La Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural organitza exposicions amb la finalitat de difondre la cultura popular i tradicional catalana.
Fruit d'aquestes exposicions s'han publicat fulletons i catàlegs que expliquen el contingut d'aquestes.
Exposicions disponibles per a totes aquelles entitats o institucions que vulguin deixar-les o bé acollir-les.
Aquest llibre forma part del projecte expositiu que porta el mateix nom al qual complementa i amplia.
Arquitectura tradicional i paisatge a Catalunya és una exposició de país, que aborda l'arquitectura tradicional des d'una perspectiva eminentment etnològica per mostrar la relació home-medi-arquitectura des d'una aproximació a diferents paisatges i entorns històrics, culturals i productius rurals de Catalunya.
Aureli Capmany Farrés neix l'any 1868 al barri del Born de Barcelona, fill d'una família amb botiga i obrador de cistelleria.
L'any 1900 decideix els dos grans temes que el guiaran tota la vida: el folklore de Catalunya i la història de Barcelona.
Autor de més de sis-cents textos, desenvolupa una gran activitat al voltant de les cançons, les danses, les rondalles, les festes, els costums, els jocs, les arts escèniques, etc. És impulsor de nombroses iniciatives culturals i ciutadanes, col·labora en nombroses entitats culturals, funda orfeons i esbarts dansaires, explica rondalles i imparteix conferències per tot Catalunya.
Un dels seus projectes més estimats és la revista infantil En Patufet, que idea, dirigeix i edita durant l'any 1904.
Després d'una vida plena d'activitat, mor a Barcelona l'any 1954.
L'exposició s'estructura en deu mòduls temàtics amb imatges, textos i objectes que repassen la vida i els projectes d'Aureli Capmany.
Enllaç per la compra en línia a la Llibreria de la Generalitat.
Els envelats han estat un fenomen cultural que tingué una important rellevància a la societat catalana durant gairebé un segle i mig.
Sorgits en el context dels canvis socials profunds de les primeres dècades del segle xix, i com a conseqüència de la gran afecció que hi havia pel ball a la Barcelona de l'època, els envelats es varen expandir ràpidament per tot el territori català i es van convertir en un element imprescindible i emblemàtic de les festes majors.
Els artífex dels envelats, a partir dels coneixements tècnics i dels ormeigs propis dels pescadors i dels mariners (veles, cordes, bossells, nusos, etc.), van concebre una original i espectacular estructura desmuntable que permetia cobrir una gran superfície sense necessitat de suports interiors.
L'exposició fou coorganitzada pel Departament de Cultura i l' Institut Ramon Muntaner amb motiu del Bicentenari de la Festa Major de Gràcia, el qual és objecte de commemoració per la Generalitat de Catalunya l'any 2017.
L'exposició recollida en aquest catàleg donavaa a conèixer la pregonesa i l' actualitat del fenomen festiu, des del punt de vista de la sociologia i de la política, entenent la política com la participació de les persones en els afers ciutadans.
La festa popular va més enllà d'omplir el temps d'oci cultural de la societat.
Les manifestacions festives emmarquen les relacions entre les persones que viuen en societat i les seves relacions amb el medi que les envolta.
Entre d'altres coses, celebren la relació de l'home amb la natura, el treball, la religió, l'oci, l'art i la cultura.
Durant dècades, mancada de les eines de l'estat modern, l'activitat civicopolítica de la societat catalana es va expressar a través de diversos elements culturals com ara la literatura, l'arquitectura i la música.
Avui, la festa popular és un dels pocs moviments de masses de caràcter inequívocament català del qual disposa la nostra societat per manifestar la dimensió cívica dels seus membres.
La festa popular, la catalanitat cívica explicava de forma gràfica i amena la festa entesa com una de les principals manifestacions cíviques de la població, una manifestació que constitueix el marc idoni per expressar la catalanitat a l'espai públic.
En el catàleg queden reflectits els cinc àmbits en que es distribuïa l'exposició que va itinerar des de l'agost de 2014 fins el setembre de 2017.
L'Esbart Català de Dansaires va organitzar l'exposició De pagès a típic.
100 anys dels vestits de l'Esbart Català de Dansaires de setembre a desembre del 2016 a la Casa dels Entremesos de Barcelona, seu social de l'entitat, en motiu del centenari de la primera indumentària de l'entitat.
L'exposició va documentar i exposar el recorregut que entre 1908, any de la fundació, i el 1916 va portar a l'Esbart Català de Dansaires a deixar els vestits de carrer que als inicis duien els dansaires per les mostres de dansa i substituir-los per vestits de pagès, primer llogant-los i més endavant confeccionant-ne en propietat.
En el llibret digital, editat amb motiu de l'exposició, trobareu com eren els primers vestits a través de fotografies i documentació diversa i amb cites extretes dels Llibres d'actes de l'Esbart Català de Dansaires que expliquen el projecte.
A més a més també visualitzareu els vestits de dos dels conjunts d'home confeccionats l'any 1916 i un conjunt original de Flix datat entre 1870 i 1880, donat a l'Esbart per la Teresa Aguilà, que mostra la procedència dels models escollits en la confecció de les peces, dos conjunts de mocadors de pit i davantals també de 1916 i diverses peces i documents en vitrines.
Aquesta publicació correspon a la mostra itinerant que va comptar amb la participació dels ajuntaments de les ciutats de Figueres, Olot i Vic i també amb la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural.
Va néixer amb la voluntat de reunir, per primera vegada, quatre capgrossos catalans que tenen una aparença molt semblant i que, segons sembla per la documentació conservada, tots podrien tenir el mateix origen.
Es tracta d'en Berruga de Figueres, el Cap de Lligamosques d'Olot, el Merma o Cap de Llúpia de Vic i el Cap de Lligamosques de la família Bolós.
Aquests personatges són els que, juntament amb la resta d'elements de la faràndula popular, configuren i donen identitat a les festes de cada ciutat.
És important conèixer cada un dels elements per poder entendre el seu conjunt, i entendre, a la vegada, les seves funcions.
L'exposició fou una ocasió única de veure plegats aquests i altres personatges de les festes populars de casa nostra, i aquest catàleg és un document gràfic que vol ampliar-ne els continguts i deixar-ne testimoni.
Figueres, Olot, Vic i els seus esparriots.
Busquets Campdelacreu, Lluís-Carles.
Barcelona: Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya, 2007, 62 p.
Aquest catàleg correspon a l'exposició Exponadales, produïda pel Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana (actual Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural).
El catàleg, a més de presentar els materials que conformen els continguts de l'exposició, recull diversos articles, elaborats per Lluís - Carles Busquets i Campdelacreu, sobre la trajectòria vital i professional de Joan Amades, sobre l'Arxiu Joan Amades i sobre la història, l'evolució temàtica de les nadales i el seu procés de desaparició o substitució.
Inclou també un annex, elaborat per Ramon Vilar, sobre les captes, formuletes, crits de sereno i de carrer i cançons de Nadal.
El catàleg conté, a més, un CD amb la guia sonora de l'exposició: captes i estrenes, cançons de Nadal, formuletes del tió, cap d'any i reis, crits de sereno, etc.
Com a material de suport de l'exposició s'edità una col·lecció facsímil de nadales d'època del fons Joan Amades intitolat Exponadales.
De les estrenes a les felicitacions nadalenques a l'Arxiu Joan Amades.
L'Arxiu Joan Amades conté, entre altres documents, una rica col·lecció de nadales que formen part del fons de l'obra gràfica amb més de 13.000 estampes.
Aquesta edició va voler donar a conèixer una part d'aquest fons i oferir al públic una aproximació a aquest món de la imatgeria popular que són les nadales amb gravat imprès, que fruit de la introducció de la litografia a Catalunya van aparèixer durant la primera meitat del segle XIX.
Col·lecció del fons Joan Amades.