projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El dret al llegat s'adquireix amb la seva delació, sens perjudici de poder-lo renunciar.
Sense consentiment de la persona gravada o, si fos el cas, de la facultada per al lliurament, el legatari no podrà prendre possessió per la seva pròpia autoritat de la cosa o el dret llegats.
Això no obstant, el legatari podrà prendre per si mateix la referida possessió quan el testador ho hagi autoritzat o el llegat sigui d'usdefruit universal, i també, a Tortosa, si tota l'herència està distribuïda en llegats.
Si el gravat amb llegat no arribava a ésser efectivament hereu o legatari, el llegat subsistirà a càrrec de l'hereu o d'aquella altra persona que immediatament sigui beneficiada per aquell fet.
Aquesta norma no serà aplicada quan per disposició del testador o per l'índole del llegat solament hagi de complir-lo o pugui complir-lo la persona primerament gravada.
En el subllegat, el legatari gravat amb un llegat solament haurà de complir-lo quan percebi el seu.
El testador podrà ordenar llegats en testament, codicil, o
Les normes d'aquest capítol seran aplicades supletòriament
a les atribucions d'usdefruit pactades en capítols
matrimonials a favor de cònjuges, en tant que ho permetin
llur naturalesa i llur irrevocabilitat, als assenyalaments,
assignacions de llegítimes o de dots disposats també en
capítols, i a les denominades mortis causa capiones.
Entendrem establerta substitució preventiva de residu en el cas a què es refereix el paràgraf segon de l'article 210, i també quan el testador, en previsió que algun hereu o legatari mori intestat o sense testament, o d'un altre supòsit equivalent, cridi una o més persones per tal que a la mort d'aquells facin seus els béns que haguessin adquirit amb aquest caràcter del testador i dels quals no haguessin disposat per acte entre vius, donació, institució d'hereu, llegat o una altra liberalitat.
La delació a favor dels substituts preventius de residu solament tindrà lloc si l'hereu o el legatari moren intestats.
Entendrem que això ha ocorregut quan morin sense testament o amb testament que sigui nul, revocat o ineficaç, o si per una altra causa l'hereu instituït no arriba a succeir-los, llevat que sigui una altra la voluntat del testador.
La substitució no tindrà lloc si moren amb hereu instituït en heretament que arribés a ésser-ho; però prevaldrà la substitució preventiva de residu en cas d'ésser l'hereu o legatari substituït cònjuge del causant que, ensems amb aquest, hagués atorgat heretament preventiu.
La substitució preventiva de residu enclourà la vulgar tàcita si el testador no estableix el contrari, i restarà sense efecte per renúncia o indignitat successòria de tots els substituts, o pel fet de premorir tots aquests a l'hereu o al legatari substituïts.
Salvant la disposició expressa del testador, quedaran exclosos de la substitució aquells béns a què es refereix el darrer paràgraf de l'article 213.
En totes les modalitats d'aquesta substitució, els béns dels quals l'hereu o legatari no hagués disposat per actes entre vius o mortis causa, els adquiriran els substituts preventius de residu com a successors del testador.
L'autorització per a disposar en el fideïcomís de residu solament s'entendrà concedida a l'hereu o legatari i, si fos el cas, als substituts cridats per substitució vulgar expressa, llevat que el testador disposi altrament.
El valor dels béns subjectes a fideïcomís de residu dels quals hagués disposat l'hereu o legatari serà imputat a allò que per llegítima, trebel·liànica o altres crèdits o drets aquests puguin prendre contra el fideïcomís.
La substitució fideïcomissària de residu subordinada al fet que en morir el fiduciari quedin de l'herència o llegat béns dels quals aquest no hagués disposat, el facultarà per a disposar, per actes entre vius a títol onerós, en concepte de lliures, de tots els béns del fideïcomís, sense altra limitació que la derivada, si fos el cas, del número primer de l'article 211, i fer seus el fiduciari els diners i els béns que s'obtinguin per efecte dels dits actes dispositius.
Això aquí ordenat serà aplicat a la substitució fideïcomissària de residu quan el testador la circumscriu expressament a la resta dels béns d'una herència o llegat que el fiduciari conservi en deferir-se el fideïcomís perquè no n'hagi disposat.
Per tal que s'entengui que un fideïcomís de residu és d'aquesta classe, caldrà que la voluntat del testador no ofereixi dubtes.
Si el fideïcomitent l'autoritzava expressament, el fiduciari podrà fer donacions o altres actes de mera liberalitat que no siguin per causa de mort ni continguin reserva de poder-los revocar.
L'adquisició dels béns en virtut de tals actes serà en concepte de lliure.
Salvant que el fideïcomitent disposi altrament, quedaran lliures els béns mobles fideïcomesos o llurs subrogats, que al temps de deferir-se el fideïcomís estiguin incorporats o destinats materialment per voluntat del fiduciari al seu propi patrimoni, o els posseeixin altres persones públicament i pacíficament com a seus, a sabuda del fiduciari.
Això no obstant, el fiduciari no podrà alienar ni gravar per cap títol la quarta part dels béns fideïcomesos, que quedarà reservada per a després de la seva mort a favor dels fideïcomissaris que en aquella saó existeixin, els quals en vida del fiduciari podran demanar llur determinació, conformement a les regles de la reclamació de la quarta trebel·liànica.
Mentre els fideïcomissaris no facin ús d'aquesta facultat, no podran exercitar cap acció contra els tercers adquirents a títol onerós que no siguin còmplices en el frau.
El fideïcomitent podrà dispensar aquesta reserva.
L'hereu o el legatari gravats de fideïcomís de residu, ultra les facultats de tot fiduciari subjecte a fideïcomís de substitució, podran realitzar, respecte als béns de l'herència o llegat, els actes següents:
Alienar-los, gravar-los o d'altra manera disposar-ne per actes entre vius a títol onerós, en concepte de lliures, amb les limitacions que estableixi el testador.
Si aquest autoritzava el fiduciari per a disposar, amb autorització de la persona o de les persones designades a l'efecte, quedarà lliure d'aquesta limitació si les dites persones haguessin mort, renunciat o quedat incapacitades, tret que resulti ésser una altra la voluntat del causant.
A tals persones, els seran aplicables els preceptes relatius als marmessors particulars, en tant que ho permetin la naturalesa i la durada indefinida de la misió que els ha estat encomanada.
Transformar-los, esmerçar-los o consumir-los per a la satisfacció de les seves necessitats pròpies i les de la seva família, sense haver de procedir a llur reposició.
Si el testador només autoritzava la venda, podrà, de més a més, realitzar els actes expressats en el paràgraf anterior.
En cas de no permetre-ho expressament el fideïcomitent, el fiduciari no podrà disposar dels béns fideïcomesos a canvi d'una renda, pensió o cànon vitalici o temporal, ni tampoc reservar-se'n l'usdefruit.
El gravamen fideïcomissari subsistirà no solament sobre els mateixos béns relictes pel testador que el fiduciari conservi en ésser deferit el fideïcomís, sinó també sobre els diners o els béns que per subrogació real hagin reemplaçat els altres béns fideïcomesos, sia o no sia per efecte de la dita facultat dispositiva del fiduciari, que s'estendrà també als béns subrogats.
En les substitucions fideïcomissàries, el fiduciari podrà ésser autoritzat pel testador per a disposar dels béns de l'herència o llegat fideïcomís, ja sia expressament, sia establint que aquells béns de què el fiduciari no hagués disposat facin trànsit al fideïcomissari.
No hi haurà fideïcomís de residu, encara que hom empri aquesta denominació, si l'hereu o el legatari resulten expressament autoritzats pel testador per a disposar lliurement dels béns de l'herència o llegat per actes entre vius i per causa de mort, tot designant per a després de morir aquells un substitut o substituts.
En aquest cas, serà considerada ordenada una susbstitució preventiva de residu.
La substitució fideïcomissària de residu inclourà la vulgar tàcita.
Un cop adquirit el fideïcomís, el fideïcomissari podrà impugnar per ineficaços tots els actes d'alienació i de gravamen que el fiduciari hagi efectuat en frau o perjudici de l'herència o el llegat fideïcomesos, i reivindicar els béns alienats o gravats indegudament o afectes a substitució fideïcomissària condicional, sens perjudici del que disposen els tres primers paràgrafs de l'article 194 i de tercers adquirents a títol onerós, de bona fe, però sense que pugui reclamar els fruits anteriors.
No vincularan el fideïcomissari com a propis els actes que respecte al fideïcomís hagi realitzat el fiduciari, encara que sigui el seu hereu, si doncs aquest no l'imposés aquesta vinculació en el títol successori.
Amb tot, els referits actes d'alienació i de gravamen seran eficaços en tant que siguin imputables als conceptes que el fiduciari o els seus hereus tinguin dret o acreditin contra el fideïcomís, en deferir-se aquest, segons l'article 208, i en la mesura en que ho permeti la quantitat total a què el fiduciari tingui dret pels indicats conceptes, després de deduït tot el que hagi d'indemnitzar per les seves responsabilitats en el fideïcomís.
En cas de no cobrir la indicada quantitat el valor dels béns realitzats o els gravàmens imposats, referits sempre a l'estimació que tinguessin en ésser com a eficaços els que, per ordre cronològic de llur major antiguitat, càpiguen en aquella quantitat, amb preferència dels atorgats a títol onerós en escriptura o document públics a favor d'adquirents que no haguessin tingut coneixement, sense culpa, per part d'ells, del gravamen fideïcomissari no inscrit en el Registre de la Propietat.
D'igual preferència gaudiran els actes atorgats amb la simple invocació de fer valer aquesta imputació, baldament no s'haguessin complert els requisits prescrits en els articles 187 i 188.
Els tercers adquirents podran oposar aquesta imputació a les accions que, segons aquest article, pogués exercitar el fideïcomissari.
En cas de negar aquest simplement l'existència dels expressats crèdits o drets del fiduciari, llur prova incumbirà als tercers adquirents que faran valer la imputació.
L'hereu fideïcomissari respondrà des que adquireixi el fideïcomís dels deutes i les càrregues hereditàries que no hagin estat pagats amb béns de l'herència, així com dels deutes legalment contrets per l'hereu fiduciari a càrrec del mateix fideïcomís i dels que determina l'article següent.
Nogensmenys, l'hereu fideïcomissari podrà acceptar a benefici d'inventari l'herència fideïcomesa, en el qual cas els termes comptaran des de la delació del fideïcomís, i li aprofitarà l'inventari que legalment hagués pres l'hereu fiduciari, si acceptà l'herència amb el dit benefici.
Deferit o transmès el fideïcomís, el fiduciari o els seus hereus lliuraran la possessió de l'herència o el llegat fideïcomesos al fideïcomissari dins els trenta dies naturals següents a aquell en què rebin el requeriment notarial o judicial corresponent.
Si no ho realitzen, tindran la consideració de mers detentors i no faran seus els fruits a partir d'aquell moment, i el fideïcomissari podrà recaptar-ne la possessió àdhuc mitjançant l'interdicte d'adquirir.
Si dins el dit termini el fiduciari o els seus hereus al·leguen algun dels drets a què fa referència l'article 208 i n'assenyalen l'import, podran retenir la dita possessió.
Subsistirà el dret de retenció que estableix el paràgraf anterior mentre la quantitat total fixada no sigui consignada, fiançada o satisfeta, a resultes de la seva posterior comprovació definitiva.
La fiança podrà ésser personal, pignoratícia i hipotecària.
Aquesta última podrà ésser constituïda sobre immobles del fideïcomís de substitució condicional.
El fiduciari o els seus hereus i el fideïcomissari tindran dret a obtenir, mitjançant instància i en qualsevol moment, la constància per nota marginal del dret a la trebel·liànica en la inscripció dels béns fideïcomesos en el Registre de la Propietat.
En el fideïcomís pur, si el testador no ha establert termini per a efectuar la transmissió al fideïcomissari, el fiduciari l'atorgarà dins el termini màxim d'un any des que sigui requerit notarialment o judicialment pel fideïcomissari.
En cas de no efectuar la trasmissió al seu temps, el fiduciari perdrà tot el que hagués rebut del fideïcomitent per mera liberalitat testamentària.
Si abans de transmetre's o deferir-se al fideïcomissari el fideïcomís pur o de substitució, respectivament, el fiduciari no hagués detret la quarta trebel·liànica, ell o els seus causahavents podran exigir-ne el pagament al fideïcomissari, amb els interessos vençuts d'ençà de la reclamació judicial.
El fideïcomissari haurà de formar un lot suficient de béns de l'herència fideïcomesa per a adjudicar-lo en pagament de la trebel·liànica, el qual contindrà proporcionalment, en tant que sigui possible, béns hereditaris de la mateixa espècie i de la mateixa qualitat, estimats tots per llur valor al temps de morir el fideïcomitent.
Tan bon punt aquest lot format, el fideïcomissari podrà optar per satisfer la trebel·liànica en diner en la quantitat corresponent al valor actual dels béns components del dit lot, però atès llur estat material en morir el fideïcomitent.
La trebel·liànica consisteix en la quarta part dels béns relictes pel fideïcomitent, deduïts els seus deutes, les despeses de la seva darrera malaltia, d'enterrament i funeral, les d'inventari i de defensa dels béns hereditaris, els llegats per a fins piadosos, benèfics o docents i les llegítimes causades, àdhuc la del fiduciari que sigui legitimari.
El fiduciari cohereu tindrà dret a una part de la trebel·liànica fideïcomesa.
Per a determinar la trebel·liànica i les seves imputacions seran complementàries les normes establertes per a la quarta falcídia, però no seran inclosos a l'herència els béns perduts i els deterioraments soferts per cas fortuït després de mort el testador i abans de detreta o reclamada la trebel·liànica.
No seran imputables els fruits percebuts per l'hereu fiduciari.
La detracció es podrà efectuar d'un cop o en diverses vegades, en diner o en altres béns de l'herència que no siguin els de millor condició, i regirà el que disposen els articles 187 i 188.
De la trebel·liànica encara no percebuda seran deduïdes les indemnitzacions que, si s'escau, el fiduciari hagi d'abonar per les responsabilitats que amb aquesta qualitat hagués contret.
Només tindrà dret a la quarta trebel·liànica l'hereu fiduciari que adquireixi en primer lloc l'herència fideïcomesa, el qual podrà detreure-la tant bon punt acceptada i satisfets, consignats o fiançats totalment els seus deutes, càrregues i llegítimes, exclosa la del fiduciari, si fos el cas.
L'esmentat dret es transmet als hereus del fiduciari.
Si aquest, podent-la detreure, no ho féu i manifestà la seva voluntat d'afavorir amb ella el fideïcomissari immediat gravat, aquest la podrà detreure al seu dia o si s'escau, i així successivament.
No tindrà dret a la trebel·liànica l'hereu fiduciari que ho sigui en virtut d'heretament atorgat en contemplació del seu matrimoni, o amb caràcter mutual entre cònjuges.
La prohibició de la trebel·liànica solament serà eficaç si el testador ha manifestat en testament o codicil la seva voluntat que el fiduciari no la percebi, o si ha expressat que la substitució s'ha de produir sense cap detracció, o únicament amb la de determinats béns o quantitats.
No inclourà prohibició la simple manifestació del testador que la substitució sigui de tots els béns o de tota l'herència.
Això no obstant, quan el fiduciari sigui descendent del testador, solament serà eficaç la prohibició de la trebel·liànica feta amb paraules expresses i no altrament.
El dret a la trebel·liànica s'extingeix per renúncia expressa o tàcita.
S'entendrà renunciada si amb coneixement d'aquest dret el fiduciari o els seus hereus lliuren al fideïcomissari la possessió de l'herència o, en el fideïcomís pur, si el fiduciari n'efectua la transmissió, sense cap reserva en ambdós casos.
L'inventari haurà de quedar clos dins dels cent vuitanta dies naturals a comptar des de la delació de l'herència a favor del fiduciari, o bé dins un any, si el fideïcomitent hagués mort o tingut la seva última residència habitual a l'estranger o si el fiduciari no residís al domicili on radiqui la major part dels bens hereditaris.
L'inventari es formalitzarà notarialment o judicialment ressenyant els béns relictes i llur valor en obrir-se la successió i els deutes i càrregues hereditaris amb indicació de llur import.
No caldrà detallar els elements del parament de casa, empreses o negocis, coses universals o conjunt de coses ni expressar el fi a què respongui la formació de l'inventari.
No serà considerat pres en forma l'inventari quan, a sabuda del fiduciari, no hi figurin tots els béns i tots els deutes, ni quan hagi estat confeccionat en frau dels fideïcomissaris.
Per a la formació de l'inventari no caldrà citar cap persona, però hi podran intervenir els fideïcomissaris que ho sol·licitin.
L'inventari de l'herència, pres en temps i en forma per qualsevol altra persona, aprofitarà al fiduciari.
L'hereu fiduciari que accepti l'herència fideïcomesa i practiqui el degut inventari, tindrà dret a la quarta trebel·liànica, si el testador no l'havia prohibida.
El testador pot establir les regles a què haurà de subjectar-se la trebel·liànica i, en llur defecte, regiran les normes contingudes en aquesta secció.
En les substitucions fideïcomissàries a terme el fiduciari podrà anticipar la delació del fideïcomís mitjançant renúncia del seu dret a favor del fideïcomissari immediatament cridat, i cedir a tercer, però no a títol de cens, el simple aprofitament dels béns fideïcomesos fins que venci el termini, sense quedar exonerat de les seves obligacions, tot responent dels perjudicis que el fideïcomís sofreixi per culpa del cessionari.
En les substitucions fideïcomissàries condicionals, no es podrà anticipar la delació del fideïcomís, i si el fiduciari el renuncia a favor del fideïcomissari, hom entendrà que només ha cedit l'aprofitament.
Això no obstant, estarà facultat per a efectuar la dita cessió a favor de tercer i donar a cens immobles del fideïcomís, amb subjecció al que disposa el paràgraf segon de l'article 186.
El fiduciari, en els fideïcomisos purs, podrà anticipar en benefici del fideïcomissari el termini de transmissió que hagi establert el testador, si aquest no ho ha prohibit expressament o tàcita.
Mentre el fideïcomís no sigui deferit al fideïcomissari, aquest podrà alienar, gravar, renunciar i assenyalar per a l'embargament el seu dret a adquirir l'herència o el llegat fideïcomesos.
L'alienació, el gravamen o l'embargament es limitarà als béns que li corresponguin en deferir-se el fideïcomís.
Si en la substitució condicional hom no arribava a deferir el fideïcomís, els expressats actes quedaran sense efecte.
El fiduciari podrà alienar i gravar en concepte de lliures del fideïcomís els béns que hi siguin subjectes, mitjançant el consentiment de futur, de present o de pretèrit, de tots els fideïcomissaris que efectivament arribin a ésser-ho en deferir-se el fideïcomís.
L'autorització de futur solament alliberarà els béns que el fiduciari alieni o gravi efectivament, però no implicarà renúncia total al fideïcomís.
L'assentiment prestat pel fideïcomissari el vincularà, però en la successió fideïcomissària condicional aquesta vinculació únicament tindrà efecte si el fideïcomissari arriba efectivament a ésser-ho.
El testador podrà autoritzar el fiduciari per a alienar i gravar, per actes entre vius i en concepte de lliures, tots o alguns dels béns fideïcomesos, amb subjecció, si fos el cas, al que preveu el número primer de l'article 211.
Quan l'amplitud d'aquesta autorització atribueixi al fiduciari la facultat de disposar pròpia del fideïcomís de residu, hom s'atindrà al que disposen els articles 210 i següents.
Quan sigui preceptiu segons aquesta Compilació o el fiduciari estimi convenient de notificar als fideïcomissaris els actes que pretengui de realitzar sobre els béns del fideïcomís, ho sol·licitarà del Jutge competent, pels tràmits de jurisdicció voluntària.
Les notificacions es faran a tots els fideïcomissaris llavors existents i determinats i al curador, si n'hi ha, amb expressió de les circumstàncies de l'acte projectat, però aquests podran formular oposició en un termini no inferior a trenta dies.
Als fideïcomissaris de parador ignorat, la notificació els serà feta per edictes.
L'oposició se substanciarà pels tràmits dels incidents, i solament es podrà fonamentar en il·legalitat o frau del fiduciari, o en el fet de no haver-se aquest ajustat als termes de la notificació.
Tan bon punt transcorregut el termini de l'última notificació sense oposició, o desestimada la formulada, el fiduciari podrà realitzar l'acte projectat.
En cas de possibles fideïcomissaris que no hagin nascut ni estat concebuts o la personalitat dels quals com a tals només fos determinable per algun esdeveniment futur, la notificació serà feta a un curador que exerceixi la representació i la defensa dels interessos d'aquests fideïcomissaris.
El mateix fideïcomitent podrà, en disposar el fideïcomís, o en testament o en codicil posteriors, nomenar un o diversos curadors i llurs suplents.
Aquest càrrec es regirà per les normes dels marmessors i correspondrà el seu nomenament en defecte del testador o si mancaven els designats, al Jutge competent, pels tràmits de jurisdicció voluntària.
El càrrec de curador subsistirà en cada successió mentre persisteixi la situació que l'hagi originat.
El curador haurà de procedir en tot cas prèvia autorització judicial, i les despeses que ocasioni la seva actuació i, si fos el cas, el seu nomenament judicial, seran a càrrec del fideïcomís.
Els béns fideïcomesos que s'alienin per execució forçosa per deutes del fideïcomitent o d'aquells de què respongui el fideïcomís, el rematant o adjudicatari els adquirirà lliures de gravamen fideïcomissari, posat que hagin estat citats els fideïcomissaris o el curador.
L'execució forçosa per deutes propis del fiduciari solament serà procedent contra el seu dret de llegítima i de trebel·liànica i contra els fruits i les rendes del fideïcomís que li corresponguin, llevat que en la substitució fideïcomissària condicional el creditor prefereixi que s'alienin els béns amb subjecció al que disposa el paràgraf segon de l'article 186.
Retrovendre béns comprats a carta de gràcia o amb pacte de retre; atorgar les alienacions a què s'hagués obligat el fideïcomitent i les procedents d'un dret d'opció; redimir censos, i consentir la cancel·lació d'inscripcions d'hipoteca constituïdes en garantia de crèdits hereditaris ja extingits o que se satisfacin, sempre que els interessats exigeixin els expressats actes.
Retrovendre béns comprats a carta de gràcia o amb pacte de retre, atorgar les alienacions a què s'hagués obligat el fideïcomitent, i les procedents d'un dret d'opció, redimir censos a nua percepció i sense domini, i consentir la cancel·lació d'inscripcions d'hipoteca constituïdes en garantia de crèdits hereditaris ja extingits o que se satisfacin, sempre que els interessats exigeixin els expressats actes.
L'hereu o legatari gravat de fideïcomís solament en una part indivisa de l'herència o del llegat deferits a favor seu, o en una quota d'aquests, podrà procedir per si sol a dividir-la en dos lots o porcions, un de lliure i l'altre de fideïcomès, segons les regles de la partició i prèvies les notificacions corresponents als fideïcomissaris.