El contracte de treball implica la cessió de drets d'explotació a favor de l'empresa que contracta l'autor/a, sense que sigui necessari l'acord exprés entre l'empresa i el/la treballador/a.
Aquest és el cas del professorat que crea materials educatius en exercici de les seves funcions en organismes administratius o en centres educatius del Departament d'Ensenyament, en virtut d'una relació funcionarial.
En aquest cas, el Departament d'Educació és el titular dels drets d'explotació dels materials elaborats pel seu personal docent, tot i que no existeixi un acord formal de cessió de drets.
Aquesta regla és independent del format en què estiguin els materials.
Aquesta obra està sota una llicència Creative Commons Reconeixement-No comercial-Compartir igual 3.0 [URL] Són drets relacionats amb la llei de drets d'autoria per referir-se a drets similars als d'autoria i copyright tot i no estar vinculats directament amb l'autor/a de l'obra.
La definició de drets connexos és diferent segons el país però inclou els drets d'intèrprets, productors de fonogrames i de la radiodifusió.
La llei de 1985 relacionada amb aquests drets es va promulgar per la protecció d'artistes intèrprets, productors de fonogrames i videogrames com d'empreses de comunicació audiovisual.
La difusió pública de les obres i prestacions a través d'Internet no implica que qui tingui la titularitat dels drets hagi declinat el seu dret a autoritzar l'explotació de la seva obra o prestació ni renunciat a obtenir una remuneració.
És a dir, el fet de trobar una imatge, un vídeo o un text a Internet no implica que puguem baixar-lo i incloure'l a un document o una pàgina web que estiguem elaborant.
Els drets morals i patrimonials d'una obra pertanyen a la persona que l'ha creada, tant si ho especifica (per exemple mitjançant el símbol © al costat del seu nom) com si no ho fa i, per defecte, es considera que té reservats tots els drets.
Si la imatge s'utilitza en l'àmbit educatiu d'una aula escolar (i dins aquest concepte es podria considerar l'aula virtual sempre i quan no sigui d'accés lliure) ens podem acollir a l'article 32 de "Cita i il·lustració de l'ensenyament", que permet l'ús educatiu d'elements amb drets d'autoria (fragments de text, vídeo o gravacions així com d'imatges, per exemple) sense sol·licitar autorizació sempre que:
Es poden utilitzar obres pròpies, del domini públic, obres que tinguin una llicència del tipus Creative Commons (respectant-ne les limitacions) i obres de les quals se n'hagi sol·licitat autorització a qui posseeix els drets.
En cap cas es poden incloure a llocs web públics (bloc d'aula, web de centre) imatges que no tinguin una llicència que hagi alliberat els drets que en permetin la seva utilització.
Fins i tot en aquest cas se n'ha de citar la font i l'autor/a.
Google també disposa d'un sistema de cerca avançada que permet restringir la cerca a documents, llocs web i imatges que hagin especificat llicències que en permetin fer-ne ús sense haver de sol·licitar el permís corresponent.
El més recomanable és citar la font i el nom de l'autor/a a cada imatge.
Si no es pot fer, s'han d'identificar convenientment i elaborar una secció amb els crèdits de les imatges utilitzades (per exemple una pàgina addicional o al peu de cadascuna de les pàgines que contenen imatges).
Disposeu d'exemples a la secció Referenciar materials.
Aquells treballs que puguin ser considerats obres originals.
Per diferenciar els exercicis rutinaris dels treballs que poden ser considerats obres originals s'ha d'analitzar cas per cas, aquesta és una funció del registre d'obres de propietat intel·lectual i comporta una anàlisi previ del compliment d'una sèrie de requisits.
El terme "originalitat" és la clau, a més del caràcter artístic, literari o científic, tal i com diu la pròpia llei.
Per exemple, no tenen aquest caràcter la resolució d'una equació matemàtica, ni una redacció sobre el que s'ha fet durant les vacances, però sí que el pot tenir un poema o un conte.
L'alumnat és autor dels seus treballs (redaccions, dibuixos, fotografies, locucions...) i li corresponen els drets d'autoria, de manera que cal sol·licitar una autorització per publicar-los a Internet.
Si l'alumne/a és menor de 18 anys l'autorització per a la publicació d'aquests treballs a Internet correspon als seus representants legals.
L'elaboració de materials didàctics és una tasca creativa i intel·lectual.
En aquesta tasca es poden utilitzar tant idees com coneixements propis o adquirits, ja que aquests manquen de protecció jurídica, en la mesura en què són separables de la forma utilitzada per a la seva exteriorització.
També es pot utilitzar obres del domini públic i obres sota llicència Creative Commons sense restricció d'obra derivada.
Dintre del concepte de plagi són irrellevants les coincidències relatives a continguts no originals i idees, així com les coincidències accessòries i no transcendentals, és a dir, no "substancials".
Exemple: en fer un comentari de text sobre un fragment d'una obra literària fàcilment pot tenir la mateixa estructura que un altre anàlisi.
Òbviament el plagi està prohibit, però aquest ha de ser substancial, no de les idees.
Fins aquí l'obra resultant és original de l'autor o autora, però també es poden incloure fragments d'obres escrites, sonores o audiovisuals alienes protegides per drets d'autoria sense autorització.
La inclusió de fragments d'obres escrites, sonores o audiovisuals, pot tenir qualsevol d'aquestes finalitats:
El dret de cita constitueix un límit a la propietat intel·lectual, en permetre la utilització de fragments d'una obra, tot i que es trobi protegida pels dret d'autoria, quan concorren certs pressupòsits per raó d'interessos públics com l'accés a la cultura.
A més d'elaborar els materials didàctics (veure la PMF Què puc utilitzar per preparar materials didàctics? ) el professorat pot també fer les següents accions, sense autorització i sempre que sigui necessari per il·lustrar activitats educatives a l'aula:
És important que tingueu en compte que està expressament prohibit que hi hagi finalitat comercial en aquesta reproducció, distribució o comunicació pública i que sempre s'ha de citar l'autor/a i l'obra de la qual s'ha extret el fragment.
Recordeu: L'aula s'ha d'entendre com l'aula física o lloc autoritzat a l'efecte, i també en aules o entorns virtuals on l'alumnat tingui un accés restringit.
El dret a la pròpia imatge és reconegut en l'article 18.1 de la Constitució Espanyola i regulat per la Llei 5/1982 de 5 de maig, sobre el dret a l'honor, a la intimitat personal i familiar i a la pròpia imatge, cal demanar el consentiment als pares/mares o tutors/es legals per poder publicar fotografies on apareguin els seus fills i/o filles on aquests o aquestes siguin clarament identificables.
Cal vetllar per disposar del permís de cessió de drets d'imatge per escrit i signat per als responsables del/de la menor, cas de tenir fins a 14 anys o signat directament pel/per la menor en cas de tenir més de 14 anys.
La durada i vigència d'aquest permís és per al curs escolar en el qual ha estat sol·licitada.
La legislació vigent a Espanya sobre els drets d'autoria és la Llei de Propietat Intel·lectual (Llei 23/2006 de 7 de juliol).
Cal veure específicament l'art. 32 que fa referència a les obres amb finalitat educativa.
Dins de l'aula es poden emprar materials, sempre i quan no siguin llibres de text, com a il·lustració o cita educativa sense demanar permís a l'autor, però fent la cita explícita de l'autoria.
Ara bé, en el cas d'un espai a Internet (web, blog, Intranet, Moodle..) només es poden utilitzar materials dels quals se'n tinguin els drets.
Per tant, en cas que les imatges tinguin copyright, cal demanar sempre el permís o pagar els drets, encara que no sigui amb finalitat comercial i, en cas que no hi figuri el símbol ©, el millor és abstenir-se de reproduir-les.
El més recomanable és utilitzar recursos amb Llicència Creative Commons, que es poden emprar lliurement sempre i quan s'esmenti el nom de l'autor, l'obra i l'any a peu de cita.
En el cas de les imatges, se'n poden trobar a Wikimedia Commons o Flickr, per exemple.
Per tal d'evitar baixar vídeos dels quals no se'n tinguin els drets, el més recomanable és enllaçar amb la font original o, en tot cas, a un enllaç a tercers.
El dret de comunicació pública és el dret de portar a terme qualsevol acte pel qual una pluralitat de persones pot tenir accés a l'obra sense la distribució prèvia d'exemplars a cadascuna d'elles.
En l'àmbit domèstic i en la còpia privada no es considera que sigui comunicació pública sempre i quan que no estigui integrat o connectat a una xarxa de difusió de qualsevol tipus.
A més de les obres excloses de propietat intel·lectual (art. 13 LPI) o que són de domini públic (art. 41 LPI), la Llei de propietat intel·lectual contempla alguns casos en què es poden comunicar públicament obres sense l'autorització de l'autor/a o persona titular dels drets.
Algunes d'aquestes excepcions són:
i) Il·lustració de l'ensenyament per part del professorat de l'educació reglada (actes de reproducció, distribució i/o comunicació pública de petits fragments d'obres o d'obres aïllades de caràcter plàstic o fotogràfic figuratiu, exclosos els llibres de text i manuals universitaris, quan aquests actes es facin només per a la il·lustració de les activitats educatives a les aules, en la mesura justificada per la finalitat no comercial perseguida, sempre que es tracti d'obres ja difoses i, exceptuant els casos en què resulti impossible, s'incloguin el nom de l'autor i de la font).
No s'entenen contemplades com a il·lustració de l'ensenyament la reproducció, distribució i comunicació pública de compilacions o agrupacions de fragments o d'obres aïllades de caràcter plàstic o fotogràfic figurat (art. 32.2 LPI ).
ii) No requereixen autorització els actes de reproducció, distribució i comunicació pública de les obres ja difoses quan es facin en benefici de persones amb discapacitat, sempre que aquests actes no tinguin finalitat lucrativa, tinguin una relació directa amb la discapacitat en qüestió, i es portin a terme mitjançant un procediment o mitjà adaptat a la discapacitat i es limitin a allò que aquesta exigeixi (art. 31 bis.2 LPI ).
iii) Es poden reproduir, distribuir i comunicar les conferències, al·locucions, informes davant els Tribunals i altres obres del mateix caràcter que s'han pronunciat en públic, sempre que aquestes utilitzacions es realitzin amb l'exclusiva finalitat d'informar sobre l'actualitat.
Aquesta última condició no és d'aplicació als discursos pronunciats en sessions parlamentàries o de corporacions públiques.
En qualsevol cas, queda reservat a l'autor/a el dret a publicar aquestes obres en una col·lecció (art. 33.2 LPI ).
iv) Les obres situades permanentment en parcs, carrers, places o altres vies públiques poden ser reproduïdes, distribuïdes i comunicades lliurement per mitjà de pintures, dibuixos, fotografies i procediments audiovisuals (art. 35.2 LPI ).