Els trens de càrrega que passin pel comtat d'Orange podrien, aviat, ser moguts amb combustibles més nets, gràcies a la tecnologia presentada el 28 de gener de 2010 per la companyia ferroviària de material mòbil Burlington Northern Santa Fe: la primera locomotora impulsada per pila d'hidrogen.
Els trens d'hidrogen poden ajudar a resoldre dos problemes: combatre l'escassetat i la carestia creixents de combustibles fòssils i evitar l'emissió a l'atmosfera de milions de tones de carboni.
El vehicle de pila d'hidrogen presentat és una locomotora de maniobra que arrossega vagons en distàncies curtes i d'una via a una altra.
Inicialment funcionarà només a Los Angeles, però la companyia espera, amb el desenvolupament d'aquesta tecnologia, poder moure trens sencers de mercaderies per tota la zona en el futur.
Aquesta innovació se'ns presenta en tota la seva potencialitat si considerem que als Estats Units es transporta per ferrocarril més del 40% del volum de mercaderies.
Pel que fa a la nàutica, el Projecte Methapu (Validation of Renewable Methanol Based Auxiliary Power System for Commercial Vessels), amb un cost d'1,9 MEUR, dels quals 1 MEUR prové del 6.è Programa marc de la Unió Europea, ha conclòs el maig de 2009 i ha estat dut a terme per un consorci d'empreses de gestió de risc, d'assessoria ambiental i d'enginyeria dels països escandinaus i del Regne Unit, així com per la Universitat de Gènova.
Methapu s'ha centrat a verificar l'aptesa de la tecnologia basada en el metanol per a vaixells comercials de mercaderies amb les condicions de corrosió, vibració i variabilitat pròpies dels vaixells (en anglès: marinized); a validar la pila de combustible d'òxid sòlid de metanol com a combustible per a motors nàutics principals –no només auxiliars–; i a determinar-ne l'impacte ambiental.
Això adquireix rellevància si hom considera que les emissions atmosfèriques de la navegació a escala mundial representen el 2% del CO2, entre el 10% i el 15% dels NOX i entre el 4% i el 6% dels SOX.
Hi ha diverses menes de pila de combustible al mercat, com ara la de membrana d'intercanvi de protons (PEM), la d'àcid fosfòric (PAFC), la de carbonat fos (MCFC) i la d'òxid sòlid (SOFC).
L'eficiència elèctrica de les PEM i de les PAFC és més baixa que la de les MCFC i SOFC.
Aquestes darreres tenen aproximadament la mateixa eficiència elèctrica, però a data d'avui la SOFC és més prometedora, i diversos altres projectes europeus n'han avalat l'aptitud per a la navegació marítima.
Ara bé, pel que fa al metanol, la legislació internacional no n'ha permès, fins ara, l'ús com a combustible en vaixells –sí com a càrrega, en canvi–: és aquí on Methapu vol incidir, afavorint-ne l'admissió.
Els components específics de la tecnologia que hom espera validar són el subministrament, la distribució, l'emmagatzematge i el consum de piles SOFC de metanol.
L'activitat de recerca ha consistit a projectar una unitat de propulsió auxiliar de pila de metanol de 250 kW i a construir-ne una altra de 20 kW apta per a la navegació (vegeu-ne imatges).
Aquesta ja està instal·lada i en funcionament en un vaixell comú, i les dades que proporcioni serviran per marinitzar de 250 kW.
Funcionament de la pila de combustible d'òxid sòlid Projecte Methapu