projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El director general de Difusió, Ignasi Genovès, i la directora general de Política Lingüístic, Ester Franquesa, presenten aquest dijous, 17 de maig, 3 accions emmarcades en la commemoració de l'Any Fabra.
A partir de les 18 hores, a l'Arts Santa Mònica, tindrà lloc la inauguració de l'exposició "Pompeu Fabra.
Una llengua completa", i l'estrena del monòleg "Pompeu Fabra: jugada mestra!".
També s'inaugurarà l'aparador «El català, una llengua amb futur.
Gràcies, Mestre Fabra!», al Palau Robert.
Una llengua completa", és una mostra itinerant creada per la Direcció General de Política Lingüística, amb disseny expositiu de bpdisseny; disseny gràfic d'Anna Jordà, guió de Josep Penya i l'assessorament del comissari de l'Any Fabra, Jordi Ginebra.
Mitjançant 8 plafons l'exposició presenta de manera planera i amena les dimensions científiques i socials de l'obra de Fabra i també els aspectes més humans de la seva biografia.
La mostra, que es podrà visitar a l'Arts Santa Mònica fins al 7 de juliol, arribarà a 80 espais de 50 localitats al llarg de 2018 gràcies la col·laboració del Consorci per a la Normalització Lingüística i les diputacions de Barcelona, Tarragona, Lleida i Girona.
Monòleg «Pompeu Fabra: jugada mestra!»
Un tennista interpel·la el públic de la sala.
En l'esport, com en la llengua, cal compartir unes normes i acceptar-les per jugar bé.
Pompeu Fabra, un tennista apassionat, va proposar unes normes per al català que van ser acceptades i compartides per tothom.
Aquest és el punt de partida d'un espectacle que utilitza la metàfora esportiva per introduir-nos a la dimensió científica, humana i ciutadana del geni ordenador de la llengua catalana.
L'actor Oscar Intente, dirigit per Maria P. Pla, interpreta aquest monòleg.
Aparador al Palau Robert «El català, una llengua amb futur.
La Direcció General de Difusió del Departament de la Presidència dedica l'aparador del Palau Robert a la figura de Pompeu Fabra i al català, coincidint amb l'Any Pompeu Fabra 2018.
Aquesta iniciativa pretén apropar a tots els visitants del centre les grans dades de la llengua catalana en l'actualitat i el paper que va tenir Fabra en aquesta situació, amb textos en català, castellà, anglès i francès.
Es podrà visitar del 17 de maig a l'11 d'octubre.
La fotògrafa Nany Borowick presenta el projecte fotogràfic "L'empremta familiar", un relat colpidor sobre el càncer dels seus pares, en un acte que tindrà lloc aquest dimecres, 21 de novembre, a les 19 hores, a la Sala d'Actes.
L'acompanyarà en la presentació Maria Abad, investigadora de VHIO (Vall d'Hebron Institute of Oncology).
En l'exposició "L'empremta familiar", Nancy Borowick capta amb la seva càmera i amb fotos en blanc i negre, amb la sensibilitat i sentiment d'una filla, els darrers anys de la vida dels seus pares, que van rebre tractament al mateix temps per un càncer avançat.
Aquesta és una de les exposicions que es presenta al Palau Robert en el marc del festival de fotografia documental DOCfield 2018, una iniciativa col·lectiva de la ciutat que lidera la Fundació Photographic Social Vision i que reconeix el valor de la fotografia documental i el fotoperiodisme.
Nancy Borowick (1985) és una fotògrafa humanitaria nascuda i criada a l'Estat de Nova York.
És llicenciada en Fotografia Documental i Fotoperiodisme al Centre Internacional de Fotografia i llicenciada en Antropologia i Fotografia.
El Palau Robert presenta tres exposicions de la secció oficial del festival de fotografia documental DOCfield 2018 Barcelona: "Senior Love Triangle", "L'empremta familiar" i "Retrat de família".
El Jardí del Palau Robert acull, del 8 de novembre al 9 de desembre, l'exposició "Senior Love Triangle" de la fotògrafa Isadora Kosofsky, un treball que documenta el conflicte amorós entre Jeanie, Will i Adina, tres persones grans que desafien les normes socioculturals que s'estableixen sobre la gent gran i viuen el seu conflicte amorós com un refugi contra la soledat que suposa envellir.
La primera planta del Palau Robert dona a conèixer la proposta expositiva "L'empremta familiar", de la fotògrafa Nancy Borowick, un treball documental que explica la història de la família Borowick, que es pot visitar del 29 d'octubre al 3 de febrer.
L'autora narra les experiències dels seus pares que van rebre tractament per un càncer al mateix temps, i van morir amb 364 dies de diferència l'un de l'altre.
Un treball que se centra en la força i en l'amor de la parella en la vida davant de la mort.
L'aparador del Palau Robert exposa "Retrat de família" del 8 de novembre al 3 de febrer, una instal·lació fotogràfica col·lectiva fruit de la convocatòria oberta a fotògrafs professionals que busca reflexionar sobre la família, clans, tribus i parentescs i la seva habitual representació formal, partint de la idea de que la família no és només allò que es rep sinó que també es produeix.
El festival DOCfield, que s'inaugura el 8 de novembre al Palau Robert, és una iniciativa col·lectiva de la ciutat que lidera la Fundació Photographic Social Vision i que reconeix el valor de la fotografia documental i le fotoperiodisme.
DOCfield Barcelona celebra enguany la seva 6a edició entorn del tema "Amor.
El festival compta amb 7 exposicions oficials i 16 mostres en seus convidades, organitza visites guiades, projeccions i trobades amb autors, organitza la V edició del premi de maquetes de fotollibre i una jornada professional per a professionals de la comunicació i del tercer sector.
A banda d'aquestes tres exposicions, la secció oficial de DOCfield Barcelona exposa "Beneït és el fruit: la guerra sagrada als ventres irlandesos", d'Olivia Harris, sobre la derogació de la llei de l'avortament a Irlanda (Universitat de Barcelona), "Llano", de Juanita Escobar, un treball que documenta la vida seminòmada dels habitants de la conca de l'Orinoco a Colòmbia (FNAC Triangle), "Bellesa prohibida", de Heba Khamis, sobre la pràctica del planxat de pits al Camerun per evitar els abusos a dones i nenes (Centre Cívic Pati Llimona) i l'exposició de maquetes de fotollibres dels projectes finalistes i el guanyador de la V edició Dummy Award Fundación Banc Sabadell (FotoColectania).
A més, la programació expositiva de DOCfield Barcelona s'estén per tota la ciutat amb 16 seus convidades.
El Palau Robert dedica una exposició als festivals d'estiu de música clàssica, que aporta una visió integral d'una manifestació singular i un fenomen cultural important, més de 50 festivals repartits per tot el territori i que parlen d'una societat, d'una cultura i un temps difícil.
La mostra es pot visitar del 5 d'abril al 30 de juny al Jardí.
L'exposició "Temps d'il·lusió, temps de reflexió.
Festivals d'estiu de música clàssica" l'organitza la Generalitat i té com a comissari el crític musical Jorge de Persia, amb el suport de l'Institut Català de les Empreses Culturals (ICEC) del Departament de Cultura.
El director general de Difusió, Ignasi Genovès, inaugurarà l'exposició el dijous 5 d'abril, a les 12 hores, al Jardí.
També hi assistirà el director de l'ICEC, Xavier Diaz, i el comissari de la mostra.
Des de la dècada dels 80 s'han organitzat a tot Catalunya més d'una cinquantena de festivals a diversos pobles i comarques, una iniciativa, en la majoria dels casos, de col·lectius professionals o socials locals.
Una tasca que ha afavorit la creació i el desenvolupament d'escoles de música, de grups musicals i una generació de joves intèrprets.
D'aquells anys arriben festivals com els del Castell de Peralada, Torroella de Montgrí, la Schubertíada a Vilabertran, el Festival Pau Casals del Vendrell o el Festival Internacional de Cambrils, que ja es troben en el mapa internacional.
I els darrers anys han sorgit veus noves com el Festival de Música Antiga dels Pirineus o Nits de Clàssica, a Girona.
Més de seixanta anys ens separen el primer Festival creat a S'agaró, i seixanta del de la Porta Ferrada.
Aquesta exposició iniciarà aquest estiu un recorregut per diversos festivals, amb Peralada i Vilabertran d'inici, coincidint amb l'Any del Turisme Cultural.
Mercabarna presenta l'exposició itinerant "50 anys d'evolució de l'alimentació a Catalunya'" del 8 a l'11 de maig, al Jardí del Palau Robert, en el marc del seu cinquantenari.
Un recorregut a través de cinc frigorífics amb els aliments més representatius de les darreres cinc dècades.
L'exposició, comissionada per la Fundació Alícia, permet els visitants observar com ens hem alimentat al llarg del darrer mig segle d'història, veure les novetats que s'han anat introduint en l'alimentació, especialment en producte fresc, i també convida a reflexionar sobre com serà el que menjarem en el futur.
Les cinc neveres esmentades es complementen amb una sisena amb les tendències de futur.
La mostra es pot visitar els dies 9, 10 i 11, de les 11 a les 19 hores, i el dijous, de les 11 a les 13 hores.
L'acte inaugural tindrà lloc el dilluns 8 de maig, a les 11 hores, al Jardí, amb la presència de la presidenta de Mercabarna, Montserrat Ballarín; el director general de Difusió, Ignasi Genovès; el director general de Mercabarna, Josep Tejedo, i el director de la Fundació Alícia, Toni Massanés.
La mostra es basa en l'anàlisi encarregat per Mercabarna a la Fundació Alícia, que detalla els aspectes socioeconòmics més importants que han condicionat els nostres gustos, hàbits i formes de consum dels últims 50 anys, en què Mercabarna ha estat "el rebost" que ha garantit la qualitat i la varietat del producte fresc que hi ha a Catalunya.
Així mateix, l'exposició aborda aspectes com l'arribada de nous productes alimentaris a la vida diària dels catalans, l'evolució de la despesa en alimentació a les llars –que ha passat d'un 38% el 1973 a menys d'un 15% el 2015– o com ha
afectat la incorporació massiva de la dona al mercat de treball, com també la nuclearització de les famílies, la disminució del temps dedicat a cuinar a casa, la pèrdua de coneixements relacionats amb el món culinari domèstic, la influència d'altres cultures alimentàries o l'obertura a un mercat global, especialment en els darrers 20 anys, amb l'entrada a l'era de la informació.
El Sindicat de la Imatge UPIFC presenta una selecció de 21 fotografies sobre els atemptats terroristes de l'agost del 2017 a Barcelona i Cambrils a l'exposició "BCN DOL.
L'atemptat 17.08.2017", que es pot visitar del 12 de febrer al 24 d'abril al Jardí del Palau Robert.
Aquest reportatge col·lectiu de fotògrafs del Sindicat vol retre homenatge a les víctimes dels atemptats i també fer un reconeixement a la resposta democràtica de la ciutadania.
Les fotos recorden la trista jornada del 17 d'agost de 2017 a Barcelona amb l'atropellament, la brutal embestida amb la tècnica del vehicle-ariet, a vianants d'arreu del món que passejaven tranquil·lament per la Rambla de Barcelona en aquell trist dia d'estiu.
Un atemptat brutal, amb una llarga llista de morts i ferits, en plenes vacances d'estiu, reivindicat per Estat islàmic.
La selecció de fotografies que es mostren forma part del núm. 66 de "L'Agenda de la Imatge", publicació del Sindicat de la Imatge UPIFC que té per objectiu difondre i potenciar els projectes fotogràfics dels seus afiliats i afiliades.
L'exposició, comissariada per Paulina Flores i Manel Sanz, compta amb imatges dels següents fotògrafs/fotògrafes d'entre els 24 que han participat en l'obra col·lectiva: Jordi Boixareu, Jordi Borràs, Dani Codina, Àngel García, Ferran Nadeu, Charlie Pérez, Alberto Tallón, Josep Lluís Vecino i Roser Vilallonga.
El Sindicat de la Imatge UPIFC presenta una selecció de fotografies, a partir del 12 de febrer, al Jardí del Palau Robert
Les fotògrafes Adriana Eskenazi i Laura Encursiva posen de manifest els sentiments diversos que ha produït la vivència de la COVID a través d'imatges que mostren mirades de ciutadans de Catalunya, des d'infants fins a gent gran, en una instal·lació artística que aplega seixanta fotografies, i que es pot visitar a l'aparador situat a l'entrada del Palau Robert del 23 de juliol al 23 de setembre.
La visita es pot fer garantint les mesures de prevenció i seguretat necessàries per a tots els usuaris.
Adriana Eskenazi i Laura Encursiva són dues fotògrafes que fa anys que col·laboren juntes com a estudi i en solitari per a diversos projectes culturals, publicitaris, de moda i editorials.
Ambdues tenen un interès molt marcat a fotografiar una part humana i emocional del que les envolta i qüestionar-se les coses que viuen a través de la fotografia.
Del 23 de juliol al 23 de setembre, a l'Aparador
En aquest projecte han pogut conèixer les diferents percepcions de la població de Catalunya sobre una situació absolutament nova i desconeguda com ha estat una pandèmia mundial que ens ha afectat de formes molt diverses, però que ha afectat tothom.
Les imatges permeten visualitzar com els ciutadans han percebut la irrupció d'aquesta malaltia infecciosa i amb gran capacitat de disseminació de maneres diferents.
Mostren la situació d'incertesa i por, hi veiem la malaltia de prop, la mort, els acomiadaments, la fam...
Hem passat de moure'ns amb total llibertat a quedar confinats, de fer abraçades i petons a mantenir una prudent distància física, d'anar amb la cara descoberta a anar tapats.
En les fotografies veiem mirades de ràbia, de dolor, de ressentiment, mirades que criden i ploren.
I també mirades d'esperança, d'alegria i d'il·lusió.
La instal·lació també presenta algunes imatges de personal sanitari i de bombers amb la voluntat de retre un just homenatge a totes les persones que han treballat i ho segueixen fent amb coratge i valentia per fer front a la malaltia.
Imatge de Teresa Colomer Pascual
Compartim un territori, unes ciutats, una llengua, una cultura o una manera de ser i de viure.
"Catalunya: 7,5 milions" és la visió compartida del nostre país a través de les activitats socials, econòmiques o culturals dels catalans i catalanes.
Es tracta d'un recorregut a través de dades, curiositats o metàfores per presentar la Catalunya d'avui a la ciutadania europea i internacional.
La mostra s'inaugura el 9 de setembre, amb motiu de l'acte institucional de la Diada Nacional de Catalunya que s'organitza a Brussel·les.
L'exposició és una versió revisada i actualitzada de la mostra que es va presentar originalment al Palau Robert a principis de 2019.
El nou context, a conseqüència de la pandèmia COVID-19, i el fet que estigui dirigida a ciutadans que no viuen a Catalunya han obligat a revisar el fons i la forma de l'exposició, i a buscar que sigui un instrument per donar a conèixer la complexitat geogràfica, sociològica i política del nostre país.
Per a la selecció de continguts de la mostra s'ha tingut en compte el posicionament històricament obert i europeista de la societat catalana.
En aquest sentit, apareixen continguts molt lligats als plantejament actuals de la Unió Europea com l'Agenda 2030, el canvi climàtic, la millora del model de recerca i desenvolupament, la lluita contra les desigualtats socials i la competitivitat econòmica.
L'exposició aborda tots aquests reptes a partir de preguntes bàsiques ( qui s'enamora de nosaltres? com naixem? on vivim? com mantenim el català viu? com llegim?, entre d'altres) i es tanca amb una activitat interactiva que pretén interpel·lar els visitants sobre la seva visió de Catalunya, Europa i el seu futur conjunt.
La mostra, que es va presentar el 2019 al Palau Robert, l'organitza la Direcció General de Difusió del Departament de la Vicepresidència, i d'Economia i Hisenda, i ha estat coordinada pel periodista Quim Torrent.
Un recorregut pel dia a dia del país a través de l'activitat social, cultural i econòmica
La proposta de Farré reflecteix la situació de discriminació sistemàtica de més de la meitat de la població mundial, el camí feixuc que cada dia han de suportar totes les dones només pel fet de ser-ho.
El relat expositiu mostra com el masclisme embolcalla i condiciona la societat i porta a la invisibilització de les dones, per a situar-les en un segon terme en molts àmbits.
L'exposició detalla situacions concretes i injustes per a les dones com ara la bretxa salarial, l'escassa presència en llocs de lideratge, l'assetjament sexual, la manca de polítiques de conciliació laboral, la banalització de la salut femenina, l'absència de veus de dones qualificades als mitjans de comunicació, l'assumpció de la majoria de tasques domèstiques i de cures i el menyspreu cap a un moviment de defensa dels drets humans.
Es tracta, en definitiva, de reivindicar la lluita feminista, tot posant en valor els camins possibles i necessaris per arribar, més aviat que tard, a la tan anhelada igualtat real.
La exposició es pot visitar a la Sala 3 del Palau Robert fins al 29 de novembre de 2020.
La mostra, coorganitzada pel Memorial Democràtic, els Arxius Arolsen i la Universitat Rovira i Virgili, amb la col·laboració del Palau Robert, el Museu Memorial de l'Exili i l'Amical de Ravensbrück, vol ser un canal de difusió de la feina feta per aquesta institució i, sobretot, una eina per poder localitzar els familiars de les víctimes del nazisme i lliurar-los els objectes recuperats.
"Stolen memory", que es pot visitar del 25 de juny al 24 de juliol al Jardí, forma part de la campanya internacional d'educació i sensibilització per incrementar el coneixement dels horribles crims comesos pel nazisme.
Gràcies a la campanya de, llançada el 2016, ja s'han identificat diversos centenars de famílies, sovint amb el suport de voluntaris que ajuden a dur a terme la recerca en diferents països.
La proposta expositiva reviu les atrocitats dels nazis, i pretén ser un advertiment perquè les generacions del futur no hagin de viure aquestes situacions.
L'exposició se centra especialment en els deportats catalans i espanyols dels quals s'han recuperat objectes personals confiscats pels nazis com ara rellotges i joies, anells de noces i documents, cartes i fotos.
El grup Enderrock dona a conèixer l'exposició virtual 'rockviu.cat' a través del web www.rockviu.cat.
El web anirà publicant diàriament cadascuna de les 300 fotografies de concerts seleccionades i comentades per Xavier Mercadé, i el conjunt es donarà a conèixer a l'exposició "Rock viu", que es podrà visitar a partir del març del 2021 al Palau Robert.
Imatge promocional de l'exposició virtual ROCKVIU.CAT
L'exposició, que es presentarà al Palau Robert, comissariada pel grup Enderrock, l'organitza la Direcció General de Difusió del Departament Direcció General de Difusió del Departament de la Vicepresidència i d'Economia i Hisenda.
Xavier Mercadé (Barcelona, 1967), cap de fotografia d'ENDERROCK, es va posar a fer fotografies a partir de l'explosió de la Barcelona punk dels vuitanta, i continua al peu del canó.
Són quatre dècades que expliquen, a través del seu objectiu, la història de la música en directe a Catalunya.
El seu immens arxiu d'un milió de fotografies, realitzades a més de 14.000 concerts, és una crònica viva de l'evolució de l'escena catalana i internacional.
La mostra, titulada "Rock viu", representarà una sala de concerts a l'espai Cotxeres i al jardí, on es podran 'viure en directe' les fotografies corresponents a quatre dècades de rock a Catalunya, des del 1984 fins al 2020.
També s'hi organitzaran xerrades i concerts.
Quatre dècades de rock a Catalunya en 300 imatges
L'exposició al Palau Robert, "Clotilde Cerdà / Esmeralda Cervantes, un dona davant una època", pretén recuperar, d'una manera especial per a les noves generacions, la figura d'aquesta extraordinària concertista d'arpa, compositora, escriptora i activista en defensa dels drets de les dones i dels sectors més explotats, compromesa amb l'abolició de formes de violència del seu temps: la guerra, la dominació, l'esclavatge i la pena capital.
La nova proposta expositiva, que té com a comissària la professora de Filosofia de la Universitat de Barcelona, Lorena Fuster, es pot visitar del 21 de juliol al 4 d'octubre, a la Sala 2.
La mostra reconstrueix la història de Clotilde Cerdà / Esmeralda Cervantes (Barcelona,1861–Santa Cruz de Tenerife, 1926) a partir de les notícies de la premsa internacional, les cartes recuperades i, sobretot, d'un àlbum que Clotilde i la seva mare van compilar i que la Biblioteca de Catalunya va adquirir el 1999.
Un àlbum de 76 fulls que aplega fotografies, targetes de visites, correspondència, programes i reculls de premsa.
Clotilde Cerdà i Bosch és filla de l'enginyer Ildelfons Cerdà, responsable del projecte urbanístic de l'Eixample, i de Clotilde Bosch, pintora.
A tres anys, a causa de la separació del matrimoni, Clotilde deixa la seva llar de Barcelona per marxar amb la seva mare cap a Madrid, i d'allà a Roma, París i Viena.
El seu bateig artístic com a Esmeralda es deu a l'escriptor francès Victor Hugo, que li dona el nom de la protagonista de la seva novel·la Nostra Senyora de París.
La reialesa espanyola, segurament la mateixa Isabell II, completa el nom artístic amb Cervantes, recordant l'autor d' El Quixot.
Oberta del 21 de juliol al 4 d'octubre a la Sala 2.
El Palau Robert recorda Pau Casals, Apel·les Fenosa, Àngel Guimerà i Andreu Nin, figures rellevants vinculades a la capital del Baix Penedès, a l'exposició "El Vendrell.
L'època daurada: Casals, Fenosa, Guimerà i Nin", que es presentarà del 29 de juliol al 4 d'octubre, a la Sala 1 i al Jardí del Palau Robert.
L'exposició té com a comissari el director de la Fundació Apel·les Fenosa, Josep Miquel Garcia, i l'organitzen la Direcció General de Difusió del Departament de la Vicepresidència i d'Economia i Hisenda, i l'Ajuntament del Vendrell, amb motiu de la designació d'aquesta ciutat com a Capital de la Cultura Catalana durant el 2020.
La mostra centra l'atenció en les figures de Pau Casals, Apel·les Fenosa, Àngel Guimerà i Andreu Nin, i en els valors que aquests personatges representen de creativitat, internacionalitat i compromís amb la societat del seu temps, la pau i la llibertat.
Cadascun dels espais dedicats a aquests personatges mostra les cases d'aquests prohoms, autoretrats de la seva sensibilitat humana i creativa, i de l'acollida que varen donar a intel·lectuals de l'època.
La directora del Museu Pau Casals, Núria Ballester, ha treballat en l'àmbit dedicat al violoncel·lista i director d'orquestra; el comissari Josep Miquel Garcia és el responsable de la presentació que es fa d'Apel·les Fenosa; la directora de la Casa Museu Àngel Guimerà, Àngels Santacana, ha fet la proposta per a l'espai del dramaturg i poeta, i l'historiador Ernesto Benito ha tingut cura de la figura d'Andreu Nin, que es presenta al Jardí.
El dibuixant, il·lustrador i ninotaire Lluís Juste de Nin, que ha mort recentment, va col·laborar amb Ernest Benito en la part de l'exposició dedicada al periodista, traductor, sindicalista i dirigent el POUM Andreu Nin, amb el qual compartia nom i parentesc.
Un plafó en l'àmbit dedicat a Andreu Nin recorda la figura de Lluís de Juste.
El Palau Robert depèn del Departament de la Vicepresidència i d'Economia i Hisenda de la Generalitat de Catalunya, a través de la Direcció General de Difusió.
Del 29 de juliol al 4 d'octubre, a la Sala 1