L'avaluació econòmica forma part de les principals tipologies d'avaluació de polítiques públiques existents.
La Comissió Europea defineix l'avaluació de polítiques públiques com la "valoració de les intervencions dels organismes públics segons els seus productes i els seus impactes, amb relació a les necessitats que pretenen satisfer, i orientada a proveir informació rigorosa, basada en evidències, per a la presa de decisions".
Concretament l'avaluació econòmica centra la seva atenció a analitzar els impactes o beneficis socials generats per la intervenció pública en relació amb els costos socials incorreguts, permetent d'aquesta forma quantificar i analitzar el seu rendiment i eficiència social (és a dir, si els beneficis són superiors als costos i en quina mesura).
Una avaluació econòmica no és, doncs, una avaluació o anàlisi de naturalesa financera o pressupostària, sinó una avaluació orientada als rendiments i eficiència econòmica i social.
Davant la restricció que suposa que els recursos de les administracions públiques siguin finits, i sovint escassos, cal assegurar que aquelles iniciatives que es financen amb fons públics siguin les més òptimes.
En relació amb aquest fet, l'avaluació econòmica esdevé una eina rellevant en posar de manifest el rendiment i eficiència social d'intervencions públiques, facilitant així la presa de decisions quant a selecció i priorització d'iniciatives a posar en marxa, així com la presa de decisions quant a la seva continuïtat.
Així doncs, l'avaluació econòmica facilita l'obtenció de coneixement i evidència rigorosa per a la presa de decisions orientada a obtenir el major valor, impacte o benefici per a la ciutadania per cada euro gastat, facilitant així obtenir un major valor social dels recursos emprats.
L'avaluació econòmica es pot fer en qualsevol moment de la vida d'una intervenció pública, tant abans de dur-la a terme ( ex-ante ), com durant ( in-itinere ) o després de la seva implementació ( ex-post ).
És especialment rellevant la seva realització abans de dur-la a terme ( ex-ante ), per poder triar d'entre les diferents opcions d'intervencions públiques aquelles que potencialment siguin socialment més rendibles i eficients.
Un cop acabada la intervenció, l'avaluació econòmica (ex-post) permetrà valorar amb dades reals els seus beneficis i costos socials efectius.
En una avaluació econòmica s'identifiquen, quantifiquen, i si és possible, es monetitzen (es converteix en un valor en euros o altra moneda) tots els beneficis i costos socials associats a una intervenció pública.
Per tant, aquests són els elements cabdals de les avaluacions econòmiques.
Però, què s'entén per beneficis o costos socials?
Els beneficis són aquells impactes o millores de benestar generats a la societat per part d'una intervenció pública concreta.
Per exemple, els alumnes que s'evita que abandonin els estudis de forma prematura en un programa d'èxit escolar; els anys de vida amb qualitat guanyats pels pacients que reben un tractament mèdic; o els guanys de temps obtinguts amb una iniciativa de transport més ràpid en un territori determinat.
Així mateix, com a beneficis es poden considerar també els costos socials evitats gràcies a la intervenció pública (per exemple, les morts evitades per una menor sinistralitat a les carreteres).
Per un altre costat, els costos són aquells impactes socials negatius, pèrdua de benestar i consum de recursos de la societat associats una intervenció pública determinada.
Els costos poden ser els relacionats amb la despesa o cost que suporta l'administració (personal, materials, subministres, serveis, interessos, inversions,...) a l'hora de dur a terme la corresponent intervenció pública, com també aquells perjudicis en la societat que s'han generat per part d'aquesta, com ara pot ser la generació d'emissions perjudicials pel medi ambient, pèrdues de temps en la mobilitat dels ciutadans, etc... (és el que s'anomena externalitats negatives).
En l'àmbit de l'avaluació econòmica hi ha diverses tècniques d'aplicació, de les quals en destaquem les següents:
Anàlisi cost-benefici: consisteix a identificar, quantificar i monetitzar (convertir en un valor expressat en euros o una altra moneda) els beneficis i costos d'una intervenció pública, facilitant així l'obtenció de valors numèrics de síntesi, com ara la diferència entre beneficis o costos (anomenat Valor Actual Net –VAN-) o ràtios entre el valor dels beneficis envers els dels costos (per exemple la ràtio benefici-cost o la Taxa Interna de Rendibilitat (TIR), que permeten mostrar la seva rendibilitat i eficiència social).
Anàlisi cost-efectivitat: consisteix a, per un benefici o impacte determinat, i ateses diferents opcions o alternatives d'intervenció pública, quantificar el seu volum i costos a incórrer per a aquestes diferents opcions.
D'aquesta forma s'obté quant costa cada unitat de benefici o impacte en les diferents alternatives plantejades (en termes absoluts o en termes incrementals), essent la socialment més favorable aquella que suposi un menor cost per unitat de benefici.
Anàlisi multi-criteri (o cost-conseqüència): aquesta tècnica s'utilitza especialment quant existint diversos beneficis d'una intervenció pública, aquests no es poden quantificar ni monetitzar.
Aquesta tècnica identifica els diferents beneficis d'una intervenció pública, els pondera d'acord amb uns criteris i els puntua en les diferents alternatives d'intervenció que s'hagin considerat, obtenint així una puntuació ponderada per a cadascuna d'elles, les quals es comparen amb els respectius costos de realització.
D'aquesta forma s'obté per a cadascuna de les alternatives un valor de cost-puntuació, representant l'opció socialment més favorable aquella amb un menor cost per puntuació ponderada.
Indicar que aquest resultat no és una mesura del benefici net de les opcions objecte de comparació (com a l'anàlisi cost-benefici) ni una proporció cost-efectivitat (com a l'anàlisi cost-efectivitat).
Cal esmentar que també existeixen altres tècniques, com ara l'anàlisi cost-utilitat i l'anàlisi cost-minimització.
La taxa de descompte social és una variable i factor que s'utilitza sovint en l'avaluació econòmica, principalment en l'anàlisi cost-benefici, i tracta de representar com la societat prefereix més el moment actual que un moment futur (per exemple d'aquí un any).
Però, quina rellevància té en l'avaluació econòmica?
La importància recau en què en l'avaluació econòmica normalment es valoren els beneficis i costos socials dins un horitzó temporal que comprèn diversos anys (per exemple, pot comprendre 20 anys des de l'actualitat fins al futur), i, en existir aquesta preferència del present envers el futur en les societats, cal ajustar la valoració dels beneficis i costos futurs, per portar-los a valors comparables amb el present.
Per exemple, per a un benefici social de 5 milions d'euros d'aquí 10 anys, si suposem una taxa de descompte social d'un 4%, equival a un benefici actual valorat en 3,4 milions.
D'aquesta forma, amb l'aplicació de la taxa de descompte social, de forma similar a un ajust o una taxa d'interès, tots els beneficis i costos socials, tant actuals com dels diferents anys contemplats en l'anàlisi, es valoraran en termes equivalents a l'actualitat.
Malgrat que la monetització de determinats beneficis o costos socials pot ser controvertit i no pas mancat de dificultats tècniques (per exemple, com es valora monetàriament la pèrdua de vides humanes, les agressions i delictes o l'empitjorament en el medi ambient), permet obtenir avantatges molt importants, especialment pel que fa a comparabilitat de resultats entre intervencions de diferent naturalesa o àmbit, així com per poder sintetitzar els corresponents rendiments i eficiència social amb uns índexs o valors sintètics quantificats (per exemple el valor actual net -VAN-, la taxa interna de rendibilitat -TIR- o la ràtio benefici-cost).
La Generalitat de Catalunya, amb la finalitat de tenir un major coneixement i evidència quant a l'efectivitat i eficiència de les seves intervencions, es troba en el procés d'institucionalitzar i sistematitzar la realització d'avaluacions de polítiques públiques.
Dins d'aquest procés, les avaluacions econòmiques juguen un paper molt destacat, el qual s'ha plasmat mitjançant la creació d'una àrea específica l'avaluació econòmica, així com especialment la posada en marxa d'iniciatives i requeriments relatius a la sistematització de l'avaluació econòmica.
A nivell normatiu, el Text refós de la Llei de finances públiques de Catalunya, en el seu article 31 bis, així com l'Acord de 20 de desembre de 2011, institucionalitzen i regulen la competència, impuls i determinats supòsits d'aplicació d'avaluació econòmica.
En aquest sentit, l'avaluació econòmica s'està introduint de forma progressiva per a l'aprovació d'iniciatives que suposin un volum important de despesa (superior a 10 milions d'euros), per a la selecció i priorització d'inversions públiques i per a proporcionar evidència per a la presa de decisions pressupostàries quant a la posada en marxa, millora o continuïtat de determinades iniciatives.