projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El Departament de Treball, Afers Socials i Famílies ofereix aquest recull de tallers, activitats, jocs, contes i altres materials educatius per treballar la visibilització i valoració de les feines domèstiques i les tasques de cura com a responsabilitat compartida entre tots els membres de la família. �
En aquesta guia per a famílies, publicada per Eumo Editorial, s'ofereixen orientacions sobre com educar els fills en aquest aspecte des de la infantesa fins a l'arribada de l'adolescència.
En aquesta guia de l'Ajuntament de Sant Cugat del Vallès trobareu diferents apartats que tracten aspectes de com repartir les tasques a la llar, el temps lliure de cadascú, el model que donen els pares als fills i filles i, en general, com s'han d'educar en la igualtat.
En aquesta guia del Govern d'Aragó es proposen mesures per prevenir la violència de gènere, tant a la família com a l'escola, amb consells per franges d'edat d'educació infantil i d'educació primària.
Aquesta guia del Consell Comarcal del Bierzo reflexiona sobre la importància del paper de la família en l'educació per la igualtat de gènere i ofereix orientacions per no reproduir els estereotips del gènere en l'àmbit familiar
En aquesta guia del Centre de Recursos de la Dona de Cornellà, trobareu un recull de contes no sexistes organitzats per edats que tenen com objectiu facilitar la tasca educadora a mares i pares.
En aquesta guia del Govern de Cantàbria s'ofereixen versions de set contes tradicionals que ressalten els valors positius i igualitaris que afavoreixen la coeducació.
En aquest llibre digital, publicat per la Confederació Espanyola d'Associacions de Pares i Mares d'Alumnes (CEAPA), s'ofereixen tres contes amb una guia de lectura que aporten recursos a les famílies per treballar la coeducació amb nens i nenes de 6 a 12 anys.
En aquest article es reflexiona sobre els comportaments que molts homes estan adoptant en la seva vida, canviant el rol que tenen adjudicat respecte al treball i la família.
En aquest programa de televisió de Famílies i Escola, una especialista reflexiona conjuntament amb una família sobre com educar en la igualtat de gènere.
En aquest vídeo es pot veure un experiment sociològic sobre com es tracten els bebès en funció de si són nens o nenes, i es reprodueixen els estereotips sobre identitat de gènere que hem rebut en la nostra educació.
En aquest vídeo de la Comissió Europea s'explica la història d'un nen i d'una nena i es deixa clara la necessitat d'una educació igualitària per a homes i dones, a més d'un reconeixement equitatiu i d'un salari igual per la mateixa feina.
En el web de la Fundació Chryssalis podeu trobar un apartat amb documentals i vídeos sobre nens i joves transsexuals.
En aquest article de la Fundació Faros es parla de la disfòria de gènere i s'ofereixen orientacions a les famílies per ajudar que els fills puguin viure la seva identitat de gènere amb normalitat.
En l'adolescència, els vostres fills i filles experimenten grans canvis físics i psicològics que afecten tots els aspectes de la seva personalitat i el desenvolupament de l'autoestima.
En aquesta etapa comencen les relacions afectivosexuals.
Els i les adolescents cercaran informació preferentment entre el seu grup d'amics i amigues, per Internet i per les xarxes socials.
Des de la família hem d'afavorir un clima comunicatiu i de confiança on l'adolescent trobi un espai on pugui plantejar obertament els seus neguits.
Així mateix, cal esmentar que no tots els infants i joves s'identifiquen amb el gènere que se'ls ha assignat en néixer, i que, en aquesta etapa, poden verbalitzar aquesta disconformitat.
Convé que trobin en la família una actitud comprensiva, respectuosa i de suport.
D'altra banda els adolescents estan molt influenciats pels missatges verbals i no verbals que veuen a Internet, als mitjans de comunicació, als productes de consum o al seu entorn.
En general, aquests models reprodueixen estereotips sexistes que afecten tant a nois com a noies, i que poden influir en la seva manera d'actuar, en la tria d'estudis i en la manera com interpreten les seves capacitats, limitacions, expectatives de futur.
Alguns exemples d'aquests estereotips són que els nois han de ser virils, forts i no han d'expressar sentiments per no ser tractats de "tous", o que les noies són millors en estudis relacionats amb la cura dels altres que amb els de caire científic o tecnològic.
També és ben sabut que moltes noies poden desenvolupar complexos d'inferioritat o patir una manca d'autoestima si no encaixen en els patrons de bellesa o de comportament que la societat estableix.
A més, convé reflexionar sobre el fet que sovint la família, de manera inconscient, contribueix a perpetuar els rols de gènere convencionals en la manera de tractar els fills i les filles, en les expectatives acadèmiques, en les activitats que els recomanen, etc. No es tracta d'un tema banal, ja que aquesta actitud influeix en la manera com interpreten les seves capacitats, limitacions o expectatives de futur.
Aquests estereotips poden influir també en la manera com els vostres fills i filles interpreten les relacions de parella.
Cal parlar del mite de l'amor romàntic, fortament transmès per la societat, que pot generar relacions de parella asimètriques basades en relació de domini del noi envers la noia.
Sota el concepte d'enamorament es poden justificar conductes abusives com la gelosia i el control sobre l'altra persona.
Per exemple, pot ser que alguns nois, en les relacions personals amb noies, es mostrin autoritaris i arribin a generar relacions no saludables.
És important que, des de la família, se'ls ofereixi models positius de relacions saludables, tant pel que fa a les noies com als nois.
El vostre paper en aquesta etapa és fonamental a l'hora de transmetre'ls uns valors i unes actituds que els ajudin a manifestar-se com són, i d'ajudar-los a ser crítics amb els estereotips que reben de l'entorn.
Per fomentar l'educació per a la igualtat de gènere convé que:
En aquesta etapa els vostres fills i filles desenvolupen plenament la seva identitat de gènere, és a dir, identifiquen amb més claredat comportaments i actituds associades a homes i a dones, incorporen aquestes conductes en la seva manera d'actuar i poden reconèixer possibles situacions de desigualtat entre gèneres.
Cal esmentar que no tots els infants i joves s'identifiquen amb el gènere que se'ls ha assignat en néixer, i que, en aquesta etapa, poden verbalitzar aquesta disconformitat.
Convé que trobin en la família una actitud comprensiva, respectuosa i de suport.
Els missatges, verbals i no verbals, que els fills i filles reben a través de la publicitat i els mitjans de comunicació, així com la influència dels companys i els amics, poden condicionar la seva conducta en aspectes tan diversos com la manera de comportar-se, l'actitud davant les tasques de casa, el lleure o la manera de relacionar-se amb l'altre sexe.
Per exemple, pot ser que un nen decideixi jugar a futbol encara que no li agradi perquè d'aquesta manera es pot integrar més en el grup d'iguals.
O que una nena opti per vestir-se amb faldilles encara que prefereixi els pantalons perquè les seves amigues en porten.
Convé reflexionar sobre el fet que sovint la família, de manera inconscient, contribueix a perpetuar els rols de gènere convencionals en la manera de tractar els fills i les filles, en les expectatives, en les activitats que els ofereixen, en les joguines, la roba, etc. No es tracta d'un tema banal, ja que aquesta actitud influeix en la manera com interpreten les seves capacitats, limitacions o expectatives de futur.
El final d'aquesta etapa coincideix generalment amb l'inici de la pubertat.
Els canvis físics que els fills i filles experimenten provoquen que tinguin molts dubtes que poden influir en la manera com interpreten les relacions amb l'altre sexe.
En aquest sentit, heu d'afavorir un clima comunicatiu en el que pugueu parlar amb naturalitat i que us permeti detectar si desenvolupen complexos en relació amb el seu físic o amb la seva personalitat.
El vostre paper en aquesta etapa és fonamental a l'hora de transmetre'ls uns valors i unes actituds que fomentin la igualtat de gènere, i d'ajudar-los a ser crítics amb els estereotips que reben de l'entorn.
Per fomentar l'educació per a la igualtat de gènere en aquestes edats convé que:
En aquesta franja d'edat els vostres fills i filles ja s'identifiquen amb un sexe a partir de les diferències biològiques.
Mostren molta curiositat pel seu cos, per les diferències físiques entre nens i nenes i també per altres qüestions relacionades, per exemple, d'on vénen els nens.
Continuen desenvolupant la seva identitat de gènere; és a dir, van fent seves les conductes que la societat considera apropiades per a homes i dones, que poden variar d'una cultura a una altra.
L'inici de l'escolaritat, que acostuma a ser en aquesta etapa, té una forta influència en aquest procés, ja que, a l'escola, el cercle de relacions dels fills s'amplia i disposen de més models que els permeten identificar els rols de gènere.
Malauradament en la societat encara prevalen molt estereotips de gènere, i convé reflexionar sobre el fet que sovint la família, de manera inconscient, contribueix a perpetuar-los en la manera de tractar els fills i les filles, en les expectatives, en les activitats que els ofereixen, les joguines, la roba, etc.
D'altra banda, la televisió, els contes, les pel·lícules, les cançons o la publicitat infantil, entre d'altres, transmeten models que no sempre són positius pel que fa a la igualtat de gènere, i que poden influir en les seves expectatives i en la manera com interpreten les seves capacitats i limitacions.
El vostre exemple és cabdal a l'hora de transmetre actituds i comportaments equitatius quant al gènere, a més d'ajudar-los a interpretar els estereotips socials relacionats que veuen a l'entorn.
Per fomentar l'educació per a la igualtat de gènere en aquestes edats convé que:
En aquesta etapa els vostres fills passen per una fase de descobriment i exploració del propi cos. Aquest fet els permet assolir la consciència de pertànyer al sexe femení o masculí a partir de les diferències biològiques.
De manera paral·lela, a partir de les actituds, del llenguatge i del tracte que reben de la família o dels educadors de l'escola bressol, els infants comencen a assolir també la identitat de gènere; és a dir, van fent seves les conductes que la societat considera apropiades per a homes i dones.
Aquest és un procés lent que es va construint al llarg del temps.
El paper de la família en relació amb l'educació per a la igualtat de gènere és fonamental, ja que en aquesta etapa, més que en qualsevol altra, els infants aprenen per imitació.
Cal destacar que els estereotips i els prejudicis de gènere estan tan arrelats que sovint els adults els reproduïm sense ser conscients a través de conductes sexistes que ens passen desapercebudes.
Per exemple, abans fins i tot del naixement, els adults projecten en el nadó expectatives segons sigui nen o nena.
Li atribueixen comportaments, capacitats intel·lectuals, físiques i de relació diferents segons sigui el seu sexe biològic.
Fins i tot els preparatius previs al naixement, com és tenir a punt la roba, les joguines o la decoració de l'habitació, estan influenciats pels estereotips de gènere.
Tots aquests factors afectaran el seu posterior desenvolupament i conducta.
Per fomentar l'educació per a la igualtat de gènere en aquestes edats convé que:
Avui dia, tot i que les dones han guanyat protagonisme en diferents àmbits de la societat, com el laboral, l'universitari, el científic o l'esportiu, i que els homes avancen cap a una corresponsabilitat en les diferents tasques domèstiques i de cura dels fills i filles, els rols de dones i homes continuen estant influenciats per estereotips i prejudicis culturals.
Els estereotips són aquelles creences, errònies o no, que tenim en relació amb un grup social.
Per exemple, "els homes són més forts" o "les dones són més vulnerables".
Els prejudicis, en canvi, són aquelles valoracions negatives que tenim vers una persona pel fet de pertànyer a un col·lectiu sobre el que existeixen estereotips.
Per exemple, pensar que una filla no pot apuntar-se a una activitat extraescolar de futbol o pensar que una nina no és un regal apropiat per a un nen.
La majoria d'aquests estereotips estan tan arrelats que sovint la família és la primera a transmetre'ls i reproduir-los en els fills, encara que no sempre sigui conscient que ho fa.
Cal reflexionar sobre aquest fet, ja que l'àmbit familiar és el més influent en la primera infància, quan els fills construeixen la seva identitat i interpreten els rols de gènere.
La publicitat també té un paper important en la transmissió d'alguns d'aquests estereotips.
Per exemple, utilitza arguments sexistes per a la promoció i venda de productes de tot tipus: joguines, disfresses, llibres, roba, perfums, articles per a la llar, etc. De la mateixa manera, certs productes mediàtics com programes de televisió, sèries, pel·lícules, cançons o determinats tipus de revistes ajuden a reforçar també aquestes idees.
Per això, és molt important que els ajudeu a interpretar els missatges i les actituds que els hi arriben, per garantir el seu sentit crític i fomentar que siguin menys influenciables.
L'objectiu ha de ser que, de manera crítica i autònoma, siguin capaços d'identificar els estereotips relacionats amb el gènere per no reproduir-los en la vida diària.
També cal ajudar-los a reconèixer i rebutjar les actituds discriminatòries per raó de gènere i fomentar el respecte a l'altre.
Cal esmentar que no tots els infants i joves s'identifiquen amb el gènere que se'ls ha assignat en néixer, i que, en cas que verbalitzin aquesta disconformitat, convé que trobin en la família una actitud comprensiva, respectuosa i de suport.
En general, per fomentar l'educació per a la igualtat de gènere convé que:
Candela (35 anys, mare del Gael, de 2 anys)
— El meu fill cada vegada que el posem a la banyera comença a tocar-se el penis i a estirar-se'l.
Teresa (37 anys, mare del Marc, de 2 anys)
— El meu fill també ho fa a vegades; quan li canviem el bolquer i quan és a la banyera.
Pensa que estan tot el dia amb el bolquer posat i estan descobrint el seu cos: és normal que experimentin!
Sergi (45 anys, pare de l'Adrià, de 14 anys, i del Pol, de 10)
— Últimament el meu fill està molt canviat.
Ja no vol passar temps amb nosaltres i no sabem què fa ni amb qui va.
A més, ja no ens explica tantes coses com abans.
Francesc (45 anys, pare del Jan, de 14 anys)
— El Jan ara també passa més temps amb els amics.
Crec que l'important és que sàpiguen que poden confiar en nosaltres i que hi serem pel que faci falta.
Paula (56 anys, mare de la Miriam, de 14 anys)
— La meva filla té 14 anys i diuen que en aquesta edat comencen a tenir relacions sexuals.
No sé com tractar el tema amb ella i em preocupa que no sigui responsable.
Clara (58 anys, mare de la Marta, de 14 anys)
— Sí, la veritat és que aquest tema fa una mica de respecte.
Jo he parlat amb la meva filla i he intentat transmetre la idea que s'ha de sentir bé amb la persona que ella esculli; que s'han de respectar mútuament, i que utilitzin el preservatiu.
En aquest programa de formació d'educació sexual i afectiva del Departament d'Educació es treballen aspectes bàsics de coeducació, de perspectiva de gènere i de sexualitat.
Aquest programa del Departament d'Educació ofereix formació a docents, alumnes i famílies.
El mòdul 3, de relacions afectives i saludables, proposa activitats per treballar l'afectivitat i la sexualitat.
En aquest apartat del web de la XTEC hi trobareu informació, recursos i formació per incloure la coeducació als centres educatius.
En aquest web de la Generalitat de Catalunya hi ha tota la informació relacionada amb la sexualitat: coneixement del cos, afectivitat i sexualitat, l'embaràs, les malalties de transmissió sexual, la contracepció d'urgència...
A més, compta amb un apartat de consulta de dubtes.
Aquest còmic del Departament de Salut informa els joves dels canvis en el cos, de la sexualitat, i de l'enamorament i les malalties de transmissió sexual, entre les quals hi ha la sida.
Aquest capítol de Famílies i Escola de la Diputació de Barcelona tracta el tema de l'educació afectivosexual i dona pautes de com parlar-ne amb els fills.
En aquest recull del portal Faros trobareu articles que tracten diversos temes d'educació sexual.
En aquest article de l' Ara criatures s'exposa el dret que tenen els infants i joves a rebre educació sexual.
En aquest vídeo de l' Ara TV, la pedagoga Eva Bach dona consells per parlar de sexe amb els fills.
Aquest vídeo del Canal Salut tracta les falses creences sobre l'abús sexual infantil que impedeixen protegir correctament els infants.
En aquest vídeo de Canal Salut trobareu informació i consells per a les dones.
En aquest capítol de Famílies i Escola de la Diputació de Barcelona es donen eines per saber quan i com cal parlar de sexe amb els fills.
En aquest blog de la Psicowoman trobareu una llista de recursos per parlar amb els fills i filles de sexualitat.
Els vostres fills i filles arriben a l'adolescència i experimenten grans canvis biològics, físics, psicològics i socials.
És una etapa plena de novetats i molt important per a elles i ells: comencen com a infants i acaben com a joves.
El més destacat durant aquests anys és que els vostres fills busquen consolidar la seva pròpia identitat i passen a l'edat adulta.
Durant aquest període el cos canvia molt, fet que pot comportar-los inseguretat i baixa autoestima, fins que de manera natural van acceptant aquesta evolució.
En àmbit social i relacional, els i les adolescents necessiten tenir la seva colla d'amics amb què confiar i parlar de coses íntimes.
El grup d'amics i amigues és per al jovent un gran suport, on se senten segurs i on comparteixen les seves inquietuds, i parlen de les seves relacions i sobre la sexualitat.
Tot i així, els vostres fills i filles han de saber que poden comptar amb vosaltres per parlar també d'aquests temes: heu d'escoltar-los i donar-los acompanyament, tot respectant-ne la intimitat.
A l'adolescència els fills i filles possiblement començaran les seves primeres relacions afectives i sexuals.
El més important d'aquesta etapa no és quan començar sinó que tinguin les eines i la informació necessàries per decidir lliurement sobre les seves relacions, tenint en compte el respecte cap a un mateix i cap a l'altra persona; l'afectivitat, i la responsabilitat de protegir-se de les malalties i embarassos no desitjats.
L'objectiu és que visquin la sexualitat de manera responsable, satisfactòria i lliure, per això cal que els adolescents hagin rebut informació sobre l'afectivitat i la sexualitat, i que hagin adquirit una maduresa psicològica i afectiva.
Per fomentar l'educació afectivosexual en aquestes edats convé que:
Els vostres fills i filles ja se senten grans, però encara necessiten el vostre acompanyament i suport.
En aquesta etapa també hi ha un creixement important i progressiu del pes i la talla.
Els vincles afectius amb la família estan consolidats i cada cop prenen més importància les relacions entre iguals.
Els amics i amigues, companys i companyes, mestres de l'escola, monitors i monitores... passen a tenir una gran vinculació amb els vostres fills i filles, i això fa que el seu cercle social sigui cada vegada més ampli.
El sentiment d'acceptació i pertinença al grup és molt necessari en aquestes edats.
Al final d'aquesta etapa, comencen a experimentar els canvis físics i psicològics propis de la preadolescència i, tot i que l'educació sexual i afectiva s'ha de treballar des del naixement, és en aquesta etapa que s'ha de tenir més en compte.
Cal potenciar l'autoestima, el coneixement i el respecte al propi cos abans que arribin les primeres relacions.
Tenir una bona autoestima i haver interioritzat que les relacions afectives es basen en l'amor, el respecte i la confiança els pot ajudar a establir relacions afectives positives.
Així també els ajudareu a identificar les relacions abusives en el futur.
En aquestes edats poden comprendre com és la reproducció humana; cap als nou o deu anys, ja són capaços d'entendre que les relacions sexuals són una forma més d'expressar afecte.
Cal que treballeu el respecte cap a un mateix i cap als altres, i que els ensenyeu a resoldre els conflictes que tinguin, mitjançant el diàleg.
Això és bàsic per establir relacions positives amb els altres i així viure l'afectivitat d'una manera sana i lliure.
Cal educar també en el respecte cap a la diversitat: expliqueu als vostres fills que hi ha diferents tipus de famílies i diferents maneres de viure la sexualitat i l'afectivitat, per tal d'evitar conductes d'odi i discriminació.
I sobretot, cal educar en la igualtat les nenes i nens.
Per fomentar l'educació afectivosexual en aquestes edats convé que:
En aquesta franja d'edat els vostres fills i filles ja s'identifiquen amb un sexe a partir de les diferències biològiques.
Mostren molta curiositat pel seu cos, per les diferències físiques entre nenes i nens, i també per altres qüestions, per exemple, d'on venen els nadons.
Igual que a l'etapa anterior, aquesta curiositat els porta a observar i tocar les parts del cos íntimes i a experimentar les sensacions que els proporcionen.
Això és un fet natural que forma part del procés de descobriment i coneixement del seu cos.
En aquesta etapa l'espai familiar continua sent el principal lloc on es continuen creant i reforçant els vincles afectius, tot i que la relació amb els companys comença a agafar força i sorgeixen les primeres relacions d'amistat.
Per fomentar l'educació afectivosexual en aquestes edats convé que:
En aquesta etapa els vostres fills i filles estan en una fase de descobriment i exploració del seu cos. Això els permet identificar-se amb el sexe femení o masculí, a partir de les diferències que observen.
Comencen a tenir curiositat per les parts del seu cos i les van descobrint mitjançant l'observació, la manipulació i el joc.
Aquest fet és molt natural per als infants i no té res a veure amb el que puguem interpretar els adults, ja que aquestes conductes venen motivades per la curiositat.
La família sou el primer referent educatiu pel que fa a les relacions afectives; és amb l'entorn familiar més proper on comencen els primers vincles afectius.
Les paraules, carícies i mirades que doneu al vostre fill o filla quan és nadó fan que es vagi establint una relació afectiva positiva amb vosaltres, i després amb els germans, avis...
Durant les primeres edats aquests vincles emocionals són importants per a un desenvolupament afectiu sa i per a la construcció de la identitat com a persona.
A més, són les bases de les relacions que els fills i filles establiran en el futur.
Més endavant els infants mostren interès per altres nens i nenes, i poc a poc mostren preferències envers alguns companys i companyes.
Per fomentar l'educació afectivosexual en aquestes edats convé que:
L'educació sexual i afectiva permet que els vostres fills i filles desenvolupin la capacitat de relació amb els altres, des de la vessant emocional i sexual, d'una manera adequada.
L'objectiu de l'educació sexual i afectiva és la d'adquirir comportaments i actituds saludables en les relacions afectives i sexuals, amb l'objectiu de ser persones que visquin l'afectivitat i la sexualitat d'una manera lliure, responsable, respectuosa i feliç, i capaces de prendre decisions informades, autònomes i conseqüents.
Parlar d'educació afectivosexual amb els fills i filles sovint es planteja com un tema tabú, que genera pors, vergonya, incertesa, respecte..., però és important tractar aquest aspecte amb naturalitat perquè creixin lliures de prejudicis, mites i altres idees errònies sobre la sexualitat i l'afectivitat.
També és important per ajudar-los a identificar possibles situacions d'abús en l'àmbit afectiu, relacional i sexual, i facilitar-los que us les puguin explicar.
En general per fomentar l'educació sexual i afectiva en els vostres fills i filles convé que: