Resolució 64/2017, de 22 de febrer
Relació de les matrícules dels vehicles dels concessionaris del servei públic de transport regular interurbà de viatgers per carretera adscrits a una línia regular.
El servei públic de transport regular interurbà de viatgers per carretera es presta mitjançant una sèrie de vehicles concrets, dotats de matrícula i que han d'estar perfectament identificats, tant si són vehicles de titularitat del concessionari –adscrits a la concessió o no–, com si es tracta de vehicles aliens.
Això és coherent amb la importància cabdal que té portar un control adequat dels vehicles emprats en la prestació del servei públic als efectes de garantir que compleixin les condicions de seguretat, capacitat, confort, etc. exigides al concessionari i garantides als usuaris, condicions que el personal d'inspecció de l'Administració ha de poder comprovar sempre que sigui necessari i l'incompliment de les quals pot ser objecte de sanció administrativa.
Segons l'article 3.2 LTAIPBG, quan una Administració rebi una sol·licitud d'accés sobre una informació que no tingui en el seu poder, però que es refereixi a "activitats directament relacionades amb [...] la gestió de serveis públics" de la seva titularitat, com és aquí la dels vehicles concrets emprats en la prestació del servei públic de transport regular interurbà de viatgers per carretera, l'ha de demanar al contractista i aquest l'ha de facilitar per tal que aquella pugui donar resposta a la sol·licitud d'accés.
Número d'expedient de la reclamació: 511/2016.
Al final de la primera pàgina de la sol·licitud es precisa que aquesta se circumscriu a les concessions de transports interurbans, que són les de competència de l'Administració de la Generalitat.
La sol·licitud es fonamenta en els articles 8.1.m i 13.4.a de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG).
Segons s'assenyala a la sol·licitud, amb ella AUDICA vol "analitzar si els vehicles adscrits a una concessió ho són amb caràcter d'exclusivitat o si realitzen altres serveis fora de la concessió, com pot ésser transport escolar.
Si hi ha concessionaris que utilitzen els vehicles adscrits a una concessió per a altres serveis aquests concessionaris estarien obtenint compensacions excessives, és a dir, una compensació en concepte d'amortització dins la concessió i una compensació per la rendibilitat que li pot comportar la realització d'aquests altres serveis aliens a la concessió.
Del control que en realitzi AUDICA en pot resultar un benefici als associats d'AUDICA en termes de competència doncs la finalitat darrera és que els vehicles adscrits en exclusivitat a la concessió no puguin competir amb aquells vehicles que no estan adscrits a cap concessió atès que es consideraria competència deslleial".
Com es desprèn dels antecedents, l'entitat reclamant és una associació d'empresaris dedicats al transport discrecional de viatgers per carretera que sospita que hi ha concessionaris del servei públic de transport regular interurbà que utilitzen els vehicles adscrits en exclusiva a la concessió per dur també a terme serveis discrecionals.
Per tal de comprovar que no es produeixi aquest fet, que considera una pràctica de competència deslleial (ja que comportaria que els concessionaris obtinguessin, d'una banda, la compensació inherent a l'amortització íntegra del vehicle en el marc de la concessió i, de l'altra, el rendiment econòmic addicional per la prestació d'aquests altres serveis discrecionals, aliens a la concessió, amb el mateix vehicle), demana a l'Administració de la Generalitat, com a titular del servei públic de transport regular interurbà de viatgers per carretera a Catalunya, que li faciliti les dades següents dels vehicles adscrits a aquestes concessions: empresa concessionària, concessió, matrícula del vehicle, any d'adscripció del vehicle a la concessió i si l'amortització del vehicle s'imputa en exclusiva a la concessió.
De la precisió que es tracti de vehicles "operatius" sembla inferir-se que es demana la relació dels vehicles adscrits que estiguin encara en funcionament al servei de la concessió; s'exclourien, per tant, aquells vehicles que s'haguessin pogut adscriure inicialment a la concessió, però que hagin deixat d'utilitzar-se per a la prestació del servei.
De la resposta de la Direcció General de Transports i Mobilitat i, sobretot, de l'informe emès per aquesta durant la tramitació d'aquesta reclamació (antecedent 6), sembla inferir-se que l'Administració de la Generalitat no disposa d'aquesta informació.
En ambdós escrits, que no tenen la claredat que resulta exigible, sembla justificar-se el fet que no se'n disposi amb dos arguments diferents i en part contradictoris: d'una banda, s'afirma que "no existeixen pròpiament vehicles adscrits a la prestació dels serveis regulars" (atès que, en virtut de l'article 65.1 RLTVC, els concessionaris poden destinar a la concessió també els vehicles que emprin per als serveis discrecionals); de l'altra, que, segons es desprendria de l'article 64.1 RLTVC, "les úniques dades relatives als vehicles adscrits a una concessió que han de constar són les relatives al nombre mínim, les condicions tècniques i la capacitat dels vehicles que s'adscriguin a la concessió".
Segons aquest segon argument, existirien vehicles adscrits a la concessió, però a la Generalitat només li constarien les dades genèriques que aquest darrer precepte exigeix que figurin en el títol concessional.
L'objecte de la reclamació consisteix, per tant, en determinar si l'entitat reclamant té dret a accedir a la informació sol·licitada, en el cas que existeixi, i estigui o no en poder de l'Administració de la Generalitat.
Com és evident, atès l'àmbit competencial de la GAIP, no li correspon a aquesta pronunciar-se sobre el règim d'adscripció i d'utilització dels vehicles dels concessionaris ni sobre si aquesta pot ser constitutiva de competència deslleial.
La normativa reguladora de les concessions de transports regulars pressuposa en tot moment l'existència de vehicles concrets (dotats, per tant, de matrícula) adscrits a la concessió respectiva.
Segons l'article 64.2 RLTVC, "el concessionari ha de comunicar a l'Administració, amb caràcter previ a la inauguració del servei, els vehicles concrets que pretén adscriure a la concessió", i segons l'article 64.4 RLTVC "la modificació dels vehicles adscrits, tant pel que fa al seu nombre com a d'altres condicions, haurà de ser comunicada pel concessionari a l'Administració per tal que sigui autoritzada, d'acord amb el procediment que preveu l'article 62 del present Reglament".
El propi article 65.1 RLTVC invocat per l'Administració de la Generalitat per negar l'existència d'autèntica adscripció també la pressuposa quan disposa que "els concessionaris de serveis públics regulars de transport de viatgers per carretera podran utilitzar per a la prestació d'aquests serveis, a més dels vehicles adscrits a la concessió, un altre material mòbil propi, amb les autoritzacions de transport discrecional de l'àmbit que correspongui".
També ho fa l'article 65.5 RLTVC, quan estableix que "els vehicles adscrits a les concessions de serveis regulars proveïts d'autorització de transport discrecional poden efectuar serveis de caràcter discrecional, sempre que quedi degudament garantida la correcta prestació del servei regular".
Es refereixen també als vehicles adscrits a la concessió, entre d'altres, els articles 23.2 i 23.3 LTVC i els articles 11.2, 64.1, 65.2 i 65.4 RLTVC.
El fet que els concessionaris adscriguin vehicles concrets de la seva titularitat a la concessió respectiva té importància als efectes, entre d'altres, de la seva amortització i de l'establiment de les tarifes i del període concessional, com es desprèn dels articles 16.2 i 48.1 LTVC, l'article 11.2 RLTVC i els articles 6.1 (lletres b i c ) i 25.2 de la Llei 21/2015, del 29 de juliol, de finançament del sistema de transport públic de Catalunya.
D'altra banda, és evident que el servei públic de transport regular interurbà de viatgers per carretera es presta mitjançant una sèrie de vehicles concrets, dotats de matrícula i que han d'estar perfectament identificats, tant si són vehicles de titularitat del concessionari –adscrits a la concessió o no–, com si es tracta de vehicles aliens.
L'article 65.2 RLTVC, en permetre que el concessionari pugui utilitzar vehicles aliens "per afrontar les intensificacions de trànsit, o avaries dels vehicles, que no puguin ser ateses pels vehicles adscrits a la concessió o per altre material mòbil propi", exigeix que "el titular de la concessió haurà de poder justificar en tot moment la relació jurídica sobre la base de la qual es realitza aquesta utilització i fer un registre que haurà d'estar a disposició de la Inspecció de Transports".
Al seu torn, l'article 65.3 RLTVC disposa que "en qualsevol cas, tot vehicle que a l'empara d'una autorització de transport discrecional realitzi serveis regulars haurà de portar d'una manera visible un rètol que indiqui 'Servei Regular' i a sota els punts d'origen i de destinació, sens perjudici de la seva inscripció en el llibre de ruta".
Això és coherent amb la importància cabdal que té portar un control adequat dels vehicles emprats en la prestació del servei públic als efectes de garantir que compleixin les condicions de seguretat, capacitat, confort, etc. exigides al concessionari i garantides als usuaris, condicions que el personal d'inspecció de l'Administració ha de poder comprovar sempre que sigui necessari (article 50.2 LTVC) i l'incompliment de les quals pot ser objecte de sanció administrativa (articles 51 i següents LTVC).
La informació sol·licitada per l'entitat reclamant és, per tant, una informació que existeix i que els diversos concessionaris coneixen perfectament.
Dels preceptes esmentats de l'LTVC i l'RLTVC no es desprèn amb claredat que l'Administració de la Generalitat hagi de disposar necessàriament d'aquesta informació sobre els vehicles concrets emprats pels diversos concessionaris en la prestació del servei públic, però això és irrellevant als efectes d'aquesta sol·licitud d'accés, perquè l'article 3.2 LTAIPBG estableix que, en aquests casos, l'Administració titular del servei s'ha d'adreçar als concessionaris i requerir-los que li facilitin la informació sol·licitada, en tractar-se d'informació directament relacionada amb la gestió d'un servei públic.
En efecte, segons aquest precepte, quan una Administració rebi una sol·licitud d'accés sobre una informació que no tingui en el seu poder, però que es refereixi a "activitats directament relacionades amb [...] la gestió de serveis públics" de la seva titularitat, com és aquí la dels vehicles concrets emprats en la prestació del servei públic de transport regular interurbà de viatgers per carretera, l'ha de demanar al contractista i aquest l'ha de facilitar per tal que aquella pugui donar resposta a la sol·licitud d'accés.
Atesa la naturalesa de la informació sol·licitada, no concorre cap dels límits previstos als articles 21 i següents de l'LTAIPBG que justifiquin restringir-ne l'accés totalment o parcial.
L'Administració de la Generalitat tampoc no n'ha invocat cap ni s'ha oposat formalment al lliurament de la informació.
Cal, per tant, que l'Administració de la Generalitat li lliuri la informació a l'entitat reclamant, després de demanar-la, si és necessari, als diversos concessionaris existents.
En cas que els concessionaris no disposin de vehicles adscrits a la concessió respectiva, caldrà fer-ho constar expressament per escrit.