L'Agència Catalana de l'Aigua, amb la col·laboració d'Acciona Agua, explica la gestió de l'aigua que es fa al nostre país, fa un repàs de l'evolució del nombre de plantes depuradores actives a Catalunya i del seu paper a l'hora de sanejar les aigües residuals i de com contribueixen a millorar l'estat dels nostres rius i del litoral en una exposició que es pot visitar al Jardí del Palau Robert, del 16 de desembre al 12 de març del 2017.
L'exposició "500 depuradores: el sanejament a Catalunya, un model pioner" remarca que l'aigua és un recurs sostenible, fràgil i finit que cal preservar i fer-ne un ús responsable.
Només un 0,007% de l'aigua que hi ha al nostre planeta es pot destinar al consum humà.
Catalunya és un país amb recursos hídrics limitats i condicionat pel clima mediterrani, el qual alterna llargs períodes de falta de pluges amb episodis de pluges intenses i de curta durada.
Això provoca que en períodes amb una pluviometria inferior a la mitjana es puguin condicionar totes les demandes.
També a aquesta variabilitat climatològica s'hi ha de sumar un nou actor: el canvi climàtic, que també està provocant fenòmens meteorològics més extrems als quals ens haurem d'adaptar i mitigar.
Prorrogada fins al 22 de març, Dia Mundial de l'Aigua.
Aquestes condicions han fet que la Generalitat de Catalunya, mitjançant l'Agència Catalana de l'Aigua, dugui a terme una planificació de l'aigua centrada en una gestió flexible dels recursos hídrics, el foment de la cultura de l'estalvi i la preservació dels nostres ecosistemes aquàtics.
Catalunya disposa d'embassaments, aqüífers i dessalinitzadores per garantir totes les demandes d'aigua (les domèstiques, les de regadiu, les ambientals i altres usos com l'hidroelèctric).
Arran de les actuacions dutes a terme en els darrers anys, s'ha aconseguit rebaixar el dèficit hídric de les zones més poblades en un 30% (122 hm 3 ) i garantir de manera més perllongada les demandes en cas de viure nous episodis de sequera.
També un esment a part requereix l'estalvi d'aigua.
Durant la sequera de 2007-2008, la ciutadania va assolir estalvis d'aigua superiors al 21% respecte a la demanda de referència.
Actualment, tot i no arribar als nivells de la passada sequera, encara es manté un estalvi del 13% en molts àmbits.
No és estrany que el consum d'aigua al nostre país sigui dels més baixos d'Europa, amb consums que arriben als 104 litres per habitant i dia.
En la planificació hidrològica catalana, guanya cada cop més importància una bona gestió de les depuradores i els sistemes de sanejament, que permeten, per una banda, depurar les aigües residuals generades per l'activitat humana, i per l'altra, retornar aquesta aigua degudament tractada als rius i al mar.
Era habitual en la dècada dels setanta trobar rius com el Llobregat i el Besòs totalment contaminats, amb colors anormals i presència d'escumes generades per l'activitat industrial.
Això va provocar que molts rius catalans estiguessin ocults, apartats i fora de la vida de les ciutats.
A partir dels 80 i, sobretot, en la dècada dels 90, es dóna un important impuls en la construcció de sistemes de sanejament a Catalunya.
Cal destacar, però, l'acció pionera del Consorci de la Costa Brava, que durant la dècada dels 70 va implantar diverses depuradores al litoral de Girona per preservar el seu model turístic.
Aquest esforç ha fet possible, durant el 2016, l'assoliment de 500 depuradores en servei a Catalunya, que garanteixen el sanejament de més del 97% de la població catalana.
Aquesta important fita s'ha de consolidar en l'horitzó 2021, quan es preveu poder desenvolupar 1.000 projectes de sanejament pendents per a petits nuclis o poblacions aïllades, fent possible el sanejament al 100% de la població.
A continuació es mostra un quadre amb l'evolució del sanejament en els darrers 10 anys.
Catalunya saneja, anualment, uns 622 hm 3 d'aigües residuals.
Aquest volum d'aigua es retorna eminentment als rius, per garantir el seu cabal circulant i fer possible la vida de la fauna i la flora aquàtiques, i també al mar.
Aquest procés es coneix com a reutilització indirecta.
No obstant, d'aquests 622 hm3, 30 es destinen al que es coneix com la reutilització directa.
Aquesta consisteix a aplicar a l'aigua ja depurada un tractament més avançat, conegut com a terciari, que aporta a l'aigua una qualitat superior.
Aquesta aigua, coneguda com a aigua regenerada, es destina a diversos usos: usos industrials, lúdics (camps de golf, per exemple), ambientals i de regadiu.
Actualment, hi ha dos centres d'interès sobre l'ús de l'aigua regenerada: per una banda, el terciari de la depuradora de Vila-seca i Salou, que aporta aigua regenerada a les indústries del Camp de Tarragona, alliberant així aigua procedent de l'Ebre per a demandes domèstiques.
L'altre és l'Estació Regeneradora d'Aigua (ERA) de la depuradora del Baix Llobregat, que obre la possibilitat a aportar aigua regenerada al Llobregat per incrementar el seu cabal en el tram final del riu, aportant així més aigua per ser potabilitzada posteriorment i també per recarregar l'aqüífer del delta del Llobregat.
Estació depuradora d'aigües residuals de Montmeló