El productor dels residus d'una obra és el promotor (és a dir, el titular de la llicencia d'obres o l'administració promotora en el cas de que l'obra estigui exempta d'obtenció de llicència)
El posseïdor és el constructor o contractista.
Els residus s'han de codificar segons uns criteris (tots els codis de residus consten de 6 dígits).
Seguidament s'ha de classificar entre perillós o no perillós i, posteriorment, s'ha d'escollir la via de gestió que se li pot donar.
Entre d'altres, A la Guia sobre la classificació, la codificació i les vies de gestió dels residus a Catalunya podeu trobar, entre altres, com procedir en relació a:
A efectes pràctics, per codificar i classificar el residu, és de gran utilitat seguir l'esquema de l'esmentada Guia (pàg.
Consultant si el gestor està autoritzat a la base de dades de l'Agència de Residus de Catalunya.
Consultant si el gestor està en el Registre de Transportistes a la base de dades de l'Agència de Residus de Catalunya.
Dependrà de la seva tipologia, naturalesa i la via de gestió.
Per saber exactament quina documentació es requereix es pot consultar a l'SDR.
Aquest document és gratuït i es pot descarregar en aquest apartat.
En el mateix document hi ha un glossari explicatiu per resoldre possibles dubtes.
La Notificació i Identificació d'Obra és un registre telemàtic pel qual s'obté un número per a cadascuna de les obres productores de residus.
Aquest número es reflectirà dins els Documents de Seguiment de Residus de la Construcció (DSRC) amb el que es documenta cada trasllat de residus.
Per tant, les obres han d'obtenir la NIO abans de començar a gestionar els seus residus.
S'ha d'obtenir una NIO per obra i cada trasllat haurà de portar un DSRC (el conjunt dels DSRCs especificaran el mateix número NIO si provenen de la mateixa obra).
Per obtenir la NIO, cal entrar dins la sessió de l'SDR (amb usuari i contrasenya) i omplir el formulari corresponent dins la pestanya de "Productors/Runes i materials naturals excavats/NIO".
En aquest mateix apartat hi ha la pestanya "El meu llistat d'obres" on s'emmagatzemen totes les NIO que l'usuari ha donat d'alta i aquest, les pot consultar.
El número de NIO s'expedeix de forma immediata un cop es finalitza el tràmit.
Gran part de la gestió dels residus de la construcció es documenta amb el Document de Seguiment de Residus de la Construcció (DSRC) i la NIO forma part d'aquest DSRC.
Conseqüentment, forma part de la documentació obligatòria per la gestió dels residus de la construcció la qual s'ha de complimentar en la seva totalitat.
L'article 11 del Decret 89/2010, de 29 de juny, s'estableix que l'import del dipòsit a ingressar a un gestor autoritzat (anteriorment a l'ajuntament) és d'11 €/tona sobre els residus previstos a l'Estudi de Gestió de Residus (EGR).
Per tant, juntament amb la sol·licitud de llicència d'obres, l'ajuntament rebrà del promotor/productor de residus; el projecte executiu de l'obra (que inclourà l'EGR) i el Document d'Acceptació conforme el sol·licitant ha ingressat el dipòsit de garantia corresponent al gestor/s autoritzat.
Aquest Document d'Acceptació ha de reflectir l' import corresponent a l'estimació de tones especificat a l'EGR.
En aquest apartat podeu trobar l'enllaç per descarregar aquest model de document.
Paral·lelament, la disposició addicional tercera del Decret 89/2010, de 29 de juny també exclou a les obres menors de l'aplicació de l' art. 11, 12, 14 i 15 del mateix decret i les especifica que estan subjectes als requisits que estableixin les entitats locals en les seves respectives ordenances municipals.
Particularment, pel que fa a la gestió de residus provinents de les instal·lacions de producció d'energia elèctrica mitjançant panells solars fotovoltaics, l'article 187 bis del Decret Llei 16/2019, de 26 de novembre, modifica el text refós de la llei d'urbanisme, afegeix la lletra h), i s'inclouen les instal·lacions de producció d'energia elèctrica mitjançant panells solars fotovoltaics en els termes que estableix l'article 9 bis, als actes de comunicació prèvia.
Per tant, al no estar subjectes als tràmits de sol·licitud de llicència d'obres no és necessària la presentació del Document d'Acceptació per a aquest tipus d'instal·lacions.
Els residus que es generin derivats d'aquestes activitats hauran de gestionats per les vies de gestió autoritzades corresponents i s'haurà de justificar aquesta gestió davant les administracions que ho sol·licitin.
La gestió i tramitació dels dipòsits de garantia queda subjecte a l'àmbit de relació entre privats (titular de llicència d'obra i gestor de residus autoritzat).
Per tant, la forma d'ingrés, la seva gestió i el seu retorn s'emmarca dins aquest àmbit de relació i en el compliment de la normativa sectorial que els apliqui (per exemple, normativa de transaccions econòmiques, etc).
Degut a la singularitat d'algunes obres, per exemple, petites obres de manteniment del servei del gas, aigua o telecomunicacions, on la generació de residus de la construcció de cadascuna d'elles sol ser d'escassa entitat, el dipòsit de garantia ingressat al gestor de residus podrà cobrir mes d'una obra, sempre que el seu import sigui igual o superior a la suma de cada document d'acceptació de cadascuna de les obres.
La gestió de residus de la construcció a través de dipòsit controlat (tractament finalista), per llei, merita un cànon per tona (import addicional a la tarifa d'entrada).
La gestió d'aquests residus a través de tractaments de valorització no finalistes (plantes de reciclatge) estan exemptes del cànon.
Conseqüentment, es penalitza l'abocament dels residus en front el seu reciclatge.
La tarifa d'entrada del residus a la instal·lació és la que s'aplica, normalment, en funció de la qualitat dels residus a gestionar.
El dipòsit de garantia és l'import que s'ingressa a un gestor per tal d'assegurar que la gestió dels residus es durà a terme correctament a través d'un gestor autoritzat i segons la normativa vigent.
L'import del dipòsit es fixa, per a tots els residus de la construcció i la demolició, en 11 € /tona de residus previstos en l'estudi de gestió, amb un mínim de 150 €.
Un cop ingressat el dipòsit de garantia al gestor de residus, aquest expedeix un document d'acceptació al productor per tal que l'adjunti a la seva sol·licitud de llicència d'obres.
Per tant, aquest és un tràmit previ a l'inici de les obres.
Les plantes de reciclatge no meriten cànon pels residus que reben ja que no són un tractament finalista (com sí ho són els dipòsits controlats).
Tot i així, es podria donar el cas que els residus que una planta de reciclatge pugui admetre no els pugui acabar reciclant, per exemple, per un contingut d'impropis massa elevat.
Aleshores, hauran de gestionar el residu, total o parcialment, a través de dipòsit controlat davant la impossibilitat de reciclatge.
Conseqüentment, haurà de pagar el cànon sobre ells i, per tant, podria ser que traslladin el cost d'aquesta gestió finalista al productor(cànon inclòs).
Separar correctament en origen (a l'obra) farà que no es pagui cànon, a més a més, segurament et computarà la tarifa d'entrada a planta de reciclatge més econòmica.
Trobareu informació sobre les subvencions disponibles, els terminis, les bases reguladores, convocatòries per anys, les vigents i les atorgades, els models de documentació associada per sol·licitar i justificar i els webinars (vídeos) explicatius de cadascuna d'elles.
Les subvencions relacionades amb els residus de la construcció solen ser les de utilització d'àrids reciclats, clausures de punts d'abocament incontrolats i retirada de residus d'amiant (aquesta informació és orientativa pel que pot variar any a any).
La disposició addicional primera del Reial Decret 105/2008, d'1 de febrer, exposa que les ordenances municipals seran les que regularan les exclusions descrites en l' article 4 i 5 del mateix Reial Decret.
En el mateix sentit, la disposició addicional tercera del Decret 89/2010, de 29 de juny, exposa que seran les ordenances municipals les que regularan les exclusions de l' article 11, 12, 14 i 15 del mateix Decret.
Conseqüentment, els ens locals han de desenvolupar i aprovar aquestes ordenances municipals de gestió de residus de la construcció per tal de regular les exclusions que anteriorment s'han exposat.
Aquestes s'hauran d'adaptar a les noves regulacions o problemàtiques associades a aquesta tipologia de residus.
Les obres menors, doncs, seran objecte de regulació en aquestes ordenances municipals.
Aquest model d'ordenança municipal de gestió de residus de la construcció es pot descarregar en aquest apartat.
La disposició d'una ordenança municipal de gestió de residus de la construcció és un requeriment obligatori per accedir a subvencions en el marc de residus de la construcció com l'ajut per la utilització d'àrids reciclats en obres i l'ajut per la clausura de punts d'abocaments incontrolats.
Es podrà dur a terme una valorització in situ (dins la mateixa obra) dels propis residus de la construcció (residus petris i inerts) si el projecte executiu i l' Estudi de Gestió de Residus així ho contemplen, i sempre que la direcció facultativa i l'Ajuntament, si escau, així ho hagin aprovat.
Un cop els residus surten d'una obra, pública o privada, han de gestionar-se mitjançant gestor de residus autoritzat (inscrits al Registre general de persones gestores de residus de Catalunya), excepte els materials naturals excavats que també es poden ser gestionats a través de l'ordre ministerial APM/1007/2017, de 10 d'octubre, sempre que es compleixin els requisits que s'hi estableixen.
Tampoc està permès el traspàs directe de residus de la construcció entre dues o més obres quan aquests han estat tractats (matxucats, garbellats, etc) per alguna d'elles.
Per tal de realitzar aquesta valorització de residus per aportar-los a altres obres, cal disposar de la llicència ambiental corresponent i donar-se d'alta com a gestor de residus autoritzat.
Des de l'any 2018, una de les possibles vies de gestió dels materials naturals excavats (terres i pedres amb LER 170504) ve determinada per la ordre ministerial APM/1007/2017, de 10 d'octubre, que estableix les normes generals per tal de valoritzar materials naturals excavats per la seva utilització en obres diferents a les quals les han generat.
És a dir, estableix les condicions sota les quals els materials naturals excavats poden ser valoritzats directament entre l'obra que els genera com excedent i l'obra que en té dèficit i que per tant, els rebria.
S'exclou d'aquesta via de gestió els materials naturals excavats barrejats amb restes de formigó, materials ceràmics, metalls, plàstics, fustes, etc., així com quan procedeixin de sòls que hagin suportat alguna activitat potencialment contaminant, i també quan es tinguin indicis que el sòl pugui estar contaminat.
Les obres receptores que duguin a terme la utilització de terres i pedres a través de l'ordre ministerial APM/1007/2017, de 10 d'octubre, han de donar-se d'alta com a Valoritzadors de Materials Naturals excavats ( registrar-se ) i així obtenir el seu codi VMNE., tràmit de registre per la via de comunicació prèvia que es realitza en format online a través de l'SDR.
El projecte executiu de l'obra i l'EGR, prèviament, ha de contemplar la forma de gestió dels materials naturals excavats.
Es pot consultar tota la informació necessària sobre la via de gestió dels materials naturals excavats a través de l'ordre ministerial APM/1007/2017, de 10 d'octubre, on s'inclou un esquema general sobre gestió de terres.
Aquests apartat fa referència en els casos que es gestionin les terres o pedres a través de l'ordre ministerial APM/1007/2017, de 10 d'octubre.
El productor/posseïdor dels materials naturals excavats (obra amb excedent de terres) està obligat a entregar les terres a una obra receptora que estigui registrada (destí registrat amb dèficit de terres).
Per comprovar els destins registrats es poden consultar a l'SDR, trobareu l'enllaç en aquest apartat
Una altra forma de saber si l'obra receptora de les terres està registrada i per tant, pot rebre-les, és en el tràmit de la Notificació d'Obres (NIO) que l'obra productora dels residus ha de realitzar abans de començar a gestionar els seus residus de la construcció.
Dins aquest tràmit cal especificar la quantitat de terres i l'obra receptora destinatària.
El cercador inclòs dins el tràmit de la NIO inclou les obres receptores que s'han registrat i que, per tant, poden rebre materials naturals excavats sota els requisits de l'ordre ministerial APM/1007/2017.
Per donar d'alta un destí o obra receptora de terres, cal entrar dins la sessió de l'SDR (amb usuari i contrasenya) i omplir el formulari corresponent dins la pestanya de "Gestors/Valoritzadors de terres (VMNE)/Nova comunicació-Afegir destí".
L'Agència de Residus de Catalunya posa a disposició exclusivament pels gestors de residus autoritzats (amb codi de gestor E) i pels Valoritzadors de Material Natural Excavat registrats (amb codi de valoritzador VMNE) una opció a través de l'aplicatiu SDR de l'ARC, des de la qual poden emetre els Certificats de Gestió de Residus modelitzats.
D'aquesta forma es potencia la correcta gestió dels residus de la construcció i l'autocontrol de la documentació emesa.
Dins el propi SDR el gestor pot gestionar els certificats emesos (pestanya de "Llistat de certificats").
En el cas de les obres públiques, les administracions que actuen com a promotors (productor dels residus), han d'assegurar-se que els seus residus seran gestionats pels contractistes adjudicataris de l'obra (posseïdors del residu) de forma correcta.
Per tant, l'administració contractant haurà de sol·licitar el certificat final de gestió de residus de la construcció de l'article 15 del Decret 89/2010, de 29 de juny, expedit pels gestors autoritzats de residus i altra documentació que sigui necessària per tal que quedi acreditada la correcta gestió de tots els residus generats a l'obra.
Recordar que aquest certificat final de gestió de residus de la construcció es troba modelitzat i és emès exclusivament pels gestors de residus de la construcció autoritzats (amb codi E) i Valoritzadors de materials naturals excavats (amb codi VMNE) mitjançant l'aplicatiu SDR de l'Agència de Residus de Catalunya.
En el cas de les obres privades, el titular de la llicència d'obra ha de justificar la correcta gestió dels residus de la construcció presentant el certificat final de gestió de residus a l'ens que li ha atorgat la llicència.
Aquest certificat és el mateix que en el cas anterior i es troba modelitzat.
Amb l'emissió d'aquest document per part dels gestors autoritzats i valoritzadors de materials naturals excavats registrats, a requeriment de les administracions (per exemple, un ens local el requereixi als seus contractistes o als promotors als quals ha atorgat una llicència d'obres) es potencia la correcta gestió dels residus de la construcció.
El certificat de gestió de residus de la construcció, únicament pot ser emès pels gestors de residus de la construcció autoritzats, a través de les seves sessions de l'SDR.
El certificat de gestió de materials naturals excavats (terres i pedres), únicament pot ser emès pels valoritzadors de materials naturals registrats (en base l'ordre ministerial APM/1007/2017, de 10 d'octubre).
Aquest, únicament certifica la gestió del LER 170504 sota les prescripcions establertes a l'ordre ministerial APM/1007/2017, de 10 d'octubre.
L'emissor d'aquest certificat és l'obra receptora que durà a terme la utilització dels materials.
Dins la vostra sessió d'SDR heu de clicar a la pestanya de "Nou certificat" per emetre'n un a la i pestanya de "Llistat de certificats" per portar la gestió de tots ells.
Per a la Gestió de certificats de valorització de materials naturals excavats (segons l'ordre ministerial APM/1007/2017, de 10 d'octubre) a través de l'SDR caldrà fer-ho dins de l'apartat de de "Valoritzadors de terres (VMNE),
Comprovar que esteu connectats a la vostre sessió d'SDR havent introduït prèviament el vostre usuari i contrasenya.
Un cop connectats, comprovar que esteu treballant amb el perfil adient, ja que un mateix usuari pot tenir diferents perfils (cadascun disposa de permisos diferents).
Això es comprova dins de la vostra sessió d'SDR, a la casella de "PERFILS D'USUARI".
Tot i que els dos són processos per donar d'alta una obra i ambdós es realitzen a través de l'SDR, es tracta de tràmits que responen a qüestions diferents.
La NIO respon a un tràmit pel qual qualsevol obra que generarà residus de la construcció obtindrà un número de registre de la seva obra (número de NIO que s'ha d'incloure als Documents de Seguiment de Residus de la Construcció - DSRC).
En canvi, donar d'alta una obra per rebre terres, respon als requisits obligatoris de l'ordre ministerial APM/1007/2017 per tal de comunicar a l'Agència de Residus de Catalunya que en aquell destí que s'està informant (registrant) es rebran materials naturals excavats per a la seva utilització.
Probablement serà degut a que un altre usuari ja l'ha donat d'alta prèviament.
En aquest cas, heu de preguntar als diferents agents que han intervingut a l'obra i així us el pugui comunicar.
S'aconsella que el promotor i contractista acordin qui donarà d'alta la NIO a l'SDR abans de començar-la i sota quina sessió d'SDR es realitzarà per tal d'evitar futures pèrdues d'informació o per si cal modificar dades (ja que aquestes només són visibles i modificables des de la sessió que l'ha creat).
En cas de continuar amb problemes, us heu de posar en contacte amb l'ARC
Des de la sessió de l'SDR que ha donat d'alta la NIO es poden modificar algunes de les dades introduïdes.
En cas de no poder fer-ho, us heu de posar en contacte amb l'ARC.
Aleshores vol dir que no estan donats d'alta com a gestors autoritzats.
Conseqüentment, no es poden gestionar els residus amb ells.
Aleshores vol dir que el VMNE no té l'obra receptora registrada a l'SDR i per tant, no han fet la Comunicació Prèvia obligatòria segons l'ordre ministerial APM/1007/2017.
Conseqüentment, no se'ls podran entregar les terres.
Per tal que una obra receptora admeti terres d'una altra obra (productora), l'obra receptora ha de donar d'alta el destí on es durà a terme la utilització dels materials naturals excavats.
La disposició addicional tercera del Decret 89/2010, de 29 de juny exclou a les obres menors de l'aplicació de l' art. 11, 12, 14 i 15 del mateix decret i les especifica que estan subjectes als requisits que estableixin les entitats locals en les seves respectives ordenances municipals.
L'EGR es regula a l'article 4 del Reial Decret 105/2008, d' 1 de febrer i el PGR a l'article 5 de la mateixa normativa.
En les obres menors sense projecte seran les ordenances municipals les que regulin la seva gestió.
L'Agència disposa d'un apartat de consultes més freqüents i també existeix un telèfon de servei d'informació especialitzades en el número 93 431 70 14