I. Se sotmet a la consideració d'aquesta Comissió Jurídica Assessora de conformitat amb l'article 3.1.a) del Text refós de les seves lleis reguladores un Projecte de decret legislatiu preparat pel Departament d'Economia i Finances en el qual es fa ús de l'autorització conferida per l'article 2n de la Llei 13/1993 de 25 de novembre d'adequació de la Llei 6/1989 de 25 de maig en matèria de caixes d'estalvis per tal que el Govern de la Generalitat elabori un text refós de les dues lleis esmentades amb la Llei 15/1985 d'1 de juliol de caixes d'estalvis de Catalunya.
La funció dictaminadora d'aquesta Comissió Jurídica Assessora en els supòsits d'elaboració de decrets legislatius com el que ens ocupa té com a finalitat primordial analitzar si concorren tots els pressupòsits requisits i condicions legalment establerts per tal que el Govern pugui exercir la funció de dictar normes amb rang de llei.
La delegació legislativa amb caràcter general està prevista a l'article 33.1 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya que remet a l'article 82 de la Constitució espanyola.
Aquest precepte en el seu apartat 5è regula les autoritzacions per a refondre textos legals i ha estat reproduït a l'article 39 de la Llei 3/1982 de 23 de març del Parlament del President i del Consell Executiu de la Generalitat.
De tot aquest conjunt normatiu resulta que haurà d'existir una llei prèvia de delegació o autorització que determini l'àmbit normatiu de la refosa i que la delegació pot restar circumscrita a la mera formulació d'un text únic o incloure la facultat de regularitzar aclarir i harmonitzar els textos a refondre.
D'altra banda és evident que un text refós constitueix una disposició de caràcter general elaborada pel poder executiu i en conseqüència caldrà examinar si s'han seguit les normes procedimentals contingudes al capítol 4t del Títol III de la Llei 13/1989 de 14 de desembre d'organització procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
L'anàlisi de la Llei de delegació porta a la conclusió que s'han complert abastament els pressupòsits per dictar el decret legislatiu el Projecte del qual és objecte d'aquest dictamen.
L'article 2n de la Llei 13/1993 de 25 de novembre d'adequació de la Llei 6/1989 de 25 de maig en matèria de caixes d'estalvis determinava amb claredat l'àmbit normatiu a què es referia el contingut de la delegació –la refosa de les tres lleis catalanes sobre caixes d'estalvis (la 15/1985 la 6/1989 i la 13/1993)– i en no incloure les facultats de regularitzar aclarir i harmonitzar és clar que circumscrivia la delegació a la mera formulació d'un text refós.
El Projecte respon a aquestes exigències.
Sens perjudici del que més endavant s'exposarà el text refós parteix del text de la primera llei i hi incorpora les modificacions establertes per les dues lleis posteriors efectuant els corresponents ajustaments materials en especial el corriment de la numeració.
Tot això determina divuit modificacions totes les quals s'han d'estimar ajustades a la Llei de delegació.
S'ha de significar que en un primer projecte hi havia una modificació més –la dinovena– que feia referència a la disposició final però que ha desaparegut en la darrera versió acollint l'informe del servei jurídic del Departament que recomanava mantenir el text de la Llei 15/1985 sense introduir-hi cap modificació.
Amb tot això resta clar que el Projecte de decret legislatiu esgota i consumeix en una sola vegada i per tant de forma correcta el contingut de la delegació.
D'altra banda la Llei de delegació establia per a la promulgació del decret legislatiu un termini de quatre mesos a comptar des de la seva publicació.
I esdevinguda aquesta en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya de 3 de desembre de 1993 és evident que el termini pot ser respectat sense cap dificultat especial tot i que això comporti un substancial escurçament del termini legal de dos mesos que té aquesta Comissió per a emetre els dictàmens (article 12 del Decret legislatiu 1/1991 de 25 de març).
S'ha de fer notar en darrer terme que el paràgraf final de l'exposició de motius del Projecte de decret legislatiu expressa que aquest es dicta "de conformitat amb el dictamen preceptiu emès per la Comissió Jurídica Assessora".
La formulació és correcta però suggerim que es modifiqui lleugerament substituint l'expressió "conformitat" per "acord" a fi i efecte d'ajustar-se a una terminologia d'antiga tradició i que textualment és la que estableix l'article 18 del Reglament d'aquesta Comissió aprovat pel Decret 127/1991 de 17 de juny.
Pel que fa al compliment de les normes d'elaboració de disposicions de caràcter general de la Llei 13/1989 cal remarcar que com ja s'ha assenyalat en els antecedents el Projecte consta d'una exposició de motius i un únic article en el qual s'aprova el text refós amb el contingut que s'ha extractat als mateixos antecedents.
D'altra banda en l'expedient remès a aquesta Comissió Jurídica Assessora figura la iniciativa del centre directiu corresponent –Direcció General de Política Financera– i la Memòria explicativa integrada per una justificació de la disposició un Informe del cap de l'Assessoria Jurídica en funcions del Departament d'Economia i Finances i una llista de disposicions legals afectades.
Així doncs s'ha d'entendre que aquells requisits han estat complimentats de forma suficient ja que la finalitat essencial del projecte –la mera elaboració d'un text refós– excusa àmpliament de la no aplicació d'alguns altres dels requisits establerts per la llei com serien la consulta externa i l'estudi econòmic.
V. En relació amb el contingut del text refós s'ha de subratllar com ja s'ha apuntat anteriorment que la Llei d'autorització va optar pel sistema restrictiu d'entre els dos que possibilita l'article 39.2 de la Llei 3/1982 de 25 de març del Parlament del president i del Consell Executiu de la Generalitat.
I en conseqüència com diu encertadament l'informe de l'Assessoria Jurídica "és exigible la màxima fidelitat als textos aprovats pel Parlament".
El Projecte fa honor i mèrit a aquesta exigència i fins i tot en dos supòsits en què la primitiva proposta se n'apartava el text definitiu va recollir les observacions de l'informe jurídic reproduint la disposició final de la Llei 15/1985 (sense concretar més l'autorització al govern per al desplegament reglamentari) i mantenint la denominació atribuïda per aquella llei –art. 13. al Registre de Caixes d'Estalvis que es porta al Banc d'Espanya (sense adequar-la a l'actual denominació segons circular núm. 7/1993).
De tota manera si bé estimem totalment fundada la primera observació entenem que no cal arribar tan lluny pel que fa a la segona.
El Decret legislatiu que aprova un text refós tot i que ha d'ajustar-se a la Llei d'autorització té valor de font de dret per se i per tant neix a la vida jurídica a la data de la seva promulgació.
En conseqüència no sembla que hagi d'haver cap inconvenient –no es tracta de cap regularització aclariment ni harmonització– perquè a l'article 13 el Registro Especial de Cajas Generales de Ahorro Popular rebi la denominació oficial que té en el dia de la promulgació del Decret legislatiu.
Per la mateixa raó entenem que no és necessària la transcripció en el text refós de les disposicions transitòries de la Llei 15/1985.
En efecte aquestes disposicions tenen una condició d'alguna manera extrínseca –com també ho és en un altre ordre de coses l'exposició de motius que evidentment ara no es reitera– al contingut material de la llei i n'esgoten l'eficàcia amb el transcurs d'uns terminis més o menys llargs.
Per això considerem que si com sembla no tenen vigència futura sinó que es projecten sobre un temps passat (les escaiences més o menys immediates al mes de juliol de 1985) no té sentit que es mantinguin en el text refós i fóra millor suprimir-les.
Tampoc no cal reiterar la fórmula de promulgació de les lleis formals que figura en el segon paràgraf de la disposició final perquè no correspon a la d'un text refós aprovat per un Decret legislatiu.
S'informa favorablement sobre el Projecte de decret legislatiu pel qual s'aprova la refosa de les lleis 15/1985 d'1 de juliol 6/1989 de 25 de maig i 13/1993 de 25 de novembre de caixes d'estalvis de Catalunya.