projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
En els treballs de recerca documental que l'historiador Jordi Vidal realitza de forma sistemàtica en els fons de l'arxiu, ha trobat un document notarial datat del 1664 en el qual els administradors de la confraria de Sant Eloi, signen un contracte amb Benet Artigues, pintor, per restaurar l'àliga de Vilafranca.
El document, amb notables taques d'humitat que el fan molt complicat de llegir, s'ha hagut de transcriure a l'Arxiu Comarcal amb l'ajut de llum ultraviolada, que permet fet visibles escriptures gairebé esborrades.
En aquest contracte, s'especifica que ha de daurar l'àliga des del cap fins a les ales amb pans d'or fi i la corona, s'ha de daurar amb or de sisa, que és una tècnica especial per aplicar els pans d'or sobre els metalls.
Per fer aquesta feina, estableixen un preu de dotze lliures a pagar, la meitat a la signatura del contracte i l'altra meitat un cop acabada la feina i amb el vistiplau d'un daurador que per aquells dies es trobés a Vilafranca.
Per analitzar el contingut del document de forma minuciosa, des de l'Arxiu ens hem posat en contacte amb un especialista en el bestiari simbòlic i festiu, Daniel Vilarrúbias, i ens ha aportat tot un seguit de detalls que són prou interessants per donar-los a conèixer:
Sobre lo fer de la àligua de la confraria de St.
Aloy entre los honorables administradors de dita confraria de una part y mossen Banet Artigues, pintor de la present vila de part altra, són estats fets els pactes seguents.
Primerament los honorables administradors Francesc Domenech, Francesc Sala, Josep Andó y Francesc Miquel, administradors lo present y corrent any de dicta confraria, dóna a daurar la àligua a dit Artigues per a quinze del mes de novembre prop vinent, ço és lo cap fins a la fresadura haye de ser de or fi y tinga la corona daurada de or de sisa [1] y tot lo restant de dita àligua se haye de cubrir de plomas daurades de or y pell segons la mostra que he entregada, ab que hayen de ser picades conforme esta la vella, y que dit Sr Banet, la dega fer a costa sua, acceptat adobar la fusta y, feta, haye de ser judicada per lo daurador qui vuy [2] està en la present vila, per la qual promet donar·li y pagar·li 25 ll[iures], ço és, 12 lliures 10 sous comptants, fet lo present acte y las restants se don que hauran acabada la obra i açò ab obligació de béns [...] y lo dit Banet Artigas accepta lo adobar dita àligua com dalt està dit sens dilació y reb ditas obligacions [.../...]
[1] [mordent d'ocre o de vermelló, cuit amb oli de lli, que els dauradors usen per a fixar els pans d'or]
Recentment la família de les Caves Gelamà de Vilajuïga ha cedit temporalment per a la seva digitalització una important troballa del seu arxiu: deu números de la publicació "Revista de Viticultura" del 1892
La publicació "Revista de Viticultura" va ser editada per la Comissió que portava a terme la lluita contra la fil·loxera a les comarques gironines durant l ́any 1892.
El web de l'Arxiu ofereix la possibilitat de consultar 450 pàgines i permet cerques simples i avançades.
La fil·loxera va ser una plaga d'un insecte que atacà les vinyes empordaneses procedent de França i que travessà tot Catalunya des del 1879, en què l ́alcalde de Rabós comunica oficialment l'existència d'aquest insecte a un cep de garnatxa del coll de Fornells.
L'enorme impacte econòmic i social que significà l'aparició de la fil·loxera a les vinyes va comprometre molts ciutadans a intervenir en el complex procés de lluita contra la plaga i les seves conseqüències.
Des de la política a la ciència, des del municipi més petit a les Corts de Madrid, durant anys el problema estigué latent.
A més dels coneguts Narcís Fages de Romà, Joan Miret, Joan Arderius Banjol i altres, s'organitzà una Comisión Provincial Antifiloxérica amb Joaquim d'Espona i de Nuix, com a secretari, que des del primer moment emeté un informe advertint del perill de la proximitat de la plaga a les vinyes frontereres.
Aquesta Revista de Viticultura recull els estudis fets amb la replantació de vinya americana, els resultats de diferents estacions antifil·loxèriques estrangeres, unes descripcions de visites tècniques a diferents indrets de l'Alt Empordà com la zona de Vilajuïga i Lladó, així com també el reglament que havia de regir els camps d'experiències a la província, en concret, a Llançà, Cadaqués, la Jonquera, Lladó, Llers, l'Escala, Vilopriu, i altres termes.
Instantània de l'entrega del fons
La branca de la família empordanesa dels Giró -abans nissaga Lluís i Colomer- estan establerts al poble de Garrigàs almenys des de l'últim quart del segle XVII en què trobem les primeres referències documentals.
El document més antic està datat el 1696 i és la concòrdia que signaren a la notaria de Bàscara Josep Lluís, ferrer de Garrigàs, amb la seva madastra, Àngela Lluís, vídua en primeres núpcies de Pere Joan Lluís.
Més endavant, el 1722 apareixen anomenats Salvador Lluís i Joan Pere Lluís, germans de Garrigàs, en el document de venda d'una peça de terra de tres vessanes de cabuda, situada a les Passadores de Tonyà per cinquanta lliures.
Poc més tard, el 1726 Salvador Lluís compra una vinya al paratge Puigventós de Garrigàs per disset lliures de preu.
El nombre de petites finques rústiques que disposen no és gaire nombrós al llarg del temps.
Genealògicament poden refer la línia de Salvador Lluís que tingué diferents fills i tenim coneixença de l'Anna Maria -casaria amb Lluís Colomer el 1730-, Josep -casaria el 1733 amb Maria, filla d'Ignasi Trayter i Mariàngela- i que va ser regidor a Garrigàs el 1760.
Conservem l'establiment del 1769 de quatre vessanes als Llevats de Palau de Santa Eulàlia a favor del pare i fill, Josep i Ignasi Lluís, amb una entrada de cent lliures i un cens anual de set sous.
La família Lluís emparenta amb els Colomer i Giró ja entrat el segle XIX, que també són nissagues de la zona, com els nuclis poblacionals de Tonyà, Palau de Santa Eulàlia, Garrigàs.
L'any 1706 hi ha una escriptura de repartiment d'un censal de 116 lliures de plata de propietat entre Jaume Junyer, Joaquim Giró i Pere Estela, tots de Garrigàs.
El document més actual que forma part d'aquest petit fons és la manifestació d'herència de Baldiri Giró Vergés del 1967.
Imatge dels protocols ingressats a l'ACAE
L'Arxiu Comarcal de l'Alt Empordà (ACAE) ha ingressat els quinze protocols notarials històrics corresponents a l'activitat fedatària d'aquesta institució durant l'any 1919, a les notaries de Darnius, Figueres, Castelló d'Empúries i Sant Llorenç de la Muga.
El pare del pintor Dalí, Salvador Dalí Cusí, era un dels notaris que exercia a Figueres i el que més escriptures signava, amb prop d'un miler al llarg d'aquest any.
Fent un repàs ràpid per a l'elaborar les fitxes catalogràfiques de cada volum, s'ha localitzat des de la construcció d'un pailebot a Roses encarregat per Josep Rahola Berga, així com el lloguer del Gran Cafè Modern de la mateixa població per 125 pta. mensuals, el qual disposava de prop de 300 cadires i 43 taules de marbre; també, la venda d'una fàbrica de gasoses i sifons al carrer Pi i Sunyer, 57.
El comerciant de Barcelona, Joan Marly Deu, adquirí un parell de finques al Gardissó i al Colomer de Llançà i una casa al carrer del Mar de la mateixa població.
El diputat de la Mancomunitat Rafel Torroella Cardoner de Portbou va vendre unes finques a Pere Hortensi Joan a Garriguella.
La presència minera continua aquests anys i s'arrendaren tres mines per 3500 pta. anuals a Maçanet de Cabrenys per part de Carles Cusí de Miquelet, Josep Pagès Bofill i Norbert Seseras Pagès.
Per cert, la presència de l'important industrial i hisendat C. Cusí queda palesa en nombroses escriptures.Ricard Pichot Gironès, violoncel·lista barceloní, va fer testament amb el notari Dalí.
Són nombroses les escriptures de cadaquesencs signades amb el pare del pintor com la venda d'olivets a Capacunills per part de Manel Rahola Puignau, i del cadaquesenc resident a Madrid, Silvi Rahola al Junquet i la Riera, entre altres.
La documentació generada per la institució notarial al llarg dels segles constitueix avui una part fonamental del nostre patrimoni documental.
Des del segle XIII, la figura del notari, com a persona que autoritzava qualsevol contracte o document del contingut del qual donava fe, coneixerà un desenvolupament progressiu de la seva funció social.
La seva intervenció es va fer corrent a l'hora de definir i establir les condicions que regien molts aspectes de la vida de relació entre les persones.
Mostreig d'un parell de certificats de treball
Ja podeu descarregar-vos tots els certificats de treball del 1937 de Figueres a 'Arxius en Línia'; són exactament 711 persones que treballaven per l'Ajuntament encara que feien feina social per a la població com el cobriment de la riera, per exemple; era l'Ajuntament qui pagava el salari per aquesta actuació social que controlaven els sindicats des d'agost del 1936 i que després de maig del 1937 l'Ajuntament de l'alcalde Deulofeu es va veure obligat a continuar, atès que els sindicats continuaren amb aquest control social, així com també de les persones necessitades.
El carnet de treball, una eina de control social al principi de la revolució, es convertí amb posterioritat en un certificat de treball, que era una simple acreditació de les tasques que desenvolupaven i per la què tenien dret a cobrar la setmanada i altres avantatges socials, especialment les relatives a l'habitatge.
Agraïm aquesta informació facilitada pel Dr.
Marciano Cárdaba, de Figueres i especialista en col·lectivitzacions agràries per terres gironines.
Mostreig de documents de Garrigàs
Les actes municipals o aplecs de relacions preses pel comú de Garrigàs i els registres poblacionals més antics ja són consultables a "Arxius en Línia".
Cal accedir des d "Arxius en Línia" amb la recerca del fons de l'Ajuntament de Garrigàs; aquestes digitalitzacions fetes comprenen un abast cronològic que va de l'any 1871 fins al 1940, amb un total de 59 unitats documentals, que sumen 3215 pàgines més digitalitzades i descarregables.
Aquesta posada en línia s'ha pogut dur a terme a l'abric dels acords de col·laboració entre el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i Family Search.
Des del juliol de 2019 un equip de tècnics desplaçats dels Estats Units ha estat digitalitzant tots els padrons i censos de població, i documentació relativa a les lleves d'alguns ajuntaments que l'Arxiu Comarcal custodia en les seves instal·lacions.
També amb la participació d'una persona del Pla de Garantia Juvenil 2019-2020.
La troballa ha estat possible per la revisió del antics fons judicials que s'està duent a terme per part de Josep Colomé, professor del Departament d'Història i Institucions Econòmiques de la Universitat de Barcelona, i Josep Maria Masachs, director de l'Arxiu Comarcal
Continuant amb el procés de revisió dels fons judicials que porten a terme Josep Colomé i Josep Maria Masachs, en la part contenciosa dels Fons Judicials de Primera Instància de Vilafranca del segle XIX, entre altres judicis curiosos, se'n ha localitzat un de Menor Quantia (144 folis) amb el número 19 del 1877, que tracta del conflicte que van tenir els administradors de la Festa Major de Vilafranca de 1876, any que es celebrava el centenari de la elecció de Sant Fèlix com a patró de Vilafranca.
Segons el que es desprèn del sumari, al cap d'un temps de ser nomenats administradors per l'Ajuntament de Vilafranca, Pau Aixelà, Francesc Juvé, Josep Forment i Francesc Javier Fenollosa, entre ells van sorgir greus discussions, de manera que un es va separar de l'administració i se'n va desentendre i els altres tres, van continuar en la seva tasca d'administració.
Com que la festa es va tancar amb dèficit, els que van administrar la festa, van reclamar al que es va separar que pagués la quarta part del dèficit.
En la fase de reclamació i prova, s'aporta per cadascuna de les parts tota la documentació que creuen necessària per sustentar les seves posicions, i per tant, l'expedient judicial ens dóna tota la informació de la Festa Major del 1876, any del centenari del patronatge de Sant Fèlix, tant pel que fa a la seva organització com pel desenvolupament dels actes i liquidació de comptes, indicant el que van cobrar cadascun dels balls i comparses, castells, músics, etc.
Podem trobar-hi la relació de tots els balls populars que van sortir: drac, gegants, moixiganga, figuetaires, pastorets (o Pastorella), Fill Pròdig, cercolets, panderos, cotonines, diables, els bastoners del Pla i els del Vendrell, l'àliga i els xiquets de Valls –que sortien els tres dies de la Festa Major-.
En el judici, hi podem trobar la estampa, el programa, i com a prova de que el desacord deuria ser molt gran, també hi ha un exemplar de "El Panadés" del dia vint i set d'agost, vigílies de la Festa Major, on hi ha una carta de l'administrador "dissident" protestant perquè en el programa de la Festa Major que s'ha repartit, ell hi consta com a administrador, quan ell no ha tingut coneixement ni ha participat de la organització dels actes de la Festa Major.
L'acte es celebrarà a la sala Sant Domènec aquest divendres 9 d'octubre a les 20 hores.
Donació del bust de Josep Zulueta a la Cooperativa Cadí, el 4 de desembre de 1927.
Fons Ventura Roca i Martí (font: Consell Comarcal de l'Alt Urgell)
El proper divendres 9 d'octubre, coincidint amb el 105è aniversari de la fundació de la Cooperativa Cadí, l'historiador urgellenc Carles Gascón Chopo pronunciarà una xerrada dedicada a Josep Zulueta i Gomis, principal artífex de les tranformacions que portaren a la constitució d'aquesta entitat cooperativa l'any 1915 i que serà retransmessa en directe (en streaming) a través de l'enllaç https://youtu.be/0vLYAEnsTgg L'activitat es durà a terme a la Sala Sant Domènec de la Seu d'Urgell a les 20.00 h, i per participar-hi cal formular una inscripció prèvia a agenda.laseu.cat/parlemdhistoria.
Amb el títol, Josep Zulueta i Gomis (1858-1925).
L'home que va canviar el Pirineu, Gascón repassarà el perfil biogràfic d'un dels personatges clau de la història recent de la Seu d'Urgell i de la seva comarca, a través de les seves vivències en terres del Pirineu, així com de les seves realitzacions en altres indrets de Catalunya i de la resta d'Espanya.
Aspectes força desconeguts com la seva amistat amb Miguel de Unamuno, la demostració d'un dels seus invents al rei Alfons XIII, o un viatge al Marroc amb un membre de la família Güell seran explicats en el decurs de la xerrada.
L'activitat es durà a terme a la Sala Sant Domènec de la Seu d'Urgell a les 20.00 h, i per participar-hi cal formular una inscripció prèvia a agenda.laseu.cat/parlemdhistoria.
L'acte inaugura el cicle conjunt de xerrades d'història i arqueologia de la Seu d'Urgell i comarca Desenterrant el passat i Parlem d'història, organitzats habitualment pel Consell Comarcal de l'Alt Urgell i l'Ajuntament de la Seu d'Urgell, respectivament, en coordinació amb l'Institut d'Estudis Comarcals de l'Alt Urgell i l'Arxiu Comarcal de l'Alt Urgell.
Enguany, a causa de les alteracions del calendari d'actes provocat per la pandèmia de la COVID-19, s'ha optat per organitzar conjuntament tots dos cicles, amb la participació de l'Ajuntament d'Organyà, l'Ajuntament d'Alàs i Cerc, la Diputació de Lleida i la Cooperativa Cadí.
Finalment, la conferència forma part de les activitats organitzades en commemoració del 10è aniversari de l'Arxiu Comarcal de l'Alt Urgell.
Camilo Cava Balcells (Balaguer, 1880-1950), fill de Cal Cava, família burgesa i terratinent de Balaguer, es va llicenciar en Dret l'any 1903 i va exercir professionalment d'advocat, jutge municipal, procurador dels tribunals i, fins i tot, de notari eclesiàstic designat pel bisbe de la Seu d'Urgell.
L'any 1909 va ser regidor de l'Ajuntament de Balaguer.
També va ser tresorer i administrador del Sindicat Agrícola de Balaguer i de la Caja Rural Católica y de Préstamos.
Així mateix, com a periodista de vocació, va escriure articles en nombrosos diaris, com la "Página Agrícola" del diari de La Mañana o la revista balaguerina Pla i Muntanya.
A cal Cava, situat al Mercadal, tenia un lloc privilegiat com a espectador dels tots els fets que s'anaven succeint a la ciutat i que, dia rere dia, va recollir en un diari que s'inicia el dia 18 de juliol de 1936 i finalitza l'1 d'abril de 1939.
Aquest Diari té un interès històric inqüestionable, ja que ens relata els fets que Camilo Cava va viure de primera mà al llarg de tota la Guerra Civil a Balaguer.
Cada dia, l'autor ens explica tant els fets més cruents com els relatius a la vida quotidiana i a la supervivència d'aquells que, com ell, s'hi van quedar a la ciutat.
Camilo Cava era un home de dretes i aquest posicionament, cada cop més ferm a mesura que avançava la guerra, es fa palès al llarg de tot el diari.
Tanmateix, i més enllà de la seva visió personal dels esdeveniments, l'autor tenia consciència de l'excepcionalitat del moment que estava vivint i, per això, volia deixar per escrit el seu testimoni.
Actualment, el Diari es conserva a l'Arxiu Comarcal de la Noguera, gràcies al dipòsit que va fer la família Cava de tot el fons documental.
N'hi ha tres exemplars: una primera versió manuscrita, un esborrany corregit i una darrera versió mecanografiada i revisada.
Josep Pla Blanch se n'ha fet càrrec de l'edició per a la present publicació Diari (Balaguer, juliol 1936-març 1939).
Camilo Cava Balcells, la qual ha enriquit fent els aclariments necessaris a peu de pàgina per a una millor comprensió del text i contrastant, quan s'esqueia, els fets històrics del relat.
El "Diari" es conserva a l'Arxiu, dipositat per la família Cava.
'Falles d'hivern: La Fia-faia, ancestral, màgica, única'
A partir del 15 de juliol i fins el 30 de setembre es podrà veure una exposició sobre la festa de la Fia-faia.
Amb aquesta exposició els pobles de Bagà i Sant Julià de Cerdanyola volen apropar la seva festa al cor d'unes valls especialment fallaires de Catalunya.
Actualment s'està gestionant la declaració de les falles del Pirineu com a Patrimoni de la Humanitat.
Aquesta declaració abasta pobles del Principat, de la Ribagorça aragonesa, d'Andorra, l'Aran i la Catalunya Nord.
De totes elles les falles berguedanes són les úniques que es fan pel solstici d'hivern, la resta es baixen en torn a Sant Joan.
L'exposició aplega uns plafons amb l'explicació i recull, a més les obres premiades al concurs de fotografia de la Fia-faia durant dotze anys que en conjunt formen una notable aportació fotogràfica.
El dia 14 d'agost a les 19h. de la tarda, hi haurà una conferència a càrrec de Xavier Pedrals "Unes falles d'hivern: la fia-faia, ancestral, màgica, única" al mateix lloc de l'exposició.
Aquesta exposició s'ha fet amb la col·laboració dels Ajuntaments de Bagà, de Sant Julià de Cerdanyola i de l'Associació de la Fia-faia.
Ha estat produïda per l'Arxiu Comarcal del Berguedà.
Una bona salut bucodental és essencial per gaudir d'un bon estat de salut general i d'una bona qualitat de vida.
Els problemes o malalties relacionats amb la boca, les dents i les genives poden afectar la resta del cos i també poden ser símptoma d'altres trastorns que han passat desapercebuts.
Mantenir uns bons hàbits d'higiene i visitar periòdicament l'odontòleg o odontòloga són dues mesures clau per prevenir malalties i tenir una boca i unes dents fortes i sanes.
L'audició és la percepció dels sons mitjançant el sentit de l'oïda.
El so és la impressió produïda en l'òrgan de l'oïda per les vibracions elàstiques d'un cos que es propaguen en tots els medis materials en forma d'ones.
L'òrgan perifèric de l'audició és l'orella, una estructura molt complexa que també regula l'equilibri.
L'orella capta les ones sonores, que viatgen pel canal auditiu extern i fan vibrar el timpà.
Aquest moviment del timpà es traspassa a tres petits ossos, el martell, l'enclusa i l'estrep, i arriba fins a la còclea o cargol, que converteix els senyals acústics en impulsos elèctrics.
El nervi auditiu fa arribar els impulsos elèctrics al cervell, que els interpreta com a sons.
El sentit de l'oïda és fonamental per a la comunicació de les persones i l'aprenentatge dels infants.
Per això, cal tenir cura de les orelles i protegir la capacitat auditiva.
Les persones adultes passen aproximadament un terç de la seva vida en l'entorn laboral.
Aquest entorn és clau per a la promoció d'una vida saludable.
L'Agència de Salut Pública de Catalunya impulsa el projecte Empresa Promotora de Salut (EPS), amb l'objectiu de promocionar la salut en l'entorn de treball i contribuir a la millora de la salut de la població treballadora.
Una empresa promotora de salut és aquella que, a més de complir amb totes les mesures de seguretat i de prevenció de riscos laborals, es preocupa pel benestar dels seus treballadors, que són el seu principal actiu, dona suport de manera activa a la política de promoció de la salut en l'entorn laboral i està compromesa amb la comunitat a la qual pertany i amb la sostenibilitat.
L'ASPCAT, amb l'objectiu de reconèixer i impulsar la feina de les empreses compromeses amb el projecte d'EPS ha creat un diploma d'adhesió.
Aquesta adhesió s'aconsegueix mitjançant un procés d'autoavaluació basat en un qüestionari consensuat amb el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies.
Per a ajudar les empreses, especialment la petita i mitjana empresa, l'ASPCAT, amb la col·laboració de PIMEC, ha elaborat una caixa d'eines, amb qüestionaris, programes, informació i propostes per facilitar el camí cap a l'empresa promotora de salut i afavorir la millora contínua.
El tabac és una droga legal però també és una substància molt addictiva que té efectes estimulants sobre el sistema nerviós central de la persona fumadora i que comporta molts riscos per a la salut.
Una vida saludable és una vida sense tabac.
Deixar de fumar és probablement el més important que una persona fumadora pot fer per millorar la seva salut, independentment de l'edat o dels seus antecedents com a fumadora.
En deixar de fumar millorarà la seva salut i la dels que l'envolten.
Heu pres una bona decisió tant per a vosaltres com per a les persones que us envolten.
Els consells pràctics i recursos següents us poden ajudar a deixar de fumar.
A continuació, us donem deu petits consells que us ajudaran a deixar de fumar.
Guia elaborada pel Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya.
Hi ha proves que l'ajuda personalitzada i presencial per part d'un professional de la salut incrementa les probabilitats d'èxit en el procés de deixar de fumar.
Tot i així, s'ofereixen recursos a distància que també han mostrat la seva efectivitat.
Demaneu visita al vostre centre de salut, on us podran assessorar sobre el procés de deixar de fumar i prescriure-us tractament farmacològic si ho consideren adient (Programa " Atenció primària sense fum ").
Cerqueu informació i ajuda a la farmàcia; hi ha una xarxa de farmàcies sense fum, en les quals els professionals farmacèutics també us proporcionaran assessorament.
Farmàcies de Barcelona, Farmàcies de Tarragona i Farmàcies de Lleida.
Si ingresseu en un centre hospitalari, és possible que us ofereixin ajuda per superar l'abstinència durant l'estada i per deixar de fumar. ( Xarxa Catalana d'Hospitals sense fum ).
Si esteu en actiu, la vostra empresa ha de tenir un servei de prevenció propi o ha de tenir contractat un servei de prevenció aliè.
En qualsevol cas, us hi podeu adreçar, ja que una de les funcions dels serveis de prevenció de riscos laborals és la promoció de la salut dels treballadors, cosa que inclou l'ajuda per deixar de fumar.
Finalment, hi ha una sèrie de centres de referència en deshabituació tabàquica, als quals es poden derivar persones fumadores que requereixen tractaments especialitzats des d'altres àmbits del sistema sanitari.
Poseu-vos en contacte amb CatSalut Respon trucant al telèfon 061 línia telefònica per ajudar a deixar de fumar.
Poden ajudar-vos a rebre un tractament personalitzat per deixar de fumar, resoldre dubtes amb relació al tabac, i també recomanar-vos un centre assistencial proper, si és necessari.
Funciona les 24 hores del dia, els 365 dies de l'any i cobreix tot el territori de Catalunya.
• També podeu contactar amb la Unitat de Tractament del Tabaquisme de l'Hospital Universitari de Bellvitge, que ajuda a deixar de fumar en línia.
Trobareu tota la informació a Tabaquisme.cat