Psicòleg i mediador, expert de reconegut prestigi en el camp dels ADR i en la gestió de centres de mediació ciutadana i mestre de bona part de les promocions de mediadors professionals de Catalunya, Javier Wilhelm ens ofereix, en una extensa entrevista, la seva mirada —crítica, quan cal— sobre el present i el futur dels ADR Catalunya.
Per Javier Wilhelm, els ADR representen no tan sols una oportunitat per al ciutadà de gestionar i resoldre conflictes a mida, sinó també una eina que l'administració pot oferir a les persones.
El problema —afirma— és que no es coneixen són prou conegudes perquè, entre d'altres coses, no són una prioritat a l'agenda dels càrrecs electes.
Llavors, podem fer alguna cosa per donar a conèixer la mediació i els ADR?
Javier Wilhelm té clar que sí, i no cal fer cap carta als Reis; hi ha actuacions que es podrien fer ara mateix: intensificar la formació en ADR als estudis de grau, fer campanyes informatives i formatives per a operadors jurídics o establir incentius econòmics per a les persones que estalvien diners públics optant per procediments alternatius al judicial.
Javier Wilhelm reclama una implicació seriosa de l'Administració per donar a conèixer els ADR.
«El lideratge és fonamental per garantir nivells alts de qualitat en la prestació dels ADR.»
A més, cuidar la qualitat, controlar l'exercici d'una nova professió i invertir-hi econòmicament són factors clau perquè la mediació i els ADR siguin una realitat a l'abast de tothom.
També la universitat hi té un paper clau, per Javier Wilhelm: garantir l'excel·lència en la formació de nous professionals i incloure la cultura de la mediació als programes de totes les llicenciatures adreçades a formar professionals que intervindran en disputes interpersonals.
Javier Wilhelm considera, en aquest punt, que la formació dels futurs professionals de la gestió de conflictes s'ha de fer des d'una perspectiva realista i en relació amb l'entorn que ens envolta i s'ha de pensar amb rigor, tenint present que estem entrenant professionals en un nou rol, diferent del d'altres professionals que treballen amb conflictes interpersonals.
En aquest sentit, lamenta que, els últims anys, s'ha pensat més en la quantitat d'hores que no pas en el desenvolupament de persones que es decanten per una professió d'ajuda.
També hem parlat amb ell sobre l'obligatorietat de la sessió informativa i, aquí, és contundent: "Suport total"; però proposa fins i tot anar més enllà i fer accions per difondre els beneficis de la mediació abans que les persones no es trobin immerses en una situació de conflicte.
«Un cop dins del conflicte —afirma— ja no tenim la ment oberta a pensar en escenaris alternatius a l'enfrontament o a demanar que algú ens ajudi a fer el que no hem pogut fer nosaltres.»
A priori, Javier Wilhelm no prefereix un ADR per davant d'un altre i considera que tots són eficaços i eficients si tracten el conflicte de manera adequada i professional.
Ara bé, quan la relació entre les persones s'ha de mantenir en el temps, i si la gent vol ser protagonista de la solució dels seus problemes, Javier Wilhelm no dubta: la millor tria és la mediació.
I no tan sols ho és per al ciutadà; també ho és per a l'administració, si és que vol fer una política pública que coresponsabilitzi la ciutadania a exercir el seu paper i vol canviar el paternalisme per la participació.
Expert de referència en la gestió de centres de mediació des de l'administració local, a l'hora de fer balanç de la mediació comunitària a Catalunya Javier Wilhelm considera que aquest camp va créixer molt els anys que la Diputació de Barcelona va impulsar decididament per la qualitat i la posada en marxa dels serveis municipals, però alerta sobre la disminució de la qualitat dels serveis de mediació comunitària que s'està produint actualment.
En aquest sentit, ara es prioritzen més uns costos del servei a la baixa en les ofertes que no pas la qualitat dels projectes tècnics.
«Aquí —afegeix— la reforma de la llei de contractes del sector públic ha fet molt de mal, i els professionals més capaços no volen cobrar per sota del que els correspon.
Per mi, el futur dependrà que polítics valents prioritzin la qualitat i la creativitat per sobre d'ofertes temeràries a la baixa que empobreixen els serveis municipals».
Per acabar l'entrevista, li demanem un consell per a un nou professional de la gestió de conflictes.
«Que es connecti amb la passió. [...]
És l'emoció que mou el món i que fa que siguin possibles idees que, de vegades, ens autocensurem.
Que s'entusiasmi pels projectes que vulgui crear, que sigui optimista davant d'allò que li és desconegut.
Que sàpiga que som tots innovadors, cosa que té una part bona -"som creatius"- i una part que no és tan bona -"som desconeixedors".
I sobretot, que tingui il·lusió, compromís i ganes d'ajudar els altres.»