projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'e-Fan aterrant a l'aeroport de Bordeus-Merinhac, després del vol inaugural.
L'abril de 2014 va aterrar a l'aeroport de Bordeus, després del seu vol inaugural, l'e-Fan 2.0, l'aposta francesa per l'aviació elèctrica, i un dels trenta-quatre pilars que sustenten l'anomenada nova França industrial.
L'e-Fan 2.0 ha estat desenvolupat per EADS Airbus, juntament amb altres companyies.
Després de la prova de fa uns mesos, la segona meitat de 2014 ha de servir per establir les bases del projecte de desenvolupament i d'industrialització que facin possible que l'e-Fan entri en producció la segona meitat de 2016, previsiblement en una planta d'acoblament que s'instal·larà a Aquitània.
L'e-Fan 2.0 és un petit avió biplaça, de 6,67 m de llargada, 9,5 m d'envergadura i 500 kg de pes en buit.
Té dos motors elèctrics que proporcionen a les dues turbines una potència total de 60 kW i permeten assolir una velocitat punta de 220 km/h (160 km/h en creuer).
El sistema de bateries, sota les ales, està constituït per 120 cèl·lules de ió de liti, cadascuna de 4 V i amb una capacitat de càrrega de 40 Ah (amperes/hora), capaces de proporcionar a l'e-Fan 2.0 una autonomia de prop d'una hora de vol. Hi ha també un sistema de bateries d'emergència i un altre d'auxiliar, de 6 kW, per a les maniobres de terra i l'acceleració necessària per a l'enlairament, on cal assolir els 110 km/h.
Aquest avió és la primera peça de tota una nova línia que desenvolupa Airbus i que inclou també el futur e-Fan 4.0, de quatre places i motorització híbrida, amb una autonomia de vol de 3,5 hores.
Els esforços de la companyia haurien de culminar amb la posada en servei, en l'horitzó 2030, d'aeronaus híbrides de noranta seients per a vols regionals.
Els passats 27 i 28 de maig de 2014 va tenir lloc, a l'Illa de Kerkennah de Tunísia, una trobada dels experts bioclimàtics del projecte Rénovation Energétique des LogementS (RELS), el qual coordina i participa l'Agència de l'Habitatge de Catalunya (AHC).
En el transcurs del projecte, la Universitat Politècnica de Barcelona, sòcia de RELS, ha desenvolupat una metodologia acurada i innovadora per a la presa de decisions sobre la bateria de solucions de renovació energètica d'edificis que s'està aplicant a 4 projectes pilot a la ciutat de Sfax a Tunísia, una altra a la ciutat de Cagliari a Sardenya en Itàlia, i dos més a Catalunya.
Per part de l'AHC s'està tancant la redacció de dos projectes propis i treballant en l'adaptació del plecs de contractació perquè les obres siguin subvencionades amb un 90% del fons de la Comissió Europea.
Aquests projectes pilot de l'AHC estan ubicats: un a la promoció del carrer de Sant Adrià 33-35 a Barcelona, amb 27 habitatges, i l'altre al Passeig de Pujoló 7 del municipi de Taradell, amb 21 habitatges.
Les sessions de treball dels experts s'emmarquen dins de dos objectius específics:
Els treballs d'aquest dos dies han consistit en:
Cal destacar també que el dijous 29 al matí, es va celebrar a la ciutat de Sfax la 6a reunió de socis per abordar els temes de gestió financera, de comunicació i de capitalització.
Per saber-ne més: Anna Mestre Massa
Sostenibilitat, Canvi climàtic i energia.
Mitigació, Canvi climàtic i energia.
A la província canadenca de Saskatchewan hi ha en funcionament una central tèrmica de carbó que captura i reaprofita pràcticament tot el CO 2 que genera.
Ens agradi o no, el carbó segueix sent la principal font de producció d'electricitat al món, amb una quota propera al 50%.
Una manera de pal·liar els greus efectes ambientals del seu ús, en termes d'emissió de CO 2 si més no, la trobem a la província canadenca de Saskatchewan, on la companyia energètica Saskpower té la Boundary Dam Unit, una central tèrmica de carbó que des d'octubre de 2014 disposa d'un sistema de captura i reutilització del CO 2 generat.
No és, certament, la primera vegada que s'implanta un sistema de captura de CO 2, però segons els responsables de la central, sí que és la primera vegada que es fa a escala comercial i en una planta d'aquestes dimensions.
Cal assenyalar que el 43% de les emissions de CO 2 a escala mundial és degut a la combustió del carbó, raó per la qual pot ser interessant aprendre de l'exemple canadenc.
Aquest projecte de CCS ( carbon capture and storage ) permet reduir les emissions de SO 2 en un 100% i les de CO 2 en un 90% (fins a 1 milió de t), alhora que se segueixen generant 110 MW d'electricitat.
D'una banda s'aconsegueix produir àcid sulfúric per a la indústria química; de l'altra, pel que fa al CO 2 recuperat, pot tenir dues destinacions diferents: o bé resta capturat en una formació salina a 3,4 km de profunditat (Aquistore Project), o bé s'injecta a pous de petroli propers a l'esgotament per facilitar l'extracció dels romanents.
Vegeu més avall l'esquema general i el detallat del funcionament del sistema CCS de la Boundary Dam Unit de Saskpower.
Contaminació atmosfèrica i protecció de l'ambient atmosfèric, Mitigació del canvi climàtic
En plena transició de l'energia nuclear cap a fonts renovables i segures, el Japó aprofita el seu escàs sòl lliure mitjançant projectes de solar sharing.
El juny de 2014 diverses companyies van arribar a un principi d'acord per a la implantació d'un projecte de generació elèctrica fotovoltaica de 430 MW a l'illa d'Ukujima, pertanyent al municipi de Sasebo, a la prefectura de Nagasaki, al Japó.
Es preveu que el projecte comenci a implantar-se a partir de l'abril de 2015.
Ubicació de l'illa d'Ukujima, a l'arxipèlag de Gotō, davant la costa occidental de l'illa de Kyūshū, prefectura de Nagasaki
El projecte d'Ukujima s'inscriu en allò anomenat solar sharing: els elements de suport i els panells fotovoltaics s'ubicaran sobre terreny agrícola, però de manera tal que quedin espais entre les diferents estructures per permetre-hi el creixement vegetal.
Així, la llum solar serà compartida per les plantes i els panells, per aconseguir beneficis agrícoles i energètics alhora.
Si arriba a fer-se realitat, el projecte d'Ukujima serà el camp fotovoltaic més gran del món ubicat en terres de conreu.
L'àrea de construcció del projecte abasta 6,3 milions de m 2, cosa que suposa una quarta part de l'illa d'Ukujima, que te uns 25 km 2.
El camp fotovoltaic constarà de prop d'1,7 milions de panells solars de silici policristal·lí fabricats per Kyocera.
Aquesta companyia és una de les promotores del complex de solar sharing d'Ukujima.
En són les altres Kyudenko, Orix, Mizuho Bank i Photovolt Development Partners (una companyia alemanya que desenvolupa el projecte, per al qual s'estima una inversió total propera als 1.500 milions de dòlars).
La productora d'electricitat, creada ad hoc, serà TeraSol GK.
D'altra banda, hi ha Ukujima Mega Solar Park Service, una companyia encarregada de les negociacions pels terrenys, que arrendarà terres agrícoles, tant en ús com abandonades, i les subarrendarà a TeraSol GK (vegeu l'esquema dels actors implicats al bloc següent).
L'electricitat generada s'enviarà a l'illa de Kyūshū a través d'un cable submarí de 60 km de longitud, i es vendrà a la proveïdora energètica de la zona, Kyūshū Electric Power.
Es creu que la generació elèctrica podrà assolir 500.000 MWh/any, cosa que equival al consum de quasi 140.000 llars tipus.
Com s'ha dit, aquesta mena d'instal·lacions solars no priven d'espai els usos agrícoles, i fins i tot proporcionen suport per a conreus d'enfiladisses.
Això sí, forçosament cal escollir espècies vegetals que no requereixin llum solar directa sinó més aviat semiombra: espinacs, patates, remolatxa, pèsols, mongetes, raves, cols o maduixes, per esmentar-ne algunes.
En tot cas, l'orientació dels panells es pot modificar segons l'hora, per millorar el rendiment fotovoltaic o l'agrícola, segons convingui, com es mostra al vídeo adjunt.
Una cooperativa d'habitatge d'Estocolm preveu construir, en l'horitzó 2023, el gratacel de fusta més alt del món.
Les HSB sueques ( Hyresgästernas sparkasse - och byggnadsförening – associació d'estalvis i de construcció per als propietaris) són cooperatives d'habitatge que funcionen des de fa prop d'un segle.
Són responsables, entre moltes altres promocions, d'edificis tan icònics com el Turning Torso de Malmö.
Ara, l'HSB d'Estocolm té la intenció de construir el que vol ser l'edifici de fusta més alt del món, amb trenta-quatre plantes, com a part del pla de desenvolupament de la zona de Västerbro.
Hauria d'estar enllestit l'any 2023, coincidint amb el centenari de les HSB, si l'any 2015 es confirma que el projecte, dels estudis d'arquitectura CF Møller i Dinell Johansson, tira endavant.
Se sol creure que l'alçada màxima teòrica d'un edifici construït íntegrament amb fusta és de quinze plantes.
El gratacel de Västerbro, val a dir, se servirà de reforços de formigó i d'acer per superar aquest límit, i també utilitzarà aquests materials en elements com la caixa dels ascensors i les biguetes.
Les façanes i parets, això sí, seran totes de fusta, cosa que farà que l'edifici tingui un impacte més reduït que una construcció clàssica a base de formigó i acer, en termes de CO 2.
Abundaran en l'estructura panells solars que assegurin l'autosuficiència energètica i tèrmica de l'edifici.
D'altra banda, desenes d'arbres cobriran l'exterior del gratacel, aprofitant les formes de la façana, i conformaran una mena de jardins exteriors.
Altres característiques del projecte són la recuperació de les aigües pluvials, i un sistema de ventilació que deixarà sortir l'aire calent i viciat de l'interior per la part superior de l'edifici per permetre'n la substitució amb aire fresc renovat.
Segons els autors del projecte, la presència de fins a un 15% d'aigua en la fusta farà l'edifici més resistent al foc que un altre de construït amb els materials habituals.
D'altra banda, la fusta no genera residus en la seva producció, captura el CO 2, pesa poc i és relativament resistent, és bona aïllant i ajuda a regular la temperatura, a més de suportar bé la intempèrie sense necessitat d'additius.
L'edifici està cridat no només a acollir habitatges, sinó també serveis (cafeteries, magatzem de bicicletes), activitats empresarials (HSB preveu instal·lar-hi la seu) i usos comunitaris (parcel·les de jardí per a l'autoproducció alimentària dels residents).
Sostenibilitat, Plurifuncionalitat, Mitigació,
El concurs Illa Eficient, és un projecte promogut pel Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya i el Grup Habitat Futura, amb el suport de l'Ajuntament de Barcelona, el Fòrum d'Entitats de l'Estratègia Catalana de Renovació Energètica d'Edificis (ECREE) i el Col·legi d'Administradors de Finques de Barcelona.
El passat 24 de març es van tancar les candidatures amb la presentació de 27 projectes, un jurat tècnic conformat per experts en diferents matèries, en va pre seleccionar 14 en una difícil decisió, donat el alt nivell dels participants.
El dia 15 d'abril es va celebrar l'inauguració de l'exposició de l'Illa Eficient a la Sala d'Exposicions de la direcció General de la Joventut situada al carrer Calàbria 147, i que romandrà oberta fins a principis de maig.
La presentació va anar a càrrec del Sr.
Carles Sala, Secretari d'habitatge i Millora Urbana del Departament de Territori i Sostenibilitat, juntament amb el Sr.
Antoni Sorolla, Gerent Adjunt d'Habitatge de l'Ajuntament de Barcelona i la Sra.
Aquesta exposició pública servirà per a que els veïns escullin la proposta guanyadora que es farà pública el proper 23 de maig en el marc Beyond Building Barcelona-Construmat, on també es podrà veure l'exposició dels projectes seleccionats.
Des de l'últim trimestre del passat 2014 membres de la Generalitat de Catalunya, Ajuntament de Barcelona i Grup Habitat Futura han convocat reunions amb els presidents de les comunitats de l'illa amb la finalitat de donar a conèixer el projecte i els seus objectius, saber de les seves necessitats, situació de cada comunitat i del seu edifici, així com per motivar i promoure els avantatges i beneficis de formar part d'aquesta iniciativa.
Així mateix, el contacte amb les comunitats ha sigut crucial per estimular la votació popular que s'iniciarà durant el període d'exposició prevista dels projectes finalistes del 15 d'Abril al 6 de maig a la Sala d'Art de la Direcció General de la Joventut.
La proposta guanyadora del concurs d'idees obtindrà un premi econòmic de 15.000 euros i el finançament del projecte executiu per part de l'Ajuntament de Barcelona, en el cas d'acceptació del projecte per part de les comunitats de veïns.
Tanmateix, es pretén que aquest projecte es converteixi en una referència per a l'elaboració d'una guia de rehabilitació de l'habitatge a Catalunya.
Escollit el projecte guanyador, s'iniciarà cap al mes de juny un procés d'informació als veïns per donar a conèixer els avantatges i beneficis de la rehabilitació proposada, les formes de finançament en condicions avantatjoses, les subvencions oficials vigents, els plans de compres col·lectives per generar importants descomptes, etc. En cas d'aprovació per part dels propietaris, durant el tercer trimestre de l'any 2015 es procediria a la redacció definitiva del projecte guanyador, a l'obtenció de la preceptiva llicència i l'inici de les obres.
Algunes dades d'interès sobre l'Illa Eficient
Links a material gràfic i audiovisual
Preselecció de projectes presentats al concurs de l'Illa Eficient:
ECO-HUB 700 persones extraordinàries
Per saber-ne més: Esther Llorens Nadal
Sostenibilitat, Mitigació, Adaptació
L'Agència de l'Habitatge de Catalunya (AHC) col·labora amb l'Empresa Ecoserveis en el desenvolupament d'eines per promoure la rehabilitació energètica d'edificis així com per a donar consells d'estalvi d'energia i aigua a la llar als veïns tant d'habitatge públic com privat.
Ecoserveis és una associació dedicada al foment d'una nova cultura energètica des de 1992 i que treballa especialment en temes relacionats amb les energies renovables i l'eficiència energètica.
En el marc del projecte APRENEM, Ecoserveis adaptarà eines existents a la realitat i necessitats de l'AHC.
L'Agència preveu que les eines serviran de suport per fomrntar les sol·licituds dels ajuts a la millora de la qualitat i sostenibilitat que s'atorgan en el marc del Plan Estatal de Vivienda 2014-2016, així com per aportar coneixements en aquesta matèria als agents implicats.
En la reunió que es va dur a terme dijous 26 de febrer amb la resta de participants d'APRENEM es van consensuar, entre d'altres, les eines a desenvolupar (exposició, tallers i plataforma e-learning) i els seus continguts principals.
Per saber-ne més: Marta Arrufi Franch
A Suècia es preveu posar en funcionament, a començament de 2016, el primer data center de balanç energètic positiu del món.
L'ús d'Internet no és innocu per al medi ambient: al contrari, té un fort impacte energètic.
A tall d'exemple, s'estima que els deu mil milions de correus electrònics que s'envien arreu del món en una hora obliguen a un consum energètic equivalent a 4.000 t de petroli.
També es creu que en el mitjà termini fenòmens com l'ús del núvol faran que les emissions de CO 2 associades a la producció d'electricitat que necessiten els data centers superin les del transport aeri.
Cal afegir a aquest factors el fet que part de l'energia consumida s'acaba dissipant a l'atmosfera en forma de calor.
Sembla que cada cop són més conscients d'aquests problemes els grans actors del món virtual, com Apple, per exemple, que recentment va anunciar que properament obrirà dos data centers alimentats exclusivament a partir de fonts d'energia renovables, a Irlanda i Dinamarca.
A Suècia, però, van més enllà: el març de 2016 es preveu que entri en funcionament a la localitat de Falun el que serà el primer data center de balanç energètic positiu del món i amb un nivell d'emissions de CO 2 negatiu.
L'EcoDataCenter de Falun és el resultat de la col·laboració d'EcoDC AB, d'Schneider Electric i de l'agència municipal d'energia i aigua, FaluEnergi&Vatten –que, de la seva banda, ja va veure el seu model de gestió recompensat amb el Global District Energy Climate Award de 2013.
El projecte de data center de Falun comprèn tres edificis que, segons els promotors de l'actuació, en tot just un any podran exhibir un balanç de CO 2 negatiu.
A l'hivern, es preveu que l'excés de calor generada pels servidors serveixi per a les calefaccions de la ciutat; a l'estiu, d'altra banda, s'utilitzarà el vapor de la central elèctrica de la població, que funciona exclusivament amb fonts renovables (solar, eòlica, hidràulica i biomassa), per refredar les instal·lacions del data center.
Cal assenyalar que entre un 35% i un 50% de l'energia que consumeixen els data centers convencionals es fa servir per a refrigerar-ne les instal·lacions.
L'EcoDataCenter comprèn 23.250 m 2, distribuïts com s'ha dit en tres edificis, que satisfan les exigències LEED Platinum quant a impacte mediambiental.
El centre tindrà un consum de 18 MW, obtinguts exclusivament de fonts renovables.
Disposarà de coberta vegetalitzada per disminuir les necessitats de refrigeració.
Pel que fa a les seves característiques com a data center, les instal·lacions de Falun assoleixen els estàndards Tier IV, amb murs de formigó i sistemes de seguretat, control i vigilància avançats, amb una garantia de fiabilitat propera al 100% i un temps de recuperació total, en cas de caiguda, de tot just 26 minuts.
L'augment del tràfic de mercaderies per via marítima, cada cop en vaixells més grans, fa que creixi el nombre de contenidors als quals cal donar alguna mena de tractament quan ja no poden complir la seva funció original.
Quan un contenidor de transport de mercaderies marítim ja no pot complir la funció per a la qual va ser fabricat sorgeix la pregunta: què se'n pot fer, d'aquesta carcassa de metall?
A Irlanda, l'estudi Ceardean Architects va proposar, a les acaballes de l'any 2014, un nou prototip d'habitatge confortable i energèticament responsable, que pren com a base, precisament, un contenidor en desús.
Partint d'un contenidor marítim convencional, de 13 m x 3 m aproximadament, Ceardean Architects va tenir enllestida, en tres dies, la nova casa, gràcies al treball d'un equip de voluntaris i a la col·laboració desinteressada d'una seixantena de proveïdors.
El prototip constava d'un dormitori, una cambra de bany, sala d'estar i cuina.
Vegeu-ne la distribució a la imatge següent.
La casa, amb una àmplia terrassa al davant, va ser recoberta de panells de fusta i equipada amb plaques solars, tant fotovoltaiques com tèrmiques, i unitats de recuperació de calor.
En aquest sentit, els promotors de l'actuació assenyalen que per construir-la van superar amb escreix els estàndards energètics que marca la llei, raó per la qual aquest habitatge, en el mercat, tindria un preu proper als 50.000 €.
Ara bé, segons diuen, unitats més modestes podrien tenir un cost d'entre 25.000 i 30.000 € -si, per exemple, en lloc d'optar per un finestral de 9 m com el del prototip s'optés per finestres més petites, o si l'aïllament de l'edifici no fos tan exhaustiu, o si es prescindís de la terrassa davantera.
Val a dir que més que més que proveir habitatges ja fets els promotors volen crear prototips bàsics a partir dels quals cadascú pugui conformar el seu habitatge segons les seves necessitats, amb una filosofia do-it-yourself que pretén l'empoderament dels individus i de les petites comunitats, com a manera de fer front a la crisi immobiliària.
Situada originàriament als jardins del Museu Irlandès d'Art Modern, la casa va ser posteriorment donada a l'organització benèfica de Sant Vicenç de Paül com a solució residencial per a una família necessitada.
Sostenibilitat, Construcció modular, Valorització de residus no aprofitables com a subproductes, Mitigació
Un equip adscrit a la Universitat de Harvard ha trobat la manera d'emmagatzemar l'energia solar en forma de combustible líquid mitjançant la modificació genètica de bacteris.
Un equip d'investigadors del Wyss Institute for Biologically Inspired Engineering, adscrit a la Universitat de Harvard, pot haver trobat la manera de superar una de les grans dificultats que planteja l'aprofitament de l'energia solar: l'emmagatzement de l'electricitat, que es produeix intermitentment.
La resposta de l'equip del professor Nocera consisteix a convertir l'energia solar no en electricitat, sinó en un combustible líquid, de fàcil transport i emmagatzemament amb les infraestructures actuals.
El procés se serveix d'una "fulla biònica" amb catalitzadors que utilitza l'energia solar per separar l'hidrogen i l'oxigen de l'aigua.
L'equip de Nocera rebutja fer servir com a catalitzadors elements presents en sistemes semblants, com l'indi o el platí, que en fan disparar el cost, i opten per materials més econòmics i de més fàcil obtenció basats en el cobalt.
Posteriorment, entren en escena bacteris de l'espècia Ralstonia eutropha modificats genèticament capaços de combinar l'hidrogen obtingut amb CO 2 per formar-ne oli de fusel, concretament l'alcohol isopropanol (C 3 H 8 O; a hores d'ara se n'aconsegueixen produccions de 216 mg/l).
Podeu veure'n el procés detallat a l'enllaç PNAS adjunt.
A parer dels responsables d'aquesta actuació, la interacció entre catalitzadors inorgànics i éssers vius obre un immens camp de possibilitats, atesa la capacitat quasi il·limitada de la biologia per sintetitzar tota mena de compostos.
De moment, l'equip de Nocera treballa per incrementar l'eficiència del sistema catalitzador-bacteri: el rendiment de conversió d'energia solar en biomassa se situa, en la natura, pels volts de l'1%.
Cal assenyalar que el Wyss Institute encara no ha assolit aquesta fita, tot i que s'hi acosta.
Per a més endavant, l'equip aspira fins i tot a aconseguir rendiments de conversió propers al 5%.
Projecte AIDA: pretén aconseguir una adopció generalitzada del mercat dels nZEBs per reduir el consum energètic i les emissions de carboni.
En els últims 3 anys, l'objectiu principal del projecte AIDA (Affirmative Integrated Energy Design Action), que significa acció positiva de disseny energètic integrat, ha estat accelerar l'entrada al mercat dels edificis de consum gairebé nul (nZEBs) tant als països col·laboradors com a tota Europa.
L'AIDA va aparèixer per cobrir la falta d'accions encaminades a difondre el coneixement dels nZEBs.
Per aquest motiu, la sensibilització de les autoritats locals i professionals de la construcció cap als nZEB ha estat i continua sent l'objectiu clau.
Per aconseguir-ho, l'AIDA va situar als representats municipals com a multiplicadors de la demanda de mercat i als arquitectes i demés professionals al costat de l'oferta.
Per cadascun d'aquests dos grups, es van oferir accions a mida com organitzar visites tècniques, presentar casos d'èxit en funcionament, donar suport als municipis per establir processos de disseny energètic integrat i/o apropar la cooperació entre tots els involucrats, que després es poguessin imitar i continuar oferint a través d'una xarxa d'organitzacions interessades.
En resum, AIDA pretén aconseguir una adopció generalitzada del mercat dels nZEBs per reduir el consum energètic i les emissions de carboni, factors clau dels objectius 2020.
D'aquesta forma, el seu assoliment va conduir a incrementar el nombre d'edificis de consum gairebé nul a tota Europa:
S'adjunta enllaç de l'informe definitiu del projecte, titulat: " Portar els edificis de consum gairebé nul al públic ", de moment només disponible en anglès.
Per saber-ne més: Jordi Cipriano