I. Aquest Dictamen és preceptiu d'acord amb el que estableix l'article 3.1.b del Decret legislatiu 1/1991.
El Dictamen s'ha demanant amb caràcter d'urgència amb l'única motivació que el Decret "ha d'entrar en vigor el més aviat possible".
Aquesta motivació és aplicable a totes les qüestions sotmeses a dictamen per aquesta Comissió i per tant no pot justificar l'excepcionalitat de la urgència.
En aquest sentit només cal recordar que la Llei que desplega és de data 29 de setembre de 1995 i l'entrada en la Comissió del Projecte és de 13 d'octubre de 1997.
A més com després veurem la celebració de contractes de concessió –per assegurar la prestació dels serveis públics en les millors condicions– no depèn d'aquest Decret el qual ve a fer possibles solament determinades avantatges per alguns funcionaris.
En qualsevol cas atenent la petició de l'òrgan consultant el dictamen s'emet amb abreujament del termini.
L'habilitació per dictar el Reglament que dictaminem es troba amb caràcter exprés en la disposició addicional desena de la Llei 15/1990 del 9 de juliol que li va ésser afegida per la Llei 11/1995 de 29 de setembre.
La competència de la Generalitat deriva de l'article 17.1 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya que atorga a la Generalitat el desplegament legislatiu i l'execució de la legislació bàsica de l'Estat en matèria de sanitat interior.
S'han de tenir en compte també les competències de desplegament legislatiu i execució que en matèria de funció pública atorga l'article 10.1.1 de l'Estatut i en matèria de contractes administratius l'article 10.1.2.
En totes aquestes matèries hi ha genèricament potestat reglamentària de la Generalitat per bé que s'hagi d'examinar el contingut concret de cada norma per determinar si envaeix les bases estatals.
Malgrat la referència a determinades figures associatives de caràcter mercantil o laboral el projecte no entra a regular aspectes laborals o mercantils el que seria inconstitucional per la reserva de competència exclusiva feta a l'Estat per la Constitució a l'article 149.1.6 i 7.
El Projecte es limita a establir les condicions que han d'assumir voluntàriament els ens associatius perquè puguin gaudir dels beneficis que es deriven de l'esmentada disposició addicional desena de la Llei 15/1990.
Hi ha per tant competència i habilitació per dictar el Decret que examinem.
Des d'un punt de vista procedimental s'han complert substancialment els requisits establerts als articles 61 a 66 de la Llei 13/1989.
No consta a l'expedient la llista de disposicions afectades i la taula de vigències però això succeeix perquè no hi ha problema de derogació de normes anteriors.
Com ja ha fet repetidament aquesta Comissió ha de cridar l'atenció sobre el fet que la Memòria hauria d'ésser cronològicament el primer dels documents de l'expedient.
Una vegada més també s'ha de fer constar que l'estudi econòmic no té les característiques d'un estudi cost-benefici.
Raona sobre les condicions per avaluar cada contracte concret però res ens diu del seu objecte: avaluar el cost i els beneficis de la norma que es tramita.
El Projecte que dictaminem regula l'acreditació de les entitats de base associativa per a la gestió de centres serveis i establiments de protecció de la salut i d'atenció sanitària i sòcio-sanitària als efectes que el personal de la sanitat pública que en sigui soci pugui gaudir dels beneficis funcionarials establerts en la disposició addicional desena de la Llei 15/1990.
Aquests beneficis que constitueixen una excedència voluntària atípica estan íntegrament regulats en la disposició darrerament citada sense que el Projecte en reguli cap extrem.
És per això que aquesta Comissió entén que no ha de pronunciar-se sobre aquesta regulació que està en el text d'una Llei que no li ha estat sotmesa a examen.
V. Respecte a la normativa del Projecte han de fer-se les consideracions següents:
Article 3.1: La disposició addicional desena de la Llei 15/1990 disposa que les entitats associatives han d'ésser constituïdes "totalment o majoritàriament per professionals sanitaris amb prioritat els que es troben compresos en qualssevol dels col·lectius de personal a què es refereix l'article 49 apartat 1".
Aquesta prioritat només es pot referir a què s'haurà d'exigir una presència majoritària com a mínim dins del capital propietat del personal sanitari d'aquell que és personal de la sanitat pública.
En no regular de cap manera la prioritat d'aquest personal i en limitar-se a establir l'exigència del 51 per cent del capital social en mans dels professionals sanitaris aquest article contradiu el que disposa la Llei.
Article 3.3: En la tramitació del Projecte ha desaparegut l'exigència que el personal sanitari desenvolupés en l'entitat com a mínim l'equivalent a la jornada laboral ordinària.
Això constituïa una exigència d'una certa rigidesa però en haver desaparegut sense cap substitutiu s'ha deixat una porta oberta al frau a la llei ja que la prestació pot tenir un contingut simbòlic.
Els propis Col·legis de metges demanaven simplement que amb caràcter excepcional per motius objectius i amb comunicació prèvia al Servei Català de la Salut hi podria haver algun professional amb jornada laboral inferior a l'ordinària.
D'altra part l'experiència no es pot demanar d'un objecte de contractació concret per tal com no es pot saber en el moment de la constitució a quins contractes en concret preveu concórrer.
Article 9: Seria convenient regular el termini per resoldre i els efectes del silenci administratiu.
Article 10: Seria aconsellable regular les conseqüències de la pèrdua de l'acreditació.
Donat que l'acreditació serveix únicament per gaudir de determinats beneficis pel personal de la sanitat pública s'hauria de limitar als aspectes funcionarials sense alterar la relació concessional llevat que hi haguessin altres raons objectives.
Disposició addicional única: Com diu la pròpia Exposició de Motius del Projecte que examinem l'existència d'acreditació no és necessària per contractar amb el Servei Català de la Salut.
L'acreditació serveix per fruir dels avantatges en la reincorporació al servei actiu.
Per això no és possible que es pugui ponderar en el procediment d'adjudicació del contracte que els accionistes partícips o cooperants siguin o no sanitaris siguin o no treballadors del servei públic.
Els contractes s'han d'adjudicar per criteris objectius i no amb criteris discriminatoris respecte a un determinat col·lectiu.
Qui sigui el propietari de les accions d'una societat res ens diu de la seva solvència tècnica o gestora.
No es pot admetre que el personal sanitari estigui dotat d'habilitats empresarials superiors a altres col·lectius.
I certament malgrat l'acreditació en els funcionaris de la capacitat i mèrit no es pot defensar que aquesta acreditació doni garanties que seran bons empresaris o simplement millors empresaris que aquells que han romàs sempre en el sector privat.
La discriminació en favor del personal sanitari i del personal de la sanitat pública va en contra dels principis d'igualtat objectivitat i concurrència que han de presidir la contractació pública.
Aquesta discriminació va en contra també de la literalitat del que disposa la disposició addicional desena de la Llei 15/1990.
En efecte aquesta norma ens diu que "poden establir contractes... en els termes i amb les condicions previstos per la legislació vigent" i la prioritat la predica de la constitució de l'entitat associativa no de l'adjudicació dels contractes.
És el projecte que dictaminem el que estableix aquesta preferència en contra del criteri legal i amb una insuficiència de rang per exceptuar l'establert a les lleis amb caràcter general.
Pot elevar-se al Govern per a la seva aprovació el Projecte de decret pel qual s'estableixen els requisits d'acreditació de les entitats de base associativa per a la gestió de centres serveis i establiments de protecció de la salut i d'atenció sanitària i sociosanitària amb les observacions fetes en el cos del dictamen de les que tenen caràcter essencial les fetes als articles 3.1 i disposició addicional única.