projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Pàmies Hortícoles, una empresa familiar de Balaguer (Lleida) amb quatre generacions dedicades a l'horticultura, ha passat de produir hortalisses per al consum local a ser presents a la majoria de mercats de l'Estat espanyol, atenent especialment les necessitats, cada cop més innovadores, de la restauració.
És per això que un dels principals productes que ofereix actualment l'empresa són les flors comestibles.
Durant els darrers anys les flors comestibles han estat un dels ingredients més sol·licitats de la gastronomia d'avantguarda.
Presents sobretot a amanides i postres, les flors aporten noves aromes, textures i colors als plats en què s'utilitzen.
Pàmies Hortícoles atén aquesta demanda tant a petició de professionals de la cuina com per iniciativa pròpia, fent recerca tant en la recuperació de flors i plantes tradicionals autòctones com en el cultiu d'altres espècies d'arreu del món que puguin adaptar-se a la nostra terra.
Aquesta investigació ha permès a l'empresa oferir un ampli catàleg de productes, en els quals trobem les flors comestibles (flor de carbassó, pensament, clavell, caputxina, begònia o rosa, entre d'altres) i també herbes per a amanides (corn de cérvol, bleda roja, dent de lleó, espinac, pimpinella, remolatxa...), herbes aromàtiques (alfàbrega, cibulet, julivert arrissat, menta, romaní, stèvia...), verdures (diverses varietats d'enciam, xicoira, colrave, col xinesa) i miniverdures (minipebrot, minialbergínia, minicarabassó...).
En total, es tracta d'una setantena de productes, tots de cultiu propi.
A més, Pàmies Hortícoles gaudeix d'un ajut Talent Empresa (TEM-DGR) amb el qual es subvenciona el contracte d'un investigador predoctoral per fer una tesi que contribueixi a fomentar les activitats de recerca i desenvolupament de l'empresa.
Bioglane ha esdevingut la primera empresa al món capaç de generar suficient quantitat de fagomina, un component anàleg de la glucosa, per poder ser consumida pels humans.
La importància d'aquesta recerca rau en el fet que la fagomina no presenta els efectes perniciosos dels sucres refinats i, a més, millora la qualitat de la flora intestinal.
Bioglane, una empresa derivada del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) amb instal•lacions al Parc Científic Barcelona i a l'Institut de Química Avançada de Catalunya-CSIC (IQAC-CSIC), centra la seva activitat en l'obtenció industrial de substàncies bioactives molt complexes, com els anàlegs de sucres, per a la seva comercialització com a components alimentaris.
El projecte més destacat de Bioglane és el desenvolupament d'una molècula natural, la fagomina, que és un component anàleg de la glucosa present encara en aliments tradicionals de molts països.
L'empresa catalana ha estat la primera a nivell mundial en haver generat suficient quantitat de producte per al consum humà i demostrar l'interès nutricional de la seva presència en la dieta, tant per al control dels efectes perniciosos dels sucres refinats com per a la millora de qualitat de la flora intestinal.
Actualment, el projecte s'està portant a terme gràcies al suport financer de Genoma España i de Caja Navarra, així com d'altres entitats públiques com el Centro para el Desarrollo Tecnológico Industrial (CDTI), l'Agència de Gestió d'Ajuts Universitaris i de Recerca (AGAUR), l'agència de suport a la competitivitat empresarial ACC1Ó, Biocat i la Fundació Bosch i Gimpera de la Universitat de Barcelona.
Bioglane espera iniciar a començaments d'aquest any el procés per a l'autorització de comercialització als Estats Units i, posteriorment, a Europa.
Aeris Tecnologies Ambientals és una empresa derivada (spin-off) de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) que centra la seva activitat en el disseny i construcció de reactors biològics per al tractament d'aigües i gasos residuals.
Els bioreactors d'Aeris es caracteritzen per utilitzar microorganismes que s'alimenten de contaminants i els eliminen sense necessitat d'utilitzar productes químics addicionals.
Aeris, que va néixer el 2009 de la mà de científics del Grup de tractament d'efluents líquids i gasosos (GENOCOV) del Departament d'Enginyeria Química de la UAB, centra la seva activitat en el disseny i implementació industrial de tecnologies biològiques per al tractament de residus líquids i gasosos.
L'ús de microorganismes que s'alimenten de contaminants garanteix un grau de depuració d'un efluent líquid o gasós similar al que ofereixen les tecnologies de tipus físic-químic (habitualment superior al 99%), presenta costos d'inversió i manteniment significativament menors i té una major estabilitat d'operació i temps de vida útil.
A més, no genera compostos químics perjudicials per al medi ambient i no requereix l'ús de productes químics cars o potencialment perillosos.
Entre altres projectes ja desenvolupats per Aeris destaquen la primera transformació a Europa d'una torre de rentat químic en un bioreactor per al tractament de gasos contaminants a l'Ecoparc del Besòs o la transformació de dues torres de rentat químic en biofiltres a l'EDAR de Sant Andreu de Llavaneres.
A més, a la seva seu a l'edifici Eureka del Parc de Recerca UAB, l'empresa ha desenvolupat diversos cursos teòrics i pràctics per a la gestió i aplicació de tecnologies avançades per al tractament d'aigües i gasos residuals.
Aeris també ha participat en el principal congrés mundial sobre tractament biològic de l'aire -Biofiltration2010- amb dues ponències sobre control d'olors i dessulfuració de biogàs.
Nice Fruit, empresa derivada de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), ha creat un sistema pioner al món que permet congelar fruites i hortalisses en el seu punt òptim de maduració.
Les fruites es conserven fins a tres anys sense perdre propietats organolèptiques i nutricionals.
Es preveu que aquest nou mètode de congelació revolucioni la manera de comercialitzar aquest tipus de productes.
En diversos sectors alimentaris com el de la carn, el peix o fins i tot la verdura, la congelació ha suposat un gran avenç per vèncer l'estacionalitat i conservar els aliments amb totes les seves propietats.
Fins ara, congelar la fruita fresca era inviable, ja que, en estar formada en un 90 % per aigua, aquesta augmentava el seu volum i fragmentava l'estructura cel•lular de la fruita, la qual cosa provocava la pèrdua de propietats tan importants com el gust, la textura i l'olor, i també d'algunes vitamines.
Ara, gràcies al mètode desenvolupat per Nice Fruit, la fruita pot ser congelada i mantenir la seva estructura i propietats organolèptiques originals.
El secret rau en treure'n una petita part d'aigua, suficient perquè quan passi a l'estat sòlid càpiga dins de cada cèl·lula sense trencar-la.
Després de la deshidratació, hi ha un procés d'estabilització, en què es deixa reposar la fruita perquè l'aigua que ha quedat dintre es torni a repartir de manera uniforme.
Posteriorment es fa una congelació ultraràpida i, en cinc minuts, la peça queda a temperatures entre -25 °C i -30 °C.
Invertir el procés per al consum és tan fàcil com extreure la fruita amb prou temps del congelador o ficar-la al microones per accelerar-ne el procés de descongelació.
El procés és, doncs, exactament el mateix que el que es fa servir habitualment per descongelar altres aliments com la carn o el peix.
Un dels grans beneficis que ofereix el sistema Nice Cold és que la fruita i les hortalisses que es produeixen a escala local arreu del món poden ser comercialitzades en qualsevol època de l'any, la qual cosa permet estabilitzar-ne els preus, així com aprofitar els excedents que molts cops no s'arriben a vendre i s'han de llençar.
Aquesta iniciativa va arrencar el 2003 gràcies a Josep Maria Nacenta, investigador del Departament de Màquines i Motors Tèrmics de la UPC.
Amb l'ajut de la Unitat de Valorització de la Recerca de la UPC, el sistema Nice Cold System es va patentar el 2007 i va tenir una bona acollida en el sector hortofructícola del país.
Posteriorment es va crear l'empresa Nice Fruit amb el suport del grup inversor Fenoexit, la UPC, el grup de distribució i fabricació de fruita Cutting's i la fundació Genoma España.
Biocontrol Technologies és una empresa derivada de la Universitat de Barcelona (UB) especialitzada en la recerca i la producció de microorganismes d'origen natural amb propietats específiques per al control de malalties que afecten els conreus.
El primer producte que ha desenvolupat és el T34, un preparat biològic per al tractament dels conreus de plantes, ornamentals, hortícoles de fruit i planter.
La trajectòria de Biocontrol Technologies va començar l'any 2001 quan la professora de la UB Isabel Trillas va iniciar, juntament amb una de les seves doctorands, els tràmits per registrar la patent d'un microorganisme, el Trichoderma asperellum (T34), que havien trobat en el decurs de la tesina.
Amb el suport del CIDEM (ara ACC1Ó) van ampliar la patent a més països i van crear l'empresa, que va ser operativa el 2006.
El T34 actua colonitzant els òrgans aeris de les plantes o les seves arrels, de manera que genera una barrera física que hi impedeix l'entrada dels patògens.
A més, millora la capacitat d'absorció de l'aigua i dels nutrients, amb la qual cosa no tan sols ajuda a evitar malalties en els conreus, sinó que també fa que n'augmenti el creixement.
Així mateix, permet un tractament més sostenible i eficient que els tradicionals tractaments químics, ja que, com que és un microorganisme natural, persisteix al llarg del temps i no perjudica la biodiversitat microbiològica del sòl.
Recentment, Biocontrol Technologies ha obtingut el permís per poder comercialitzar el T34 al Regne Unit.
A aquestes primeres comandes, s'hi afegiran aviat les dels Estats Units, on l'octubre passat el T34 va rebre el certificat de producte fitosanitari, i pròximament també del Canadà, on els tràmits estan en període d'exposició pública.
Per contra, a l'Estat espanyol aquest producte encara no és reconegut per les autoritats competents.
El primer mercat on actuarà Biocontrol Technologies és el de la planta ornamental, per a la qual ha aconseguit les primeres autoritzacions, però l'objectiu a mitjà termini és expandir-se al sector de les hortalisses, que és molt més gran.
A favor seu, hi ha una normativa europea que aposta per evitar qualsevol producte químic als conreus i una eficàcia provada sobre 12 malalties de les plantes.
Actualment, l'empresa preveu aconseguir fins a un milió d'euros per al seu futur desenvolupament.
Fins ara, l'empresa ha disposat de prop de 2 milions d'euros sufragats tant per capital públic de la Generalitat i el govern estatal —a través d'ENISA i NEOTEC— com pel fons de capital de risc Uninvest (participat per diverses universitats espanyoles) i dels mateixos emprenedors.
Goldemar Solutions, una empresa derivada (spin-off) de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), ha creat un sistema basat en nanotecnologia que permet aprofitar les propietats catalítiques de les micropartícules d'or per purificar l'aire i eliminar les males olors.
El procés, que ha estat desenvolupat al Centre de Recerca en Nanoenginyeria de la UPC (CRnE) és més senzill i econòmic que els sistemes que fins ara utilitzaven aquesta tecnologia.
Les propietats catalítiques de les nanopartícules d'or, constituïdes per només unes desenes d'àtoms d'aquest element químic, són conegudes i s'investiguen en diversos laboratoris d'arreu del món.
La presència de les micropartícules d'or fa que l'oxigen sigui reactiu i, per tant, que activi els processos d'oxidació que canvien les propietats de les molècules tòxiques presents a l'aire, com ara el monòxid de carboni, l'etilè o les substàncies que causen males olors.
Ara, el nou procés desenvolupat per Goldemar Solutions, que ja s'ha patentat, fa viable econòmicament l'aplicació de la nanotecnologia d'or a nous productes de purificació de l'aire.
Un objectiu de l'empresa és la producció d'un additiu que permeti crear productes de neteja per a vàters que eliminin, en lloc d'emmascarar, les males olors.
Es preveu que aquesta innovació també sigui de gran utilitat per a la indústria de l'automoció, en què els vehicles podrien incorporar filtres amb micropartícules d'or que eliminessin el monòxid de carboni de l'aire contaminat que entra al cotxe quan es condueix per una via molt transitada.
D'altra banda, la indústria alimentària també es podria beneficiar d'aquesta tecnologia, ja que els clústers d'or podrien ajudar a controlar l'etilè que emet la fruita molt madura i que accelera el procés de maduració de les peces que l'envolten.
Aquesta proposta empresarial ha estat guardonada recentment amb el premi EcoEmprendedor XXI.
El guardó sorgeix del programa homònim creat per La Caixa, Gamesa, Barcelona Activa, l'Institut Català d'Energia de la Generalitat de Catalunya i la Cambra de Comerç de Barcelona per impulsar empreses innovadores de base tecnològica en el sector de les tecnologies netes.
El projecte Cleanleach, de depuració d'aigües de reg de vivers, ha aconseguit reduir l'impacte ambiental d'aquest sector reutilitzant restes provinents de la indústria cervesera i de la construcció per generar plantes de depuració de manera més sostenible.
Els efluents de la fabricació de la cervesa han demostrat ser una font carbonada efectiva per eliminar tots els nitrats dels lixiviats de viver, transformant-los en gas nitrogen, que s'incorpora a l'atmosfera.
Depuració d'aigües amb Cleanleach / IRTA
La cervesa s'obté a partir de la fermentació dels sucres continguts als cereals, principalment de l'ordi.
La producció de cervesa s'inicia macerant el gra en aigua per obtenir una barreja amb sucres simples, que posteriorment es fermentarà.
Aquest procés genera dos tipus de subproductes: un de sòlid, format pel cereal triturat que s'utilitza freqüentment per a l'alimentació animal, i un altre de líquid, constituït per la fracció tèrbola del fons de les bótes de maceració.
És justament aquest efluent amb elevada concentració de sucres solubles el que els investigadors de l'Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries (IRTA) Rafaela Cáceres i Oriol Marfà han incorporat a un sistema de depuració in situ de lixiviats de vivers, utilitzant les zones humides artificials per depurar les aigües sobrants del reg de les plantes cultivades als vivers.
Aquestes aigües sobrants presenten un elevat contingut en nitrats provinents de la fertilització, però, a diferència de les aigües residuals urbanes, no contenen pràcticament carboni orgànic, un component indispensable per promoure la desnitrificació a les zones humides mitjançant l'acció bacteriana.
Fins ara, s'havien fet servir productes sintètics, com l'acetat sòdic o el metanol, però la reutilització d'un subproducte procedent de l'activitat agroalimentària és preferible perquè té un impacte ambiental més baix.
Per una banda, es redueixen residus de la indústria cervesera, i, per l'altra, s'impulsa una producció més sostenible d'una altra activitat, com la producció viverística.
Els assajos d'aquest projecte s'han desenvolupat al viver Sala Graupera de Sant Andreu de Llavaneres, amb la col·laboració de les cerveseries artesanals Companyia Cervesera del Montseny, As de Cors, Birra 08 i Art Cervesers.
A Cabrils també hi ha una planta pilot de Cleanleach on s'ha substituït la grava de pedrera convencional que es feia servir a les zones humides artificials per àrids reciclats provinents de restes de demolicions i construcció, subministrats per l'empresa Tecnocatalana de Runes.
El projecte Cleanleach està cofinançat per la iniciativa Eco-innovation de la Unió Europea, que té entre els seus objectius desenvolupar i difondre un sistema de depuració de lixiviats eficient i sostenible, raó per la qual la grava reciclada s'ha convertit en l'opció més adequada.
El sistema està basat en biosensors, fotons i microfluids i, per mitjà d'una eina senzilla i de baix cost, permet simplificar el procés d'anàlisi en cadenes de producció, tot reduint el temps necessari i sense la necessitat de realitzar altres proves externes.
Els contaminants que analitza són: pesticides (fosmet) i metalls (coure) en oli, antibiòtics (penicil·lina) i lactosa en llet, i micotoxines (aflatoxina B1, ocratoxina A) en fruits secs.
Aquest dispositiu té les funcions pròpies d'un LoC ( lab on a chip, 'laboratori en un xip'): el dispositiu té unes dimensions reduïdes, cosa que el fa portàtil, i permet realitzar diverses anàlisis a la vegada per detectar els contaminants.
A més, no necessita reactius perillosos, el biosensor es pot fer servir fins a 30 cops i no requereix personal especialitzat per fer les analítiques, uns avantatges importants respecte d'altres tècniques usades actualment.
Aquest biosensor s'integra en el projecte BIOFOS, que es va iniciar a finals de l'any 2013.
La iniciativa està finançada pel 7è Programa marc de la Unió Europea, que té entre els seus objectius donar una sortida comercial a les tecnologies ja existents.
Hi participa un consorci format per 10 socis, incloent-hi instituts i empreses especialitzades en la recerca i la innovació en els camps de la fotònica, la bioquímica i l'enginyeria electrònica.
L'Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries (IRTA), de la Institució CERCA, hi participa com a expert en la definició del producte per a usuaris finals.
Thebluedots ha creat un dispositiu que monitora els camps de cultiu amb l'objectiu d'augmentar la collita fins a un 25 % i reduir fins a un 30 % l'ús de recursos com l'aigua, els fertilitzants o els pesticides.
El sistema d'aquesta empresa emergent es basa en l'ús de la intel·ligència artificial, que analitza en temps real una trentena de paràmetres mesurats per un conjunt de sensors aeris i terrestres.
El dispositiu s'instal·la de manera senzilla al camp i mesura i recopila dades com la velocitat del vent, la humitat de l'aire i de la terra, la presència de plagues, la probabilitat de pluja o gelades i la humitat de les fulles, entre d'altres.
L'agrònom pot saber les condicions climatològiques en temps real i preveure problemes complexos com la falta de nutrients al camp de conreu o l'existència de plagues per tal de poder tenir més flexibilitat i previsió a l'hora de resoldre aquests problemes.
Les dades analitzades, que es basen en les necessitats específiques de cada conreu, s'actualitzen constantment perquè l'usuari pugui supervisar l'estat dels camps i, en cas que es produeixi cap anomalia o risc, el sistema envia una alarma per informar l'agrònom.
El dispositiu pot ajudar, també, en el control de plagues, ja que la nova tecnologia permet fer una anàlisi més precisa i facilita la fumigació únicament de l'arbre o la planta que es pot veure perjudicat per la plaga.
Això estalvia haver de fumigar tot el camp, amb l'important cost econòmic que suposa.
Aquesta tecnologia també es pot aplicar a jardins i camps de golf, cosa que permet que els usuaris optimitzin els recursos i redueixin costos econòmics.
Thebluedots, amb seu a Sant Cugat del Vallès, és una de les 10 start-ups que participa en la segona edició del programa IQS Next Tech, impulsat per ACCIÓ —l'agència per a la competitivitat de l'empresa del Departament d'Empresa i Coneixement de la Generalitat de Catalunya— i organitzat per IQS Tech Factory, el centre d'emprenedoria de l'Institut Químic de Sarrià (IQS).
Aquest programa d'acceleració ofereix a les empreses emergents seleccionades formació individualitzada durant sis mesos per treballar en cadascuna de les fases de la cadena de valor dels seus productes i arribar al procés d'industrialització.
El Grup Carinsa, especialitzat en la fabricació d'aromes i additius per al sector alimentari, ha patentat el xiclet dual, amb dos gustos que, per primera vegada, apareixen de manera seqüencial, és a dir, primer un sabor i després l'altre.
Aquesta llaminadura és el resultat de tres anys de feina de l'equip d'R+D+I de la companyia, perquè canviï de gust progressivament mentre es mastega.
El primer gust és més afruitat (fruita àcida) i el segon, de menta, perquè deixa la boca impregnada durant més temps.
Més endavant, aquest producte podria tenir diverses combinacions d'aromes, però se n'ha de perfeccionar el compost.
La combinació seqüencial de gustos s'ha aconseguit després d'aplicar unes tècniques de farmàcia a l'alimentació.
A més, té un vessant «preventiu» relacionat, d'una banda, amb la boca, per pal·liar l'erosió dental, i, per l'altra, amb la identificació de malalties, com també per explorar nous gustos i moderar la gana, tot i que encara són projectes.
Per ara, se n'han fet assaigs clínics a hospitals com el de La Paz de Madrid, el de la Vall d'Hebron i el Germans Trias i Pujol.
La companyia, instal·lada a Sant Quirze del Vallès, va començar a treballar en aquest projecte quan va detectar la necessitat d'introduir en el mercat de la confiteria productes innovadors.
El xiclet dual funciona seqüencialment, tal com explica el director d'R+D+I de la Divisió de Confiteria del Grup Carinsa, Àngel Palomes: «Hem combinat aromes líquides amb altres microencapsulats amb components poc solubles, de manera que la saliva els dissol molt lentament.
En aquest moment és quan el consumidor percep el canvi de gust en el xiclet».
L'objectiu de l'empresa vallesana és que el 2020 el producte surti al mercat.
El projecte és fruit del programa de Doctorats Industrials, juntament amb la Universitat de Barcelona (UB), que hi ha aportat un equip de la Facultat de Farmàcia.
El centre tecnològic català Eurecat ha desenvolupat una etiqueta intel·ligent ( smart label ) que permet saber en quin estat es troba el vi en cada moment.
Aquesta etiqueta l'han desenvolupat juntament amb el celler Ramon Roqueta, que estava molt interessat a monitorar el seu producte un cop l'ampolla està tancada.
Smart label per poder fer la traçabilitat d'una ampolla de vi
El productor del Bages Ramon Roqueta ha incorporat aquesta etiqueta amb sensors a unes 200 ampolles del seu vi.
Darrere d'aquesta iniciativa hi ha una tecnologia anomenada electrònica impresa, que consisteix en una serigrafia que permet incorporar xips sense bateries i que es poden comunicar amb altres dispositius.
L'etiqueta es connecta a una aplicació per a mòbils on, mentre l'ampolla viatja, es recullen totes les dades i s'emmagatzemen al núvol perquè el productor també les pugui consultar.
Hi ha una àrea de resultats amb informació sobre l'estat del vi, la geolocalització i la temperatura, i en quines condicions estava l'ampolla quan va passar per qualsevol lloc del món.
Això permet verificar el contingut de l'ampolla sense necessitat d'obrir-la.
La iniciativa també vol demostrar la importància de l'economia circular, és a dir, fer més eficient la logística i el transport de mercaderies per reduir la contaminació.
L'etiqueta està feta amb materials biodegradables i reciclables, de manera que no generi residus en excés.
L'Eurecat considera que es pot aplicar el mateix plantejament —amb millores en la tecnologia— a altres categories d'aliments, ja que hi ha un perfil de consumidor que cada cop reclama més informació sobre el que compra i que pot estar interessat en aquesta eina.
Les etiquetes s'han fabricat a escala industrial amb Germark, una empresa de Cornellà de Llobregat.
De fet, aquesta innovació busca seduir més aviat les companyies d'embalatge ( packaging ) i etiquetatge que no pas les d'alimentació.
Per ara, l'Eurecat està fent un primer estudi de camp amb les ampolles de Ramon Roqueta, per avaluar quin és el valor de les dades que aconsegueix extreure.
A partir d'aquí, el seu objectiu és poder reenfocar el prototip i entrar de ple en la fase d'industrialització.
La producció a gran escala va començar el 2016 i ha tingut un milió d'euros de finançament, dins d'un projecte del Ministeri de Ciència, Innovació i Universitats espanyol.