Recentment, a principis del mes de setembre d'enguany, el Parlament ha aprovat la Llei de mesures urgents en matèria de contenció de rendes en els contractes d'arrendament d'habitatge.
Aquesta iniciativa i concreció legislativa és rellevant, més si l'emmarquem en una de les tasques primordials del present Govern, que ha de ser i és vehicular un país cohesionat amb drets i oportunitats per a tothom.
En aquest sentit, l'àmbit de l'habitatge és transcendent i de primer ordre.
Ens pertoca protegir i facilitar el dret d'accés i la conservació de l'habitatge, per evitar el risc d'exclusió social, així com ampliar el parc d'habitatge públic, potenciant el lloguer assequible, d'acord al que ja apuntàvem en el vigent Pla de Govern de la XII legislatura.
L'habitatge és un dret fonamental sobre el qual ens hem proposat actuar amb una planificació estratègica basada en la col·laboració entre institucions i en el treball compartit entre sectors per assolir tres grans objectius: incrementar el parc d'habitatge social, evitar la pèrdua d'habitatge per motius econòmics i facilitar l'accés a l'habitatge en condicions assequibles.
En aquest sentit, és primordial recuperar i ampliar el conjunt de la normativa catalana en matèria d'habitatge.
Cal reforçar també les línies d'actuació per promoure nou habitatge social mitjançant el suport i la col·laboració de les entitats socials i enfortir els mecanismes que garanteixin els efectes socials dels ajuts al pagament del lloguer.
Molta feina a fer i per a la qual, per assolir-la, ens cal un veritable alineament de totes en els objectius prefixats.
Molta feina a fer internament a la mateixa administració de la Generalitat, però també de la mà i amb la complicitat de la resta d'administracions i sectors implicats.
Enfortir el treball en xarxa ha de ser també resposta a la necessària millora en la prestació del deure a garantir el dret habitacional en condicions.
Millores en l'accessibilitat; renovació del parc urbà d'habitatges; construcció, remodelació i gestió del lloguer social; ajuts al pagament del lloguer; resposta ferma a l'emergència habitacional i corresponsabilitat amb el territori, entre altres, han d'estar al primer ordre de l'agenda política i de gestió de qui en té l'encomana de govern i de gestió.
Ens cal garantir-ne l'eficàcia i el saber fer, atenent a necessitats de present i avançant-nos a requeriments futurs.
Des del departament d'Economia i Hisenda via l'Agència Tributària de Catalunya ja s'està duent a terme la gestió i recaptació de l'Impost sobre els habitatges buits.
Pas necessari que ha d'anar acompanyat de múltiples mesures complementàries, basades totes elles en l'atenció a la ciutadania, als seus drets i a la garantia d'igualtat real d'oportunitats.
Ens cal atendre l'emergència habitacional, des de tots els vessants, amb especial atenció social i real a la vulnerabilitat, i ens cal fer-ho amb immediatesa, evitant que grups organitzats dedicats a l' okupació d'habitatges amb finalitats delictives desviïn l'atenció a l'objectiu comú i general, el dret a l'habitatge.
Les raons de preu i finançament que impedeixen un exercici normal d'aquest dret han de ser encarades.
I més en la situació actual derivada de la pandèmia de la Covid-19.
Els reptes que planteja l'accés a un habitatge digne i assequible s'han d'abordar prioritàriament amb polítiques públiques i, en la garantia del dret a l'habitatge, cal que totes, totes, siguem honestes i valentes.
A la Catalunya Central no podem deixar ningú enrere.