Resolució de 28 de juliol de 2016, d'estimació de la Reclamació 75/2016
Identificació de les persones que ocupen o han ocupat llocs de treball de l'escala de suport del Cos de Mossos d'Esquadra.
La precaució de l'article 34.3 LTAIPBG, de demorar el lliurament de la informació fins a la fermesa de la resolució, si les persones afectades hi han manifestat la seva oposició, només està justificada si la informació que l'Administració té previst de lliurar perjudica els drets o interessos de les persones que han manifestat la seva oposició; si la resolució de la sol·licitud d'informació denega precisament la informació demanada que podria perjudicar-les, aplicar la demora prevista per l'article 34.3 LTAIPBG suposa un perjudici per al dret d'accés a la informació pública, sense cap raó material que el justifiqui; es tracta, per tant, d'una demora jurídicament improcedent, que hauria de cessar de manera immediata.
L'oposició de les persones afectades manifestada amb les seves al·legacions no és vinculant per a les resolucions de la GAIP, ni afecta la seva eficàcia immediata, i que si bé aquestes al·legacions poden influir i fins i tot determinar la Resolució si aporten dades noves o argumentacions que puguin dur a la necessitat de valorar l'existència de límits legals a l'accés a la informació o de ponderar en altres termes l'equilibri dels drets i interessos en joc, si l'oposició formulada és una simple declaració de voluntat que no aporta cap dada ni cap argumentació jurídica de pes per evitar la difusió de la informació sol·licitada no ha de tenir efectes ni per impedir l'accés ni per evitar l'eficàcia immediata de les resolucions de la GAIP.
Direcció General de la Policia.
Excedència voluntària per incompatibilitats, amb expressió de la data a partir de la qual estan en excedència.
Excedència voluntària per interès particular, amb expressió de la data a partir de la qual estan en excedència.
Excedència voluntària amb reserva de lloc de treball prevista en la disposició transitòria sisena de la Llei 5/2012, de 20 de març, amb expressió de la data a partir de la qual estan en excedència.
Excedència voluntària de la resta de supòsits de l'article 86 del Decret legislatiu 1/1997, de 31 d'octubre, amb expressió de la data a partir de la qual estan en excedència.
Serveis especials, amb expressió de la data a partir de la qual estan en aquesta situació.
Suspensió d'ocupació, amb expressió de la data a partir de la qual estan en aquesta situació.
Servei, àrea o unitat a la qual està adscrit cada funcionari.
Nivell de cada lloc de treball.
Complement específic de cada lloc de treball.
Horari assignat a cada lloc de treball.
Titulació requerida per accedir a cada lloc de treball.
Localitat d'adscripció de cada lloc de treball.
Codi lloc de cada lloc de treball".
Es demana específicament que totes les dades siguin actualitzades i que s'indiqui la data respectiva d'elaboració.
També es sol·licita la tramesa dels llistats demanats per correu electrònic, en format excel, o bé que s'avisi a una adreça electrònica determinada per poder recollir la notificació personalment.
Sobre la base de les consideracions anteriors, l'entitat reclamant demana a la GAIP l'estimació i el reconeixement del dret "a accedir a la informació sol·licitada pel que fa a la identificació amb noms i cognoms de les persones que ocupen o han ocupat llocs de treball de l'escala de suport del CME (excepte en el cas de la relació dels funcionaris que estiguin en situació de suspensió d'ocupació o en determinades situacions administratives com les excedències i els serveis especials, que enlloc de relacionar-los amb noms i cognoms, s'hauran de quantificar) i, en conseqüència, anul·li parcialment la resolució objecte de reclamació".
A la vista dels antecedents, es pot concretar en els dos punts següents la informació demanada que no hauria estat facilitada per la DGP i que, per tant, seria objecte principal d'aquesta Reclamació:
A més a més, i atès que no consta a la resolució de la DGP objecte d'aquesta Reclamació el detall de la sol·licitud d'informació que hauria estat estimada, també es pertinent un pronunciament general sobre el dret de l'entitat reclamant a accedir a la informació demanada.
Per una altra banda, es compleixen en aquest cas les condicions objectives (el que es demana és informació pública), subjectives (el subjecte reclamat és una Administració pública) i de termini (la Reclamació es presenta dins del termini d'un mes des de la notificació de la resolució de la sol·licitud d'informació requerit per l'article 42.1 LTAIPBG (la notificació es va practicar l'11 de maig, el 12 de juny era festiu i la Reclamació es va presentar el 13) requerides legalment, i per tant procedeix admetre a tràmit aquesta Reclamació.
La informació sol·licitada és informació pública, que en la seva major part o bé ha de ser objecte de publicitat activa, en la mesura que formaria part de la relació de llocs de treball (article 9.1. d LTAIPBG), o bé ha de ser publicada en el marc dels procediments de provisió de llocs de treball.
La Resolució de la GAIP sobre la Reclamació 34/2015 ja va reconèixer el dret d'accés en relació amb bona part de les dades demanades (llevat dels noms i de l'horari assignat a cada lloc, que no es demanaven en aquella Reclamació).
Així mateix, l'informe de l'APDCAT emès en el marc de la sol·licitud d'informació objecte d'aquesta Reclamació conclou que la legislació de protecció de dades personal no impedeix l'accés a la informació demanada, llevat únicament del nom de les persones que es troben en determinades situacions administratives, qüestió que s'analitza a l'FJ 4.
Per tant, i sense perjudici del que pugui resultar dels límits que s'analitza tot seguit, cal entendre que amb caràcter general procediria reconèixer el dret a accedir a les dades demanades per la sol·licitud de la que deriva aquesta Reclamació.
La raó principal per la qual la DGP denega la informació relativa al nom i cognoms dels membres de l'escala de suport del CME és la seguretat, atès que aquestes persones formen o haurien format part d'un cos policial, que les seves dades estan incloses en un fitxer qualificat d'alt nivell de seguretat i que s'està en una situació de risc elevat per raons de lluita antiterrorista.
En relació amb aquesta qüestió procedeixen les consideracions següents:
En primer lloc, la "seguretat pública" és un dels límits d'accés establerts per l'article 21.1 LTAIPBG.
Tot i que pot ser qüestionable que el major o menor risc d'unes persones determinades sigui un element de seguretat pública, la GAIP (Dictamen 1/2016) s'ha mostrat favorable a donar una interpretació àmplia a aquest concepte, de manera que podria impedir la difusió d'informació que pugui posar en situació de risc tangible un col·lectiu determinat de persones, com ara dels membres d'un cos de policia.
Així mateix, la seguretat de les persones és un criteri de ponderació que, segons l'article 24.2. c LTAIPBG, caldria tenir en compte per ponderar els interessos públics favorables a l'accés amb la protecció de dades personals.
En segon lloc, també cal tenir en compte que qui sol·licita la informació és una organització sindical en l'àmbit del mateix col·lectiu del que demana la identitat dels seus membres, que n'aplega molts d'ells i en relació amb tots ells ja hauria obtingut dades personals en exercici de les seves funcions sindicals.
En tercer lloc, no es pot desconèixer l'especial sensibilitat que hi pot haver en el col·lectiu afectat envers la protecció de les seves dades personals després del cas de l'atac pirata al web del Sindicat dels Mossos d'Esquadra, el 18 de maig de 2016, que segons els mitjans de comunicació es va saldar amb la difusió de dades de més de 5.000 agents.
Aquest incident, tanmateix, el més probable és que serveixi per esperonar l'adopció de mesures més efectives de protecció de les seus electròniques d'aquestes organitzacions sindicals i en cap cas no pot ser un motiu per denegar l'accés a informació pública.
Ateses les anteriors consideracions, cal concloure que els riscos per a la seguretat pública en aquest cas són ínfims, especialment si es té en compte la motivació intrínseca de l'entitat reclamant a evitar-los.
Per una altra banda, per a l'exercici de les funcions sindicals de control de la gestió de personal i de negociació col·lectiva és rellevant per a l'entitat reclamant l'accés als noms i cognoms que ocupen o han ocupat llocs de treball a l'escala de suport del CME.
En conseqüència, i després d'aquesta ponderació, s'ha de concloure que en aquest cas ha de prevaldre el dret d'accés a l'entitat reclamant a la informació relativa al nom i cognoms dels membres d'aquest col·lectiu.
L'informe de l'APDCAT emès a petició de la DGP en el marc de la sol·licitud d'informació de la que deriva aquesta Reclamació considera que la normativa vigent en matèria de protecció de dades impedeix difondre informació relativa a la identitat de les persones membres de l'escala de suport del CME que es troben en alguna de les situacions següents: suspensió d'ocupació, serveis especials o els diversos tipus d'excedència.
Sobre aquesta base, la Resolució de la DGP objecte d'aquesta Reclamació no dóna cap mena d'informació sobre aquestes situacions.
Al formular la seva Reclamació, l'entitat reclamant no qüestiona la denegació de la identitat de les persones que es troben en aquestes situacions, si bé demana informació sobre el nombre de persones que es troben en cada una d'elles.
Certament, la reformulació en aquests termes de la sol·licitud d'informació no afecta les dades personals que segons l'informe de l'APDCAT han de ser protegides, de manera que no hi hauria motius per a la denegació.
És més: en aplicació de l'article 25.1 LTAIPBG ("Si és aplicable algun dels límits d'accés a la informació pública establerts pels articles anteriors, la denegació d'accés només afecta la part corresponent de la documentació, i s'ha d'autoritzar l'accés restringit a la resta de les dades"), la Resolució de la DGP s'hauria d'haver limitat a anonimitzar les dades sol·licitades en relació amb les situacions d'excedència, serveis especials i suspensió d'ocupació i facilitar la resta d'informació de què disposa sobre elles.
Sobre la base de les anteriors consideracions, la GAIP entén que procedeix estimar la sol·licitud de l'entitat reclamant en el sentit que li sigui lliurada per la DGP la informació relativa al nombre de funcionaris o funcionàries de l'escala de suport del CME que es troben a cada una de les situacions especials indicades.
Concorren en aquest cas diverses qüestions de procediment sobre les que procedeix el pronunciament de la GAIP.
En primer lloc, aquesta Resolució s'aprova sense que la DGP li hagi remès el seu informe i còpia de l'expedient de sol·licitud a la informació.
Aquesta documentació, prevista a l'apartat 15 del Manual de Reclamacions de la GAIP, i que hauria d'haver estat lliurada en el termini de 10 dies, va ser demanada el 17 de juny de 2016, i el 21 de juliol encara no havia estat rebuda per la GAIP.
Tot i que aquesta documentació és convenient per garantir que la GAIP pugui prendre en consideració tots els elements del cas, el fet que l'entitat reclamant aporti els documents essencials del procediment de sol·licitud d'informació permet que aquesta Comissió de garantia pugui pronunciar-se amb ple coneixement de causa sobre la Reclamació, malgrat la col·laboració deficient de la DGP.
En segon lloc, queda palès en els antecedents que al tramitar la sol·licitud d'informació pública la DGP n'hauria donat trasllat a les persones afectades i l'hauria sotmès a informe de l'APDCAT, una còpia del qual és aportada per la Reclamació.
Atès que a l'expedient de la Reclamació consta aquest informe, i que el contingut de les al·legacions formulades és reflectit per ell i per la resolució de la DGP objecte d'aquesta Reclamació, i tenint en compte també que des d'aleshores no hi ha constància de fets nous que incideixin en aquest cas, la GAIP considera que no és necessària una altra consulta a les persones afectades, ni un informe addicional de l'APDCAT, amb el benentès que aquesta Comissió de Garantia té en compte al fer la seva Resolució tant l'informe de l'APDCAT, com les referències que aquest informe i la resolució de la DGP fan a les al·legacions formulades per deu de les persones afectades.
En tercer lloc, en relació amb la queixa manifestada per l'entitat reclamant (antecedent 6), en el sentit que al traslladar la Reclamació a les persones afectades no s'hauria informat de la seva identitat, cal indicar que l'article 31.3 LTAIPBG deixa expressament com a opcional aquesta informació, i cal entendre que la DGP ha estat prudent al no desvetllar-la.
Tanmateix, si bé aquesta actitud és recomanable quan qui sol·licita l'accés és una persona física (per tal d'evitar d'aquesta manera l'exposició innecessària de les seves dades personals), quan el sol·licita una entitat representativa d'interessos col·lectius pot ser aconsellable precisament el contrari, i donar a les persones afectades més informació al efectes d'exercir el seu dret a participar en el procediment.
En quart lloc, es constata que la resolució de la DGP objecte d'aquesta Reclamació, en aplicació del previst per l'article 34.3 LTAIPBG, i donat que algunes de les persones afectades s'haurien oposat, per raons de seguretat i de protecció de la seva intimitat, al lliurament de la informació demanada, decideix demorar-lo al decurs dels terminis d'impugnació, fins a l'assoliment de fermesa de la citada resolució (com a mínim, dos mesos).
Sense qüestionar la raó de ser d'aquesta precaució, cal assenyalar que només està justificada si la informació que l'Administració té previst de lliurar perjudica els drets o interessos de les persones que han manifestat la seva oposició; en aquest cas, la resolució de la sol·licitud d'informació denega precisament la informació demanada que podria perjudicar la intimitat o la seguretat de les persones que han al·legat; en aquestes circumstàncies, aplicar la demora prevista per l'article 34.3 LTAIPBG suposa un perjudici per al dret d'accés a la informació pública, sense cap raó material que el justifiqui.
Es tracta, per tant, d'una demora jurídicament improcedent, que hauria de cessar de manera immediata.
Finalment, cal plantejar-se també si aquesta Resolució de la GAIP ha d'aplicar la demora de l'article 34.3 LTAIPBG, atès que reconeix a l'entitat reclamant el dret a obtenir informació sobre la qual algunes persones afectades haurien manifestat la seva oposició a què fos difosa.
Si bé en algunes de les seves primeres Resolucions la GAIP, sense estar-hi obligada (ja que l'article 34.3 afecta les resolucions de les sol·licituds d'informació, no les de les reclamacions a la GAIP, que es regeixen per l'article 42 LTAIPBG), va adoptar aquesta cautela per a Reclamacions respecte de les quals s'havia manifestat l'oposició de persones afectades al lliurament de les dades demanades (entre altres, la relativa a la Reclamació 34/2015), l'experiència posterior ha demostrat que aquesta mesura ha estat excessiva, en perjudici del dret d'accés, de manera que les resolucions més recents que es pronuncien sobre aquesta qüestió (entre altres, les relatives a les Reclamacions 17/2016, 39/2016, 42/2016 i 58/2016) coincideixen a assenyalar que l'oposició de les persones afectades manifestada amb les seves al·legacions no és vinculant per a les resolucions de la GAIP, ni afecta la seva eficàcia immediata, i que si bé aquestes al·legacions poden influir i fins i tot determinar la Resolució si aporten dades noves o argumentacions que puguin dur a la necessitat de valorar l'existència de límits legals a l'accés a la informació o de ponderar en altres termes l'equilibri dels drets i interessos en joc, si l'oposició formulada és una simple declaració de voluntat que no aporta cap dada ni cap argumentació jurídica de pes per evitar la difusió de la informació sol·licitada no ha de tenir efectes ni per impedir l'accés ni per evitar l'eficàcia immediata de les resolucions de la GAIP.
En aquest cas, les dades demanades que poden causar perjudici a les persones afectades (els noms de les que es troben en situació d'excedència, serveis especials o suspensió) són denegades, de manera que no té sentit una eventual oposició a la Resolució per aquesta causa.
La resta de dades, llevat del nom i cognoms i de l'horari assignat al lloc de treball, ja varen ser difoses per la Resolució de la Reclamació 34/2015, sense que cap de les persones que s'hi varen oposar amb les seves al·legacions (i que són les mateixes afectades per aquesta Reclamació) hi acabés plantejant cap mena de recurs jurisdiccional.
La de l'horari és una dada objectiva del lloc de treball, més que una dada personal, i la del nom i cognoms s'ha de qualificar d'informació merament nominativa directament relacionada amb l'organització de l'Administració, que com a criteri general s'ha de lliurar tret que, excepcionalment, concorri alguna circumstància que porti a la prevalença de la seva protecció (article 24.1 LTAIPBG); les circumstàncies que podrien dur a la protecció del nom o de l'horari, i que són les que podrien justificar que s'adoptés per la mateixa GAIP una mesura preventiva de demora de l'execució de la seva Resolució, s'han de referir a situacions singulars, d'una o unes determinades persones, en relació amb les quals la difusió del fet que són membres de l'escala de suport del CME o que segueixen un determinat horari pugui posar-les en una situació excepcional i singular de risc personal, més enllà del general compartit per tot el col·lectiu.
De les al·legacions formulades no es desprèn en absolut aquesta circumstància, de manera que la GAIP no atribueix efectes especials a l'oposició manifestada per elles.