La biblioteca de Ribes de Freser ja és la seu permanent de l'exposició "Llegir com viure.
La mostra es va inaugurar el gener del 2013 al Palau Robert i s'ha presentat posteriorment a diverses ciutats de Catalunya.
La mostra ha acaba la itinerància a Ribes de Freser, vila natal de l'escriptor i pedagog.
La mostra s'hi queda de manera permanent i constitueix l'Espai Triadú de la Biblioteca Terra Baixa.
Aquesta proposta expositiva s'ha pogut visitar, a més de Barcelona, a la Biblioteca Joan Triadú de Vic, a la Casa de Cultura de Sant Cugat del Vallès, al Museu de Granollers i al Museu de la Vida Rural de l'Espluga de Francolí.
Amb aquesta iniciativa es ret un homenatge al pedagog, escriptor i activista cultural Joan Triadú.
Un reconeixement a una trajectòria marcada per la seva lluita perseverant en defensa de la identitat catalana en un context polític i social difícil, i també per l'acció educadora que va portar a terme.
La mostra, organitzada per la Generalitat de Catalunya i la Fundació Flos i Calcat, es planteja en primera persona, a partir de textos seleccionats de les Memòries d'un segle d'or, un text de Joan Triadú que combina el gènere biogràfic amb el memorialístic.
El contingut de l'exposició, que té com a comissaris Susanna Àlvarez i Joan Josep Isern, es desenvolupa en aquests àmbits: Qui sóc i per què escric; Vinc del que en dic "de baix"; Tot s'ha de fer com si fos l'última vegada; Exigent en poesia; Al mig camí de la vida; Mestre és aquell que ens allibera, i Llegir com viure.
La mostra aporta molta informació sobre la seva vida i presenta fragments de les seves obres, objectes personals, una selecció de cartes d'intel·lectuals com Carles Riba, Mercè Rodoreda, Baltasar Porcel...i un audiovisual en què Joan Triadú explica la seva trajectòria vital i professional.
Símbol de la resistència cultural nacionalista
Joan Triadú (Ribes de Freser, Ripollès, 30 de juliol de 1921 — Barcelona, 30 de setembre de 2010) es va llicenciar en llengües clàssiques per la Universitat de Barcelona.
Va ser lector de català a la Universitat de Liverpool (1948-1950), va intervenir en la preparació dels primers professors de català de la postguerra i en la creació del concurs literari de Cantonigròs (1944-68).
Va col·laborar en les revistes Ariel, Pont Blau, Vida Nova i Serra d'Or, i en el diari Avui.
Va ocupar el càrrec de secretari tècnic d'Òmnium Cultural i de director de la Institució Cultural del CIC (Centre d'Influència Catòlica) i de l'escola Thau, i va ser fundador del Consell Català d'Ensenyament (1975).
L'escriptor i pedagog va ser distingit amb nombrosos premis i guardons (Premi Ramon Fuster per la tasca pedagògica, Creu de de Sant Jordi, Premi d'Honor Jaume I, Premi Atlàntida per la tasca com a crític literari, Premi d'Honor de les Lletres Catalanes, Medalla al Mèrit Científic, Medalla d'Or de la Generalitat de Catalunya, etc), i el 1998 va ser investit Doctor honoris causa per la Universitat Ramon Llull.
Els llibres que va publicar en els darrers anys (Dies de memòria 1938-1940: diari d'un mestre adolescent, Memòries d'un segle d'or i Textos i pretextos de pedagogia, 1938-2008) ressalten la rellevància de les seves conviccions patriòtiques i el situen com un referent com a crític literari i pedagog.