projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'objectiu d'aquesta campanya, dissenyada l'any 1993 pel publicista Bassat i Ogilvy, era motivar els adolescents i joves a parlar de la sida i les mesures preventives per evitar-la amb els seus companys i parelles respectives.
També pretenia sensibilitzar aquest sector de la població per tal de modificar actituds, argumentant la seva percepció de risc i la vulnerabilitat cap a la infecció pel VIH i altres infeccions de transmissió sexual.
Durant la campanya es van emetre espots per la televisió, es van penjar pòsters a tres-centes cabines telefòniques de diferents poblacions catalanes i es van distribuir cartells més petits en centres sanitaris, farmàcies i escoles.
També es difonia l'existència d'un servei telefònic d'informació confidencial, personalitzat i gratuït (900 21 22 22).
L'any 1996 es va proporcionar un servei d'informació sobre la infecció del VIH a les comunitats d'immigrants a través del telèfon confidencial 900 21 22 22.
Aquest servei es donava en espanyol, anglès, francès i àrab.
Va ser un projecte d'AMARC-Europe Radio against AIDS programme, dut a terme amb el suport financer de la Comissió Europea i amb la col·laboració de Creu Roja Catalunya, CAP Drassanes-Malalties de transmissió importades i el Departament de Salut.
S'adreçava a la gent jove amb la finalitat d'implicar-la i fer-la protagonista.
Per això es va convocar un concurs per tal que ells mateixos dissenyessin la part gràfica de la campanya entorn de la prevenció del VIH.
Alguns dels dissenys presentats van ser utilitzats per il·lustrar diversos objectes (posavasos, punts de llibre, barret...), i de la resta, se'n va fer una exposició itinerant exhibida per diversos punts de la geografia catalana.
La campanya es va dur a terme a tot Catalunya i anava dirigida a la gent jove amb edats compreses entre els catorze i els vint-i-cinc anys.
Els objectius principals eren incidir en la importància del preservatiu com a mesura preventiva contra la sida, sensibilitzar-los per tal de modificar-ne l'actitud i incrementar la seva percepció de risc i de la pròpia vulnerabilitat enfront de la infecció pel VIH.
Consistia en l'emissió d'espots publicitaris a la televisió i als cinemes, publicitat estàtica als carrers i la intervenció, en llocs d'esbarjo, d'agents de salut que es desplaçaven en unitats mòbils i repartien entre el jovent unes capsetes metàl·liques.
Aquestes capsetes contenien missatges d'informació preventiva, juntament amb un preservatiu i unes llaminadures, de tal manera que la distribució del material era més informal i divertida.
L'any 2001-2002, juntament amb P.A.U Education, es va elaborar un projecte educatiu adreçat a nois i noies de catorze a divuit anys per tal de fomentar la prevenció de la sida entre el jovent i disminuir la transmissió de la malaltia en aquest grup d'edat, a més de convidar a la reflexió individual, el diàleg i la participació col·lectiva d'aquesta població jove en els aspectes essencials de la sida i la seva prevenció.
Aquesta iniciativa es componia d'una caixa pedagògica en la qual hi havia un vídeo, el llibre per al professorat, el llibre de l'alumnat i un pòster amb la finalitat de facilitar la tasca del professorat i afavorir el diàleg i les reflexions personals i col·lectives de l'alumnat.
El projecte educatiu, adreçat a l'escola, no es va arribar a desenvolupar, però va derivar cap a una potent campanya mediàtica que va estar present en programes de televisió de màxima audiència i emissores de ràdio, així com en premsa escrita, durant mesos.
La desena edició de la Marató de TV3, l'any 2001, es va dedicar a la sida.
Van ser setze hores ininterrompudes de programa en directe, juntament amb activitats diverses que es van realitzar en diferents punts de la geografia catalana adherits a la Marató.
Els diners recaptats van permetre finançar vint-i-un projectes de recerca.
Millorar el coneixement i la prevenció de la sida en l'àmbit esportiu és l'objectiu d'aquesta campanya, adreçada a nois i noies de catorze a divuit anys.
La va iniciar el Departament de Salut l'any 2002, conjuntament amb la Secretaria General de l'Esport, i encara continua vigent en l'actualitat.
Consisteix a instal·lar pancartes a les tanques publicitàries dels recintes esportius amb el lema "La sida: decidim entre tots" en actes organitzats pels consells esportius comarcals, la Secretaria General de l'Esport i altres organismes públics o privats que vulguin adherir-se a aquesta iniciativa.
Aquesta campanya, impulsada pel Departament de Salut i el Consell de Col·legis Farmacèutics de Catalunya, anava adreçada a la població femenina amb la finalitat de promoure l'ús del preservatiu femení, oferir informació (què és, com s'ha de col·locar, eficàcia i efectivitat) i facilitar-ne la compra a 1€ la unitat.
"Ara jo també decideixo" es va posar en marxa el setembre del 2003 i va acabar el desembre del mateix any.
Un cop finalitzada la campanya, el preservatiu femení es pot trobar a les farmàcies en paquets de 3 unitats a un preu aproximat de 4€.
Amb el lema "Amb la sida, fem la nostra feina", aquesta campanya tenia com a objectiu principal combatre l'estigmatització i la discriminació de les persones afectades pel VIH/sida en el món laboral.
Els objectius específics de la campanya estaven enfocats a:
La campanya la va impulsar la Generalitat de Catalunya conjuntament amb l'empresariat, els sindicats, les fundacions d'integració social i laboral i les ONG de lluita contra el VIH/sida.
Les peces clau de la campanya eren:
Aquest projecte es va iniciar l'any 1999 amb l'objectiu d'oferir informació a les persones usuàries de la sanitat pública sobre els recursos d'atenció continuada posats en funcionament per fer front a l'increment de la demanda de serveis sanitaris durant l'hivern o altres períodes com l'estiu, a determinades zones.
Anualment es publicita la relació d'aquests centres a través de la distribució d'una guia dels centres d'atenció primària i els hospitals.
El Pla integral d'urgències de Catalunya (PIUC) el porta a terme el CatSalut amb la col·laboració dels centres de la xarxa sanitària pública de Catalunya.
Es tracta de la posada en marxa d'un dispositiu que reforça els recursos assistencials habituals en les èpoques de més demanda d'atenció sanitària.
Les infeccions de transmissió sexual són infeccions que es poden transmetre d'una persona a una altra per contacte físic durant les relacions sexuals.
Es coneixen també amb els noms de malalties de transmissió sexual o malalties venèries.
Poden ser causades per virus, bacteris o paràsits.
Afecten, sobretot, els òrgans genitals, però també es localitzen en altres llocs, en particular a l'anus i a la boca.
En alguns casos la infecció es generalitza quan envaeix el sistema sanguini i el limfàtic i, per tant, pot afectar diferents òrgans.
Les infeccions de transmissió sexual són molt àmplies i les seves manifestacions clíniques són variades.
Així, per exemple, algunes poden produir lesions o úlceres a la pell o a les mucoses; altres poden provocar secrecions (del penis, la uretra, la vagina o el recte) i n'hi ha que poden afectar l'estat general de la persona.
Però aquestes infeccions en molts casos no donen cap tipus de manifestació clínica i són asimptomàtiques, amb la qual cosa passen desapercebudes per a la persona que les pateix.
Hi ha infeccions de transmissió sexual que es curen fàcilment i altres són incurables.
Algunes poden originar malalties cròniques i, fins i tot, poden comportar la mort.
D'altres poden ser causa d'esterilitat (tant en l'home com en la dona), de complicacions en l'embaràs (avortament, embaràs ectòpic, part prematur) o d'algunes formes de càncer genital o anal.
També hi ha infeccions que poden ser transmeses de mare a fill durant l'embaràs o el part i provocar malformacions o, fins i tot, la mort del nadó.
Per a algunes infeccions la transmissió sexual no és l'única via de contagi ni la més rellevant.
La sexualitat forma part de totes les persones, des del naixement fins a la mort.
En les relacions sexuals sempre ha de prevaler el respecte i el desig mutu.
Amb la sexualitat obtenim plaer, sentim desitjos, emocions, atracció i també mantenim relacions quan desitgem tenir fills.
Però quan es volen separar les relacions de la possibilitat de tenir fills, s'utilitzen els mètodes contraceptius.
Entenem per mètodes contraceptius tots aquells utilitzats amb la finalitat d'evitar l'embaràs.
Un mateix mètode no és recomanable per a tothom, cada persona ha de trobar el més idoni per al seu cas.
Més que parlar de mètodes contraceptius eficaços o no, cal parlar de mètodes recomanats o no en funció de les característiques individuals.
Cada persona, i la seva parella, ha de trobar el mètode adequat al seu moment vital.
El Pla d'actuació per prevenir els efectes de les onades de calor sobre la salut (POCS) a Catalunya és un pla estacional que s'activa anualment de l'1 de juny fins al 30 de setembre.
Està coordinat per l'Agència de Salut Pública de Catalunya (ASPCAT) i el Servei Català de la Salut i compta amb la participació de més d'una quinzena d'entitats.
En el marc del POCS s'inclouen diversos tipus d'actuacions, com ara la recopilació i difusió de dades meteorològiques i la valoració de les previsions en funció dels preavisos o avisos de temperatura màxima extrema o d'onada de calor, el monitoratge de dades de defuncions, la difusió de recomanacions a la població general i al personal sanitari, o intervencions específiques de prevenció i seguiment entre col·lectius i persones especialment vulnerables, entre d'altres.
Les fases d'actuació es distribueixen de forma orientativa entre unes dates d'inici i finalització, que podrien variar segons les temperatures observades.
Es preveuen tres fases d'actuació:
Fase 0: De l'1 de maig al 15 de juny i del 31 d'agost al 30 de setembre.
Es considera la fase preparatòria i basal del pla.
Inclou reunions de coordinació, l'actualització del Pla, la difusió als centres sanitaris, l'adaptació a cada tipus de centre sanitari i l'elaboració en cada CAP d'un cens actualitzat de les persones amb més risc.
A partir de l'1 de juny comencen les actuacions de comunicació a la població i la recollida diària de dades.
Fase 1: Del 15 de juny al 31 d'agost
Durant aquesta fase es fa la divulgació setmanal de la valoració qualitativa de les dades de temperatures i defuncions.
També es difonen activament les recomanacions preventives per a la població general per part dels organismes participants.
Es presta una atenció especial als grups més vulnerables, com gent gran, nadons, persones amb discapacitat física o intel·lectual, persones amb malalties cròniques o amb condicions socials precàries, i se'n fa el seguiment.
Aquesta fase només s'activa quan es preveu una pujada de les temperatures, davant de situacions meteorològiques de perill (SMP) de llindar baix i de llindar alt.
Davant d'una SMP de llindar baix (avís de temperatura màxima extrema) s'informa de la situació i es manté un estat d'alerta per si la situació persisteix.
En cas d'una SMP de llindar alt (avís d'onada de calor) s'activen els plans d'actuació previstos a cada centre sanitari, centres d'internament i residències geriàtriques, amb intervencions específiques en l'àmbit de l'atenció primària de salut i dels serveis socials adreçades a les persones més vulnerables.
A més a més, s'incrementa la divulgació de recomanacions, s'avisa els mitjans de comunicació i s'activen els recursos d'emergència (Pla de Protecció Civil de Catalunya, Emergències Mèdiques i Creu Roja).
L'excés de calor pot suposar un perill per a la salut i agreujar una malaltia crònica o provocar deshidratació i esgotament.
Si l'exposició a temperatures molt altes es perllonga, la temperatura del cos pot elevar-se fins a nivells perillosos i es pot patir un cop de calor.
Aquest trastorn, que pot arribar a tenir conseqüències molt greus, requereix atenció mèdica immediata.
L'objectiu d'aquesta campanya adreçada a les persones usuàries del sistema sanitari públic era fer-los arribar la informació necessària sobre les especialitats farmacèutiques genèriques (EFG) i el sistema de preus de referència com a mesura per potenciar l'ús dels medicaments genèrics.
Amb aquest objectiu es van editar cinc-cents mil tríptics i cinc mil cartells que es van distribuir en els centres d'atenció primària, hospitals de la Xarxa Hospitalària d'Utilització Pública (XHUP) i oficines de farmàcia.
En aquests tríptics s'explicava què són els medicaments genèrics, quina és la finalitat dels preus de referència i quin és l'objectiu d'aquest sistema de preus, així com un exemple pràctic de quina és l'aportació de la persona usuària en els diferents casos.
Els medicaments genèrics són intercanviables amb els seus equivalents de marca comercial.
Representen un estalvi important, per això si els utilitzem tots hi podem guanyar.
Ens permet donar més i millors serveis.
Els genèrics són intercanviables amb els del mateix conjunt de referència.
Més de quatre mil medicaments estan sotmesos al sistema de preus de referència, això vol dir que el sistema sanitari públic finança els preus dels medicaments sempre que no superin el preu màxim establert per a cadascun d'ells.
El Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, seguint les recomanacions de l'Organització Mundial de la Salut (OMS) i d'acord amb les dades d'utilització disponibles a Catalunya, va decidir desenvolupar l'any 2002 una campanya de sensibilització sobre l'ús correcte dels antibiòtics amb finalitat preventiva, amb el lema "Antibiòtics sí, però...
El Col·legi de Farmacèutics de Barcelona, en col·laboració amb el Departament de Salut, ha engegat una campanya que vol sensibilitzar la població en la importància de no adquirir fàrmacs a través d'Internet o cap altre canal que estigui fora dels circuits legals de distribució.
El risc no és només consumir un producte ineficaç terapèuticament, sinó consumir-ne un de potencialment tòxic i, per tant, perillós per a la salut.
Per assolir aquests objectius, la campanya preveu sensibilitzar la població a través de la difusió de materials informatius des de les oficines de farmàcia (22.000 tríptics i 2.500 pòsters), que responguin a preguntes com "Què us pot fer sospitar que un medicament és fals?" i "Com evitar-lo?".
El missatge es basa en quatre idees clau:
En les dones, el dolor al pit no és tan freqüent com en els homes, ja que hi ha altres símptomes que cal tenir en compte, com la dificultat per respirar, la debilitat, la sensació d'indigestió, la fatiga i el dolor al coll o mandíbula
Com més aviat es rebi el tractament adequat, millors són les perspectives de recuperació.
El Sistema d'Emergències Mèdiques de Catalunya activarà el codi IAM, un protocol d'actuació urgent que redueix pràcticament a la meitat el temps de resposta del sistema sanitari.
Diversos estudis mostren com les mans actuen de vector en la transmissió d'infeccions, o bé contaminant les superfícies que amb posterioritat tocaran els mateixos malalts, o bé en contactar amb superfícies o objectes contaminats i tocar després els malalts sense haver fet una higiene prèvia.
Per aconseguir la millora en l'adhesió d'aquest procediment, l'OMS proposa que s'engeguin campanyes ben organitzades en les quals, mitjançant un abordatge multimodal, es formin els treballadors sanitaris, se'ls informi, se'ls ho recordi, se'ls avaluï, se'ls observi, se'ls impliqui, etc. I no només cal fer-ho amb els treballadors sanitaris, sinó també amb els polítics, els gestors, els líders del sistema sanitari, i amb les associacions de malalts i la ciutadania, que d'una manera o una altra poden influir en el compliment d'aquest procediment.
Summer Campaign és un projecte europeu educatiu de prevenció comunitària del consum de drogues entre turistes joves i adolescents estrangers i autòctons que van passar les seves vacances a la costa catalana l'estiu de l'any 2002.
El projecte basava la seva força en la metodologia de treball d'igual a igual, on tant emissors com receptors dels missatges i de les accions preventives son els mateixos joves.
Els objectius principals del projecte són:
Els objectius de la campanya eren dos: d'una banda, aconseguir que la informació preventiva fos present en els espais d'oci nocturn d'una manera continuada sense necessitat d'un suport professional presencial; i de l'altra, la sensibilització de les persones propietàries i treballadores d'aquests establiments en temes de salut i seguretat, convidant-los a involucrar-se amb el desenvolupament de les línies de treball iniciades pel Consens per una nit més segura.
Els tríptics i cartells de "De nit, tingues-ho clar" simulaven situacions a les quals s'enfronten moltes persones joves que van de marxa el cap de setmana.
Es transmetien elements de reflexió, fomentant actituds crítiques i proposant conductes alternatives.
S'introduïen elements nous com podien ser cuidar-se entre amics o donar protagonisme a la dona.
El Consens per a una nit més segura va reunir l'any 2002 les diferents administracions i agents representatius del sector del lleure nocturn (propietaris i gestors d'espais de la nit, forces de seguretat, professionals sanitaris, grups de prevenció, personal investigador i educador, artistes i espectadors...) amb l'objectiu d'aconseguir línies de consens per a la millora de la seguretat i de la salut dels establiments d'oci nocturn.
L'objectiu d'aquest pla, que es va posar en marxa la temporada 1999-2000, és obtenir una informació diària sobre la morbiditat per infeccions respiratòries agudes ateses pels metges sentinella distribuïts per Catalunya, detectar de forma precoç l'aparició de les epidèmies de grip i caracteritzar els virus circulants.
Durant la temporada d'hivern (de la setmana quaranta a la vint), es pretén disposar d'informació actualitzada amb periodicitat diària sobre el grau d'activitat presentada tant pels virus gripals com per altres virus respiratoris que, per la seva freqüència, gravetat i potencial presentació epidèmica, poden ocasionar increments importants en la demanda d'assistència.
Les infeccions virals objecte de vigilància són les següents:
L'objectiu d'aquest pla, que s'ha posat en marxa la temporada 2017-2018, és obtenir una informació diària sobre la morbiditat per infeccions respiratòries agudes ateses a les farmàcies sentinella del sistema de vigilància sindròmica de la grip (SVSG), obtenir informació sobre la medicació dispensada als pacients, i detectar de forma precoç l'aparició de les epidèmies de grip.
L'objectiu de la campanya era augmentar la percepció del risc de consumir cànnabis (en forma d'herba o resina premsada), especialment dels grups més joves, fent-los veure que és important que siguin crítics amb els discursos actuals pro consum que minimitzen els riscos i magnifiquen els beneficis de consumir-ne.
S'adreçava a joves d'entre catorze i vint-i-vuit anys, majoritàriament residents en nuclis urbans de Catalunya, amb la finalitat que pensessin que consumir cànnabis és una moda més, potenciada perquè la gent jove consumeixi nous productes.
I es volia, també, trencar els falsos mites que l'envolten per fer-ne el consum desitjable.
Per exemple, que fumar cànnabis és més sa que fumar tabac.
El cartell de la campanya es va escollir mitjançant un concurs patrocinat pel Departament de Salut i promogut per FOSCAD (Foment de la Salut Mental contra les Addiccions) i el Col·legi de Publicitaris i Relacions Públiques de Catalunya.
L'objectiu de la campanya era ajudar la gent jove a prendre les decisions quan surten de festa, informant sobre els riscos de determinades conductes i promovent una actitud crítica enfront les opcions que trobin durant la nit.
Es van editar quatre mil pòsters i vuit mil adhesius per difondre en àmbits d'oci nocturn, discoteques i pubs.
Aquests materials estaven dissenyats sense un discurs directiu (que podia provocar rebuig), ni alarmista (que podia provocar una dissonància amb l'experiència i augmentar una percepció de falsedat del missatge).
El pòster pretenia fer reflexionar sobre la presa de decisions amb un eslògan que preguntava "De nit, decideixes tu?".
L'adhesiu, per col·locar als serveis, tracta de manera específica el consum de cocaïna, una de les prioritats a nivell de salut pública.
Aquesta substància segueix una tendència d'acceptació, prestigi i difusió en molt tipus de contextos, grups d'edat, àmbits de festa i àmbits privats.
El Departament de Salut i l'associació GASS (Grup Associat pels Serveis de Salut) van optar per una nova perspectiva, en la qual la gestió del missatge preventiu posava l'èmfasi a reforçar alguns dels aspectes positius de la joventut i del seu comportament: la confiança en el seu saber fer, l'agraïment per les conductes cíviques i saludables, el reconeixement dels seus valors i, finalment, la disculpa per l'estigma i les associacions negatives que la societat ha fet amb el jovent.
Es va valorar que emetent aquests tipus de missatges s'estimulava i es reforçava allò considerat més saludable per les persones, distanciant-se d'un enfocament que de tant recordar riscos, danys i accidents, acabava projectant-los.
La campanya era innovadora en el seu plantejament preventiu, però també visual, ja que es proposava una alternativa a la homogeneïtzació estètica de l'oci més comercial, que solia estar representat per imatges de tipus techno, principalment.
Així doncs, també s'aportava un estímul artístic amb simbologia tribal i ancestral, acompanyat d'unes frases o paraules que convidaven a agafar i llegir el material, en el qual també s'havien inclòs altres informacions: el telèfon de la Línia verda i la web preventiva www.laclara.info.
Què?" constituïa una proposta preventiva sobre el consum de cocaïna adreçada a la població jove de més de setze anys, que es podia utilitzar tant en contextos educatius formals (batxillerat, cicles formatius i, fins i tot, a l'àmbit universitari) com informals (entitats i equipaments juvenils).
Constava de deu plafons diferents que alertaven sobre alguns dels principals riscos del consum de la cocaïna, alhora que buscaven fomentar entre les persones visitants una actitud crítica contra aquesta droga i també contra les actituds que sovint l'envolten.
S'hi tractaven les condicions de producció i distribució de la cocaïna, qüestionaven la suposada "normalitat" del seu consum, promovien l'autonomia personal en la presa de decisions, advertien sobre el risc de dependència i d'altres problemes (inclòs el risc d'accidents), i informaven sobre les vies d'accés als serveis d'atenció per a les persones que ho necessiten.
Aquesta campanya, fruit de la col·laboració entre FECALON, FADISCAT, la Secretaria General de Joventut i la Sub-direcció General de Drogodependències, pretenia implicar tots els agents que estan relacionats directa o indirectament amb el sector de l'oci nocturn (persones usuàries, empresàries i treballadores, Administració pública i mitjans de comunicació) per tal de transmetre un missatge conjunt que expressés el seu compromís en pro d'un oci nocturn de màxima qualitat.
D'aquesta manera, es volia propiciar que les persones usuàries d'aquests espais gaudissin d'un entorn més segur i saludable i, alhora, prenguessin consciència de la necessitat de corresponsabilitzar-se d'allò en què participen.
La campanya es basava en la difusió d'unes il·lustracions còmiques que servien per escenificar dos models de comportament diferents de les persones usuàries i treballadores de la nit: un de positiu i un altre de negatiu.
D'una banda, es va crear l'equip de superherois de la nit (Equip OK) i, de l'altra, l'equip antagonista (Equip KO).
Mentre que en el primer equip els protagonistes tenien una imatge simpàtica i elegant, que va servir per realçar el bon comportament que havien de tenir els treballadors i usuaris de l'oci nocturn, el segon equip va escenificar el comportament poc segur i gens saludable.
Per aconseguir una màxima cobertura, es va treballar amb un ampli ventall de suports i canals comunicatius: tríptics informatius, adhesius, espots publicitaris, anuncis gràfics, falques radiofòniques, tanques publicitàries, marquesines, microllocs web, bàners, màrqueting viral.
Aquesta campanya permetia incidir en alguns dels aspectes més rellevants: un oci nocturn de qualitat, l'alcohol, les drogues i el civisme.