Processó de Corpus a Girona (3)
La festivitat del Corpus Christi d'enguany segurament també es veurà alterada a causa de la pandèmia que ens està afectant.
És una festa eminentment religiosa però també amb un component popular.
En efecte, per a l'Església catòlica era i és una de les festes més importants del calendari litúrgic.
El dia del Corpus Christi recorda la institució de l'eucaristia que va tenir lloc al Sant Sopar, quan Jesús va convertir el pa i el vi en el seu cos i la seva sang.
Per tant, el motiu de la festivitat és l'adoració de la presència del cos de Crist en l'eucaristia.
Aquesta celebració s'esdevé el dijous posterior a la solemnitat de la Santíssima Trinitat, que al seu torn té lloc el diumenge següent a la Pentecosta.
És a dir, el Corpus Christi se celebra seixanta dies després del Diumenge de Resurrecció o de Pasqua.
Coincideix amb una època de l'any lluminosa, a cavall entre la primavera i l'estiu, en què la natura esclata en la seva plenitud.
L'acte central i culminant de la festa del Corpus era la processó que es feia tant als pobles més petits com a les grans ciutats.
En la processó, la sagrada forma es col·locava dins d'una custòdia cobricelada pel tàlem.
La custòdia és un dels objectes litúrgics més importants i en algunes poblacions resulta monumental: les més destacades són veritables obres d'art de l'orfebreria.
La processó era un acte de gran ressò i representativitat.
Formaven part del seguici tots els estaments ciutadans, així com les autoritats civils, eclesiàstiques i militars.
Als elements de caire religiós de la celebració es van anar afegint d'altres d'origen profà, personatges fabulosos i elements populars que el folklorista Joan Amades va recollir i explicar en el seu famós Costumari català.
El curs de l'any, publicat l'any 1952.
Per Corpus també es guarnien les cases amb enramades -tradició llunyana que s'incorpora a la festa- així com els veïns de cada barri o carrer elaboraven catifes amb pètals de flors i altres elements vegetals al terra per on havia de passar la processó.
Una butlla papal de l'any 1264 va instituir la festivitat del Corpus, però arran del Concili Vaticà II, I'Església catòlica va posar fi a la fastuositat d'aquestes manifestacions religioses externes.
Es deixaren de fer les processons, o bé es reduïren a una mínima expressió.
En algunes poblacions els elements populars van perdurar.
És el cas de la Patum de Berga, declarada Obra Mestra del Patrimoni Oral i Immaterial de la Humanitat per la UNESCO, o bé les Enramades d'Arbúcies, esdevinguda festa tradicional d'interès nacional pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
A Girona, l'arxiver municipal Julià de Chia, com a resultat de les seves investigacions, va dedicar un llibre 1 a l'origen i l'evolució de la festivitat i de la processó a Girona.
La documentació existent permet assegurar que aquesta ciutat, amb Barcelona i Vic, va ser un dels llocs on el Corpus va esdevenir festa grossa, com a mínim a partir de 1320.
Actualment a Girona es manté la processó de Corpus que surt de la Catedral, descendeix l'escalinata i arriba a la col·legiata de Sant Feliu.
Enguany ben segur que no podrà tenir la solemnitat d'altres ocasions.
Caldrà esperar un nou any per a fer realitat la vella dita que "De prop o de lluny, Corpus pel juny".
2 Foto E.Molas (Col·lecció particular Rosa Vergés)
3 Processó de corpus a la plaça del Vi de Girona.