projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Direcció del projecte/coordinació de l'activitat: Direcció General de Qualitat Ambiental
Per a l'estudi de la representativitat espacial de les estacions de la Xarxa de Vigilància i Previsió de la Contaminació Atmosfèrica de Catalunya (XVPCA) pels contaminants O 3, NO 2, SO 2, PM10 i PM2.5 s'utilitza el sistema de predicció de qualitat de l'aire CALIOPE sobre Catalunya a 1 km de resolució espacial.
El sistema està implementat pel Departament de Ciències de la Terra del Barcelona Supercomputing Center - Centre Nacional de Supercomputació (BSC-CNS).
Les tasques que es porten a terme inclouen:
CALIOPE és un sistema de predicció de la qualitat de l'aire a curt termini que s'executa diàriament sobre Europa i sobre Espanya amb una resolució espacial de 12 i 4 km respectivament, i una resolució temporal d'1 hora.
La millora del sistema CALIOPE permet donar pronòstics de qualitat de l'aire a més resolució sobre Catalunya (1 km).
De fet, inicialment CALIOPE va començar donant pronòstics a 1 km sobre el domini Barcelona (BCN1km) el 2012, però des de juny de 2013 el pronòstic es va estendre a tot Catalunya (CAT1km).
L'objectiu final és poder optimitzar les estacions de la xarxa de vigilància i previsió de la contaminació atmosfèrica detectant redundàncies a fi de reduir costos.
D'altra banda, disposar de més coneixement de la població exposada a efectes d'incidir en polítiques de reducció de les emissions i millora de la qualitat de l'aire per reduir els riscos sobre la salut derivats la contaminació atmosfèrica.
El sistema proporciona concentracions en superfície dels principals contaminants gasosos (O 3, NO 2, SO 2 ) i material particulat (PM10 i PM2.5); la novetat és que s'utilitzin els resultats per determinar la representativitat espacial de les estacions de la xarxa.
El càlcul de la representativitat espacial de la XVPCA s'ha fet sobre l'any complet disponible, any 2014, utilitzant les dades de pronòstic a 24 h.
A partir del processat dels fitxers bruts de CALIOPE es calculen les mitjanes diàries, mensuals i anuals en el domini CAT1km per als contaminants O 3, NO 2, SO 2, PM10 i PM2.5 corresponents a l'any 2014.
L'ozó troposfèric és un dels contaminants atmosfèrics més importants que afecten greument la salut humana, l'agricultura i els ecosistemes, i és un dels gasos que causen l'efecte hivernacle.
Els nivells elevats d'ozó poden provocar un increment de la mortalitat diària.
Afecta a les zones rurals i àrees periurbanes, tot i que el seu origen prové de la contaminació generada per les grans ciutats.
Él projecte CAPTOR és un projecte europeu impulsat per la Universitat Politècnica de Catalunya, el Consejo Superior de Investigaciones Cientificas (CSIC), Ecologistes en Acció i Guifi.net, que es desenvolupa a Catalunya, Itàlia i Àustria per tal de sumar esforços per combatre aquest contaminant.
Les organitzacions civils implicades són la interfície entre els organismes públics oficials responsables de medi ambient i responsables de decisions polítiques nacionals i locals, i els ciutadans.
Amb la seva experiència s'evidencia que la provisió de dades i informació en contaminació atmosfèrica als ciutadans no és suficient.
Cal comprometre una massa crítica de ciutadans per a què participin i donin suport a canvis en els sistemes de producció i consum que són la causa d'arrel de contaminació atmosfèrica.
Es tracta de generar comportaments actius.
Testejar el grau de correlació entre la mesura dels sensors passius dissenyats en el marc del projecte CAPTOR i els sensors automàtics de referència instal·lats a la XVPCA per ajustar-los al màxim i poder desplegar-los al territori a l'any següent.
Creació de plataforma que implica a la ciutadania (voluntaris ambientals) i altres parts interessades en el desplegament d'instruments de qualitat per a la recerca de solucions innovadores per tal d'abordar la problemàtica ambiental de l'ozó.
Es tracta de fer un desplegament de sensors de baix cost d'ozó que permetin abordar una àrea més àmplia del territori i disposar de més informació de la que proporcionen els punts de mesurament de referència.
CITI-SENSE desenvolupa "els observatoris dels ciutadans" per preparar als ciutadans a contribuir i participar en el govern mediambiental, amb l'objecte de que siguin capaços de donar suport i influir en les prioritats socials i comunitàries.
A través de CITI-SENSE es desenvolupa, prova, demostra i valida un sistema de control i informació mediambiental basat en la comunitat que utilitza aplicacions d'observació terrestre modernes i innovadores.
Les noves tecnologies de sensors econòmics fan que el control de la contaminació atmosfèrica estigui en mans de tothom.
Aquestes tecnologies obren l'oportunitat de controlar la qualitat de l'aire a resolucions espacials que no és possible arribar amb sistemes de control tradicionals.
Són sensors barats, petits, transportables i fàcils d'utilitzar.
Des del Servei de Vigilància i Control de l'Aire es faciliten estacions de la xarxa per ubicar aquests sensors.
L'objectiu del projecte és aprendre de l'experiència i la percepció ciutadana i permetre a la ciutadania participar en la presa de decisions de la comunitat i la planificació cooperativa.
Les tecnologies de sensors econòmics noves fan que el control de la contaminació atmosfèrica estigui en mans de tothom.
Aquestes tecnologies obren l'oportunitat de controlar qualitat de l'aire a resolucions espacials que no és possible arribar amb sistemes de control tradicionals.
Són sensors econòmics, petits, transportables i fàcils d'utilitzar.
El concepte de CITI-SENSE es basa en tres pilars: les plataformes tecnològiques per al control dels nivells de contaminació atmosfèrica, la informació i tecnologies de la comunicació (webs, apps...), i la participació social.
L'any 2009, en el marc d'un contracte amb la Universitat de Barcelona, el Departament de Territori i Sostenibilitat va elaborar l'informe "Avaluació i grau d'amenaça i estat de conservació de diferents tipus d'hàbitats".
Aquest informe, que posteriorment va ser revisat l'any 2012, determina, a través de diferents paràmetres botànics i ecològics, el grau d'interès de conservació i el grau d'amenaça dels hàbitats de Catalunya.
En funció del grau d'amenaça i de l'interès de conservació, els hi fa correspondre un valor de menys a més què, pel grau d'amenaça, va de 0 a 4 punts i, en el cas de l'interès de conservació, va de 6 a 20 punts.
El resultat d'aquest informe ha permès conèixer quins són els 54 hàbitats (hàbitats amb codi llegenda) que requereixen un major nivell d'atenció per la seva importància com a elements naturals (major interès de conservació) i quins d'ells tenen major probabilitat de patir pertorbacions que posen en perill la seva estructura, composició, equilibri i, en definitiva, la seva pervivència (major grau d'amenaça) L'any 2015, a partir d'aquest llistat d'hàbitats, s'ha aplicat un criteri de vulnerabilitat per fragmentació d'hàbitats que ha permès fer un segon filtre per prioritzar els hàbitat que, a banda de tenir un elevat interès de conservació i elevat grau d'amenaça, estan situats en territoris altament humanitzats, com són els espais litorals.
Del resultat d'aquest criteri de filtració en resulta la identificació in situ de 6 hàbitats amb més grau d'amenaça i elevat interès de conservació.
L'any passat (any 2014) es van identificar altres 19 hàbitats localitzats en altres espais no litorals.
Frenar la pèrdua de biodiversitat dels espais litorals (situats en territoris altament humanitzats i que es troben principalment fora dels espais naturals de protecció especial) a Catalunya, i assegurar així la protecció i conservació dels 6 hàbitats amb més greu amenaça i elevat interès de conservació identificats.
Aquesta diagnosi ha de comprendre la descripció acurada dels usos o activitats que poden amenaçar la seva supervivència (pressions i amenaces), i finalment descriure les mesures que s'han de realitzar per garantir la seva conservació.
Les noves orientacions en la política de conservació de la biodiversitat posen especial èmfasi en la importància de la valorització de la natura i dels serveis que aquesta ofereix.
En aquesta línia, els darrers anys estan prenent força diversos instruments que obren noves vies per a la governança de la conservació més enllà del camí clàssic a través dels espais protegits.
D'altra banda, l'estratègia europea de conservació de la biodiversitat 2020 estableix com a objectiu bàsic assolir la no pèrdua neta de biodiversitat.
Aquesta estratègia determina que totes les actuacions i polítiques públiques que s'impulsin en territori de la UE han de contemplar aquest principi.
Cal contemplar també les aportacions que caldria incorporar com a resultat del darrer Congrés Mundial de Parcs a Sydney (2014) i la seva traducció a escala europea i catalana.
El mes de febrer de 2014, el conseller de Territori i Sostenibilitat va comparèixer a la comissió de Territori i Sostenibilitat del Parlament de Catalunya per presentar la planificació estratègica dels espais naturals protegits en un horitzó dels propers deu anys.
Apart de les declaracions de nous espais naturals de protecció especial que hi va formular, el document també contenia un conjunt de mesures transversals sobre la renovació del marc legal, el finançament, la col·laboració publicoprivada, la governança i altres aspectes.
En l'apartat relatiu a la governança es proposava la creació d'una agència del Patrimoni Natural de Catalunya, i és en la prospecció sobre aquesta proposta que s'emmarca l'estudi objecte d'aquest contracte.
Incorporació de nous paràmetres en el càlcul de les emissions de CO2 associades al planejament urbanístic.
Facilitar als equips redactors de planejament urbanístic l'avaluació de les emissions de CO 2 associades a les diferents alternatives de planejament, considerant tots els aspectes: mobilitat generada, usos residencials, usos industrials, usos terciaris, equipaments, abastament i sanejament d'aigua, generació de residus, enllumenat públic i sistemes energètics de districte.
Incorporació de nous paràmetres en el càlcul i adaptació a les noves directives d'eficiència energètica.
Direcció del projecte/coordinació de l'activitat: Direcció General d'Ordenació del Territori i Urbanisme
El sòl no urbanitzable ocupa un 94% del territori de Catalunya.
Tot i ser incompatible amb el desenvolupament urbà, en aquesta classe de sòl s'hi troben nombroses edificacions i instal·lacions, algunes de caràcter tradicional i d'altres de construcció recent.
Cada any les comissions territorials d'urbanisme analitzen vora un miler de noves sol·licituds d'usos o d'obres en sòl no urbanitzable.
L'anàlisi de l'ocupació per edificacions del sòl no urbanitzable (SNU) a Catalunya i la seva evolució té com a finalitat oferir dades territorials relacionades amb aquesta ocupació, per tal d'esdevenir una més de les fonts d'informació que possibilitin una presa de decisions adequada.
L'Observatori del Territori, a partir de la informació disponible del planejament urbanístic i d'altres bases, i mitjançant l'aplicació de sistemes d'informació geogràfica, elabora estudis (analitza, fa estadística i representa) per a conèixer la situació actual del planejament i de les dinàmiques urbanístiques, i facilitar-ne dades objectives i quantificades.
Les fonts d'informació principals utilitzades en aquest treball són la base topogràfica a escala 1:5.000 del ICGC i el Mapa urbanístic de Catalunya
Aportar nous elements d'anàlisi en la presa de decisions sobre el sòl no urbanitzable.
Establir indicadors que permetin fer comparacions entre unitats geogràfiques diferents.
Conèixer el nombre i la superfície de les edificacions en sòl no urbanitzable.
Caracteritzar el territori en funció del grau d'edificació dels espais oberts.
Posar en evidència les dinàmiques d'edificació que es donen en sòl no urbanitzable en els diferents territoris (evolució temporal 2011-2015-2018).
Utilització d'una malla ortogonal d'un quilòmetre de costat com a unitat de referència per a la representació de la densitat d'edificació en sòl no urbanitzable.
Estudi per unitats de paisatge (d'acord amb els catàlegs de paisatge).
Establiment d'indicadors: a Catalunya sobre el sòl classificat com a sòl no urbanitzable l'any 2015 s'hi comptabilitzen 489.501 edificacions que ocupen en conjunt més de 7.464 ha. Això representa que a Catalunya hi ha 16 edificacions en sòl no urbanitzable per cada km 2 d'aquest tipus de sòl, les quals ocupen una mitjana de 152 m 2 cadascuna.
Per cada m 2 de sòl no urbanitzable ocupat hi ha 403 m 2 de sòl no urbanitzable lliure.
L'anàlisi SIG permet analitzar un volum molt gran de dades i obtenir resultats per a diferents unitats d'estudi.
L'anàlisi de les edificacions existents en el SNU, la seva distribució territorial i plasmació cartogràfica s'ha realitzat a diferents escales: Catalunya, àmbits funcionals, unitats de paisatge, comarques, principals plans i municipis.
Direcció del projecte/coordinació de l'activitat: Direcció General d'Ordenació del Territori i Urbanisme
El procés per a la sol·licitud d'informes sectorials per a la tramitació dels plans urbanístics s'efectua a través d'una única sol·licitud on es demanen, de manera unificada, tots els informes sectorials que han d'emetre tant els departaments de la Generalitat com els seus organismes i entitats adscrites, segons l'article 85.5 del Decret legislatiu 1/2010, de 3 d'agost, pel qual s'aprova el Text refós de la Llei d'urbanisme.
Els ens locals, simultàniament al tràmit d'informació pública d'un pla d'ordenació urbanística municipal o d'un pla urbanístic derivat, han de sol·licitar informe als organismes afectats per raó de llurs competències sectorials.
Mitjançant aquest servei, els ajuntaments i els consells comarcals presenten una única sol·licitud a la delegació territorial del Govern corresponent la qual, posteriorment, tramet de manera unificada, tots els informes sectorials rebuts a l'ens sol·licitant.
Els requeriments de documentació també s'efectuen de manera unificada per part de la delegació territorial.
L'agilització del procés de tramitació del planejament urbanístic: redacció, modificació i revisió de planejament general i derivat.
A partir d'ara, en aquests casos, els ajuntaments només hauran de presentar una única sol·licitud d'informes, que es dirigirà a tots els organismes implicats, via electrònica, a través d'un formulari per la plataforma EACAT.
Aquest sistema de tramitació suposa un estalvi en temps i en cost econòmic, ja que la documentació associada a aquests tràmits s'ha de presentar en format electrònic, adjuntant-la al formulari de sol·licitud o dipositant-la a la plataforma habilitada amb aquesta finalitat.
Fins ara els ajuntaments havien de fer el mateix nombre de còpies en paper de l'expedient com de petició d'informes, que havien de ser emesos (entre 20 i 30) i trametre la còpia en paper a cadascun dels organismes que els han d'emetre.
La presentació per part dels ens locals d'una única sol·licitud on demanen de manera unificada tots els informes sectorials que escaiguin tant a la Generalitat com als seus organismes afectats per a la tramitació d'un pla d'ordenació urbanística municipal o d'un pla urbanístic derivat.
El sistema d'avaluació d'inversions de transport (SAIT) és una aplicació de la metodologia d'avaluació quantitativa d'anàlisi cost-benefici (ACB).
Es basa en la comptabilització, en termes monetaris, dels costos i dels beneficis socials estimats de les infraestructures projectades per tal de prioritzar-ne aquelles en què es prevegi un benefici social net més alt i descartar-ne, si fos el cas, aquelles en què es preveu un benefici social més baix o, fins i tot, nul.
Aquesta metodologia és molt coneguda i s'ha aplicat per a l'avaluació d'infraestructures, especialment als països nòrdics i anglosaxons, des de mitjan segle passat.
És, per tant, una metodologia molt provada, contrastada i consistent, tot i que és el primer cop que s'aplica al Departament.
La instrucció DGIMT/1/2015 estableix que totes les unitats que depenen orgànicament o funcional de la DGIMT i també de l'empresa pública Infraestructures de la Generalitat de Catalunya, SAU quan faci estudis o projectes impulsats per la DGIMT, han de fer una preavaluació seguint la metodologia SAIT sempre que els projectes o estudis corresponguin a alguna d'aquestes infraestructures:
En fases posteriors es vol ampliar a altres tipologies d'inversions en transport.
El SAIT té com a objectiu ser el sistema de valoració comú, eficient i de qualitat que garanteixi la correcta utilització dels recursos econòmics disponibles pel que fa a les inversions en infraestructures de transport al Departament de Territori i Sostenibilitat.
La metodologia ACB, base del SAIT, permet analitzar els projectes de transport des d'un punt de vista socioeconòmic avaluant-ne els impactes socials.
Aquests impactes afecten tant a les persones usuàries i als operadors/gestors de les infraestructures com a l'Administració pública i al conjunt de la societat.
El SAIT ha de ser una eina clau en la presa de decisions que ajudi a identificar i prioritzar aquelles inversions que tinguin més rendibilitat social per al conjunt del territori.
Ha fet possible la homogeneïtat de criteris sobre la manera d'avaluar la rendibilitat social de les inversions en infraestructures de transport terrestre.
Cal aplicar la metodologia ACB per tal que sigui l'eina d'avaluació quantitativa que s'utilitzi en totes les preavaluacions dels projectes i estudis encarregats per la DGIMT.
Direcció de projecte: Direcció general d'Infraestructures i Mobilitat Terrestre
Període: gener 2015 – desembre 2016
El projecte consisteix en la implantació d'una franja separadora de sentits, en algun cas amb barrera de formigó, la millora del ferm, de la senyalització i també la reconversió de les interseccions a nivell actual a enllaços a diferent nivell.
La barrera de seguretat es col·loca gràcies a una "màquina de transferència" que diposita els blocs de formigó entrellaçats entre si.
S'adaptarà la secció a la demanda de trànsit variant la disposició dels carrils perquè l'afectació viària sigui més lleugera.
A més, es pot modular el nombre de carrils per trams ja que no cal que els 20 quilòmetres mantinguin la mateixa disposició.
L'actuació es preveu per a una carretera amb pocs trams d'avançament i amb una orografia muntanyosa.
Dissenyar una solució dinàmica per resoldre el cas de carreteres amb demanda estacional i molt asimètrica, problemes de congestió en dies festius i en la qual ha de conviure el trànsit local amb el de llarg recorregut.
Es pretén millorar significativament la capacitat de la carretera, la seguretat viària i l'oferta de trams d'avançament; tot a un cost assumible.
Serà la primera carretera de Catalunya on s'adoptarà una tecnologia que permetrà canviar el sentit d'un carril de forma dinàmica, amb una màquina amb efecte cremallera.
Ampliació a 3 carrils amb una barrera mòbil, que ajusta la capacitat de cada sentit de trànsit segons la demanda.
Es tracta d'un projecte innovador i pioner a Catalunya i a l'Estat espanyol, ja que només hi ha experiències similars a Estats Units, Nova Zelanda i Austràlia.
Direcció del projecte: Centre Internacional d'Investigació de Recursos Costaners (CIIRC)
Període: Gener 2014 – Desembre 2015
L'objectiu principal d'aquest projecte és desenvolupar una eina, iCoast (Sistema d'Alerta costanera integrada), per fer front als riscos costaners causats per les onades extremes i els nivells d'alt nivell del mar a les zones costaneres europees.
Aquest sistema integra la tecnologia existent de monitoratge de l'estat del mar, els models numèrics de predicció oceànica, la base de dades històriques i les experiències de les institucions implicades.
iCoast serà utilitzat com un sistema d'alerta primerenca de la costa per pronosticar les tempestes i com una eina per ajudar en els processos de presa de decisions de les intervencions per als gerents.
Les principals zones d'actuació de iCoast seran platges urbanes, defenses costaneres i les infraestructures, que és on la majoria de les víctimes es reporten.
Aquest projecte identificarà les zones de perills costaners elaborant un inventari i un mapa dels diferents perills i riscos associats als fenòmens meteorològics extrems marins al llarg de la Mediterrània nord-occidental, incloent-hi la seva caracterització física costanera.
Els resultats obtinguts serviran per identificar un conjunt de llocs de referència a la costa espanyola per a ser utilitzats com a objectius de pronòstics inicials dins iCoast.
El sistema oferirà diferents alternatives de gestió a 72 hores vista, per tal de que els responsables del territori prenguin les mesures més adequades.
iCoast s'estructura en quatre grans mòduls:
A les figures següents es mostra un exemple d'aquesta integració.
Es pot observar el resultat del sistema per a les platges de S'abanell (Blanes) i el Trabucador (delta de l'Ebre) per als temporals de desembre de 2008 i novembre de 2001 respectivament (el color indica altura de la làmina d'aigua) i a la dreta els efectes reals en determinats punts de la platja:
Atesa la importància dels temporals en el desenvolupament econòmic i natural de la costa, i la seva variació en escenaris futurs per causa dels efectes de canvi climàtic, iCoast treballarà de forma solidària amb el projecte europeu RISES -AM- en el desenvolupament d'alternatives per a l'adaptació al canvi climàtic.
Aquestes alternatives, combinades amb les MAR, permetran definir noves estratègies de gestió multi-temporal tant per a episodis puntuals com a llarg termini.
Tasques de mostreig (Vallter, 1 de març de 2011)
Dins la tasca d'anàlisi del mantell nival i emissió de la predicció d'allaus, aquest projecte suposa avançar en el coneixement del comportament de les plaques de vent, origen de la principal causa d'accidents per allau.
L'objectiu d'aquest projecte consisteix en fer un seguiment de l'estratificació de les plaques des del moment de la seva formació mitjançant l'aplicació de tests d'estabilitat, i comparar els resultats amb la bibliografia existent, que recull les experiències en climes més freds.
L'objectiu d'aquest projecte és conèixer l'evolució de la inestabilitat de les plaques de vent, mitjançant l'aplicació de tests de sobrecàrrega, i poder caracteritzar les capes febles que hi actuen.
Recerca sobre l'evolució de les plaques de vent i el càlcul d'inestabilitat.
El comportament de les plaques de vent, origen de la principal causa d'accidents d'allaus, no ha estat encara determinat.
La generalització pretén aprofitar les dades cartogràfiques digitals d'una base numèrica per a la generació automàtica, o quasi automàtica, d'altres bases o mapes a escales inferiors.
La activitat té com a objectiu l'estudi i desenvolupament continuat d'algorismes i els mètodes adients per a tal fi.
Anàlisi i implementació de fluxos i processos semiautomàtics de generalització cartogràfica (2D i 3D).
Optimitzar la producció de bases cartogràfiques i mapes, aplicant tècniques de generalització cartogràfica i simbolització.
Participació en l'elaboració d'un test europeu per a l'anàlisi del programari comercial de generalització.
Definició de regles de generalització per garantir la interoperabilitat de dades d'escales diferents.
Adaptació dels processos de simbolització de dades topogràfiques per a la seva visualització amb canvi dinàmic d'escala com entorns web i dispositius mòbils o per a ser impreses.
Disseny i implementació de models que permetin optimitzar el procés de generalització, en especial, les bases de dades multirepresentació (MRDB).
Integració de regles de generalització i d'harmonització per a la interoperabilitat de conjunts d'informació geogràfica.
Exemples de productes derivats de la Base Topogràfica 1:5000 aplicant processos automàtics de generalització cartogràfica