projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La Direcció General del Patrimoni Cultural és la unitat directiva que té com a finalitat impulsar la gestió documental al conjunt del sector públic català.
En el cas de l'Administració de la Generalitat és l'òrgan que té atribuïdes les funcions normatives, d'impuls, coordinació i supervisió.
En aquest àmbit destaca la coordinació tècnica dels arxius centrals administratius dels seus departaments i ens i l' impuls del projecte corporatiu ARESTA (Arxiu Electrònic Segur i Tramitació Administrativa).
En relació a l'administració local, les universitats públiques i altres ens, la Direcció General té funcions d' inspecció, de normalització i d' oferir línies de subvenció.
Una de les funcions més destacades és la relacionada amb l' impuls de l'accés i l'avaluació de la documentació que es realitza mitjançant la direcció i suport tècnic a l'acció de la Comissió Nacional d'Accés, Avaluació i Tria Documental (CNAATD).
L'impuls que s'està produint en aspectes com l'administració electrònica o la transparència fa que existeixin diversos actors que influeixen en la gestió de la informació i dels documents.
La Direcció General participa activament en òrgans i ens de caràcter multidisciplinari, interadministratiu o tècnic amb la finalitat que els aspectes tècnics vinculats a la gestió de documents hi siguin presents.
Els arxius de l'Església catòlica custodien un significatiu patrimoni documental, de gran valor històric i cultural, per la qual cosa formen part del Sistema d'Arxius de Catalunya.
Els arxius diocesans custodien la documentació generada per l'organització d'una demarcació eclesiàstica sota la jurisdicció del bisbe.
Els arxius diocesans han aplegat un patrimoni documental molt important, especialment pel fet de concentrar-s'hi els fons històrics de les seves parròquies.
Els arxius capitulars són els encarregats de conservar la documentació relacionada amb la catedral de la mateixa diòcesi i també conserven, sovint, documentació d'altres organisme i institucions vinculades amb la catedral.
Per saber quins arxius eclesiàstic hi ha a Catalunya, accediu a aquest enllaç.
Les universitats generen i reben documentació diversa en el desenvolupament de les activitats que li són pròpies.
Aquesta documentació, constitueix la base dels seus respectius arxius.
La Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i documents, preveu que els arxius de les universitats catalanes, independentment de la seva titularitat, s'integrin en el Sistema d'Arxius de Catalunya.
De fet, el Sistema Universitari de Catalunya, és conformat per totes les universitats establertes a Catalunya, públiques i privades.
D'aquesta forma es reconeix el paper que juguen les universitats en la creació, transmissió i difusió de la cultura i dels coneixements científics, humanístics, tècnics i professionals; el foment del pensament crític i de la cultura de la llibertat, la solidaritat, la igualtat i el pluralisme; l'enriquiment del patrimoni intel·lectual, cultural i científic de Catalunya, i la incorporació de llengua catalana a tots els àmbits del coneixement.
Arxiu Històric de Protocols de Barcelona
L'Arxiu Històric de Protocols de Barcelona és integrat pels registres i protocols de més de cent anys del districte notarial de la capital de Catalunya, i es troba inserit dins l'Arxiu General del Col·legi de Notaris de Catalunya (amb els protocols de més de vint-i-cinc anys), que és la institució que el gestiona.
La formació de l'Arxiu vingué determinada per la mateixa Llei del notariat de 1862 i pels decrets posteriors, especialment el de 1869.
Tanmateix, fou després de la guerra de 1936-39 que es donà l'impuls definitiu a l'Arxiu, sota la iniciativa i el guiatge de les diferents juntes directives i, especialment, del notari Raimon Noguera, que el salvà físicament, en tingué cura, dirigí la confecció de l'inventari, l'obrí a la investigació i potencià els estudis sobre els seus fons
El nombre total de volums de l'Arxiu General supera els 85.000, corresponents a uns 1.700 notaris i que ocupen uns 9.000 metres lineals.
D'aquest total, més de 40.000 són centenaris i integren, per tant, l'Arxiu Històric.
El registre notarial més antic és del final del mateix segle XIII (any 1297).
I, a partir de mitjan segle XIV, compta amb unes més que notables i continuades sèries documentals, amb 5.305 registres anteriors a l'any 1500.
Tots els fons foren descrits, a mitjan segle XX, en un inventari, revisat a partir de 1995.
Fins al moment s'han editat quatre volums del total de set que es preveuen.
Compta, a més, amb alguns catàlegs de buidatge de la documentació, tant manuals com automatitzats.
I, més enllà de les activitats habituals de tractament i difusió dels fons, l'Arxiu està en connexió ben directa amb les universitats i altres institucions culturals.
Així, s'hi imparteixen amb regularitat classes pràctiques de diferents matèries relacionades amb la documentació i s'hi fan nombroses visites comentades.
Igualment, en la seva línia tradicional de publicacions de caire històric i jurídic, cal remarcar que edita una prestigiosa revista de caire històric i institucional, titulada Estudis Històrics i Documents dels Arxius de Protocols, de periodicitat anual i que ha assolit enguany el número XXV.
AH de la Diputació de Barcelona.
Les diputacions provincials són entitats de caràcter local que remunten el seu origen a la primera meitat del segle XIX.
D'acord amb l'actual divisió territorial de l'estat espanyol, a Catalunya, es localitzen quadre diputacions provincials:
- Arxiu General de la Diputació de Barcelona
- Arxiu General de la Diputació de Girona
- Arxiu Central de la Diputació de Lleida
- Arxiu General de la Diputació de Tarragona
L'article 31.1 de la Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i documents, estableix l'obligatorietat que les diputacions provincials disposin d'un arxiu propi.
Els arxius de les diputacions provincials custodien la documentació generada per aquestes institucions en el decurs de les seves activitats, alhora que implanten, en el marc de la seva organització, el sistema de gestió de la documentació administrativa.
Els arxius de les diputacions provincials formen part del Sistema d'Arxius de Catalunya.
Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona
La Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i documents, estableix que els ajuntaments dels municipis majors de deu mil habitants disposin d'arxiu i que aquest passi a formar part del Sistema d'Arxius de Catalunya.
A l'igual que la resta de centres que integren el sistema, els arxius han de disposar d'unes condicions bàsiques establertes a la mateixa normativa.
Els arxius municipals són els encarregats de dissenyar i desenvolupar, en el marc de la seva administració, el sistema de gestió de la documentació administrativa en fase activa i semiactiva.
Així mateix, són els responsables de gestionar i conservar la documentació semiactiva i històrica del mateix municipi.
D'altra banda, els arxius i arxivers municipals són els encarregats de vetllar per la protecció del patrimoni documental del seu terme municipal, donat l'interès històric i cultural que pot arribar tenir per a la localitat la documentació de persones físiques i jurídiques.
Els arxius de localitats situades entre els cinc mil i els deu mil habitants no pertanyen directament al Sistema d'Arxius de Catalunya.
Tanmateix, les institucions competents, els ajuntaments del municipis i la direcció del Sistema col·laboraran de forma activa per a la incorporació d'aquests centres al Sistema d'Arxius de Catalunya.
Si voleu saber més sobre els arxius municipals de Catalunya, accediu als que estan inclosos al Directori d'Arxius de Catalunya.
Vista aèria de l'Arxiu de la Corona d'Aragó des del pont de Marina
L'Estatut d'Autonomia de Catalunya estableix que "Els fons propis de Catalunya situats a l'Arxiu de la Corona d'Aragó i a l'Arxiu Reial de Barcelona s'integren en el sistema d'arxius de Catalunya.
Per a la gestió eficaç de la resta de fons comuns amb altres territoris de la Corona d'Aragó, la Generalitat ha de col·laborar amb el Patronat de l'Arxiu de la Corona d'Aragó, amb les altres comunitats autònomes que hi tenen fons compartits i amb l'Estat per mitjà dels mecanismes que s'estableixin de mutu acord".
El nucli original de l' Arxiu de la Corona d'Aragó (ACA) el forma l'Arxiu Reial de Barcelona, els orígens del qual reculen al segle IX, amb els documents propis dels comtes de Barcelona, tot i que la seva organització duradora partí del regnat de Jaume II (1291-1327) i s'afermà sota Pere el Cerimoniós (1336-1387), que va dotar-lo d'unes Ordinacions pròpies.
Fou un arxiu viu, al servei de l'administració reial fins a l'entrada en vigor de la Nova Planta (1716).
A partir d'aleshores esdevingué un arxiu tancat.
El segle XVIII li fou atorgada la denominació actual (ACA) i, durant els segles XIX i XX, hi foren ingressats moltíssims fons i documents d'institucions exclusives de Catalunya, com és ara el de la Generalitat de Catalunya, els de monestirs, districtes notarials (Mataró, Berga, Martorell, Sant Cugat...), etc. Segons la seva darrera guia publicada (2008) i del Censo-Guía de Archivos e Iberoamérica, conté 6.132 metres lineals de documents, que corresponen a: 8.480 registres, 2001 capses, 59.959 lligalls / volums, 82.925 pergamins, 20.000 plets, 865 llibres, 935 documents solts.
La Generalitat de Catalunya té una àmplia xarxa d'arxius distribuïts arreu del país que vetllen per la preservació del patrimoni documental de Catalunya, que és una part fonamental de la memòria de la nació i, alhora, són un element important dins una gestió transparent, eficaç i democràtica de les administracions públiques.
- L'Arxiu Nacional de Catalunya
- L'Arxiu del Parlament de Catalunya
- L'Arxiu del Síndic de Greuges
- L'Arxiu de la Sindicatura de Comptes
- L'Arxiu del Consell Consultiu i els arxius de les altres institucions de la Generalitat no dependents de la seva Administració
- Els arxius centrals administratius dels departaments de la Generalitat, de les delegacions territorials del Govern, de les empreses, entitats i ens dependents de la Generalitat i de les entitats de dret públic vinculades a la Generalitat
Trobareu el llistat actualitzat dels arxius de la Generalitat a través d'aquest enllaç del cercador d'arxius.
Entre aquests centres els que depenen orgànica o funcionalment del Departament de Cultura són:
Existeixen un conjunt d'organismes internacionals i nacionals que es dediquen a elaborar normativa tècnica
La normalització té com a finalitat establir unes normes que fixen regles, directrius o característiques per a determinats productes, procediments, serveis, activitats etc. De fet qualsevol entitat, pública o privada, pot crear un estàndard sempre i quan aquest sigui reconegut pel sector que regula.
En el món de la indústria i la tecnologia es pot donar el cas que determinats estàndards s'adoptin de facto, és a dir, quan una gran companyia que domina un segment del mercat l'imposa a la resta de competidors.
Els principals estàndards internacionals són producte del treball i consens de comunitats professionals i tècniques que s'agrupen en organismes de normalització.
Aquests organismes tenen processos d'elaboració, aprovació i manteniment de les normes que promouen.
Aquí podeu trobar la referència dels principals organismes de normalització relacionats, amb una visió àmplia, amb la gestió de documents electrònics i arxiu.
El TERMCAT és el centre de terminologia de la llengua catalana, creat el 1985 per la Generalitat de Catalunya i l'Institut d'Estudis Catalans.La missió del TERMCAT és coordinar l'activitat terminològica en llengua catalana, mitjançant la prestació de serveis de qualitat, la creació de productes terminològics i la normalització de neologismes, per garantir la disponibilitat de la terminologia catalana en tots els sectors de coneixement i d'activitat i per afavorir-ne l'ús.
El TERMCAT té també una reconeguda trajectòria en l'àmbit internacional, i participa regularment en les xarxes de col·laboració terminològica multilingüe.
Els arxius centrals administratius son la peça clau del Sistema General de Gestió de la Documentació Administrativa (SGGDA) ja que són els responsables de desenvolupar i gestionar el sistema dels seus respectius organismes, d'acord amb la normativa i les directrius del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Han de tenir arxiu central administratiu tots els departaments de la Generalitat, ens que en depenen i les delegacions territorials del Govern.
També poden tenir-ho els òrgans d'un departament i les entitats autònomes en què sigui necessari, a criteri del secretari general del departament al qual estiguin adscrits; també les empreses de la Generalitat i els consorcis inclosos en l'àmbit d'aplicació del Decret 76/1996, a criteri del seu òrgan directiu.
En el cas que aquests ens no creïn el seu propi arxiu, han d'establir un acord de col·laboració amb un departament o entitat de la Generalitat que disposi d'arxiu central administratiu.
En el desenvolupament de les seves funcions els responsables dels arxius centrals administratius han de gestionar i administrar el sistema, mantenint els elements bàsics anteriorment esmentats així com també analitzar les condicions de conservació de la documentació, la formació i assessorament sobre l'aplicació del sistema de gestió de la documentació administrativa, i les necessitats d'organització i de gestió de la documentació administrativa del departament o ens, independentment del lloc on aquesta sigui produïda o ubicada.
Arrel de l'extensió de l'Administració electrònica també s'integren en equips multidisciplinaris amb funcions de redisseny de processos documentals.
Arxius centrals administratius de les delegacions territorials de Govern
En el cas dels arxius centrals administratius de les delegacions territorials de Govern, que depenen del Departament de la Vicepresidència, es coordinen tècnicament amb el conjunt d'arxius centrals administratius atès que han d'elaborar, aplicar i mantenir els elements del sistema general de gestió de la documentació administrativa dipositada a l'arxiu d'acord amb la normativa tècnica general establerta pel Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació i amb les instruccions específiques de cadascun dels departaments o ens.
Actualment la Generalitat de Catalunya disposa de 4 arxius territorials:
Arxiu Comarcal del Pallars Jussà
La Xarxa d'Arxius Comarcals de la Generalitat de Catalunya és integrada pels arxius d'àmbit comarcal que treballen de forma coordinada per assegurar el compliment de la Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i gestió de documents, en el territori, i per assegurar el respecte als principis de provinença i territorialitat en el tractament i accés als documents.
Els arxius i arxivers comarcals coordinen i encapçalen programes sobre el patrimoni documental de la comarca.
Col·laboren amb les diverses administracions públiques, de la mateixa manera que amb d'altres arxius de la comarca, en especial amb els arxius d'ajuntaments menors de 10.000 habitants, dirigint les seves accions de cara a la preservació del patrimoni documental.
Els arxius que integren la Xarxa organitzen, preserven, difonen i faciliten l'accés a la documentació en fase semiactiva i inactiva dels òrgans de la Generalitat d'àmbit local o comarcal, dels consells comarcals, dels ajuntaments on l'arxiu tinguin la seu en el cas que s'hagi acordat la gestió conjunta del centre, i d'altres ens i organismes del territori.
Així mateix, els arxius comarcals custodien la documentació semiactiva i històrica dels ajuntaments menors de 10.000 habitants de la seva demarcació, i amb els quals s'hagi acordat el dipòsit de la documentació; els protocols notarials de més de 100 anys; la documentació de l'Administració de justícia, dels registres públics i dels serveis de l'estat de cadascuna de les comarques; o qualsevol altre documentació de persones físiques o jurídiques d'interès històric o cultural relatives al seu àmbit d'actuació.
Els tres arxius provincials (Girona, Lleida, Tarragona) formen part de la Xarxa d'Arxius Comarcals de la Generalitat.
La gestió d'aquests centres de titularitat estatal va ser transferida a la Generalitat de Catalunya en el Reial Decret 1010/1981 (BOE 1 de juny) i establerta definitivament en el conveni de gestió signat entre l'Administració de l'Estat i la Generalitat el 16 d'abril de 1982 (DOGC núm.220 de 5 de maig).
Coneix la Xarxa d'Arxius Comarcals
DIDAC: Repositori segur de la documentació digitalitzada de la Xarxa d'Arxius Comarcals
Garantir la preservació i accés a la documentació digitalitzada en el marc de la Xarxa d'Arxius Comarcals, arxius municipals i aquelles altres institucions que de forma directa o indirecta estiguin vinculades a la Subdirecció General d'Arxius i Museus i tinguin documents en el DIDAC
a) Preservar el patrimoni digital de la XAC aplicant les polítiques de seguretat i protocols de comunicació, tot garantint la confidencialitat, la integritat i la disponibilitat de la informació.
b) Definir els protocols de càrrega i facilitar la migració / càrrega de documents digitalitzats de la XAC al repositori segur de formats de conservació i garantir la disponibilitat dels formats de consulta vinculats al programari d'arxiu (GIAC / Arxiu en línia).
c) Donar suport als arxius comarcals per aplicar procediments de migració de dades a DIDAC.
Gestor de premsa digitalitzada: XAC_premsa
Impulsar i donar suport al funcionament del gestor de la premsa històrica digitalitzada de la Xarxa d'Arxius Comarcals (XAC_Premsa)
a) Treballar, conjuntament amb la Subdirecció General d'Arxius, les propostes de millora i evolució del programari XAC_premsa.
b) Donar suport a la Xarxa d'Arxius Comarcals en el procés de digitalització i posada en línia dels continguts de la hemeroteca local i comarcal.
c) Promoure accions de difusió de XAC_premsa en aquelles administracions o institucions que es vulguin utilitzar.
Xarxa d'Arxius Comarcals de Catalunya (SDAC)
Confeccionar model de serveis didàctics per a la Xarxa d'Arxius Comarcals que integri elements corporatius i específics de cada comarca
a) Sistematitzar, agrupar i normalitzar els continguts i materials didàctics de tots els arxius comarcals.
b) Fer una radiografia de l'estat dels serveis didàctics de la Xarxa d'Arxius Comarcals.
c) Fer el seguiment dels serveis didàctics de la Xarxa d'Arxius Comarcals i desenvolupar els materials necessaris per la seva correcta aplicació.
d) Valorar i aportar propostes de millora del portal patrimoni cultural – educació per difondre les activitats i materials didàctics de la XAC
e) Promoure l'ús del portal patrimoni cultural – educació en el conjunt d'arxius del SAC que estiguin interessats com un servei gratuït de difusió de les activitats i materials didàctics
f) Desenvolupar un programa de millores dels serveis didàctics.
g) Donar suport a la XAC en matèria de materials didàctics.
h) Proposar, avaluar i validar els instruments metodològics i tècnics coordinadament amb la consultora externa.
Enric Cobo, Coordinador General d'Arxius
Arantxa Rovira, Subdirecció General d'Arxius i Museus
Núria Batllem, AC Pla de l'Estany
Pilar Reverter, Arxiu Nacional de Catalunya i CESIRE
Suport extern: consultoria serveis didàctics
Proposta, definició i si s'escau, elaboració dels continguts de les pàgines del Portal comunes a la totalitat dels arxius dela Xarxa.
Propostade millores en la usabilitat, estructura i continguts de les pàgines del Portal.
Gestió de qualsevol assumpte que afecti directa o indirectament a la globalitat del Portal dela XACi aplicació de polítiques 2.0.
- Donar suport en el desenvolupament dels serveis didàctics enla Xarxad'Arxius Comarcal
- Analitzar i validar les propostes de materials i activitats didàctiques dels arxius que s'hagin d'incorporar al portal Patrimoni Cultural – Educació.
- Elaborar propostes pel correcte desenvolupament dels serveis didàctics en els arxius.
El Mapa d'arxius de Catalunya és un instrument de planificació i de gestió arxivística impulsat des de la Direcció del Sistema d'Arxius de Catalunya.
S'hi dibuixen i visualitzen, territorialement, els arxius i serveis arxivístics existents, i els que són necessaris per tal de complir amb els propòsits de la Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i documents.
L'article 18 de la Llei 10/2001, de 13 de juliol (modificat per l'article 5 de la Llei 20/2015, de 29 de juliol, de modificació de la Llei 10/2001, de 13 de juliol, d'arxius i documents.
DOGC núm. 6927 de 4 d'agost de 2015) preveu la creació del Consell Nacional d'Arxius i Gestió Documental com a òrgan de consulta de l'Administració de la Generalitat en matèria d'arxius i gestió documental, estableix els criteris amb què s'ha de determinar la seva composició, i li dóna unes atribucions molt àmplies entre les quals es destaquen les de proposar actuacions i iniciatives en matèria d'arxius i gestió documental, emetre dictàmens sobre programes globals d'actuació arxivística, projectes de disposicions, normativa tècnica, incorporació de nous arxius al Sistema d'Arxius de Catalunya (SAC), inclusió de documents al Patrimoni Documental de Catalunya i aprovació del Mapa d'Arxius de Catalunya i de les seves variacions.
Aquest òrgan, constituït el 17 de juliol de 2006, tal i com preveu el Decret 52/2006, de 28 de març, sobre la composició i funcionament del Consell Nacional d'Arxius, està format per una presidència, una vicepresidència i una vicepresidència 2a, 24 vocalies i una secretaria.
Per tal que esdevingui un veritable instrument de participació de tots els sectors implicats en la gestió, preservació i difusió del patrimoni documental català, dels actuals vint i set membres que el componen, deu són arxivers que pertanyen a diferents àmbits i institucions arxivístiques del nostre país i la resta representants dels diferents sectors de la nostra societat.
Aquesta pluralitat dels components pretén reflectir la riquesa i complexitat de l'arxivística actual així com el caràcter transversal de la funció de l'arxiver el qual, per una banda, és un agent imprescindible a l'hora de dissenyar un sistema de gestió documental en un entorn cada vegada més tecnificat, on és necessari actuar des del moment en què es generen els documents a les oficines fins la seva arribada als arxius, i per l'altra, té un paper essencial en la configuració dels instruments necessaris per a garantir la correcta conservació que permeti un ús eficient de la informació i la seva recuperació immediata per tal que els arxius esdevinguin els centres cabdals de conservació i divulgació de la nostra memòria històrica.
D'acord amb les competències de la CNAATD sobre reclamació d'accés a la documentació pública atorgades pel Decret 13/2008 i fins l'entrada en vigor de la Llei 19/2014, de 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern.
S'ofereixen els extractes de les resolucions emeses per la Comissió Nacional d'Accés, Avaluació i Tria Documental en matèria de reclamacions i informes concrets en matèria d'accés amb l'objectiu que ciutadans i professionals dels arxius i la gestió de documents coneguin el seu contingut i les puguin tenir de referència.