Randstad ha publicat un estudi prospectiu del sector de la indústria alimentària centrat en el creixement del negoci i l'ocupació en el sector.
A l'actualitat, segons l'Enquesta de població activa de l'INE, unes 502.800 persones treballen en la indústria de l'alimentació i les begudes a Espanya (un 20,4% de l'ocupació industrial); això vol dir que una de cada cinc persones que treballa a la indústria ho fa en empreses del sector alimentari.
Pel que fa a l'activitat exportadora, creix un 9% el 2017, un 33% en els cinc darrers anys.
El bon moment del sector també té un impacte en l'ocupació, en què gairebé dos de cada tres empreses (el 64%) ha augmentat la plantilla en el darrer any, la qual cosa situa la indústria alimentària per sobre de la mitjana de l'economia quant a l'evolució de l'ocupació.
En els propers 12 mesos, 7 de cada 10 empreses opina que el volum de negoci o facturació creixerà.
Pel que fa a l'ocupació, el 49% preveu incrementar les plantilles; el 52% estima que hi haurà estabilitat en els salaris i el 42% anticipa creixements en la remuneració; el 56% té una percepció positiva respecte del nivell de rotació, i la majoria considera el nivell d'absentisme inferior o igual a la mitjana sectorial.
Bona part del teixit econòmic d'Espanya el configuren llocs d'escàs valor afegit, baixa inversió en innovació, pocs requisits professionals i baixa qualitat.
Tot això accentua la divergència entre l'economia espanyola i la dels països que avancen més decididament cap a la societat del coneixement, afirma un article publicat per l'Observatori Social de La Caixa.
L'estudi afegeix que l'ocupació espanyola en el sector de l'hoteleria està molt sobredimensionada, amb un pes que supera el doble d'Alemanya, França o Itàlia.
Al contrari, Espanya és lluny d'assolir els nivells d'Alemanya o de l'Eurozona en indústria, de França o Itàlia en administracions públiques, i d'Alemanya, França o Itàlia en activitats sanitàries i serveis socials.
Atenent la composició de l'ocupació per feines, Espanya destaca, en relació amb l'Eurozona, per una presència més reduïda de tècnics i professionals de suport, compensada amb una presència més gran de treballadors de serveis i venedors i d'ocupacions elementals.
L'estudi també subratlla que el 40% dels joves que tenen estudis superiors estan subocupats i no sempre en una situació transitòria.
El cost social de la desocupació: el mercat laboral espanyol des d'una perspectiva de benestar social, publicat per Iseak, és un document que proposa un nou protocol per avaluar el cost social de la desocupació, considerant aquest cost social una pèrdua de benestar mesurable.
La fórmula per mesurar-lo es pot expressar com el producte de dues variables diferents: la taxa d'atur i el cost mitjà de la desocupació, calculat a partir de la durada i la pèrdua d'ingressos associada.
L'estudi es basa en les dades de l'Enquesta d'estructura salarial de l'INE de 2014 i el registre oficial de persones treballadores desocupades del Servei Públic d'Ocupació de 2015.
Els resultats mostren que comparant taxes de desocupació i costos socials per treballador actiu es donen fortes bretxes entre aquestes variables al País Basc, Andalusia i Astúries, que contrasten amb la resta de comunitats en les quals el cost social és inferior a la taxa de desocupació.
En conclusió, les taxes d'atur amaguen l'impacte real de la desocupació en el benestar social.
En aquest sentit, el protocol presentat ajuda a comprendre millor aquest cost social en diferents grups de població.
Una tendència a la transmissió intergeneracional de la pobresa, l'aparent disminució de les classes mitjanes, l'expansió de les situacions de precarietat i l'augment de la polarització social són alguns dels fets més significatius de la darrera dècada, apunta el Tercer informe sobre la desigualtat a Espanya, de la Fundació Alternatives.
A Espanya, la desigualtat va més enllà del cicle econòmic, i adopta un caràcter estructural i multidimensional.
La principal assignatura pendent és la del benestar de la infància i la joventut, ja que l'adversitat en aquestes etapes també afecta les seves oportunitats de futur i el seu progrés, destaca l'informe.
L'indicador de l'abandonament educatiu primerenc mostra que Espanya assoleix un dels valors més alts de la UE (el 19% enfront del 10,7% de la mitjana europea).
A part de tractar la desigualtat d'oportunitats educatives, l'informe també conté uns capítols dedicats a les desigualtats de gènere, les desigualtats en el futur digital i les energètiques; a la mobilitat d'ingressos, i a l'efecte del cicle econòmic en les classes mitjanes.
El mes d'agost, els preus de la producció industrial van pujar un 0,3% intermensual a la Unió Europea (EU-28), segons estimacions d'Eurostat.
En el sector de l'energia van assolir un creixement de l'1%, un 0,1% els béns de consum duradors i un 0,1% els béns intermedis i béns de consum no duradors.
Els preus de la producció industrial van augmentar en tots els estats membres; l'increment més elevat es va observar a Letònia (+2,1%), Romania (+1%) i Dinamarca (0,8%).
Espanya va presentar un augment d'un 0,5%.
En comparació amb un any abans, l'increment va ser d'un 4,7% en el total de la indústria a la EU-28, destacant el fort creixement del sector de l'energia (+15%).
L'increment en el conjunt de la indústria excloent el sector energètic va ser d'un 1,8%.
Per països, els majors increments es van registrar a Dinamarca (+10,3%), Bèlgica (+9,5%), Estònia (+9,2%) i Hongria (+8,4%); mentre que l'únic decreixement el va tenir Irlanda (-2,8%).
A Espanya els preus en el total de la indústria van augmentar un 5,2%.
Un estudi de l'Agència per a la Competitivitat de l'Empresa (ACCIÓ) ha identificat 291 oportunitats de negoci per a les empreses catalanes que es volen internacionalitzar.
Els tres sectors que presenten més oportunitats de negoci amb projecció internacional són l'alimentació i els productes gurmet, la indústria 4.0 i la maquinària-béns d'equip.
Canadà, Països Baixos i França són els països top per a les oportunitats en l'àmbit de l'alimentació.
En concret, Canadà crearà un clúster per a la indústria de les proteïnes que es focalitzarà en la genòmica vegetal i en la recerca de productes substituts de la carn.
A Holanda, 12 de les empreses agroalimentàries més grans del món tenen la seva seu d'R+D+I. I França és el segon mercat europeu de productes ecològics.
Pel que fa a la indústria 4.0, els principals països en oportunitats són Xile, que necessita incorporar nova tecnologia, i Canadà, que té com a objectiu enfortir el sector.
Finalment, en el sector de la maquinària i béns d'equip, destaca Nigèria amb oportunitats en l'àmbit de les tecnologies agrícoles, Mèxic que és deficitari en béns d'equip, màquines i eines i Canadà que va implementar el 2017 l'Acord de lliure comerç entre la UE i el Canadà.
La posició d'Espanya dins el turisme mundial podria canviar si no es continua innovant en instal·lacions i ofertes, afirma el darrer estudi del Consell General d'Economistes (CGE).
L'alentiment que presenten les darreres dades és causat per la desacceleració de la demanda estrangera i la recuperació, el 2018, de destinacions mediterrànies (Tunísia, Egipte, Turquia, Croàcia i Bòsnia) que competeixen de nou amb Espanya.
L'estudi destaca la transversalitat de l'activitat turística, que afecta directament o indirectament l'economia, i estima urgent aquesta reforma de l'oferta.
A Espanya, el segment que més pateix és el dels hotels low cost que presenta intenses caigudes a causa, principalment, de l'estratègia empresarial de dependre d'operadors turístics aliens al sector nacional que obstaculitzen el contacte amb el client final i tracten només de fidelitzar-lo per mitjà de preus, subratlla el CGE.
D'altra banda, el sector presenta una feblesa en el mercat laboral: la qualificació dels recursos humans és escassa, fragmentària i desigual, amb un patró estacional molt pronunciat que condueix a una certa dualitat laboral amb contractació temporal i a temps parcial i amb preferència de mà d'obra barata i estacional.
Durant la darrera dècada el percentatge de dones amb titulació universitària ha superat el d'homes (50% i 38%, respectivament) en els països de l'OCDE.
Tanmateix, la taxa d'ocupació de les dones graduades entre els 25 i 34 anys només assoleix el 80% enfront del 89% dels homes, segons dades de 2017.
A més, la mitjana de les dones amb estudis superiors cobra un 26% menys que els homes, entre els ocupats a temps complet, afirma l'estudi Panorama de l'educació 2018, de l'OCDE.
En concret, a Espanya, segons dades de 2016, el percentatge de dones graduades se situa en el 54,8% i la bretxa salarial de gènere entre els universitaris és la sisena més alta entre els països de l'OCDE, després de Costa Rica, Eslovènia, Suècia, Turquia i Bèlgica.
En general, la bretxa salarial és més gran en els països que tenen una alta proporció de persones sense educació secundària superior, per exemple el Brasil, Costa Rica i Mèxic.
Respecte de la connexió entre educació i mercat laboral, el 14% dels treballadors a l'OCDE amb nivell d'educació terciària afirmen estar sobrequalificats per a l'ocupació que desenvolupen (el 17% en el cas d'Espanya).
La digitalització i la incorporació de les noves tecnologies només preocupa al 3% de les pimes i al 2% dels autònoms, segons un estudi de la companyia SAGE, empresa líder de software de gestió empresarial.
Només el 14% dels autònoms i micropimes disposa d'un pla de digitalització i d'aquests només el 53% té ja un pressupost assignat.
Segons l'estudi, la digitalització no és només per captar clients, sinó que també ajuda a millorar els processos interns, donar millor servei, millorar la imatge i fidelitzar els clients; a més, amb un comerç electrònic l'empresa pot vendre a qualsevol hora i a qualsevol part del món.
De moment, les dades mostren que la principal inquietud se centra en la demanda dels seus productes (23%), la captació de clients (21%) i la morositat (11%).
L'estudi recomana crear una cultura de la innovació que construeixi un entorn de col·laboració i mentalitat digital.
Perquè aquest canvi de mentalitat organitzativa es produeixi cal que el 20% del comitè de direcció de l'empresa tingui experiència en negoci digital, afirma l'estudi de SAGE.
Un estudi de Credit Suisse Research, elaborat amb les dades de mil empreses familiars cotitzades, de diferent mida i sector, mostra que les empreses familiars (és a dir amb participació directa dels fundadors o descendents d'almenys el 20%) presenten, a llarg termini, un creixement i una rendibilitat superior a les empreses de gestió no familiar en les sis regions analitzades.
Un dels factors clau, afirma l'estudi, és que aquestes empreses tenen un enfocament vers un horitzó més llarg.
Segons l'informe, el comportament d'aquestes empreses presenta cinc característiques: una intensa passió pel treball i per l'assoliment de reptes, una curiositat implacable, conviure i aprendre del fracàs, la capacitat de gestionar el risc i el desafiament a l'status quo quan s'identifiquen noves oportunitats i, en definitiva, un desig de fer-ho millor.
Inditex és l'única empresa espanyola entre les 50 de propietat familiar més grans del món.
Un cop descomptats factors com el tipus de jornada o de contracte, almenys el 14% de la diferència salarial entre homes i dones a Espanya persisteix i només es pot atribuir a la discriminació, segons el darrer informe d'Oxfam Intermón, Veus contra la precarietat: dones i pobresa laboral a Europa.
Les dades mostren que a Europa, i també a Espanya, les dones tenen el doble de probabilitats que els homes de tenir una feina amb baixa remuneració, ja que són més de la meitat a l'hostaleria i la restauració, treballs on es veuen obligades a un treball parcial no desitjat.
Aquests salaris baixos i cobrar menys per igual treball són els principals motius perquè les dones arribin a aquesta pobresa laboral.
Entre les dones treballadores, la taxa més alta de risc de pobresa laboral l'afronten les dones migrants i les joves entre 15 i 24 anys.
Oxfam recomana a les institucions europees i al govern espanyol que impulsi mesures contundents que garanteixin un mínim d'ingressos i un nivell digne a les persones treballadores, com són, entre d'altres, millorar el sistema d'atenció a la dependència i modificar el sistema autonòmic de rendes mínimes.
L'Institut Nacional d'Estadística ha publicat l'Informe Homes i Dones a Espanya, document que ofereix, des d'una perspectiva de gènere, una selecció dels indicadors més rellevants que analitzen la situació d'homes i dones en diverses àrees socials i econòmiques.
Alguns punts destacats de l'informe són la bretxa de gènere en la taxes d'ocupació de la població de 16 i més anys, que va pujar fins als 11,5 punts a favor dels homes, mentre que a la UE-28 va descendir fins als 10,5 punts, l'any 2017; l'alt percentatge de dones ocupades a temps parcial per tenir cura de les persones dependents (89,1%), al·legant la manca o l'encariment d'aquests serveis, i la diferent incidència en l'ocupació per gènere quan existeixen fills menors de 12 anys.
El document subratlla que el salari per hora de la dona respecte de l'home és del 89% a temps complet i del 82% a temps parcial, segons dades de 2016.
Sobresurt, així mateix, el major temps dedicat per part de la dona a la conciliació treball i família i la disminució de la bretxa digital de gènere.
L'Informe també aporta dades sobre salut, educació, violència i poder i presa de decisions.
L'escassedat de talent a nivell mundial assoleix el valor més alt dels darrers dotze anys, afirma un estudi recent de Manpowergroup.
L'estudi constata que el 45% dels directius d'empreses a nivell mundial tenen dificultats per cobrir vacants (el 67% en el cas de les empreses de més de 250 treballadors) i es tracta d'un problema que afecta tots els sectors.
El 2018, els empresaris del Japó (89%), Romania (81%) i Taiwan (78%) són els que afirmen tenir majors dificultats; mentre que els del Regne Unit (19%), Irlanda (18%) i la Xina (13%), els que menys.
A Espanya, aquesta dificultat per cobrir vacants ha estat manifestada per un 24% dels empresaris.
Segons les dades, la manca de candidats (29%), experiència (20%) i habilitats (19%) són les causes principals d'aquesta escassedat.
El problema s'agreuja al Japó per la falta de mà d'obra, l'envelliment de la població i les restriccions a la immigració, i a Romania i Taiwan, s'hi sumen la deslocalització a territoris propers ( nearshoring ) i llunyans ( offshoring ) que amenaça el creixement i l'eficiència operativa.
Més del 50% dels empresaris, davant l'emergència de nous perfils, està invertint en plataformes d'aprenentatge i eines per desenvolupar el talent, en considerar que és més important el que es pot aprendre que el que ja se sap.
La temporada d'hivern 2017-2018 ha tingut un creixement positiu en el turisme en l'àmbit de la Unió Europea.
En comparació amb el mateix període d'un any abans, hi ha hagut un increment de pernoctacions (+2,5%; 17,8 milions més).
El major creixement es va observar a Xipre (+18,2%), seguit de Letònia (+11,1%).
Espanya va tenir un increment del 0,3%, el més baix registrat en el conjunt de la UE-28.
Els majors descensos van ser els del Regne Unit (-6,9%), Grècia (-2,6%) i Luxemburg (-1,9%).
Les destinacions més populars per als turistes europeus que viatjaven fora del seu propi país durant la temporada d'hivern van ser Espanya, Itàlia, Àustria i el Regne Unit.
A la UE-28, el nombre d'estades dels no residents es va incrementar un 2,4% en relació amb el mateix període d'un any abans.
L'increment va ser generalitzat, amb l'excepció del Regne Unit, Grècia i Espanya.
Els majors percentatges d'ocupació de no residents els van registrar Malta, Xipre i Luxemburg (94,0%, 92,1% i 89,6%, respectivament).
Espanya va presentar una ocupació de no residents del 61,3%.
Finalment, Malta va ser el país amb la taxa d'ocupació de places i habitacions més alta (72,2% i 82,4%, respectivament).
Les disset comunitats autònomes de l'estat espanyol han incrementat les persones treballadores autònomes el primer semestre de l'any.
En conjunt, el règim especial de treballadors autònoms (RETA) n'ha sumat 68.880 més, segons dades de l'Informe de la Federació Nacional ATA.
Les Illes Balears ha estat un cop més la comunitat que lidera el creixement (+12%), seguida a certa distància d'Andalusia (+3,4%), la Comunitat Valenciana (+2,8%), Canàries (+2,6%), Múrcia (+2,4%) i Madrid (+2,3%).
En l'altre extrem, Astúries i Castella-Lleó només van incrementar un 0,3%.
Catalunya ha mostrat un increment de persones afiliades d'un 1,7%.
Per províncies, l'activitat per compte propi destaca, a banda de Balears, a Màlaga (+4,9%), Cadis (+4,2%), Huelva (+4,1%), Girona i Alacant (+3,7% ambdues).
Per gènere, el ritme de creixement de les dones ha estat superior al dels homes (+2,8% i +1,8%, respectivament) i han representat el 45,4% dels nous autònoms que cotitzen al RETA.
Tots els sectors d'activitat s'han vist afavorits per aquest creixement, sent l'hostaleria (10.225 persones autònomes més), les activitats professionals (10.049 més) i la construcció (9.935 més) els que més afiliacions han sumat.
El sindicat Comissions Obreres acaba de presentar la quarta edició de l'informe sobre retribucions del sector financer espanyol, elaborat a partir de l'anàlisi de dotze entitats bancàries amb dades a tancament de 2017.
El sector financer espanyol ha reduït 90.000 empleats; tanmateix, se situa en el quart país amb més executius que guanyen més d'un milió d'euros, després del Regne Unit, Alemanya i Itàlia.
De fet, el guany mitjà del banquer espanyol és de 2,14 milions d'euros i les màximes retribucions respecte de la mitjana salarial assoleixen fins a 600 vegades més.
Destaquen el Banc Santander, Bankinter i Liberbank com les entitats amb major percentatge de dones en el consell d'administració, tot i que no arriba al 50% (38%, 36% i 19%, respectivament).
Segons les conclusions de l'informe, la informació no és transparent, ja que només tres de les dotze empreses objecte d'estudi presenten l'indicador de desigualtat salarial i només quatre, el de bretxa de gènere.
Barcelona Activa ha publicat el Llibre blanc sobre el futur del treball, document que recull els canvis actuals i futurs del món del treball i les conseqüències que tindran en l'àmbit local.
Segons el Llibre, la digitalització, la fragmentació, les reorganitzacions de la producció, la robotització i la desregulació seran les principals transformacions que afectaran els llocs de treball, encara que no es coneix amb precisió amb quin impacte es donaran.
L'estudi dedica un capítol a les conseqüències que els canvis comportaran en el model de protecció social.
Així mateix, fa un repàs de les polítiques actives d'ocupació i constata problemes com la falta de recursos dels serveis d'ocupació, els desajustos entre l'oferta i la demanda de les empreses o els errors de base que presenta el sistema educatiu.
D'altra banda, analitza el paper de les administracions locals en l'ocupació i la importància de treballar en xarxa.
Finalment, recull un seguit de recomanacions, com són l'adopció d'un salari mínim de ciutat que serveixi com a índex de referència; l'estudi de fórmules de crèdit municipal que ajudin a finançar iniciatives empresarials que generin ocupació estable; la prospecció de les necessitats del teixit productiu de les ciutats, o la revisió dels plans d'igualtat d'oportunitats de les empreses, entre d'altres.
L'Oficina Estadística de la Unió Europea ha publicat l'edició 2018 de l'Anuari regional d'Eurostat que permet comparar la informació estadística a nivell subnacional i, en el cas espanyol, per comunitats autònomes.
L'Anuari inclou estadístiques de temes diversos, com població, mercat laboral i economia, entre d'altres.
Algunes dades destacades són l'alta esperança de vida de la Comunitat de Madrid, que ocupa el primer lloc entre les regions de la Unió Europea (85,2 anys), seguida de La Rioja, Castella-Lleó i la província autònoma de Trento (84,3 anys), i l'Île de France (84,2).
Pel que fa al mercat laboral, per regions, les taxes d'ocupació més elevades entre la població de 20 a 64 anys van ser les d'Âland (88,2%), Berkshire, Buckinghamshire i Oxfordshire (85,2%) i Stockholm (84,2%).
D'altra banda, Praga va ser la regió amb la taxa d'atur més baixa, amb un 1,7%.
Finalment, pel que fa al PIB per habitant, les comunitats autònomes de Catalunya, País Basc, Navarra i Madrid se situen per sobre de la mitjana de la UE.
Un article publicat en el darrer número de la revista Hosteltur considera que el turisme és un dels sectors on l'economia circular, que es planteja com la recuperació permanent de tot el que s'utilitza, es presenta més interessant i rendible a mig termini.
La mateixa Organització Mundial del Turisme (OMT) defèn la necessitat d'utilitzar l'economia circular per innovar i fer que aquesta activitat sigui més sostenible.
Molts establiments espanyols ja disposen del distintiu Cradle to Cradle, que significa que tots els materials són reciclats en el moment en què l'immoble sigui obsolet.
Aquests establiments que s'ofereixen com economia circular, tenen unes tarifes al voltant d'un 20% superiors a la resta, però hi ha molta gent que no està disposada a anar a establiments turístics que no presentin distintius de qualitat.
En destinacions, al voltant del 30% dels municipis té Agenda Local 21, l'objectiu de la qual és ser una destinació mediambiental.
Entre d'altres avantatges, aquesta economia suposa un estalvi energètic important, encara que requereixi d'una inversió inicial, però el cost de no reciclar és perdre competitivitat, afirma l'article.
Un informe d'ACCIÓ comptabilitza 352 empreses dedicades a la ciberseguretat a Catalunya, que ocupen al voltant de 6.000 treballadors, facturen conjuntament al voltant de 800 milions d'euros i representen un 0,36% del PIB català.
Per característiques de les empreses, el 95% és pime; el 41,5% factura més d'un milió d'euros i el 49% menys de 500.000, i el 35% són exportadores.
A escala internacional, els principals hubs de rellevància es troben als Estats Units, al Regne Unit i a Israel.
La tendència és que, el 2021, més del 80% de les grans empreses a la Xina implementi equips de seguretat d'un venedor local.
Les cadenes de producció cada vegada més interconnectades, els processos de digitalització i migració en línia i una major obertura i accés a la informació impliquen una tendència en augment de la ciberseguretat, que encapçala les preferències de les empreses catalanes dins els seus processos de transformació digital.
Els sectors en els quals la ciberseguretat té més aplicació són els serveis financers i d'assegurances, la salut i l'educació, la indústria, el govern, la mobilitat i el sector TIC.