Relatives a l'impost sobre les estades en establiments turístics
El subjecte passiu substitut ha de consignar en la factura que emeti als seus clients, de manera diferenciada de la contraprestació pels seus serveis, l'import de la quota de l'impost amb indicació del nombre d'unitats d'estada i del tipus de gravamen aplicat.
L'article 29 del Decret 159/2012, de 20 de novembre, d'establiments d'allotjament turístic i d'habitatges d'ús turístic, preveu el següent:
"Identificació de les persones usuàries
L'establiment ha de portar el registre dels usuaris allotjats i ha de remetre a la Direcció General de la Policia la informació relativa a l'estada de les persones que s'hi allotjen, d'acord amb la normativa de seguretat ciutadana aplicable a tots els establiments que faciliten mitjançant preu allotjament a les persones."
Per tant, d'acord amb els preceptes transcrits, seran contribuents de l'impost totes les persones físiques que facin una estada en els establiments i equipaments que s'assenyalen a l'article 26.3 de la Llei 5/2017 del 28 de març, i hauran d'acreditar la seva identitat en l'establiment en què s'allotgin, per tal de complir l'obligació dels establiments de portar el registre dels usuaris allotjats.
Sí, estan subjectes els hostals i pensions perquè d'acord amb allò que disposa l'article 33 del Decret 159/2012, de 20 de novembre, d'establiments d'allotjament turístic i d'habitatges d'ús turístic, es consideren establiments hotelers.
Pel que fa a les fondes i cases d'hostes, s'ha d'assenyalar que són terminologíes antigues d'uns establiments hotelers que s'inclouen en la modalitat de pensió o hostal.
En general, l'impost merita a l'inici de l'estada en els establiments i equipaments turístics.
En particular, i pel que fa a les estades en embarcacions de creuers, l'impost es merita, per part dels contribuents que es troben en trànsit, en el moment en què el vaixell fa escala en algun port de Catalunya.
La persona que embarca en un port de Catalunya iniciant així el seu viatge, o aquella que hi desembarca perquè aquest port és la destinació final del seu viatge, no merita l'impost.
Podeu consultar més informació sobre el model d'autoliquidació 950, el pagament i presentació, així com la documentació requerida, en funció de l'operació que vulgueu declarar a:
Hi ha dos períodes de liquidació semestrals: de l'1 d'abril al 30 de setembre del mateix any, i de l'1 d'octubre al 31 de març de l'any següent.
L'autoliquidació ha d'incloure les quotes meritades i exigibles dins aquests semestres per a cada establiment o equipament turístic.
Hi ha dos períodes de liquidació semestrals:
Termini per a la presentació i ingrés de l'autoliquidació: de l'1 i al 20 d'octubre.
Termini per a la presentació i ingrés de l'autoliquidació: de l'1 i al 20 d'abril.
Les empreses turístiques d'allotjament (els allotjaments turístics: establiments hotelers, apartaments turístics, càmpings i establiments de turisme rural, així com els habitatges d'ús turístic) no requereixen autorització per part de l'administració turística però sí que han de comunicar l'inici de la seva activitat mitjançant la presentació d'una declaració responsable de compliment de la normativa turística.
Aquesta comunicació comporta la inscripció de l'establiment o empresa que es tracti en el Registre de Turisme de Catalunya (RTC) i, conseqüentment, l'adjudicació d'un número o codi alfanumèric d'inscripció.
Es pot consultar si els establiments d'allotjament turístic consten inscrits en el RTC i quin és el número d'inscripció corresponent a la Guia d'establiments i activitats turístiques disponible al web http://establimentsturistics.gencat.cat; així mateix, hi podeu trobar el número de registre (o de signatura), inclòs el dels habitatges d'ús turístic que han estat comunicats pels respectius ajuntaments.
Els albergs són establiments la competència dels quals correspon a la Direcció General de la Joventut i és aquesta la que els atorga el número d'inscripció.
No, estan subjectes i no exemptes totes les persones que s'allotgen en un establiment o equipament turístic, encara que no ho facin en qualitat de turistes, a excepció dels casos expressament previstos en l'article 27 de la Llei 5/2017 del 28 de març.
No és necessària la presentació de l'autoliquidació quan no resulti cap quantitat a ingressar, sens perjudici de l'obligació dels subjectes passius substituts de conservar la documentació acreditativa de les exempcions aplicades fins que finalitzi el termini de prescripció.