Resolució 124/2017, de 25 d'abril
Nombre de mossos d'esquadra contra els quals s'ha presentat denúncia o que han estat objecte de mesures disciplinàries.
La informació relativa al nombre de mossos d'esquadra que han estat objecte de denúncia, querella, demanda o qualsevol altre procediment judicial no és a mans de l'Administració, ja que només es pot obtenir dels òrgans judicials, que no són obligats per l'LTAIPBG; per tant, no es tracta d'informació pública que pugui ser objecte del dret d'accés.
El límit de l'article 21.1.b LTAIPBG, que protegeix la informació relativa als procediments sancionadors i disciplinaris, afecta només els procediments oberts en relació amb els quals es demana, i només si la seva divulgació pot posar en perill la seva eficàcia; no és, per tant, un límit aplicable a una sol·licitud que demana dades estadístiques o globals sobre procediments disciplinaris o d'investigació tancats.
Número d'expedient de la Reclamació: 98/2017.
"- Nombre de Mossos d'Esquadra contra els quals s'hagi interposat denúncia, demanda, querella o qualsevol tipus de procediment judicial durant el període 2006-2016.
En cas que hi hagi hagut condemna, esmentar, si és possible, en què consisteix.
"- Nombre de Mossos suspesos de sou i feina durant el període 2006-2016.
En la mesura del possible, especificar el motiu i la durada de la suspensió (temporal o permanent).
"- Nombre d'investigacions internes obertes per Mossos d'Esquadra durant el període 2006-2016.
Especificar, en la mesura del possible, el resultat de la investigació, en cas que suposés algun tipus de sanció o obertura de procediment judicial".
També indica, amb caràcter general, que el Departament d'Interior "anualment fa pública la seva memòria d'activitats, on queda reflectida tota aquella informació de la DGP que té el caràcter de pública i que per tant està subjecta a publicitat per quan no està afectada per cap dels límits establerts per l'LTAIPBG"; aquesta memòria no inclou les dades sol·licitades, tant pel seu caràcter sensible i reservat, com perquè part d'elles depenen de l'Administració de Justícia.
Ateses les anteriors consideracions, la DGP reitera que escau desestimar la sol·licitud d'informació presentada per la persona reclamant.
El primer apartat de la sol·licitud d'informació demana el "nombre de Mossos d'Esquadra contra els quals s'hagi interposat denúncia, demanda, querella o qualsevol tipus de procediment judicial durant el període 2006-2016.
En cas que hi hagi hagut condemna, esmentar, si és possible, en què consisteix".
La DGP assenyala que aquesta informació és dispersa entre diversos òrgans i oficines judicials i per tant no seria informació pública en el sentit que dona a aquest concepte l'LTAIPBG (article 2.b: la informació elaborada per l'Administració i la que aquesta té en el seu poder com a conseqüència de la seva activitat o de l'exercici de les seves funcions").
Davant la consideració de la persona reclamant, en el sentit que no és creïble que la DGP no disposi d'aquesta informació, aquesta direcció general manifesta que únicament disposa de dades incomplertes i disperses i que només podria oferir informació inexacta, prèvia una tasca complexa d'elaboració.
Cal tenir en compte que la sol·licitud demana el nombre de membres del cos de Mossos d'Esquadra contra els que s'hagi plantejat qualsevol tipus de querella, denúncia, demanda o qualsevol altre tipus de procediment judicial; aquest enunciat tan ampli inclou tant els possibles casos de denúncia o querella amb motiu de l'exercici de les seves funcions com a agents de l'autoritat, o de les seves actuacions personals privades, com també qualsevol demanda o requeriment en el seu àmbit estrictament privat.
És a dir, per atendre la sol·licitud caldria informar tant de denúncies o querelles per abús d'autoritat, agressions, trànsit, drogues, etc., com també de demandes judicials relatives a contractes (lloguers, hipoteques, crèdits), propietat o dret de família.
I no és plausible suposar que la DGP tingui informació sobre qualsevol incidència, especialment si és en la seva vida privada, que hagi pogut comportar que una persona membre del cos de Mossos d'Esquadra estigui implicada en qualsevol tipus de procediment judicial; és més: en molts d'aquests procediments fins i tot podria no constar la seva condició de policia, per no ser aquesta una dada rellevant en el procediment judicial en qüestió.
En aquestes circumstàncies, per poder facilitar la informació demanada caldria que la DGP s'adrecés a tots els òrgans judicials de Catalunya i aquests, que no tenen la condició d'Administració pública, ni estan subjectes a l'LTAIPBG, no tindrien cap deure de donar-li-la i en molts casos no la podrien donar, per tenir caràcter íntim o estrictament privat.
Segur que la DGP té informació sobre denúncies o querelles plantejades contra Mossos d'Esquadra, i així ho admet el seu informe.
Però està clar que deu ser informació no sistemàtica, més o menys casual, sense cap garantia de constituir "el nombre de Mossos d'Esquadra" implicats en procediments judicials, que és el que demana la sol·licitud.
Ateses aquestes consideracions, procedeix desestimar aquesta part de la Reclamació.
La DGP denega la informació demanada en els apartats segons i tercer de la sol·licitud (nombre de Mossos d'Esquadra suspesos de sou i feina i nombre d'investigacions internes d'aquest cos) perquè considera que hi concorre el límit de l'article 21.1.b LTAIPBG, segons el qual el dret d'accés a la informació pública pot ser denegat o restringit si el coneixement o la divulgació de la informació comporta un perjudici per a "la investigació o la sanció de les infraccions penals, administratives o disciplinàries".
Per les raons assenyalades tot seguit, no procedeix l'aplicació d'aquest límit al cas que ara ens ocupa.
El límit de l'article 21.1.b LTAIPBG s'ha d'interpretar en el sentit que es pot denegar informació sobre procediments sancionadors o disciplinaris si amb la seva difusió es pot perjudicar l'eficàcia del procediment en qüestió, és a dir, es pot facilitar que els possibles infractors defugin la seva responsabilitat; per tant, només té sentit aplicar aquest límit quan la informació demanada és de procediments sancionadors o disciplinaris en curs (aprofundeixen en aquesta interpretació les Resolucions de la GAIP sobre les Reclamacions 78 i 119/2016, entre altres).
En aquest cas el que demana la persona reclamant no és informació de cap procediment disciplinari concret que estigui en curs, sinó informació merament estadística sobre les mesures disciplinàries ja adoptades en un determinat lapse temporal; per tant, la informació demanada correspon a procediments tancats o finalitzats, que en conseqüència no poden ser perjudicats per la seva difusió.
L'informe de la DGP també fa referència a la "inherent naturalesa reservada" d'aquestes dades.
En relació amb aquesta afirmació s'ha d'assenyalar que el caràcter reservat d'unes dades o d'una informació determinades ha de derivar necessàriament del fet que així ho hagi disposat una llei, i l'informe no cita cap norma legal que ho hagi establert expressament.
En tot cas, l'LTAIPBG no qualifica aquestes dades de reservades, ni es pot deduir de la legislació de protecció de dades personals o de la de seguretat pública que ho siguin.
Per tant no procedeix prendre en consideració aquesta afirmació.
Ateses les anteriors consideracions, procedeix declarar el dret de la persona reclamant a la informació demanada pels apartats segons i tercer de la seva sol·licitud.
La darrera consideració de l'informe de la DGP sembla equiparar els conceptes d'informació pública i de publicitat activa, ja que afirma que la informació pública del Departament d'Interior seria la que consta a la seva memòria anual.
Cal recordar que informació pública, segons l'article 2.b LTAIPBG, és tota la que elabora l'Administració i tota la que té en el seu poder, amb independència que la faci objecte o no de publicitat amb les seves memòries o altres mitjans de difusió.
El fet que hi hagi informació de la DGP que no hagi estat publicada a la memòria del departament no implica que no sigui informació pública.