així mateix, l'Oficina actua com a secretaria tècnica i administrativa de la Comissió Interdepartamental del Canvi Climàtic.
En aquest apartat podreu conèixer l'estructura orgànica de l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic, la qual desenvolupa la seva activitat en dues vessants tècniques.
L'Àrea de mitigació del canvi climàtic, que s'ocupa de la planificació estratègica per a la reducció d'emissions de gasos amb efecte d'hivernacle (GEH, en endavant); el seguiment dels inventaris d'emissions de GEH i de la petjada de carboni de productes; dels programes voluntaris de reducció i compensació d'emissions dirigits a empreses i organitzacions; del seguiment i control de les instal·lacions subjectes al règim del comerç de drets d'emissió; de les actualitzacions anuals d'eines i guies de càlcul d'emissions, del seguiment dels acords internacionals en matèria climàtica el marc de les Nacions Unides...entre altres.
L'Àrea d'adaptació al canvi climàtic defineix la planificació estratègica pel que fa a l'adaptació als impactes del canvi climàtic, realitza el seguiment de les evidències del canvi climàtic a Catalunya i sobre el territori, sobre els sectors socioeconòmics i sistemes ambientals; col·labora amb el Servei Meteorològic de Catalunya i amb l'Observatori Pirinenc del Canvi Climàtic per tal de conèixer els escenaris i projeccions climàtiques; lidera, coordina i col·labora en diversos projectes d'adaptació i estudis i publicacions en les quals intervenen diversos actors dels àmbits científic, econòmic i social...entre altres.
Així mateix, l'Oficina desenvolupa diverses tasques transversals com són el desplegament de la Llei 16/2017 d'1 d'agost, del canvi climàtic; la promoció de diferents línies de subvencions per a ens locals, la integració de la mitigació i l'adaptació al canvi climàtic en l'avaluació ambiental de plans, programes i projectes i la promoció del coneixement i la difusió d'informació sobre el canvi climàtic a la societat.
La conscienciació ciutadana és un dels pilars fonamentals en la lluita contra el canvi climàtic.
Per aquest motiu, és molt important traslladar a la societat el repte del canvi climàtic i les tasques que l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic (OCCC) té encomanades per fer-hi front.
La divulgació i comunicació del coneixement sobre la matèria constitueixen un element fonamental perquè la ciutadania sigui conscient de les causes que generen l'increment de temperatura planetària i els impactes associats.
Per això, l'Oficina concedeix entrevistes, participa a programes de debat i assisteix a jornades de temàtica ambiental amb l'objectiu d'acostar les polítiques públiques de canvi climàtic a la societat civil.
La presència de l'Oficina als mitjans de comunicació i xarxes socials no només demostra la importància de les tasques que desenvolupa, sinó també l'interès de la ciutadania envers aquest fenomen.
El 8 de juliol de 2019 s'han posat a la venda els primers crèdits de GEH generats en el marc d'aquest Programa.
A data 8 de juliol de 2020 s'han venut un 60% dels crèdits de GEH que s'han generat en el marc del Programa voluntari de compensació.
Els compradors dels crèdits de GEH han estat:
A sota podeu trobar informació de les entitats socials i projectes de reducció d'emissions que participen al Programa i que s'han presentat en les diferents convocatòries.
A la dreta podeu trobar un resum de tots els projectes presentats des del 2016 al 2018.
Des de l'inici del Programa ja són 15 projectes corresponents a 14 entitats socials els que participen en aquesta iniciativa voluntària.
El seguiment dels projectes es du a terme anualment fins a completar quatre anys naturals.
Al 2018 s'han realitzat les primeres verificacions de les reduccions corresponents a l'any 2017.
S'han pogut verificar les reduccions d'emissions de 10 projectes que estaven posats en marxa des de fa més d'un any.
La convocatòria del 2018, es va publicar el 20 d'abril de 2018.
Aquesta convocatòria ja està resolta i s'han aprovat 3 projectes.
Es tracta de dos projectes d'evitar el malbaratament alimentari promoguts per la Fundació Espigoladors i per la Fundació Nutrició sense Fronteres i un projecte de rehabilitació energètica d'un edifici d'habitatges cooperatius portat a terme per Sostre Cívic, SCCL.
La convocatòria del 2017, es va publicar el 20 de febrer del 2017.
Es tracta de tres projectes d'evitar el malbaratament alimentari promoguts pel Banc dels Aliments de Barcelona, Girona i Lleida; un projecte de repartiment amb tricicles elèctrics i bicis en comptes de furgonetes de combustió promogut per Ecosol l'empresa d'economia solidària de Càritas Diocesana de Girona; un projecte de connexió de l'edifici de la Fundació La Caritat d'Olot a una xarxa de calor distribuït; i per últim, un projecte de substitució d'un equip de calefacció en una residència de gent gran de la Fundació la Vall per un sistema energèticament més eficient.
La convocatòria del 2016, que va ser la primera, es va publicar el 7 de març de 2016.
Es tracta d'un vehicle elèctric amb energia 100% renovable promogut per la Fundació Sant Hospital de la Seu d'Urgell; quatre calderes de biomassa promogudes per la Fundació Sant Hospital de la Seu d'Urgell, la Fundació Salarich Calderer, la Fundació autisme Mas Casadevall i la Fundació Ampans respectivament; i, per últim, una instal·lació de plaques solars per a generació d'aigua calenta sanitària promoguda per la Fundació Privada St.