Amb motiu de Sant Joan hem fet una selecció d'articles sobre com es va viure la revetlla a Sant Feliu de Llobregat en diferents èpoques, es tracta d'un petit tast per estimular la recerca d'aquestes festes a la comarca
Portada de la revista Alba, 1965, juliol-agost, núm. 190/128, p.
El Veïnat dels pisos de la Cooperativa de Viviendas San Jorge del carrer de Carles Buïgas preparant-la foguera de la revetlla de Sant Joan.
Fons PSUC-Iniciativa per Catalunya
Comencem amb el Sant Joan de l'any 1911, un mes després de la batussa entre carlins i republicans del 28 de maig que es va saldar amb 5 morts i nombrosos ferits.
Ho fem a través de la revista local San Jova (doc. 1) que explica l'última revetlla de Sant Joan i s'admira de l'absència de conflicte amb les paraules següents:
«Les típiques, tradicionals i populars diades de Sant Joan i Sant Pere han transcorregut ab tota aquella pau i tranquilitat tan propries de Sant Feliu i sense que el més petit incident desagradós, la més lleu extralimitació deslluís la festa.
Aquestes noticies si que són bones de donar!
I encare que la sensatesa, l'ordre, el respecte a tot i a tothom, la tolerància vers totes les idees i maneres de pensar i sentir sigui la característica de nostra vila, bé podem donar l'anterior nota pera que se vegi que, malgrat la foguerada incivil i barbra del dia 28 de maig, Sant Feliu no ha perdut lo que tant l'enalteix i no ha perdut ni la serenitat ni el seny, ni el desitg d'entregarse en diades ja consagrades per la tradició, als honestos divertiments i esbarjos que distreuen i donen més dalit pera seguir les tasques de cada dia.
Per tant, hi hagueren els indispensables focs, els balls ab piano de maneta al mitg del carrer; les excursions cap al riu, els uns; cap a La Salut, els altres.
Generació immensa per les societats i els indispensables i eterns esperadors de la mitja nit, en qual precís moment cabalístic fan i desfan una pila de coses, desde un casament fins a una verruga.
Varen ésser unes boniques festes les de Sant Joan i Sant Pere en el present any i van deixar un record ben agradable a tots nosaltres».
Els Pomells de Joventut impulsen les tradicions a Sant Feliu en els anys anteriors a la Dictadura de Primo de Rivera.
El 1920 Josep Maria Folch i Torres funda aquest moviment de nois i noies per promoure la catalanitat de la joventut arreu del país.
El seu butlletí Rubricatum (doc. 2) explica la revetlla de 1923: una festa infantil i juvenil que se celebra al camp de futbol «esplèndidament il·luminat» (aleshores emplaçat davant de la Unió Coral, on ara hi ha els Casal de la Gent Gran), amb jocs com l'olla, curses de sacs i ballets populars, on no falten els coets, el castell de focs i les sardanes, gràcies a la música de Cobla antiga Pep de Figueras.
Durant l'època de la Segona República les entitats culturals impulsen la recuperació de les tradicions i s'esforcen per difondre i explicar les arrels de Sant Joan i per fomentar la creació literària entorn d'aquesta festa, vegeu els articles de les dues revistes culturals d'aleshores: El butlletí dels Amics de l'Art i de les Lletres que signa Gior, l'any 1932, (doc. 3), i la revista Claror, que publica l'escriptora local Ramona Pons l'any 1934 (doc. 4).
I arriba la dècada dels anys 60 i els joves prenen protagonisme en la vida pública.
I tímidament comencen a organitzar les seves festes d'acord amb els seus gustos i necessitats.
En són una mostra les revetlles de l'any 1968 organitzades pels joves de l'Agrupació Excursionista Sant Llorenç (doc. 5).
Unes festes molt celebrades que gaudeixen de molt d'èxit perquè són molt concorregudes pels joves.
Els costums estan canviant i la joventut necessita fer activitats pròpies i diferents als grans.
A la dècada dels 60 s'introdueix el fenomen dels "guateques" i les discoteques.
Amb tot, no és fàcil introduir les noves formes de divertir-se, amb els balls amb discos, perquè el jovent topa amb la moralitat catòlica molt puritana del moment.
Un moment també significatiu és la transició política, quan les associacions veïnals impulsen les revetlles de Sant Joan i les vinculen a les reivindicació de places i carrers dignes.
Aquest esperit es mostra, per exemple, en el breu que redacta, l'any 1980, La Vinya del Puntaire, la revista de l'Associació de Veïns del barri de la Salut, amb motiu de Sant Joan.
Aquesta entitat reivindica la tradició popular de les revetlles i les fogueres com a patrimoni col·lectiu (doc. 6).
La festa com a ocasió perquè els veïns i veïnes confraternitzin i s'enforteixin les lluites per la millora dels barris i de les condicions de la classe obrera.
Us deixem amb un escrit sobre la tradició de la festa de Sant Joan de l'escriptora santfeliuenca Joana Raspall, amb el desitg que visqueu un Sant Joan ple de màgia (doc. 7).
Per aprofundir sobre el tema consulteu XAC_premsa, amb l'hemeroteca de l'Arxiu.