El recurs d'empara ha de ser objecte d'una decisió d'admissió a tràmit.
La secció, per unanimitat dels seus membres, ha d'acordar mitjançant provisió l'admissió, en tot o en part, del recurs només quan es donin tots els requisits següents:
a ) Que la demanda compleixi el que disposen els articles 41 a 46 i 49.
b ) Que el contingut del recurs justifiqui una decisió sobre el fons per part del Tribunal Constitucional per raó de la seva especial transcendència constitucional, que s'ha d'apreciar atenent la seva importància per a la interpretació de la Constitució, per a la seva aplicació o per a la seva eficàcia general, i per a la determinació del contingut i l'abast dels drets fonamentals.
Quan l'admissió a tràmit, fins i tot havent obtingut la majoria, no assoleixi la unanimitat, la secció ha de traslladar la decisió a la sala respectiva perquè la resolgui.
Les provisions d'inadmissió, adoptades per les seccions o les sales, han d'especificar el requisit incomplert i s'han de notificar al demandant i al ministeri fiscal.
Contra aquestes provisions només pot recorrer en súplica el ministeri fiscal en el termini de tres dies.
Aquest recurs es resol mitjançant interlocutòria, que no és susceptible de cap impugnació.
Quan en la demanda d'empara es donin un o diversos defectes de naturalesa esmenable, s'ha de procedir en la forma que preveu l'article 49.4; si no s'esmenen dins el termini que fixa el precepte esmentat, la secció n'ha d'acordar la inadmissió mitjançant provisió, contra la qual no escau cap recurs.
La secció, per unanimitat dels seus membres, pot acordar mitjançant una providència la inadmissió del recurs quan es doni algun dels supòsits següents:
a ) Que la demanda incompleixi de manera manifesta i insolucionable algun dels requisits que contenen els articles 41 a 46 o es doni el cas al qual es refereix l'article 4.2.
b ) Que la demanda es dedueixi respecte de drets o llibertats no susceptibles d'empara constitucional.
c ) Que la demanda estigui mancada manifestament de contingut que justifiqui una decisió sobre el fons d'aquesta per part del Tribunal Constitucional.
d ) Que el Tribunal Constitucional ja hagi desestimat en el fons un recurs o qüestió d'inconstitucionalitat o un recurs d'empara en un supòsit substancialment igual, i hagi assenyalat expressament en la providència la resolució o resolucions desestimatòries.
La providència a què es refereix l'apartat anterior, que indica el supòsit en què es troba el recurs, s'ha de notificar al demandant i al Ministeri Fiscal.
Contra aquesta providència només pot recórrer el Ministeri Fiscal, en súplica, en el termini de tres dies.
El recurs es resol mitjançant una interlocutòria.
Quan en els supòsits a què al·ludeix l'apartat primer no hi hagi unanimitat, la secció, amb l'audiència prèvia del sol·licitant d'empara i del Ministeri Fiscal, per un termini comú que no pot excedir els deu dies, pot acordar mitjançant una interlocutòria la inadmissió del recurs.
Contra les interlocutòries a què es refereixen els apartats 2 i 3 anteriors no es pot interposar cap recurs.
Quan en la demanda d'empara es donin un o diversos defectes de naturalesa solucionable, la secció ha de procedir en la forma que preveu l'article 85.2; si no es produeix l'esmena dins el termini fixat en el precepte esmentat, la secció ha d'acordar la inadmissió mitjançant una providència, contra la qual no es pot interposar cap recurs.
La sala, amb l'audiència prèvia del sol·licitant d'empara i del ministeri fiscal, per un termini comú que no ha d'excedir els deu dies, pot acordar motivadament la inadmissibilitat del recurs si s'hi dóna algun dels supòsits següents:
b ) Que la demanda presentada sigui defectuosa perquè no té els requisits legals o no va acompanyada dels documents preceptius, sens perjudici del que estableix l'article vuitanta-cinc, dos.
També se'n pot acordar la inadmissibilitat, amb els requisits d'audiència assenyalats al número anterior, en els supòsits següents:
a ) Si la demanda es dedueix respecte de drets o llibertats no susceptibles d'empara constitucional.
b ) Si la demanda manca manifestament de contingut que justifiqui una decisió per part del Tribunal Constitucional.
c ) Si el Tribunal Constitucional ja ha desestimat en el fons un recurs o qüestió d'inconstitucionalitat o un recurs d'empara en un supòsit substancialment igual.
Contra l'acord d'inadmissió d'una demanda d'empara constitucional no es pot interposar recurs.