Aprovació del Reglament orgànic del cos de secretaris judicials
Secretaris procedents de la jurisdicció del treball
Secretaris de provisió temporal
Règim transitori de nomenament de secretaris judicials substituts
Secretari general de l'Administració de justícia
Procés d'assignació dels secretaris judicials
Grups en què es classifiquen els llocs de treball
Secretaris judicials destinats al Ministeri de Justícia
Oficina judicial i relacions de llocs de treball
Negociació amb les organitzacions sindicals més representatives
Principis que informen la seva actuació, funcions i competències
Principis que informen l'actuació del secretari judicial, funcions i competències
Principis que informen l'actuació del secretari judicial
Funcions com a responsables de l'activitat de documentació
Funcions com a impulsors i ordenadors del procés
Funcions de col·laboració i cooperació amb altres òrgans i administracions
De l'ordenació del cos de secretaris judicials
Nomenament i presa de possessió dels secretaris de govern
Competències dels secretaris de govern
Nomenament i presa de possessió
Competències dels secretaris coordinadors provincials
Cessament dels secretaris de govern i dels secretaris coordinadors provincials
Del secretari general de l'Administració de justícia
El secretari general de l'Administració de justícia
Competències del secretari general de l'Administració de justícia
Funcions del Consell del Secretariat
Funcionament del Consell del Secretariat
Adquisició i pèrdua de la condició de secretari judicial
Adquisició de la condició de secretari judicial.
Ingrés al cos. Sistemes de selecció.
Adquisició de la condició de secretari judicial
Ingrés en el cos de secretaris judicials pel sistema d'oposició lliure
Ingrés al cos de secretaris judicials pel sistema de concurs oposició lliure
Drets i deures dels membres dels tribunals
Reserva de places i admissió al procés selectiu de persones discapacitades
Relació d'aprovats i aportació de documentació
Drets i deures dels funcionaris en pràctiques
Pèrdua i recuperació de la nacionalitat espanyola
Separació del servei per sanció disciplinària
Pena principal o accessòria d'inhabilitació absoluta o especial per a l'exercici de càrrecs públics
Jubilació per incapacitat permanent
Contingut de la resolució de jubilació
Criteris per a la formulació de la proposta de resolució
Declaració i efectes de la situació de serveis especials
Efectes econòmics i administratius de la situació d'excedència voluntària
Declaració en excedència voluntària per interès particular per disposició legal
Excedència per raó de violència sobre la dona secretària judicial
Reingrés des de situacions que comporten reserva de lloc de treball
Reingrés des de situacions que no comporten reserva del lloc de treball
Terminis i documentació per al reingrés des de situacions que no comporten reserva del lloc de treball
Prelació per a reingrés en el servei actiu
Canvi de situació administrativa
De les categories del cos de secretaris judicials
Grups en els quals es classifiquen els llocs de treball
Dels drets i deures dels secretaris judicials
Vacances, permisos i llicències
Permís per assumptes particulars
Llicència per formació i perfeccionament
Llicència per ingrés al Centre d'Estudis Jurídics o en altres centres de formació
Òrgans competents per a l'atorgament de vacances, permisos i llicències
Quanties de les retribucions bàsiques i complementàries
Ordenació de l'activitat professional.
Ordenació de l'activitat professional
Ordenació del cos de secretaris judicials i relacions de llocs de treball
Elaboració i aprovació de les relacions de llocs de treball
Establiment de jornada i horaris de treball
Formes de provisió i òrgans competents per convocar
Requisits i condicions de participació
Forma i termini de presentació de les sol·licituds
Procediment de lliure designació
Crida i nomenament de secretaris substituts
Eficàcia temporal dels nomenaments
Estatut dels secretaris substituts
Incompatibilitats i prohibicions.
De les incompatibilitats i prohibicions
Competència per al reconeixement i la denegació de compatibilitats
De l'abstenció i de la recusació
Principis i garanties del procediment disciplinari
Concurrència de responsabilitat patrimonial o penal
Comunicacions als òrgans de representació dels secretaris judicials
Criteris per a la determinació de la graduació de les sancions
De l'extinció de la responsabilitat disciplinària
Extinció de la responsabilitat disciplinària
Prescripció de les faltes i còmput de terminis
Prescripció de les sancions i còmput de terminis
De les actuacions en cas de faltes lleus
Transformació de les actuacions
Contingut i notificació de l'acord d'incoació
Contingut del plec de càrrecs i proposició de proves
Resolució sobre admissió de proves
Trasllat a l'interessat per formular al·legacions
Remissió a l'autoritat competent
Remissió en cas d'incompetència
Devolució de l'expedient a l'instructor
Cancel·lació de l'anotació de les sancions
La promulgació de la Llei orgànica 19/2003, de 23 de desembre, de modificació de la Llei orgànica del poder judicial, ha suposat una transformació profunda en l'organització de l'Administració de justícia i en la del personal al seu servei.
L'evolució en les formes de treball de les oficines judicials exigia unes noves estructures amb un millor disseny organitzatiu, necessari per prestar el servei públic de qualitat que demanen els ciutadans.
D'altra banda, les oficines judicials no han estat alienes a la realitat de l'estat autonòmic, en què s'ha produït un procés de traspàs de funcions i serveis en aquest àmbit que es veurà culminat en un futur pròxim i que fa necessària una delimitació detallada dels àmbits competencials de les diferents administracions implicades, així com l'establiment de mecanismes de col·laboració i coordinació que assegurin l'autonomia funcional i orgànica d'uns i altres centres de decisió que conflueixen en l'oficina judicial i que recauen sobre una mateixa realitat.
En aquest disseny s'ha optat per un sistema flexible que permeti que cada oficina judicial, en el marc d'una estructura bàsica homogènia en tot el territori nacional, s'adapti a qualsevol mena de necessitats de l'Administració de justícia.
L'únic criteri diferenciador que permet singularitzar-la d'altres organitzacions administratives és que la seva activitat es regeix principalment per normes processals.
L'oficina judicial, com a gènere, comprèn, com a espècies, tant les unitats processals de suport directe com els serveis comuns processals.
Les primeres assumeixen la tasca d'assistir de manera pròxima els jutges i magistrats en l'exercici de les funcions que els són pròpies, duent a terme les actuacions necessàri es per al compliment exacte i eficaç de les resolucions judicials.
Per la seva banda, els serveis comuns processals són objecte d'una regulació especial, de manera que s'omple el buit legal existent fins al moment, se'n fomenta el desenvolupament i l'especialització i s'estableix un sistema que garanteixi un millor govern, en particular en aquells casos en els quals, per la complexitat o les dimensions, resulta imprescindible l'existència de nivells intermedis.
En aquest context organitzatiu, la figura del secretari judicial adquireix una rellevància particular, i per això l'esmentada Llei 19/2003, de 23 de desembre, de modificació de la Llei orgànica del poder judicial, li dedica una regulació a part de la resta dels cossos de funcionaris al servei de l'Administració de justícia, defineix amb precisió les seves funcions dins la nova estructura de l'oficina judicial, li atribueix noves funcions processals, potencia les seves capacitats professionals i li assigna responsabilitats de coordinació amb les administracions públiques competents en matèria de justícia.
La Llei esmentada configura el cos de secretaris judicials com un cos superior jurídic i únic, de caràcter nacional, al servei de l'Administració de justícia i dependent del Ministeri de Justícia, i l'ordena jeràrquicament amb la finalitat de garantir una major eficàcia en la prestació del servei.
També amb aquest objectiu, i per a una millor estructuració del cos, es dota els secretaris de govern d'una nova definició i competències i es crea la figura dels secretaris coordinadors provincials, tots dos amb importants funcions en relació amb els secretaris judicials que en depenguin.
Així mateix, la norma citada estableix les línies bàsiques de l'estatut jurídic del cos de secretaris judicials, en les quals hi ha compresos els sistemes i els requisits d'accés al cos; els drets individuals i col·lectius i també els deures dels secretaris judicials; les situacions administratives; les incompatibilitats i prohibicions; els conceptes retributius bàsics i complementaris i la forma d'establiment d'aquestes quanties; els sistemes de provisió de llocs de treball; l'ordenació d'aquests a través de les relacions de llocs de treball, i el règim disciplinari.
També s'hi estableix la previsió de dictar disposicions reglamentàries de desenvolupament i s'ordena al Govern l'aprovació del Reglament orgànic del cos de secretaris judicials, en la disposició final primera de la Llei orgànica 19/2003, en el qual es concreten de manera detallada tots i cada un d'aquests aspectes.
En el procés d'elaboració d'aquest Reial decret s'han oït les comunitats autònomes que han rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, així com les organitzacions representatives del personal al servei de l'Administració de justícia.
A més s'ha tingut en compte l'informe preceptiu del Consell General del Poder Judicial.
En l'elaboració d'aquesta disposició s'ha complert el tràmit d'audiència a què es refereix l'article 24 de la Llei 50/1997, de 27 de novembre, del Govern, i han informat el Consell General del Poder Judicial, les comunitats autònomes amb traspassos rebuts i les organitzacions sindicals més representatives.
En virtut d'això, a proposta del ministre de Justícia, amb l'aprovació prèvia del ministre d'Administracions Públiques i d'acord amb el Consell d'Estat, i prèvia deliberació del Consell de Ministres en la reunió del dia 30 de desembre de 2005,
S'aprova el Reglament orgànic del cos de secretar is judicials, el text del qual s'inclou a continuació.
Els secretaris procedents de la jurisdicció del treball tenen preferència, mentre continuïn en òrgans de l'ordre jurisdiccional social, per ocupar els llocs de les unitats processals de suport directe dels jutjats socials i de les sales socials de l'Audiència Nacional o tribunals superiors de justícia, així com els llocs dels serveis comuns processals que s'ocupin, si s'escau, de l'ordenació del procediment que tramitin els òrgans de l'ordre jurisdiccional social i de l'execució de les seves resolucions, llevat dels que s'hagin de proveir pel sistema de lliure designació.
Els secretaris de provisió temporal que ja estiguin ocupant un lloc de treball com a substituts en virtut d'un nomenament expedit a aquest efecte l'han de continuar ocupant a l'entrada en vigor d'aquest Reial decret fins que siguin cessats per alguna de les causes establertes legalment.
Fins a la publicació de les llistes definitives de les borses de secretaris substituts que es constitueixin d'acord amb les normes del Reglament orgànic que aprova aquest Reial decret, per cobrir les necessitats urgents del servei s'han de continuar nomenant secretaris substituts de les borses constituïdes anteriorment, quan això sigui imprescindible pel fet de no poder fer les substitucions entre secretaris judicials titulars.
Mentre no es nomeni el secretari general de l'Administració de justícia, les funcions que li atribueix el Reglament orgànic que aprova aquest Reial decret les ha d'acomplir el sotsdirector general de Mitjans Personals al servei de l'Administració de justícia.
Els vocals del Consell del Secretariat que a l'entrada en vigor d'aquest Reial decret formin part d'aquest òrgan hi han de continuar fins que no es convoquin eleccions d'acord amb el que preveu l'article 24 del Reglament orgànic.
Fins que no es desenvolupi totalment el que preveu la disposició transitòria cinquena de la Llei orgànica 19/2003, de 23 de desembre, els conceptes retributius que han de percebre els secretaris judicials s'han d'adaptar al que preveu el Reial decret 1130/2003, de 5 de setembre, pel qual es regula el règim retributiu del cos de secretaris judicials.
Els secretaris judicials que estiguin percebent un complement familiar l'han de continuar percebent en les mateixes condicions i quanties que les establertes per als funcionaris de l'Administració general de l'Estat.
Els expedients disciplinaris que estiguin en procés de tramitació en el moment de l'entrada en vigor del reglament que aprova aquest Reial decret han de continuar regulats per la normativa vigent en el moment d'iniciar-los, llevat que les disposicions d'aquest reglament siguin més favorables.
Amb aquesta finalitat, l'expedient s'ha de sotmetre a vista del secretari judicial perquè en el termini de deu dies al·legui el que estimi convenient, sense que això pugui implicar la retroacció d'actuacions.
Un cop el Ministeri de Justícia hagi aprovat les relacions inicials de llocs de treball de cada centre de destinació, s'han d'assignar els secretaris judicials amb destinació definitiva en aquests centres, en l'àmbit territorial respectiu.
Aquest procés d'assignació consisteix en:
a ) La confirmació dels secretaris judicials en els llocs de treball que estiguin ocupant, quan aquests figurin en les corresponents relacions de llocs de treball amb contingut similar, encara que tinguin una denominació diferent.
b ) La reordenació o redistribució d'efectius en supòsits d'amortització, supressió o requalificació de llocs, d'acord amb el que estableix l'article 523 de la Llei orgànica del poder judicial.
c ) La convocatòria de concursos específics per a aquells llocs de treball que s'hagin de cobrir per aquest sistema, en els quals, per una sola vegada, poden participar en exclusiva els secretaris judicials destinats al municipi on s'hagin de desenvolupar aquests llocs de treball.
d) La convocatòria de procediments de lliure designació per a aquells llocs que s'hagin de cobrir per aquest sistema.
El procés d'assignació a la nova organització de l'oficina judicial ha de garantir que els secretaris judicials percebin les retribucions corresponents a les categories de llocs de treball actuals.
Fins que no s'aprovin les relacions de llocs de treball de cada centre de destinació, s'entén que les referències d'aquest reglament als grups de llocs de treball es refereixen a les categories de llocs de treball actuals de l'àmbit d'aquests centres de destinació, que coincideixen amb les categories personals dels secretaris judicials que els ocupen.
El Ministeri de Justícia pot determinar els llocs de treball que s'han d'assignar al cos de secretaris judicials en cada comunitat autònoma a mesura que la comunitat de què es tracti vagi elaborant la corresponent relació de llocs de treball.
Fins que no entrin en funcionament les unitats processals de suport directe de les sales del Tribunal Superior de Justícia de Madrid, els secretaris judicials destinats al Ministeri de Justícia han de percebre les retribucions complementàries corresponents a un secretari d'audiència provincial, grup primer, quan pertanyin a la primera i segona categories, i les retribucions complementàries corresponents a un secretari d'audiència provincial, grup cinquè, quan pertanyin a la tercera categoria del cos de secretaris judicials.
Fins que no entri en funcionament el nou model d'oficina judicial que preveu la Llei orgànica 19/2003, de 23 de desembre, de reforma de la Llei orgànica del poder judicial, les referències a aquesta que conté el Reglament orgànic que aprova aquest Reial decret, així com les relacions de llocs de treball, s'ha d'entendre, en el que sigui aplicable, que es refereixen a l'estructura actual i als llocs de treball actuals dels centres de destinació en els quals encara no s'hagi produït el procés d'assignació a la nova oficina judicial.
Queda derogat el Reial decret 429/1988, de 29 d'abril, pel qual s'aprova el Reglament orgànic del cos de secretaris judicials, i totes aquelles disposicions de rang igual o inferior que s'oposin al que estableix aquest Reial decret.
No obstant això, es mantindran en vigor els articles 29 i 31 del Reial decret 429/1988, de 29 d'abril, fins que el Ministeri de Justícia hagi aprovat definitivament totes les relacions de llocs de treball i s'hagin completat íntegrament els processos d'assignació de les diferents unitats que conformen l'estructura de les oficines judici als, segons el que disposa la Llei orgànica 19/2003, de 23 de desembre, de modificació de la Llei orgànica del poder judicial.
En matèria disciplinària s'ha d'aplicar, en allò que no preveu el Reglament orgànic que aprova aquest Reial decret, amb caràcter supletori i en el que sigui procedent, el que disposa la normativa reguladora del règim disciplinari dels funcionaris de l'Administració de l'Estat i la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
En les negociacions amb les organitzacions sindicals més representatives s'ha d'aplicar la Llei 9/1987, de 12 de juny, d'òrgans de representació, determinació de les condicions de treball i participació del personal al servei de les administracions públiques, sens perjudici del que estableix de manera específica el Reglament orgànic del cos de secretaris judicials.
S'autoritza el ministre de Justícia perquè desenvolupi els preceptes que conté el Reglament adjunt a aquest Reial decret.
Aquest Reial decret entra en vigor l'endemà de la seva publicació en el Butlletí Oficial de l'Estat.
Els secretaris judicials són funcionaris públics que constitueixen un cos superior jurídic, únic, de caràcter nacional, al servei de l'Administració de justícia, dependent del Ministeri de Justícia, i que exerceixen les seves funcions amb el caràcter d'autoritat.
Aquest Reglament és aplicable als funcionaris de carrera que integren el cos de secretaris judicials, així com els secretaris substituts durant el temps per al qual siguin nomenats, en tot allò que sigui adequat a la seva naturalesa no professional i a l'exercici temporal del seu lloc.
El règim estatutari dels secretaris judicials és el que estableixen la Llei orgànica del poder judicial, aquest Reglament i les disposicions complementàries que es dictin en el seu desenvolupament.
En tot el que no preveu aquesta normativa, s'ha d'aplicar amb caràcter supletori el que disposa la legislació general de l'Estat sobre la funció pública.
Els secretaris judicials han d'acomplir les seves funcions amb subjecció als principis de legalitat i imparcialitat, en qualsevol cas.
En l'exercici de la fe pública judicial han d'actuar amb autonomia i independència.
En l'exercici de les funcions de direcció tècnica processal de l'oficina judicial, així com en totes aquelles que els encomani la Llei orgànica del poder judicial i aquest Reglament i que siguin diferents de l'enunciada en l'apartat anterior, han d'actuar sota els principis d'unitat d'actuació i dependència jeràrquica.
Amb aquesta finalitat han de disposar els mitjans necessaris perquè l'oficina judicial actuï sota els criteris d'eficàcia, eficiència, agilitat, responsabilitat per la gestió, racionalització del treball, coordinació i cooperació amb les administracions competents en matèria de justícia, de manera que els ciutadans obtinguin un servei pròxim i de qualitat, amb respecte als principis que recull la Carta de drets dels ciutadans davant la justícia.
Han de complir i vetllar pel compliment de totes les decisions que adoptin els jutges i tribunals en l'àmbit de les seves competències.
Els secretaris judicials han de desenvolupar les funcions que els encomana la Llei orgànica del poder judicial, com també aquelles altres que els atribueixin les lleis processals i les que determinin aquest Reglament i les normes complementàries que es dictin en el seu desenvolupament.
Correspon als secretaris judicials l'exercici de la fe pública judicial, amb exclusivitat i plenitud, sense que calgui la intervenció addicional de testimonis.
a ) Han de deixar constància fefaent de la realització d'actes processals en el tribunal o davant aquest i de la producció de fets amb transcendència processal per mitjà de les actes i diligències oportunes.
Quan s'utilitzin mitjans tècnics de gravació o reproducció, han de garantir l'autenticitat i integritat del que s'ha gravat o reproduït.
Aquesta garantia l'han de prestar preferentment mitjançant la incorporació d'una signatura electrònica reconeguda, de la qual el Ministeri de Justícia o les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia han de dotar tots els secretaris judicials.
Amb aquesta finalitat han d'utilitzar els mitjans tècnics que ofereixin el nivell de màxima fiabilitat reconeguda, en consonància amb la legalitat vigent en matèria de signatura electrònica.
El Ministeri de Justícia ha de regular els supòsits i les maneres en què els secretaris judicials han de fer ús de la firma electrònica.
En les actuacions orals, vistes i compareixences que s'enregistrin en un suport apte per a la gravació i reproducció del so i la imatge, el secretari judicial, en l'acta que ha d'estendre, ha de consignar com a mínim les dades següents, i n'ha de donar fe: el número i la classe de procediment; el lloc i la data de celebració; el temps de durada; els assistents a l'acte; les peticions i propostes de les parts; en cas de proposta de proves, la declaració de pertinència i l'ordre en la pràctica d'aquestes; les resolucions que adopti el jutge o el tribunal, i qualsevol altra circumstància o incidències que no puguin constar en aquest suport.
En el cas que el contingut de l'acte processal no es reculli en aquest suport, l'acta ha de contenir, a més, el reflex més fidel i exacte possible del resultat de les actuacions practicades.
En ambdós casos l'acta s'ha d'estendre per procediments informàtics, sota la fe del secretari judicial, i només pot ser manuscrita en els casos en què la sala en la qual s'estigui celebrant l'actuació no tingui mitjans informàtics.
b ) Han d'expedir certificats o testimoniatges de les actuacions judicials no declarades secretes ni reservades a les parts, amb expressió del seu destinatari i el fi per al qual se sol·liciten, tant de les que es trobin en l'arxiu judicial de gestió com de les que es puguin sol·licitar referents a actuacions judicials ja concloses i que constin en els arxius judicials territorials o, si s'escau, en el central.
En aquests casos, el secretari judicial ha de reclamar l'expedient a l'òrgan competent que en tingui encomanada la custòdia.
Han de fer constar, en l'expedició dels certificats o testimoniatges, el caràcter original o no del document respecte al qual s'expedeix el certificat o el testimoniatge.
c ) Han d'autoritzar i documentar l'atorgament de poders per a plets, en els termes que estableixen les lleis processals, i han d'informar en tot cas els poderdants de l'abast del poder conferit en cada cas concret.
a ) Els secretaris judicials són responsables de la funció de documentació que els és pròpia, així com de la formació de les actuacions i els expedients, i han de deixar constància de les resolucions que dictin els jutges i magistrats, o ells mateixos quan ho autoritzi la llei.
b ) Són responsables de portar els llibres de registre, però correspon al Ministeri de Justícia determinar els que hi ha d'haver als jutjats i tribunals i establir les normes reguladores per portar-los, mitjançant els reglaments oportuns.
Correspon al secretari judicial impulsar el procés en els termes que estableixen les lleis processals.
a ) Han de dictar les resolucions necessàries per a la tramitació del procés, llevat d'aquelles que les lleis processals reservin a jutges o tribunals.
Aquestes resolucions s'anomenen diligències, que poden ser d'ordenació, de constància, de comunicació o d'execució.
Les diligències d'ordenació són recurribles davant el secretari judicial mateix o davant el jutge o el ponent, en els casos i les formes que preveuen les lleis processals.
b ) A més de les resolucions esmentades, els secretaris judicials han de dictar decrets quan, amb aquesta resolució, es tracti de posar terme al procediment del qual tinguin atribuïda la competència exclusiva, o quan sigui necessari o convenient raonar la seva decisió.
El decret sempre ha de ser motivat i ha de contenir, en paràgrafs separats i numerats, els antecedents de fet i els fonaments de dret en què es basi la part dispositiva o decisió subsegüent.
c ) Han de garantir que el repartiment d'assumptes es faci d'acord amb les normes que a aquest efecte aprovin les sales de govern dels tribunals de justícia, són responsables del bon funcionament del registre de recepció de documents i han d'expedir, si escau, els certificats que les parts sol·licitin sobre aquesta matèria.
d ) És responsabilitat dels secretaris judicials la dació de compte, que s'ha de fer en els termes previstos en les lleis processals.
e ) En els casos en què els secretaris judicials considerin necessària la seva intervenció, han de documentar els embargaments, els llançaments i altres actes la naturalesa dels quals ho requereixi.
f ) Han d'expedir els manaments, despatxos i exhorts que calgui per a l'execució del que s'hagi disposat en el procediment, d'acord amb el que estableixen les lleis processals.
a ) És competència dels secretaris judicials l'organització, la gestió, la inspecció i la direcció del personal en aspectes tècnics processals, i assegurar en tot cas la coordinació amb els òrgans de govern del poder judicial i amb le s comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia.
Amb aquesta finalitat, han d'ordenar l'activitat del personal i impartir les ordres i instruccions que considerin pertinents en l'exercici d'aquesta funció, sens perjudici de les competències que, en matèria d'organització i gestió de personal, corresponguin al Ministeri de Justícia o a les comunitats autònomes amb traspassos rebuts.
b ) El secretari judicial ha de fer complir, en l'àmbit organitzatiu i funcional que li és propi, les ordres i les circulars que rebi dels seus superiors jeràrquics.
c ) Per a l'exercici d'aquestes funcions, tant en l'àmbit de les unitats processals de suport directe com en l'àmbit dels serveis comuns, s'han d'atenir al protocol d'actuació en el procediment.
Aquest protocol l'ha d'elaborar el secretari coordinador provincial i l'ha d'aprovar el secretari de govern.
El protocol ha d'aplicar els criteris generals aprovats, si s'escau, pel Consell General del Poder Judicial per homogeneïtzar les actuacions dels serveis comuns processals de la mateixa classe en tot el territori nacional.
En to t cas, els protocols s'han d'adaptar al disseny i l'organització del servei comú que estableixi l'administració pública competent, així com a les funcions assignades a cada un dels llocs en les relacions de llocs de treball.
Correspon al secretari judicial responsable de cada servei vetllar pel compliment del contingut del protocol i inspeccionar l'activitat quotidiana del personal de l'oficina.
Aquest protocol per a la tramitació dels procediments ha de tenir caràcter dinàmic, en el sentit que es pugui modificar per adaptar-lo a les vicissituds de l'oficina judicial provocades, entre altres circumstàncies, per la mobilitat funcional, el flux d'entrada d'assumptes o l'experiència adquirida pel seu funcionament durant un període determinat de temps.
El protocol ha d'incloure els criteris de prelació en la tramitació dels assumptes d'acord amb que estableixen les lleis i respectant les competències processals dels jutges i tribunals, els documents normalitzats que s'han d'utilitzar en cada cas en concret, les normes d'actuació necessàries per a l'estandardització de les tasques processals, les normes d'actuació i comunicació entre les diferents unitats de l'oficina judicial quan totes dues hagin d'intervenir en la tramitació del procediment, les mesures concretes necessàries per al control de qualitat del treball processal de les oficines judicials, així com la integració de les instruccions rebudes de les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia per garantir l'efectivitat de les funcions d'aquestes en matèria d'organització i gestió de mitjans personals i materials al servei de l'Administració de justícia i totes aquelles altres dades que el redactor del protocol cregui convenients per a una tramitació més eficient dels procediments judicials.
La presa de possessió o el cessament del se cretari judicial corresponent no implica la derogació del protocol que estigui vigent en aquell moment, que només queda sense efecte si se n'aprova un altre de posterior.
a ) Els secretaris judicials han d'assegurar la coordinació amb els òrgans de govern del poder judicial i amb les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, per possibilitar l'exercici de les seves competències respectives amb la finalitat d'aconseguir un adequat servei públic de la justícia.
b ) Han de col·laborar amb aquestes comunitats autònomes per a l'efectivitat de les funcions que aquestes tinguin en matèria d'organització de mitjans personals i materials, i complir en l'àmbit competencial dels secretaris judicials les instruccions que a aquest efecte rebin a través dels seus superiors jeràrquics, elaborades per les administracions amb competències en aquesta matèria.
Per a una millor coordinació s'han de constituir comissions mixtes de secretaris judicials i representants de les comunitats autònomes amb competències assumides en els seus àmbits territorials respectius, de les quals han de formar part, almenys, els secretaris coordinadors provincials.
c ) Han de col·laborar amb l'Administració tributària en la gestió dels tributs que els encomani la normativa específica.
d ) Són responsables de l'elaboració de l'estadística judicial com a instrument bàsic al servei de les administracions públiques i del Consell General del Poder Judicial per planificar, desenvolupar i executar les polítiques públiques relatives a l'Administració de justícia.
Els secretaris judicials s'han de responsabilitzar de l'elaboració de l'estadística de conformitat amb els criteris que estableixi la Comissió Nacional d'Estadística Judicial, per al compliment de la qual han de vetllar els secretaris de govern respectius, que han de contrastar la veracitat de les dades.
Han de respectar en tot cas el que estableixen els plans estadístics, generals i especials, de l'Administració de justícia i els criteris uniformes i de compliment obligat que hagi establert la Comissió Nacional pel que fa a l'obtenció, el tractament informàtic i la transmissió de les dades estadístiques.
e ) Han de col·laborar amb les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia perquè aquestes puguin portar a terme les explotacions de dades estadístiques que es puguin obtenir per mitjà dels sistemes informàtics i que aquestes administracions considerin necessàries o útils per a la seva gestió.
Correspon al secretari judicial mantenir l'ordre en totes les actuacions que se celebrin únicament davant seu a les dependències de l'oficina judicial o fora d'elles, si s'escau, i a aquest efecte ha d'ordenar el que escaigui, així com emparar els presents en els seus drets, d'acord amb el que disposa la Llei orgànica del poder judicial.
a ) Han de promoure l'ús dels mitjans tècnics, audiovisuals i informàtics de documentació de què disposi la unitat on prestin els seus serveis.
b ) Són responsables de l'arxiu judicial de gestió d'acord amb la normativa reguladora de l'ordenació d'arxius de les actuacions i expedients, així com de l'expurgació d'arxius judicials, quan l'administració competent els designi per a aquesta tasca.
c ) Han de respondre del dipòsit dels béns i objectes afectes als expedients judicials, així com del de les peces de convicció en les causes penals, en els locals disposats per a aquesta finalitat.
Tot això sens perjudici de les excepcions que es puguin establir legalment pel que fa al destí que se'ls hagi de donar en supòsits especials.
Així mateix, han de respondre del dipòsit degut a les institucions que es determinin de totes aquelles quantitats i valors, consignacions i fiances que es produeixin, seguint les instruccions que es dictin a aquest efecte.
d ) Han de facilitar a les parts interessades i als que manifestin i justifiquin un interès legítim i directe la informació que sol·licitin sobre l'estat de les actuacions judicials no declarades secretes ni reservades.
e ) Els secretaris judicials han de desenvolupar totes aquelles funcions de naturalesa anàloga que els són pròpies, inherents al lloc de treball que ocupin i que els siguin encomanades pels seus superiors jeràrquics.
f ) Han d'assumir qualsevol altra funció establerta legalment o reglamentàriament.
En l'àmbit processal, els secretaris judicials han d'actuar d'acord amb les competències que els atribueixi la Llei orgànica del poder judicial i les que estableixin les normes de procediment.
Sota la dependència superior del Ministeri de Justícia, el cos de secretaris judicials s'ordena jeràrquicament en la forma que es determini en les relacions de llocs de treball.
Són òrgans superiors del cos de secretaris judicials els secretaris de govern i els secretaris coordinadors provincials.
En l'estructura del Ministeri de Justícia hi ha d'haver un òrgan encarregat de la direcció i coordinació dels secretaris de govern i de la resta de secretaris judicials, el titular del qual s'anomena secretari general de l'Administració de justícia.
Hi ha d'haver un secretari de govern al Tribunal Suprem, a l'Audiència Nacional i en cada tribunal superior de justícia, així com a les ciutats de Ceuta i Melilla, elegit entre els membres integrants del cos de secretaris judicials que tinguin consolidada, almenys, la categoria segona, amb un mínim de deu anys d'antiguitat en aquesta categoria.
El secretari de govern ha d'exercir, a més, les funcions de secretari de la sala de govern del tribunal respectiu.
El secretari de govern ha d'exercir, com a superior jeràrquic, la direcció dels secretaris judicials que presten els seus serveis a les oficines judicials dependents d'aquests tribunals i en els de les ciutats de Ceuta i Melilla.
Per a això ha d'exercir les competències que la Llei orgànica del poder judicial li reconeix, així com totes les que s'estableixen en aquest Reglament.
Les administracions públiques competents, en els seus territoris respectius, han de dotar els secretaris de govern dels mitjans materi als i els recursos humans necessaris per a l'exercici de les funcions que tenen atribuïdes.
Al Tribunal Suprem, a l'Audiència Nacional i al s tribunals superiors de justícia hi pot haver un vicesecretari de govern, que ha d'exercir exclusivament les funcions de secretari de la Sala de Govern, en absència del secretari de govern dels tribunals respectius.
El nomenament ha de recaure en el secretari judicial més antic dels destinats als òrgans esmentats, i ha de compatibilitzar aquesta funció amb les que li corresponguin en el lloc de treball del qual és titular.
Els secretaris de govern dels tribunals superiors de justícia són nomenats lliurement pel Ministeri de Justícia.
Aquest nomenament es fa a proposta de l'òrgan competent de la comunitat autònoma respectiva quan tingui competències assumides en matèria d'administració de justícia, la qual també en pot proposar el cessament.
Per al nomenament del secretari de govern del Tribunal Suprem i el de l'Audiència Nacional es requereix un informe favorable de les sales de govern respectives.
Per al nomenament dels altres secretaris de govern s'ha de sol·licitar un informe de la sala de govern del tribunal respectiu.
Per al de les ciutats de Ceuta i Melilla, l'informe l'ha d'emetre la Sala de Govern del Tribunal Superior de Justícia d'Andalusia.
En tots els nomenaments s'ha de sol·licitar un informe al Consell del Secretariat.
El nomenament és per un termini de cinc anys renovable pels mateixos períodes.
Els secretaris de govern poden renunciar a l'exercici d'aquest càrrec per motius degudament justificats.
Aquesta renúncia s'ha de presentar per escrit i l'ha d'acceptar el Ministeri de Justícia, i ha d'haver transcorregut un període mínim de dos anys des que hagin començat l'exercici del seu càrrec, llevat que es donin circumstàncies excepcionals, que igualment s'han d'apreciar.
L'acceptació de la renúncia s'ha de comunicar a la comunitat autònoma respectiva.
Els nomenats han de prestar jurament o promesa i prendre possessió del càrrec davant el ministre de Justícia en la data que es determini en l'ordre ministerial en la qual es disposin els nomenaments i posteriorment davant de la sala de govern del tribunal o audiència en el qual han de desenvolupar les funcions de secretaris de sala de govern.
Els secretaris de govern tenen les competències següents, referides en cada cas al seu àmbit d'actuació concret:
a ) La inspecció dels serveis que siguin responsabilitat dels secretaris judicials del seu àmbit competencial respectiu, sens perjudici de la que correspongui al Consell General del Poder Judicial, a les sales de govern o, si s'escau, al president del tribunal o de la sala respectius.
b ) La incoació d'expedients disciplinaris per les possibles infraccions que els secretaris judicials puguin cometre en l'exercici de les seves funcions, així com per a la imposició de la sanció d'advertència.
c ) Proposar al Ministeri de Justícia, d'acord amb l'òrgan competent de les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, el nomenament en el seu àmbit territorial dels secretaris coordinadors provincials d'entre tots els que hagin participat en la convocatòria corresponent, així com el seu cessament quan sigui procedent.
Amb aquesta finalitat, el secretari de govern ha de presentar al Ministeri únicament les propostes de designació de secretaris coordinadors provincials que comptin amb l'informe favorable dels òrgans competents de la comunitat autònoma de què es tracti.
d ) Proposar el nomenament i el cessament dels secretaris judicials de lliure designació.
e ) El control i el seguiment estadístic, per a la qual cosa han de vetllar perquè tots els secretaris judicials compleixin els criteris es tablerts per la Comissió Nacional d'Estadística Judicial i contrastar la veracitat de les dades per tots els mitjans que considerin oportuns i que aprovi el secretari general de l'Administració de justícia.
f ) La direcció i organització dels secretaris judicials que en depenguin, respectant i tutelant la seva independència en l'exercici de la fe pública.
g ) Impartir instruccions als secretaris judicials del seu àmbit territorial respectiu, a sol·licitud de les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, quan sigui necessàri a la col·laboració dels secretaris judicials amb aquestes comunitats autònomes per garantir l'efectivitat de les competències que tinguin en matèria d'organització i gestió de mitjans personals i materials al servei de l'Administració de justícia.
h ) Cursar circulars i instruccions de servei als secretaris judicials del seu territori, així com vetllar pel compliment correcte de les que, al seu torn, dirigeixi el Ministeri de Justícia per mitjà del secretari general de l'Administració de justícia, les quals, en cap cas, no poden suposar una intromissió en el desenvolupament de l'activitat processal de jutges o magistrats ni contradir les decisions adoptades per la sala de govern en l'àmbit de les seves competències.
Tampoc no poden impartir instruccions particulars relatives a assumptes concrets en els quals un secretari judicial intervingui en qualitat de fedatari o en l'exercici de les seves competències d'ordenació i direcció del procés.
i ) Proposar al Ministeri de Justícia o, si s'escau, a la comunitat autònoma amb competències assumides, les mesures que, a judici seu, s'haurien d'adoptar per a un millor funcionament de l'Administració de justícia que siguin de la seva respectiva competència, i comunicar al Ministeri de Justícia i a la comunitat autònoma les incidències que afectin els secretaris judicials que depenguin d'ell.
j ) Concedir els permisos, les llicències i les vacances als secretaris judicials del seu territori.
k ) Informar el Ministeri de Justícia i les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia sobre totes les comissions de servei de secretaris judicials del seu àmbit de competència, així com proposar les que siguin necessàries dins del seu territori per al funcionament correcte de les oficines judicials.
l ) La representació dels secretaris judicials en els actes solemnes i públics, quan no hi assisteixi el secretari general de l'Administració de justícia, i les relacions, en el seu àmbit territorial, amb la carrera judicial, la carrera fiscal, els altres cossos de l'Administració general de l'Estat o d'altres administracions públiques, els advocats i els procuradors.
m ) La designació, en el termini de tres dies, dels secretaris judicials que hagin d'intervenir com a instructors dels expedients disciplinaris dels funcionaris al servei de l'Administració de justícia, quan ho sol·liciti l'Administració competent per a la incoació d'aquests expedients.
n ) Aprovar els protocols d'actuació en els procediments a què es refereix l'article 8 d'aquest Reglament.
o ) Informar la Sala de Govern, bé per iniciativa pròpia o a instància d'aquesta, de tots els assumptes que, pel fet que afecten les oficines judicials o els secretaris judicials que depenen d'ell, exigeixen algun tipus d'actuació.
p ) Sol·licitar al president del tribunal que convoqui una reunió de la sala de govern per tractar els assumptes que, tot i afectar les oficines judicials o els secretaris judicials que depenen d'ell, exigeixin algun tipus d'actuació per part de la Sala.
q ) Proposar al Ministeri de Justícia la llista de candidats considerats idonis per exercir com a secretaris judicials substituts en l'àmbit territorial de cada comunitat autònoma.
s ) Totes les funcions inherents al càrrec que els encomani el secretari general de l'Administració de justícia.
En cada província hi ha d'haver un secretari coordinador, que ha de ser nomenat i remogut pel Ministeri de Justícia pel procediment de lliure designació, a proposta del secretari de govern del tribunal superior de justícia respectiu, d'acord amb les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, d'entre tots els secretaris judicials que es presentin a la convocatòria pública, per a la qual cosa han de tenir almenys cinc anys d'antiguitat en la segona categoria del cos.
A més, a la comunitat autònoma de les Illes Balears hi ha d'haver un secretari coordinador a les illes de Menorca i d'Eivissa i Formentera, i a la comunitat autònoma de les Canàries, un altre a les illes de Lanzarote i de La Palma.
A les comunitats autònomes uniprovincials, les funcions del secretari coordinador les ha d'assumir el secretari de govern, excepte en aquelles en les quals, per raó del servei, sigui aconsellable que n'hi hagi.
El mandat dels secretaris coordinadors provincials s'ha d'estendre a un termini de cinc anys, renovable, si s'escau, pels mateixos períodes.
Els secretaris coordinadors poden renunciar a l'exercici d'aquest càrrec per motius degudament justificats.
La renúncia s'ha de presentar per escrit i l'ha d'acceptar el Ministeri de Justícia, i ha d'haver transcorregut un període mínim de dos anys des que hagin començat l'exercici del seu càrrec, llevat que es donin circumstàncies excepcionals, que igualment s'han d'apreciar.
L'acceptació de la renúncia s'ha de comunicar a la respectiva comunitat autònoma.
Els nomenats han de prestar jurament o promesa i prendre possessió del seu càrrec davant el secretari de govern de l'àmbit territorial corresponent.
En cas d'absència, malaltia, suspensió o vacant, han de ser substituïts pel secretari judicial que designi el secretari de govern d'entre els destinats a la seva província respectiva que reuneixin els requisits exigits per al nomenament.
Procediment per al nomenament: una vegada transcorregut el termini establert en la convocatòria corresponent per presentar les sol·licituds, i examinades i valorades totes, el secretari de govern ha de proposar, d'acord amb la comunitat autònoma amb traspassos rebuts, el candidat que consideri més idoni per exercir el càrrec de secretari coordinador, que ha de ser nomenat pel Ministeri de Justícia.
El Ministeri no pot nomenar un secretari coordinador provincial respecte del qual la comunitat autònoma corresponent no hagi atorgat el seu acord previ.
En tots els nomenaments cal demanar un informe al Consell del Secretariat.
Les competències que exerceixen els secretaris coordinadors provincials, sota la dependència directa dels secretaris de govern respectius, són les següents:
a ) Dictar instruccions de servei als secretaris judicials del seu àmbit territorial per al funcionament adequat dels serveis que tenen encomanats.
b ) Controlar l'execució correcta de les circulars i instruccions de servei que dicti el secretari de govern del qual depenguin.
c ) Donar compte immediatament al secretari de govern de tots els fets que siguin rellevants per al bon funcionament de l'Administració de justícia, així com de les necessitats de mitjans personals i materials de les oficines judicials ubicades en el seu territori.
d ) Col·laborar amb les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, per a l'efectivitat de les que aquestes tinguin en matèria d'organització i gestió de mitjans personals i materials.
e ) Organitzar i distribuir la feina dels secretaris judicials i dels funcionaris dels cossos al servei de l'Administració de justícia que tinguin els seus llocs de treball en el conjunt de les unitats processals de suport directe a un determinat òrgan col·legiat que estigui en el mateix municipi o en el conjunt d'unitats processals de suport directe a òrgans judicials unipersonals del mateix ordre jurisdiccional que estiguin en el mateix municipi, sens perjudici de les facultats que corresponen al titular de l'òrgan judicial i al secretari judicial de les unitats respecte dels funcionaris adscrits funcionalment a aquestes.
f ) Coordinar el funcionament de tots els servei s comuns processals que es trobin ubicats en el seu territori o, si escau, assumir-ne directament la direcció quan hi hagi un únic servei comú processal provincial.
g ) Vetllar per la correcta coordinació entre les unitats processals de suport directe i els serveis comuns processals del seu territori respectiu.
h ) Proposar al Ministeri de Justícia les comissions de servei de secretaris judicials que, dins del seu territori, siguin necessàries per al funcionament correcte de les oficines judicials, fins que es proveeixin les places pels procediments ordinaris de provisió.
i ) Resoldre les substitucions dels secretaris judicials del seu àmbit, d'acord amb les regles i els criteris que estableix aquest Reglament, i valorar, si s'escau, els requisits que ha de satisfer el substitut en relació amb el lloc que ha de substituir.
j ) Representar els secretaris judicials en els actes solemnes i els públics i en les relacions amb els altres cossos de l'Estat, els advocats i els procuradors, llevat que hi assisteixi el secretari de govern.
k ) Informar de les peticions de vacances, permisos i llicències sol·licitades pels secretaris judicials de la seva província.
l ) Presidir les juntes de secretaris que se celebrin a la seva província, segons el que disposa aquest Reglament.
m ) Incoar expedients disciplinaris als secretaris judicials, amb la possibilitat d'imposar la sanció d'advertència.
n ) Elaborar tots els protocols de caràcter tè cnic processal que calgui n per al funcionament correcte de les oficines judicials de la seva província, segons el que estableix l'article 8 d'aquest Reglament.
També pot fer seus o esmenar els protocols proposats pels secretaris judicials que dirigeixin els serveis processals comuns.
o ) Informar el Ministeri de Justícia o, si s'escau, la comunitat autònoma amb competències assumides, quan ho sol·licitin, sobre la creació o la modificació de les relacions de llocs de treball existents en el seu àmbit territorial.
p ) Donar curs legal a les queixes que rebin sobre les actuacions dels secretaris judicials en l'exercici de les seves funcions i proposar i disposar les mesures que estimin pertinents, o enviar-les als òrgans competents, en funció del seu contingut.
q ) Totes les funcions inherents al càrrec que els encomani el secretari general de l'Administració de justícia o el secretari de govern respectiu.
Els secretaris de govern i els secretaris coordinadors provincials que cessin en el càrrec queden adscrits, a elecció seva i fins a l'obtenció d'un lloc de treball amb caràcter definitiu, al tribunal o audiència en el qual cessin, en un lloc de treball de la seva categoria personal en qualsevol oficina judicial de la localitat de procedència, si hi ha una vacant en el moment en què es produeixi el cessament, o a l'Audiència Provincial de la seva ciutat de procedència en el cas que no hi hagi aquesta vacant.
Durant els dos anys posteriors a la data del seu cessament poden optar amb caràcter preferent a qualsevol plaça de la seva categoria de les que s'hagin de proveir per concurs voluntari, per posar fi d'aquesta manera a la situació d'adscripció provisional que es regula en l'apartat anterior.
Si no han concursat dins l'esmentat termini en la forma indicada malgrat l'oferta de llocs de treball corresponents a la seva categoria a la ciutat d'adscripció que s'hagin inclòs en aquests concursos, una vegada transcorreguts els dos anys d'adscripció se'ls ha d'adjudicar amb caràcter definitiu el primer lloc de treball vacant i corresponent a la seva categoria en qualsevol partit judicial del territori nacional.
En el cas que dins de l'esmentat termini de dos anys a comptar des de la data del seu cessament no s'hagi ofert en els concursos cap lloc de treball corresponent a la categoria del secretari judicial cessat a la ciutat en la qual ha quedat adscrit, ha de continuar en aquesta situació d'adscripció fins al moment en què es produeixi la primera vacant de la seva categoria en aquesta ciutat, que se li ha d'assignar automàticament.
Incardinat en l'estructura orgànica del Ministeri de Justícia, el secretari general de l'Administració de justícia és l'òrgan encarregat de la direcció i coordinació dels secretaris de govern i de la resta dels secretaris judicials.
El secretari general de l'Administració de justícia té les competències següents:
Dirigir i coordinar els secretaris de govern i tots els integrants del cos de secretaris judicials, impartir les instruccions i circulars que consideri oportunes i vetllar-ne el compliment.
Supervisar i coordinar les ordres i instruccions convenients per al servei i l'ordre intern del cos que dictin els secretaris de govern i, en general, dirigir-lo, coordinar-lo i inspeccionar-lo.
Amb aquesta finalitat, les ordres, circulars, instruccions i comunicacions que emeti directament s'han de traslladar als secretaris judicials a través del superior jeràrquic, llevat que la urgència del cas aconselli fer-ho directament al destinatari; en aquest cas n'ha d'informar immediatament el secretari de govern, sense que en cap cas aquestes comunicacions puguin interferir en les competències de les administracions públiques amb competències en matèria de justícia.
Aquestes circulars i instruccions en cap cas no poden suposar una intromissió en el desenvolupament de l'activitat processal de jutges o magistrats ni contradir les decisions adoptades per la Sala de Govern en l'àmbit de les seves competències.
Tampoc poden impartir instruccions particulars relatives a assumptes concrets en els quals un secretari judicial intervingui en qualitat de fedatari o en l'exercici de les seves competències d'ordenació i direcció del procés.
Designar els secretaris judicials que formin part de les juntes d'expurgació, d'acord amb el que estableix la normativa reguladora de la modernització dels arxius judicials.
Quan la junta es constitueixi en el territori d'una com unitat autònoma amb competències assumides, la designació del secretari judicial que en formi part s'ha de fer a proposta de l'òrgan competent.
Aprovar les llistes definitives de candidats considerats idonis per exercir de secretaris judicials substituts en l'àmbit territorial de cada comunitat autònoma i enviar aquesta llista als secretaris de govern perquè remetin a cada secretari coordinador provincial la relació dels que hagin d'exercir en el seu àmbit competencial.
Incoar i tramitar els expedients disciplinaris que siguin procedents en relació amb els secretaris judicials, en els termes que preveu el títol VII d'aquest Reglament.
Concedir llicències, permisos i vacances als secretaris de govern.
Fer la inspecció de les secretaries de govern i supervisar la que els secretaris de govern realitzin sobre els serveis de la seva responsabilitat i àmbit competencial, sens perjudici de la inspecció que correspongui al Consell General del Poder Judicial, a les sales de govern o, si escau, al president del tribunal o de la sala respectius.
Centralitzar la informació estadística que hagi de rebre el Ministeri de Justícia a través dels secretaris de govern i intervenir en els òrgans que es creïn al Ministeri per a l'explotació de les dades estadístiques del sistema judicial espanyol.
Presidir les comissions de valoració que es constitueixin per a la provisió de llocs de treball singularitzats mitjançant concursos específics.
Fer estudis sobre l'eficàcia i el rendiment dels òrgans de l'Administració de justícia que tinguin relació amb els serveis gestionats pel cos de secretaris judicials.
Aquests estudis els ha de traslladar als òrgans competents de les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, en els seus àmbits respectius.
Ser oït en l'elaboració de les normes reguladores de la custòdia i la destinació dels béns dipositats i objectes afectes als expedients judicials, així com de la de les peces de convicció en les causes penals, en els locals disposats a aquest efecte, i de les excepcions que es puguin establir reglamentàriament quant a la destinació que se'ls hagi de donar en supòsits especials.
Igualment, ha de ser oït en l'elaboració de les normes del dipòsit degut en les institucions que es determinin de totes les quantit ats i valors, consignacions i fiances que es produeixin.
Ser oït en l'elaboració de les normes que tinguin per objecte regular les funcions corresponents al cos de secretaris judicials.
Les altres funcions que li atribueixi aquest Reglament o les seves normes de desenvolupament.
Com a instrument de participació democràtica del col·lectiu del cos de secretaris judicials, s'ha de constituir un Consell del Secretariat en el si del Ministeri de Justícia, amb funcions consultives en les matèries que afectin aquest cos.
El Consell del Secretariat s'ha de constituir sota la presidència del titular de la Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia, i ha d'estar format, a més, per quatre vocals nats i sis d'elegits democràticament per i entre els secretaris judicials en servei actiu per un període de quatre anys, un dels quals ha de pertànyer necessàriament a la tercera categoria.
Són vocals nats del Consell del Secretariat el director general de Relacions amb l'Administració de Justícia, que el presideix; el secretari general de l'Administració de justícia, que actua com a secretari, i tres vocals designats, que han de ser dos secretaris de govern i un secretari coordinador provincial designats pel Ministeri de Justícia.
Són electors tots els secretaris judicials que el dia de l'elecció corresponent es trobin en situació de servei actiu.
Correspon al Consell del Secretariat:
a ) Ser oït quan el Ministeri de Justícia promulgui normes reglamentàries que afectin el cos de secretaris judicials.
b ) Ser oït sobre els criteris generals que s'estableixin amb vista a assegurar la unitat d'actuació del cos de secretaris judicials, pel que fa a l'estructuració i el funcionament dels seus òrgans.
c ) Informar en els supòsits de rehabilitació que estableix aquest Reglament.
d ) Emetre els informes que sol·liciti el secretari general de l'Administració de justícia en les matèries en què consideri oportuna l'opinió del Consell.
e ) Ser oït en les propostes pertinents respecte al nomenament dels diversos càrrecs que exigeixin la llei i el Reglament.
f ) Ser oït per a l'elaboració de les corresponents relacions de llocs de treball dels secretaris judicials.
g ) Informar les reclamacions que es puguin plantejar en relació amb l'escalafó del cos de secretaris judicials.
h ) Ser oït per a l'elaboració dels plans de formació inicial i contínua dels secretaris judicials.
i ) Informar dels nomenaments dels secretaris de govern i dels secretaris coordinadors provincials.
j ) Les altres atribucions que li confereixin aquest Reglament, la llei o altres disposicions.
L'elecció dels membres del Consell del Secretariat s'ha de portar a terme de conformitat amb les regles següents:
a ) L'elecció s'ha de portar a terme mitjançant vot personal, lliure, igual, directe i secret, i s'admet el vot per correu.
S'ha de convocar amb dos mesos d'antelació a la finalització del mandat dels membres electius anteriors.
b ) Les candidatures han de ser obertes i combinables entre si de manera que cada votant pugui exercir lliurement el seu dret de vot sense subjectar-se necessàriament als noms compresos en una mateixa candidatura.
No obstant això, cap candidat no pot formar part de més d'una candidatura.
c ) Les llistes de candidats han d'incloure el mateix nombre d'aquests que el de llocs que s'han de cobrir, juntament amb els seus substituts corresponents.
El substitut dels candidats de la tercera categoria també hi ha de pertànyer.
Perquè puguin ser presentades les llistes, n'hi ha prou que hi consti el consentiment dels qui les integren, encara que també poden ser avalades per un grup d'electors, per una associació professional constituïda legalment o per
d ) Els electors poden donar el seu vot a un màxim de quatre candidats.
e ) Es proclamen els sis candidats amb major nombre de vots, sempre que entre ells hi hagi un secretari que pertanyi a la tercera categoria.
Si no és així, es proclamen els cinc candidats amb major nombre total de vots i el secretari de tercera categoria que hagi resultat més votat.
Correspon al Ministeri de Justícia convocar les eleccions i dictar les instruccions necessàries per a la seva organització i, en general, per al desenvolupament correcte del procés electoral.
Per tal de facilitar l'exercici del dret de sufragi, les votacions es poden fer en horari de matí i tarda.
Als efectes del que disposa aquest article, s'ha de constituir una Junta Electoral Central a la seu del Tribunal Suprem, presidida pel secretari de govern d'aquest òrgan i integrada, a més, per dos secretaris judicials, que han de ser el més antic de la segona categoria i el més recent de la tercera de la província de Madrid.
A aquesta Junta Electoral li correspon proclama r les llistes de candidats i els resultats, que s'han de comunicar al Ministeri de Justícia i a les comunitats autònomes amb traspassos assumits, i, en general, dirigir i ordenar tot el procés electoral.
A la seu de cada audiència provincial s'ha de constituir una Mesa Electoral, presidida pel secretari coordinador i integrada, a més, per dos secretaris judicials, que han de ser el més antic de la segona categoria i el més recent de la tercera de la província.
Aquestes meses han de presidir l'acte de la votació, fer l'escrutini dels vots i comunicar els resultats obtinguts a la Junta Electoral Central.
També els correspon la direcció i l'organització del procés en el seu àmbit territorial, seguint les instruccions de la Junta Central.
En els supòsits de cessament anticipat, per qualsevol causa, d'algun dels membres elegits del Consell del Secretariat, incloent-hi el canvi de categoria del secretari judicial de tercera si n'hi ha només un en el Consell, el seu lloc l'ha de cobrir el suplent corresponent.
Si es tracta d'un membre electe i el substitut també cessa, el lloc l'ha de cobrir el candidat no elegit que hagi obtingut el major nombre de vots.
Si no resten candidats electes, s'han de convocar eleccions parcials per cobrir el lloc o llocs vacants.
S'han de convocar les mateixes eleccions parcials quan canviï també de categoria el secretari judicial de tercera que hagi substituït el proclamat inicialment.
El Consell del Secretariat s'ha de reunir ordinàriament dues vegades a l'any i, a més, quan hagi de ser oït per al nomenament dels secretaris de govern.
Es pot reunir, a més, en sessió extraordinària a iniciativa del president o a petició de la majoria de vocals membres del cos de secretaris judicials.
Perquè es pugui considerar vàlida la constitució del Consell als efectes de celebració de sessions, deliberacions i presa d'acords, cal la presència del president i del secretari, o dels qui els substitueixin, i de la meitat, almenys, de la resta dels vocals.
Els acords s'han d'adoptar per majoria simple; el vot del president és diriment en cas d'empat.
De cada sessió, el secretari n'ha d'estendre acta, en la qual ha de fer constar els assistents, l'ordre del dia, les circumstàncies de lloc i temps, els punts principals de les deliberacions i el contingut dels acords adoptats, amb indicació dels vots emesos.
Els consellers que discrepin de l'acord majoritari poden formular un vot particular, per escrit, en el termini de les quaranta-vuit hores següents a l'adopció, i s'ha d'incorporar en el text aprovat.
Les actes s'han d'aprovar en la sessió següent.
No obstant això, el secretari pot emetre un certificat dels acords adoptats i ha de fer constar aquesta circumstància en el certificat.
Els membres del Consell del Secretariat tenen dret a percebre les indemnitzacions per raó del servei que els puguin correspondre d'acord amb la legislació vigent per als funcionaris de l'Administració general de l'Estat.
Els secretaris judicials es poden reunir en juntes, generals o sectorials, sota la presidència del secretari coordinador provincial per a les juntes generals i també per a les sectorials que s'hagin de celebrar a les localitats en les quals els òrgans unipersonals d'un mateix ordre jurisdiccional siguin més de deu.
A les locali tats que no arribin a aquest nombre les juntes sectorials les ha de presidir el secretari judicial més antic, si no hi assisteix el coordinador provincial.
Les juntes es poden reunir per organitzar i tractar assumptes comuns o sobre els quals considerin convenient elevar una exposició al secretari de govern corresponent.
La junta l'ha de convocar, prèvia tramesa als assistents de la convocatòria i l'ordre del dia corresponents, d'acord amb l'àmbit de competència provincial o de partit judicial, el secretari que la presideixi quan ho estimi necessari o quan ho sol·liciti almenys la quarta part dels secretaris judicials de l'àmbit esmentat.
La junta es considera vàlidament constituïda per prendre acords quan hi assisteixen la meitat més un dels seus membres, i els acords s'han d'adoptar per majoria simple.
Actua com a secretari de la junta el secretari judicial més modern en l'escalafó dels assistents, i és l'encarregat de redactar les actes dels acords de les juntes, així com de conservar-les i expedir-ne els certificats, i de trametre'n un testimoniatge al secretari de govern per al seu arxivament i perquè en prengui coneixement als efectes que siguin procedents.
En les juntes que siguin presidides pel secretari coordinador provincial, aquest ha de tenir cura de la transmissió adequada de les instruccions de servei als secretaris judicials, així com del control de l'execució correcta de les circulars i instruccions de servei que dicti el secretari de govern del qual depengui, sens perjudici que aquestes competències les pugui exercir pels altres mitjan s que consideri convenients.
Així mateix, el secretari coordinador provincial s'ha d'ocupar, en aquestes juntes, de comprovar el funcionament adequat dels protocols d'actuació procedimental vigents a les diferents unitats de l'oficina judicial.
La condició de secretari judicial s'adquireix pel compliment successiu dels requisits següents:
a ) Reunir els requisits i complir les condicions exigides en la convocatòria.
b ) Superar el procés selectiu establert.
c ) Nomenament expedit pel ministre de Justícia i publicat en el Butlletí Oficial de l'Estat.
d ) Jurament o promesa de complir fidelment les obligacions del càrrec i guardar i fer guardar la Constitució com a norma fonamental.
e ) Prendre possessió dins el termini establert.
L'ingrés en el cos es fa per mitjà d'una convocatòria pública i es regeix per les seves bases.
Aquestes bases s'han de negociar, una vegada oït el Centre d'Estudis Jurídics i les associacions professionals de secretaris legalment constituïdes, amb les organitzacions sindicals més representatives i requereixen l'informe favorable de la Direcció General de la Funció Pública del Ministeri d'Administraci ons Públiques.
Les bases s'han d'aprovar per mitjà d'una ordre del ministre de Justícia que s'ha de publicar en el Butlletí Oficial de l'Estat d'acord amb les previsions de l'oferta d'ocupació pública per al sector estatal.
Les comunitats autònomes han d'instar al Ministeri de Justícia la convocatòria de les oposicions corresponents quan hi hagi vacants en l'àmbit territorial respectiu.
L'ingrés en el cos de secretaris judicials es du a terme a través dels sistemes d'oposició, que és el sistema ordinari d'ingrés, i, amb caràcter excepcional, mitjançant el sistema de concurs oposició lliure, en què s'han de garantir, en tot cas, els principis d'igualtat, mèrit i capacitat, així com el de publicitat, en la forma que disposen la Llei orgànica del poder judicial i aquest Reglament.
Els processos de selecció inclouen la realització d'un curs teòric i pràctic, que té caràcter selectiu, al Centre d'Estudis Jurídics de l'Administració de justícia.
L'oposició lliure és el sistema ordinari d'ingrés en el cos i consisteix en la realització de les proves que s'estableixin en la convocatòria, mitjançant les quals es determina la capacitat i l'aptitud dels aspirants, i d'un curs teòric i pràctic de caràcter selectiu que es desenvolupa de conformitat amb el que preveu l'article 41 d'aquest Reglament.
El Ministeri de Justícia ha de fer la convocatòria per a la provisió de places pel sistema d'oposició lliure almenys una vegada cada dos anys, d'acord amb l'oferta d'ocupació pública.
Les proves de coneixement consten dels exercicis la determinació i el contingut dels quals s'han d'indicar en les bases de la convocatòria respectiva, i aquests s'han de desenvolupar, en tot cas, amb subjecció al corresponent programa de matèries que es publiqui prèviament.
L'ingrés al cos de secretaris judicials per aquest sistema té caràcter excepcional i consta de dues fases: la primera consisteix en la realització de les proves de coneixement de contingut anàleg a les de l'oposició lliure que s'estableixin en la convocatòria, per determinar la capacitat i aptitud dels aspirants; la segona, en la comprovació i qualificació de determinades condicions de formació, mèrits o nivells d'experiència en la forma que reculli la convocatòria.
A més, els aspirants han de superar un curs teòric i pràctic, de caràcter selectiu, que s'ha de desenvolupar de conformitat amb el que preveu l'article 41 d'aquest Reglament.
El Ministeri de Justícia, amb l'aprovació dels ministeris d'Economia i Hisenda i d'Administracions Públiques, pot convocar aquest concurs oposició amb caràcter excepcional i quan ho consideri imprescindible per a les necessitats del servei com a mesura tendent a la consolidació d'ocupació temporal que permeti una disminució de l'alt percentatge d'eventualitat que pugui existir en el cos i que no hagi estat absorbit pels sistemes ordinaris d'ingrés.
El Ministeri de Justícia ha d'aprovar una ordre que contingui el temari al qual s'ha d'ajustar la fase d'oposició, sense que se'n pugui reduir més del trenta-cinc per cent del programa d'accés pel sistema d'oposició lliure.
En la mateixa ordre s'ha d'establir la graduació de les puntuacions i la valoració màxima en conjunt de cada un dels mèrits corresponents als sol·licitants, que s'avaluen en la fase de concurs.
Els funcionaris de carrera del cos o escala de gestió processal i administrativa poden accedir al cos de secretaris judicials per promoció interna sempre que faci almenys dos anys que presten serveis efectius en aquell cos o escala o en el d'oficials de l'Administració de justícia i compleixin tots i cada un dels requisits que estableix l'article 37 d'aquest Reglament en el moment de finalitzar el termini de presentació de sol·licituds.
El sistema d'accés per promoció interna és el de concurs oposició, que s'ha de convocar conjuntament amb el torn lliure i ha de tenir lloc amb anterioritat a aquest.
S'ha de reservar el cinquanta per cent de les places vacants del cos de secretaris judicials per proveir-les per aquest sistema.
Les vacants que, si s'escau, no es cobreixin un cop finalitzades les proves selectives i abans de la realització del curs de pràctiques, acreixen el torn lliure.
Per a la fase d'oposició, que té caràcter eliminatori i s'ha de celebrar en primer lloc, la convocatòria pot establir l'exempció de proves sobre les matèries el coneixement de les quals s'hagi acreditat suficientment en les d'ingrés al cos de gestió processal i administrativa, sense que en cap cas la reducció de continguts no pugui ser superior al cinquanta per cent del programa d'accés pel sistema d'oposició lliure.
La fase de concurs, de caràcter no eliminatori, consisteix en la valoració de l'antiguitat, la tasca desenvolupada i els cursos de formació acreditats relacionats amb les funcions pròpies del cos de secretaris judicials.
El tribunal que hagi d'avaluar les proves d'ingrés al cos de secretaris judicials per promoció interna ha de ser el mateix que jutgi l'oposició lliure, designat de conformitat amb el que estableix l'article 33 d'aquest Reglament.
El tribunal qualificador de les proves selectives per a l'ingrés al cos de secretaris judicials ha de ser nomenat per a cada convocatòria.
Ha d'estar constituït per un nombre senar de membres i presidit per un secretari judicial de primera categoria, i en són vocals: un magistrat, que ha de substituir, si cal, el president; un fiscal; un catedràtic o un professor titular d'universitat de disciplines jurídiques; un advocat amb més de deu anys d'exercici professional; un funcionari del grup A dels destinats al Ministeri de Justícia, llicenciat en dret; un advocat de l'Estat, i dos funcionaris del cos de secretaris judicials, un dels quals actua com a secretari amb veu i vot.
Quan no és possible designar un advocat de l'Estat, es pot nomenar un segon funcionari del grup A dels destinats al Ministeri de Justícia.
El tribunal ha de ser nomenat pel ministre de Justícia; el magistrat, nomenat a proposta del Consell General del Poder Judicial; el fiscal, a proposta del fiscal general de l'Estat; el funcionari del Ministeri de Justícia, designat per la Subsecretaria del Departament o l'advocat de l'Estat designat per l'Advocacia General de l'Estat-Direcció del Servei Jurídic de l'Estat; els secretaris judicials, a proposta del secretari general de l'Administració de justícia; el catedràtic o professor titular, a proposta del Consell de Coordinació Universitària, i l'advocat, a proposta del Consell General de l'Advocacia Espanyola.
Els tribunals no es poden constituir ni actuar sense la presència del president i el secretari, o qui els substitueixi, i d'almenys la meitat dels membres restants.
La convocatòria de les sessions l'ha de fer el secretari per ordre del president, amb una antelació mínima de quaranta-vuit hores a la seva celebració, i ha d'indicar l'ordre del dia, que ha d'incloure els assumptes que s'hagin de tractar en la sessió.
No pot ser objecte de deliberació o acord cap assumpte que no figuri inclòs en l'ordre del dia, llevat que hi siguin presents tots els membres del tribunal que hagin estat citats i es declari la urgència de l'assumpte per vot favorable de la majoria.
Tots els acords s'han d'adoptar per majoria de vots, i el del president és de qualitat en cas d'empat.
El secretari ha d'estendre acta de cada una de les sessions que se celebrin, acta que s'ha de llegir en la sessió següent, i, un cop fetes, si escau, les rectificacions que siguin procedents, s'ha d'autoritzar amb la signatura del secretari i el vistiplau del president.
En les actes s'ha de consignar necessàriament el dia, l'hora i l'objecte de la reunió, així com els vots particulars que puguin formular els membres presents del tribunal.
Els membres dels tribunals s'han d'abstenir d'intervenir en el procés de selecció i comunicar-ho al president, el qual, al seu torn, ho ha de posar en coneixement del Ministeri de Justícia, quan els afecti alguna de les circumstàncies que preveu l'article 28 de la Llei de
règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Pels mateixos motius, els aspirants poden promoure la recusació en el termini que es determinien la convocatòria o, per causes sobrevingudes, en qualsevol moment de la tramitació del procés selectiu.
L'incident de recusació s'ha de resoldre d'acord amb el que preveu l'article 29 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
No poden formar part dels tribunals els qui tinguin la condició d'alt càrrec, segons la regulació respectiva, ni els qui hagin desenvolupat tasques de preparació d'aspirants a proves selectives en els cinc anys anteriors a la publicació de la convocatòria corresponent.
Si el nombre d'aspirants ho aconsella, es pot preveure l'actuació simultània de dos o més tribunals en una mateixa oposició o concurs, que han d'actuar coordinats pel tribunal número u.
Així mateix, s'ha de constituir un tribunal suplent que ha de tenir el mateix nombre de membres i la mateixa composició que el titular.
Les resolucions del tribunal vinculen l'Administració, que, si escau, pot revisar-les d'acord amb el que disposa l'article 102 i següents de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Contra les resolucions i actes de tràmit del tribunal que impedeixin continuar el procediment o produeixin indefensió, es pot interposar el corresponent recurs d'alçada davant el ministre de Justícia.
És competència dels tribunals el desenvolupament i la qualificació de les proves selectives amb plena independència funcional.
En l'exercici d'aquesta comesa estan sotmesos a la Llei orgànica del poder judicial, a aquest Reglament i a les bases de la convocatòria respectiva.
Són drets i deures dels membres dels tribunals:
a ) Assistir a les reunions convocades i participar en les deliberacions amb veu i vot.
b ) Desenvolupar les tasques que en aquestes reunions s'acordi encomanar-los, en la forma i el termini determinats.
c ) Abstenir-se si hi ha alguna causa d'abstenció.
d ) Observar una estricta imparcialitat respecte dels participants en el procés selectiu i valorar-los únicament amb criteris objectius fonamentats en les proves realitzades.
e ) Vetllar pel compliment estricte del principi d'igualtat d'oportunitats entre els dos sexes.
f ) Guardar secret respecte dels assumptes que coneguin i la documentació a la qual tinguin accés per raó de la seva pertinença al tribunal, deure que comporta especialment la prohibició de:
Divulgar el resultat, les puntuacions o qualsevol altra dada relativa a les proves i les qualificacions abans de la seva promulgació oficial.
Proporcionar informació sobre el contingut dels exercicis i de les propostes presentades per a la seva elaboració.
El ministre de Justícia, mitjançant ordre ministerial, ha d'aprovar les convocatòries previ informe favorable de la Direcció General de la Funció Pública del Ministeri d'Administracions Públiques.
Les convocatòries s'han de publicar en el Butlletí Oficial de l'Estat.
Les convocatòries i les seves bases vinculen l'Administració, els tribunals que han d'avaluar les proves selectives i els qui participin en la convocatòria.
Una vegada publicades només poden ser modificades amb subjecció estricta a les normes de la Llei 30/1992, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Les convocatòries han de contenir, com a mínim, els punts següents:
Nombre de les places convocades, amb indicació, si s'escau, de les reservades per a promoció interna.
Declaració expressa que el procés selectiu no pot superar un nombre d'aspirants superior al de places convocades, i que són nul·les de ple dret les propostes que contravinguin aquesta limitació.
Òrgan al qual s'han d'adreçar les sol·licituds de participació.
Condicions i requisits que han de reunir els aspirants, referits a la data de finalització del termini de presentació de sol·licituds.
Proves selectives que s'han de realitzar i, si s'escau, relació de mèrits que s'han de tenir en compte i barem que s'ha d'aplicar per al concurs oposició, d'acord amb el que preveu l'Ordre ministerial a què es refereix l'article 31 d'aquest Reglament.
Forma de designació dels tribunals qualificadors.
Temari que ha de regir les proves, segons el que estableixi l'ordre ministerial que reguli les bases de la convocatòria, o indicació, si s'escau, del Butlletí Oficial de l'Estat en què s'hagi publicat amb anterioritat.
Manera en què les persones amb discapacitat han de formular, si s'escau, la seva petició de les adaptacions possibles, pel que fa al temps i els mitjans, per dur a terme les proves.
Durada màxima del procés de realització dels exercicis.
En tot cas, des de la conclusió total d'un exercici o prova fins al començament del següent ha de transcórrer un termini mínim de 72 hores i màxim de 45 dies naturals.
Ordre d'actuació dels aspirants, segons el sorteig que fa cada any la Secretaria d'Estat per a les Administracions Públiques.
Determinació de les característiques, durada, termini màxim per al començament i centre responsable de l'avaluació del curs teòric i pràctic de caràcter selectiu.
La sol·licitud per participar en els procediments d'ingrés, ajustada al model oficial aprovat pel Ministeri de Justícia, s'ha d'efectuar en els terminis i d'acord amb les condicions que fixi la convocatòria corresponent.
Els impresos oficials d'aquestes sol·licituds es faciliten gratuïtament a la seu del Ministeri de Justícia, a les unitats administratives del Ministeri de Justícia i de les comunitats autònomes i a la dels tribunals superiors de justícia, audiències provincials i secretaries de govern.
També es poden descarregar a través de la pàgina web del Ministeri de Justícia.
En el text de les sol·licituds hi ha de figurar la manifestació expressa que l'interessat reuneix els requisits exigits en la convocatòria amb referència a la data en què expiri el termini establert per presentar-les, així com el compromís de prestar el jurament o la promesa que preveu l'article 443.1. d de la Llei orgànica del poder judicial i d'observar el règim d'incompatibilitats establert per a jutges i magistrats en la mateixa Llei.
Per ser admesos i prendre part en les proves selectives corresponents, els aspirants han de reunir, en la data d'expiració del termini de presentació de les sol·licituds, totes i cada una de les condicions següents:
a ) Ser espanyol i major d'edat.
c ) No haver estat condemnat ni estar processat o inculpat per un delicte dolós, llevat que hagi recaigut una interlocutòria de sobreseïment ferma o s'hagin cancel·lat els antecedents penals.
d ) Trobar-se en el ple exercici dels seus drets civils.
e ) No estar inhabilitat per a l'exercici de funcions públiques.
f ) No haver estat separat, mitjançant un procediment disciplinari, de qualsevol cos de l'Estat, de les comunitats autònomes o de les administracions locals, ni suspès per a l'exercici de funcions públiques, en via disciplinària o judicial, llevat que hagi estat degudament rehabilitat.
g ) No patir una malaltia o un defecte físic o psíquic que li impedeixi l'acompliment del càrrec.
En les convocatòries s'ha de reservar una quota no inferior al cinc per cent de les vacants perquè les cobreixin persones amb discapacitat el grau de minusvalidesa de les quals sigui igual o superior al 33 per 100, sempre que superin les proves selectives i acreditin la compatibilitat per a l'acompliment de les funcions i tasques corresponents en la forma que determina aquest Reglament.
Les places així reservades que no siguin cobertes en acabar les proves selectives s'han d'acumular al torn lliure.
En els processos selectius per ingressar al cos de secretaris judicials s'han d'admetre les persones amb discapacitat en igualtat de condicions amb els altres aspirants.
Les convocatòries no han d'establir exclusions per limitacions psíquiques o físiques, sens perjudici de les incompatibilitats amb l'acompliment de les tasques o funcions corresponents.
L'opció a les places reservades a l'empara d'aquesta disposició s'ha de formular en la sol·licitud de participació en la convocatòria, amb declaració expressa dels interessats del fet que tenen el grau de discapacitat requerit, acreditat mitjançant un certificat expedit a l'efecte pels òrgans competents del Ministeri de Treball i Afers Socials o, si s'escau, de la comunitat autònoma competent, i de la compatibilitat per a l'acompliment de les funcions i tasques inherents al cos a què es refereix l'apartat primer.
Les proves selectives, incloent-hi el període de pràctiques, s'han de realitzar en condicions d'igualtat amb els altres aspirants, d'acord amb els principis d'igualtat d'oportunitats, accessibilitat universal, no-discriminació i compensació de desavantatges, i, en cas que se sol·liciti, s'han de fer les adaptacions i els ajustos raonables necessaris de temps i mitjans per a la seva realització.
Aquesta petició s'ha de formular en la sol·licitud per participar en els procediments d'ingrés.
A aquest efecte, els tribunals poden requerir un informe i, si escau, la col·laboració dels òrgans tècnics de les administracions laboral i sanitària o dels òrgans competents del Ministeri de Treball i Afers Socials, o de les comunitats autònomes.
Si en el desenvolupament dels processos selectius se susciten dubtes al tribunal respecte de la capacitat de l'aspirant amb discapacitat per a l'acompliment de les activitats habitualment desenvolupades pels secretaris judicials, pot sol·licitar el dictamen corresponent de l'òrgan competent del Ministeri de Treball i Afers Socials o, si s'escau, de la comunitat autònoma corresponent.
En aquest supòsit, mentre no s'emeti el dictamen l'aspirant pot participar condicionalment en el procés selectiu, de manera que queda en suspens la resolució definitiva sobre la seva admissió o exclusió fins a la recepció del dictamen.
Conclòs el termini de presentació de les sol·licituds, el Ministeri de Justícia, en el termini que estableixi la convocatòria, ha de declarar aprovada la llista d'admesos i exclosos mitjançant una resolució que s'ha de publicar en el Butlletí Oficial de l'Estat, on s'han d'expressar les causes d'exclusió i s'ha d'assenyalar un termini de deu dies hàbils per a les esmenes, així com el lloc on estan exposades al públic les llistes certificades completes d'admesos i exclosos i la data de començament dels exercicis.
Els terminis per interposar els possibles recursos o impugnacions comencen a comptar a partir de l'endemà de la publicació de la Resolució en el Butlletí Oficial de l'Estat.
Les llistes provisionals d'admesos i exclosos s'han d'exposar en tot cas als taulers d'anuncis del Ministeri de Justícia, de les unitats administratives del Ministeri de Justícia i de les comunitats autònomes, dels tribunals superiors de justícia i de les audiències provincials, així com a la pàgina web del Ministeri de Justícia.
Conclòs el termini per esmenar defectes i presentar reclamacions, el Ministeri de Justícia ha de resoldre sobre aquestes últimes i elevar a definitiva la relació d'admesos i exclosos dins els quinze dies naturals següents.
Igualment ha de designar i publicar la composició del tribunal o tribunals qualificadors.
Una vegada acabada la qualificació dels aspirants, el tribunal ha de fer pública la relació d'aprovats i s'han d'elaborar dues llistes independents, una per a la promoció interna i una altra per al torn lliure, en les quals s'han d'incloure els candidats aptes en cada un dels sistemes d'accés per l'ordre de la puntuació obtinguda, i ha d'elevar al Ministeri de Justícia aquestes propostes d'aprovats perquè es publiquin en el Butlletí Oficial de l'Estat.
Els aspirants proposats han d'aportar davant el Ministeri de Justícia, per al seu nomenament com a funcionaris en pràctiques, els documents acreditatius dels requisits exigits en la convocatòria, dins el termini de vint dies naturals des de la publicació a què es refereix l'apartat anterior.
Els qui dins el termini indicat, i llevat de casos de força major, no presentin la documentació requerida, o si se'n dedueix que hi manca algun dels requisits exigits, no poden ser nomenats, de manera que queden anul·lades totes les actuacions, sens perjudici de la responsabilitat en què, si s'escau, puguin haver incorregut per falsedat en la sol·licitud de participació.
Els qui ja tinguin la condició de funcionaris públics estan exempts de justificar les condicions i els requisits acreditats per obtenir el seu nomenament anterior, per la qual cosa únicament han de presentar un certificat del ministeri o l'organisme en el qual prestin els seus serveis en què consti la seva condició i altres circumstàncies requerides per al seu nomenament.
Els aspirants que hagin superat les proves selectives han de ser nomenats funcionaris en pràctiques i han de seguir un curs al Centre d'Estudis Jurídics de l'Administració de justícia que ha de tenir, així mateix, caràcter selectiu i que s'ha de desenvolupar i resoldre de conformitat amb el que preveu la normativa reguladora del Centre.
En qualsevol cas, el curs ha de constar d'un període d'aprenentatge teòric i pràctic en el mateix Centre per un temps no inferior a dos mesos i d'un altre període posterior de pràctiques tutelades a les oficines judicials per un temps no inferior a quatre mesos.
Els aspirants que no superin el curs selectiu d'acord amb el procediment de qualificació previst en la convocatòria es poden incorporar a l'immediatament posterior, amb la puntuació assignada a l'últim dels aprovats en les proves selectives en la fase d'oposició o concurs oposició del procés selectiu esmentat.
Els qui no superin el curs tampoc en aquesta segona ocasió perden tots els seus drets al nomenament com a secretaris judicials derivats de les proves d'accés que haguin aprovat.
Els qui no puguin seguir el curs per una causa de força major degudament justificada i apreciada per la direcció del Centre d'Estudis Jurídics, el poden fer amb posterioritat, incorporant-se just al següent que es convoqui de la mateixa classe, llevat d'impossibilitat manifesta i per una sola vegada, i conserven la puntuació obtinguda en l'oposició o el concurs oposició previs.
Els funcionaris en pràctiques tenen dret a percebre una retribució equivalent al sou i les pagues extraordinàries corresponents al cos de secretaris judicials de la tercera categoria.
Els funcionaris en pràctiques que ja estiguin prestant serveis remunerats en l'Administració de justícia no poden percebre durant el període de pràctiques cap remuneració pel lloc de treball d'origen i poden optar per una remuneració del mateix import que la que els corresponia en el lloc de treball d'origen o per la que els correspongui com a funcionari en pràctiques, d'acord amb el que disposa l'apartat anterior.
Si les pràctiques es realitzen exercint un lloc de treball, l'import assenyalat al número 1 d'aquest article s'ha d'incrementar amb les retribucions complementàries d'aquest lloc.
Les retribucions les abona el Centre d'Estudis Jurídics.
Tenen igualment dret a la concessió de permisos per causes degudament justificades, però el seu atorgament no els eximeix en cap cas del nivell d'assistència mínim exigit per a la superació del període de pràctiques.
Els funcionaris en pràctiques han d'assistir a la seu del centre de formació o als llocs on es desenvolupin les activitats pràctiques amb subjecció al calendari i l'horari establerts.
Les activitats desenvolupades durant el període de pràctiques tenen, a efectes disciplinaris, el caràcter de funció o servei públic.
Els funcionaris en pràctiques incorren en responsabilitat disciplinària en els supòsits i amb els efectes que preveu el títol VII d'aquest Reglament.
Els funcionaris en pràctiques depenen orgànicament de la Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia.
La condició de secretari judicial s'adquireix amb la presa de possessió en la primera destinació, previ jurament o promesa prestats amb la fórmula següent: «Juro (o prometo) guardar i fer guardar fidelment i en tot moment la Constitució i la resta de l'ordenament jurídic, lleialtat a la Corona i complir fidelm ent les obligacions del meu càrrec de secretari judicial».
El jurament o promesa s'ha de prestar davant el secretari de govern del Tribunal Superior de Justícia al territori del qual hagin estat destinats.
S'entén que el qui es negui a prestar jurament o promesa renuncia al càrrec i a formar part del cos, de la qual cosa ha de donar compte al Ministeri de Justícia el secretari de govern al qual es refereix l'apartat anterior.
La presa de possessió té lloc a l'oficina judici al a la qual hagi estat destinat, i la possessió la dóna el secretari judicial que estigui exercint el càrrec, el qual l'ha de formalitzar en el document que a aquest efecte determini el Ministeri de Justícia i l'ha de remetre a aquest per mitjà del secretari de govern, perquè en quedi constància en l'expedient personal de l'interessat.
El termini per prendre possessió del càrrec de secretari judicial és de vint dies naturals comptats des de l'endemà de la data de la publicació del nomenament al Butlletí Oficial de l'Estat.
En tot cas, la presa de possessió ha de tenir lloc dins els tres dies següents al de la prestació del jurament o promesa.
S'entén que el qui no acudeix a prendre possessió en el termini previst, sense una causa justa, renuncia al càrrec i a formar part del cos, la qual cosa s'ha de posar en coneixement del Ministeri de Justícia de la mateixa manera prevista en el número 1 d'aquest article.
Si hi ha un impediment just, el Ministeri de Justícia, a instància de l'interessat i una vegada apreciades les circumstàncies concurrents, pot ampliar aquests terminis en la mesura necessària.
La condició de secretari judicial es perd en els supòsits següents:
b ) Pèrdua de la nacionalitat espanyola.
c ) Sanció disciplinària de separació del servei.
d ) Pena principal o accessòria d'inhabilitació absoluta o especial per a l'exercici de càrrecs públics.
e ) Condemna a una pena privativa de llibertat superior a tres anys per raó d'un delicte dolós.
Els tribunals que dictin aquestes sentències n'han de remetre un testimoniatge al Ministeri de Justícia, una vegada que hagin esdevingut fermes.
f ) Jubilació forçosa, voluntària o per incapacitat permanent per al servei.
La renúncia ha de ser voluntària, manifestada per escrit i acceptada expressament pel Ministeri de Justícia, per la qual cosa no té efecte fins que aquesta acceptació no és comunicada a l'interessat.
Aquesta renúncia no inhabilita per obtenir un nou ingrés en l'Administració pública a través dels procediments de selecció establerts.
Es considera renúncia el fet de negar-se a prestar jurament o promesa així com no prendre possessió, de conformitat amb el que estableixen els articles 44 i 45 d'aquest Reglament.
En aquests supòsits no cal cap manifestació per escrit ni l'acceptació expressa perquè la renúncia produeixi efectes, i no és procedent la rehabilitació.
Els secretaris judicials que hagin perdut la seva condició per pèrdua de la nacionalitat espanyola poden sol·licitar la rehabilitació d'acord amb el procediment regulat en aquest Reglament.
La separació del servei ha de ser acordada, si s'escau, pel ministre de Justícia després de la instrucció de l'expedient disciplinari corresponent.
La pena principal o accessòria d'inhabilitació absoluta produeix la pèrdua de la condició de funcionari respecte de tots els llocs de treball o càrrecs que tingui el condemnat.
La pena principal o accessòria d'inhabilitació especial produeix la pèrdua de la condició de funcionari respecte dels llocs de treball o càrrecs especificats en la sentència.
En tot cas, la pèrdua de la condició de secretari judicial per les causes previstes en aquest article es produeix quan la sentència esdevé ferma.
Els secretaris judicials es poden jubilar de forma voluntària o forçosa.
També poden ser jubilats per incapacitat permanent per a l'exercici de la seva funció.
La jubilació es produeix mitjançant una resolució dictada a aquest efecte pel director general de Relacions amb l'Administració de Justícia, a qui també correspon tramitar el procediment, en la forma que es determina a continuació per a cada tipus de jubilació.
Aquest procediment s'ha d'adaptar a les especialitats que conté la normativa reguladora del règim general de la Seguretat Social quan es tracti de funcionaris el sistema de cobertura social dels quals sigui aquest règim.
Els secretaris judicials es poden jubilar voluntàriament a partir dels seixanta-cinc anys d'edat, sens perjudici dels altres supòsits de jubilació voluntària previstos legalment.
El procediment de jubilació voluntària s'inicia a sol·licitud del secretari judicial amb sis mesos d'antelació, i ha d'indicar la data exacta en què es vol jubilar.
Iniciat el procediment, la Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia ha de comprovar si l'interessat reuneix els requisits necessaris i ha de sotmetre-li l'expedient a vista, incloent-hi la proposta de resolució, perquè aquest presenti en el termini màxim de quinze dies les al·legacions que estimi oportunes, degudament justificades.
Complert el tràmit anterior, el director general de Relacions amb l'Administració de Justícia ha de dictar resolució.
Si la resolució és denegatòria, s'ha de motivar i notificar a l'interessat.
Dictada la resolució, si és estimatòria de la pretensió s'ha d'iniciar d'ofici el procediment de reconeixement de la pensió de jubilació davant la Direcció General de Costos de Personal i Pensions Públiques del Minister i d'Economia i Hisenda en la forma i amb els requisits que estableixi la normativa aplicable.
La jubilació forçosa per edat es produeix en complir l'edat de setanta anys i s'ha de disposar amb l'antelació suficient perquè es produeixi efectivament en complir aquesta edat.
El procediment de jubilació forçosa per edat l'inicia d'ofici el director general de Relacions amb l'Administració de Justícia amb sis mesos d'antelació a la data en què l'interessat faci els setanta anys.
Si algun membre del cos de secretaris judicials es troba en una situació diferent de la de servei actiu, s'ha de dirigir a aquell a l'efecte d'iniciar el procediment.
La Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia ha d'examinar l'expedient personal de l'interessat i adoptar les mesures necessàries per reunir i completar la documentació que serveixi de base a la proposta de resolució.
Acomplert el tràmit anterior, ha d'efectuar una proposta de resolució i ho ha de fer saber a l'interessat perquè faci les al·legacions que estimi oportunes en el termini de quinze dies i presenti els documents o justificacions pertinents.
El director general de Relacions amb l'Administració de Justícia ha de dictar la resolució en la forma i els terminis que estableixi la normativa vigent, reguladora del procediment de jubilació en l'àmbit de cobertura del règim de classes passives de l'Estat.
Un cop s'hagi dictat resolució, s'ha d'iniciar el procediment de reconeixement de la pensió de jubilació.
El procediment s'inicia d'ofici o a sol·licitud de l'interessat.
Si s'inicia d'ofici, el secretari de govern del qual depengui el secretari judicial afectat ha de proposar al director general de Relacions amb l'Administració de Justícia la iniciació del procediment mitjançant un escrit motivat del qual s'ha de donar compte a l'interessat.
Si s'inicia a sol·licitud de l'interessat, aquest s'ha de dirigir al secretari de govern corresponent, el qual ha de remetre la sol·licitud a l'òrgan esmentat anteriorment, i l'ha d'acompanyar d'una còpia dels informes mèdics pertinents.
Iniciat el procediment, el director general de Relacions amb l'Administració de Justícia ha de comunicar a l'interessat l'obertura de l'expedient i al mateix temps als serveis competents per al reconeixement mèdic.
L'òrgan mèdic competent ha de citar l'interessat per examinar-lo, estendre acta de la sessió mèdica i emetre un dictamen sobre la capacitat o la incapacitat per al servei, que s'han de trametre al director general perquè dicti la proposta de resolució.
Aquesta proposta s'ha de posar en coneixement de l'interessat perquè en el termini de quinze dies faci les al·legacions que estimi oportunes.
Sobre la base de les actuacions anteriors i, si s'escau, de l'ampliació de la perícia que es pugui haver sol·licitat, el director general de Relacions amb l'Administració de Justícia ha de dictar una resolució i notificar-la a l'interessat i al secretari de govern corresponent.
Si la resolució és la de jubilació per incapacitat permanent, el director general ha d'iniciar d'ofici el procediment per al reconeixement de la pensió corresponent i dirigir-se a la Direcció General de Cost de Personal i Pensions Públiques en els terminis i en la forma que estableixi la normativa aplicable per a l'esmentat reconeixement en l'àmbit de cobertura del règim de classes passives de l'Estat.
La resolució que disposi la jubilació ha de contenir necessàriament els punts següents:
b ) Indicació del caràcter de la jubilació: forçosa, voluntària o per incapacitat permanent per al servei.
c ) Expressió de la data de jubilació, que és:
En els supòsits de jubilació forçosa per edat, la del compliment de l'edat de jubilació.
En els supòsits de jubilació voluntària, la sol·licitada per l'interessat en l'escrit d'iniciació del procediment, que no pot ser anterior a la data de la resolució.
En els casos de jubilació per incapacitat, la d'aprovació de la resolució corresponent, que no pot retrotreure els seus efectes a una data anterior.
d ) Expressió dels recursos que siguin procedents i terminis per interposar-los.
La resolució sempre ha de ser motivada i s'ha d'estendre en el model oficial establert.
S'hi pot interposar el recurs contenciós administratiu corresponent.
Poden ser rehabilitats els secretaris judicials que n'hagin perdut la condició:
Com a conseqüència de la pèrdua de la nacionalitat espanyola, una vegada recuperada aquesta.
Per jubilació per incapacitat permanent per al servei, una vegada desapareguda la causa objectiva que la va motivar.
Per inhabilitació absoluta o especial com a pena principal o accessòria o per condemna a una pena privativa de llibertat superior a tres anys per raó d'un delicte dolós, una vegada extingides les seves responsabilitats civils i penals i, si s'escau, cancel·lats els antecedents penals.
Per haver estat separats del servei com a conseqüència d'una sanció disciplinària.
El procediment s'inicia mitjançant una sol·licitud de l'interessat dirigida al ministre de Justícia, en la qual ha de fer constar les dades següents:
a ) Causa i data de la pèrdua de la condició de funcionari.
b ) Lloc de treball que ocupava en el moment d'aquesta pèrdua i identificació de la unitat de dependència, municipi i província de destinació o situació administrativa en què es trobés, en el cas que no sigui de servei actiu.
c ) Supòsit de rehabilitació al qual pretén acollir-se.
d ) Qualsevol altra circumstància o informació que consideri procedent al·legar.
Els qui hagin recuperat la nacionalitat espanyola, han d'aportar una certificació literal de naixement expedida pel Registre Civil en la qual consti la recuperació de la nacionalitat.
En el supòsit de rehabilitació per desaparició de la causa que va motivar la jubilació per incapacitat permanent, l'interessat ha de sol·licitar que el reconeixement mèdic corresponent el dugui a terme l'Equip de Valoració d'Incapacitats de l'Institut Nacional de la Seguretat Social o l'òrgan mèdic equivalent de la comunitat autònoma a la província en la qual l'interessat tingui el seu domicili, i pot adjuntar a la instància tota la documentació relativa al seu historial o situació mèdica que consideri convenient.
Els qui hagin perdut la condició de secretari judicial com a conseqüència d'haver estat condemnats a una pena principal o accessòria d'inhabilitació absoluta o especial o a una pena privativa de llibertat superior a tres anys per raó d'un delicte dolós, han d'acreditar, a més de les dades indicades en l'apartat 1, l'extinció de la responsabilitat penal i civil i la cancel·lació dels antecedents en el Registre Central de Penats i Rebels.
En els supòsits que preveuen els números 3 i 4 de l'article 56, no es pot sol·licitar l'obertura de l'expedient de rehabilitació fins que hagin transcorregut dos anys a partir de la fermesa de l'acord de separació.
En els supòsits de canvi de nacionalitat i de jubilació per incapacitat permanent per al servei, l'acreditació suficient de les causes objectives que possibiliten la rehabilitació és determinant perquè l'òrgan competent per tramitar el procediment formuli la proposta de resolució estimatòria de la sol·licitud de l'interessat.
Per a la resolució del procediment de rehabilitació dels qui hagin perdut la condició de funcionari per haver estat condemnats a una pena principal o accessòria d'inhabilitació, una pena privativa de llibertat superior a tres anys per raó de delicte dolós, o per haver estat separats com a conseqüència d'una sanció disciplinària, s'han de tenir en compte els criteris orientadors següents:
a ) Antecedents penals, previs i posteriors a la pèrdua de la condició de funcionari.
b ) Dany o perjudici per al servei públic derivat de la comissió del delicte o falta.
c ) Relació del fet delictiu amb l'exercici del càrrec de funcionari.
d ) Gravetat dels fets i, si s'escau, durada de la condemna.
e ) Temps transcorregut des de la comissió del delicte o la falta.
f ) Qualsevol altre que permeti apreciar objectivament la incidència del delicte o falta comesos sobre la futura ocupació d'un lloc de secretari judicial.
La sol·licitud, juntament amb els antecedents que constin al Ministeri, s'ha de trametre al Consell del Secretariat i, una vegada emesa la seva opinió, s'ha de traslladar l'expedient al Consell General del Poder Judicial perquè emetin l'informe oportú, que és preceptiu, sobre les circumstàncies que es donin en el peticionari i que tinguin relació amb el servei i el funcionament de l'Administració de justícia.
Aquests informes s'han de trametre al Ministeri de Justícia per a la resolució que sigui procedent.
Tinguts en compte els criteris assenyalats en aquest article, la Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia ha de formular una proposta de resolució i sotmetre a vista de l'interessat l'expedient instruït, amb inclusió de la proposta de resolució formulada, perquè en el termini màxim de quinze dies presenti les al·legacions que estimi oportunes, degudament justificades.
El ministre de Justícia és l'òrgan competent per resoldre els expedients de rehabilitació, per a la qual cosa l'òrgan instructor li ha d'elevar la proposta de resolució.
La durada màxima del procediment és de sis mesos.
Si transcorregut aquest termini no s'ha dictat cap resolució expressa, s'ha d'entendre estimada la sol·licitud de l'interessat.
La resolució dictada pel ministre de Justícia s'ha de notificar a l'interessat.
En els casos en què la resolució del procediment de rehabilitació sigui denegatòria i en els supòsits de rehabilitació dels qui hagin estat condemnats a una pena principal o accessòria d'inhabilitació absoluta o especial, una pena privativa de llibertat superior a tres anys per raó d'un delicte dolós, o hagin estat separats del servei per sanció disciplinària, aquesta resolució ha de ser motivada, d'acord amb el que disposa l'article 54.1 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
La resolució adoptada posa fi a la via administrativa i s'hi pot interposar el recurs contenciós administratiu corresponent.
Si la resolució adoptada és desestimatòria, l'interessat no pot sol·licitar de nou la rehabilitació fins que no variïn les circumstàncies i els requisits exigits i, en tot cas, en els supòsits de condemna a una pena principal o accessòria d'inhabilitació absoluta o especial, una pena privativa de llibertat superior a tres anys per raó d'un delicte dolós, o com a conseqüència de separació del servei per sanció disciplinària, fins al cap de tres anys des de la resolució desestimatòria.
El període transcorregut entre la pèrdua de la condició de secretari judicial i la rehabilitació no és computable a l'efecte del reconeixement i el càlcul d'una pensió posterior, sigui quina en sigui la causa.
Tampoc no és computable als efectes d'ascensos, consolidació de categories, triennis i drets passius que puguin correspondre segons el règim de seguretat social que sigui aplicable.
Els secretaris judicials es poden trobar en alguna de les situacions administratives següents:
Excedència per raó de violència sobre la dona secretària judicial.
Els secretaris judicials es troben en situació de servei actiu quan ocupen una plaça corresponent al cos de secretaris judicials, quan estan adscrits provisionalment o quan els hagi estat conferida una comissió de serveis amb caràcter temporal.
El gaudi de llicències i permisos reglamentaris no altera la situació de servei actiu.
Els qui es trobin en la situació de servei actiu tenen els drets, les prerrogatives, els deures i les responsabilitats inherents a la seva condició.
Els membres del cos de secretaris judicials són declarats en la situació de serveis especials:
a ) Quan són nomenats president del Tribunal Suprem, fiscal general de l'Estat, vocal del Consell General del Poder Judicial, magistrat del Tribunal Constitucional, Defensor del Poble o els seus adjunts, conseller del Tribunal de Comptes, conseller d'Estat, president o vocal del Tribunal de Defensa de la Competència, director de l'Agència de Protecció de Dades o membre d'alts tribunals internacionals de justícia, o titulars o membres dels òrgans equivalents de les comunitats autònomes.
b ) Quan són autoritzats pel Ministeri de Justícia per dur a terme una missió internacional per un període determinat, superior a sis mesos, en organismes internacionals, governs o entitats públiques estrangeres o en programes de cooperació internacional, amb la declaració prèvia d'interès per part del Ministeri d'Afers Estrangers i de Cooperació.
c ) Quan adquireixen la condició de funcionaris al servei d'organitzacions internacionals o de caràcter supranacional.
d ) Quan són nomenats lletrats al servei del Tribunal de Justícia de les Comunitats Europees, del Tribunal Constitucional, del Consell General del Poder Judicial o del Tribunal Suprem, o adscrits al servei del Defensor del Poble o l'òrgan equivalent de les comunitats autònomes.
e ) Quan presten servei, en virtut d'un nomenament per reial decret o per decret de les comunitats autònomes, en càrrecs que no tinguin rang superior a director general.
La situació de serveis especials l'ha de declarar el Ministeri de Justícia, d'ofici o a instància de l'interessat, una vegada que es verifiqui el supòsit que la determina i amb efectes des del moment en què es va produir el nomenament corresponent.
Els secretaris judicials en situació de serveis especials han de percebre la retribució del lloc o càrrec que exerceixin sens perjudici del dret a la remuneració que els correspongui per la seva antiguitat al cos.
Així mateix, se'ls ha de computar el temps que estiguin en aquesta situació als efectes d'adquirir la categoria personal, l'antiguitat i els drets passius.
Tenen dret a la reserva de la plaça que ocupessin en passar a aquesta situació o la que poguessin obtenir durant la seva permanència en aquesta.
Les places reservades es poden proveir a través dels mecanismes ordinaris de provisió, en la forma i les condicions que estableix aquest Reglament.
És procedent declarar en la situació d'excedència voluntària els secretaris judicials que ho sol·licitin, en els casos següents:
a ) Quan es trobin en situació de servei actiu en un cos o escala de les administracions públiques o de l'Administració de justícia, de la carrera judicial o fiscal, i quan passin a ocupar càrrecs o prestar serveis en organismes o entitats del sector públic, i no els correspongui quedar en una altra situació.
A aquests efectes, es consideren incloses en el sector públic les empreses controlades per les administracions públiques per qualsevol dels mitjans previstos en la legislació mercantil i en les quals la participació directa o indirecta d'aquestes administracions sigui igual o superior al percentatge establert legalment.
b ) Per interès particular, sempre que hagin prestat serveis en el cos de secretaris judicials durant els cinc anys immediatament anteriors, sense que es pugui estar en aquesta situació menys de dos anys.
La declaració d'aquesta situació queda subordinada a les necessitats de l'Administració de justícia i no es pot declarar quan al secretari judicial se li estigui instruint un expedient disciplinari.
c ) Per a la cura dels fills, per un període no superior a tres anys per atendre cada fill, tant quan ho siguin per naturalesa com per adopció o per acolliment permanent o preadoptiu, a comptar des de la data de naixement o des de la data de la resolució judicial o administrativa que ho disposi, respectivament.
Els fills successius donen dret a un nou període d'excedència que, si s'escau, posa fi al que s'estigui gaudint.
Quan el pare i la mare treballin, només un d'ells pot exercir aquest dret.
La concessió d'aquest tipus d'excedència voluntària s'ha d'efectuar prèvia declaració del peticionari en què expressi que no desenvolupa una altra activitat, si es tracta de la primera anualitat, i que no desenvolupa una altra activitat que pugui impedir o menyscabar la cura del fill menor, si es tracta de la segona i tercera anualitats.
d ) També tenen dret a un període d'excedència, de durada no superior a un any, per tenir cura d'un familiar que estigui al seu càrrec, fins al segon grau inclusivament de consanguinitat o afinitat, i que per raons d'edat, accident o malaltia no pugui valer-se per si mateix i no desenvolupi una activitat retribuïda.
El període d'excedència és únic per cada subjecte causant.
Quan un nou subjecte causant origini una nova excedència, l'inici del període d'aquesta posa fi al que s'estigui gaudint.
Aquesta excedència i la regulada en l'apartat anterior constitueixen un dret individual dels membres del cos de secretaris judicials.
En cas que dos dels seus membres generin el dret de gaudir-les pel mateix subjecte causant, el Ministeri de Justícia pot limitar-ne l'exercici simultani per raons justificades relacionades amb les necessitats i el funcionament del servei.
e ) Quan sigui nomenat per a un càrrec polític o de confiança, llevat dels enunciats en l'article 63.e, o quan es presenti com a candidat en eleccions per accedir a càrrecs públics representatius en el Parlament Europeu, el Congrés dels Diputats, el Senat, les assemblees legislatives de les comunitats autònomes o corporacions locals.
Si no resulta elegit ha d'optar, i ho ha de comunicar al Ministeri de Justícia en el termini de trenta dies, per continuar en la situació d'excedència voluntària o per reingressar en el servei actiu, en la forma que estableix l'article 73.5 d'aquest Reglament.
Les sol·licituds d'excedència voluntària s'han d'elevar al Ministeri de Justícia per conducte del secretari de govern respectiu, i s'han d'acompanyar, si s'escau, del document que acrediti l'existència d'alguna de les circumstàncies que motiven la petició.
L'excedència voluntària, en les seves diferents modalitats, no produeix cap reserva de plaça.
El secretari judicial, mentre s'hi trobi, no merita retribucions ni se li computa el temps que hagi estat en aquesta situació a efectes de consolidació de categoria, antiguitat i drets passius, llevat del que disposa l'apartat 2 d'aquest article i el que estableix la normativa de classes passives.
S'exceptuen del que preveu l'apartat anterior les excedències voluntàries per a la cura dels fills i per tenir cura d'un familiar a què es refereixen els paràgrafs c i d de l'article 65, en les quals el període de permanència en aquestes situacions és computable a l'efecte de triennis i drets passius.
Durant el primer any es té dret, a més, a la reserva de la plaça en la qual exerceixin les seves funcions, al còmput de l'antiguitat i a la consolidació de la categoria personal.
Transcorregut aquest període, la reserva és per a un lloc a la mateixa província i de la mateixa categoria, i cal sol·licitar, el mes anterior a la finalització del període màxim de permanència en aquesta, el reingrés al servei actiu; si no ho fa, se l'ha de declarar d'ofici en la situació d'excedència voluntària per interès particular.
Perquè sigui procedent la declaració d'excedència voluntària per interès particular en els supòsits en què no se sol·liciti el reingrés o no tingui lloc la reincorporació en la forma prevista en els articles 72 i 73 d'aquest Reglament, cal haver prestat un mínim de cinc anys de serveis efectius, i es computa a aquest efecte el temps de permanència en la situació administrativa de què es tracti.
Els secretaris judicials que no reuneixin aquest requisit estan obligats a reincorporar-se al servei actiu, i en cas que no ho facin s'entén que renuncien a formar part del cos.
Els secretaris judicials declarats suspesos queden privats de l'exercici de les seves funcions durant el temps que duri la suspensió.
La suspensió de funcions pot ser provisional o definitiva.
La suspensió provisional es pot disposar durant la tramitació d'un procediment judicial o disciplinari.
La suspensió provisional durant la tramitació d'un procediment disciplinari no pot excedir els sis mesos, si es tracta d'una falta molt greu, i els tres mesos, quan es tracti d'una falta greu, excepte en cas de paralització del procedi ment per una causa imputable a l'interessat.
El suspès provisionalment té dret a percebre les seves retribucions bàsiques, excepte en el cas de paralització del procediment disciplinari per una causa imputable a ell, que comporta la pèrdua de qualsevol retribució mentre es mantingui la paralització.
Així mateix, no es percep cap retribució en cas d'incompareixença o de rebel·lia.
Quan la suspensió no es declari definitiva ni es disposi la separació, s'ha de computar el seu temps de durada com de servei actiu i s'ha de disposar la incorporació immediata del suspès a la seva plaça, amb reconeixement de tots els drets econòmics i altres que siguin procedents des de la data en què la suspensió va produir efectes.
Quan la suspensió es declari definitiva o es disposi la separació, el temps de durada de la suspensió provisional no s'ha de computar com de servei actiu, llevat del que, si s'escau, excedeixi de la suspensió definitivament imposada.
La suspensió té caràcter definitiu quan s'imposa en virtut d'una condemna o com a sanció disciplinària.
Durant el temps de suspensió definitiva, sigui quina sigui la causa determinant, el secretari judicial queda privat de tots els drets inherents a la seva condició.
Si és superior a sis mesos, implica a més la pèrdua de la destinació.
Al suspès de forma definitiva se li ha de computar el temps que hagi estat en suspensió provisional, si s'escau, a l'efecte del compliment de la sanció.
Mentre no transcorri el termini de suspensió, no escau cap canvi de situació administrativa.
Les secretàries judicials víctimes de violència de gènere, per fer efectiva la seva protecció o el seu dret a l'assistència social integral, tenen dret a sol·licitar la situació d'excedència sense necessitat d'haver prestat un temps mínim de serveis previs i sense que sigui aplicable cap termini de permanència en aquesta.
Durant els sis primers mesos tenen dret a la reserva del lloc de treball que desenvolupin.
Aquest període és computable als efectes d'ascensos, triennis i drets passius.
No obstant això, quan de les actuacions de tutela judicial resulti que l'efectivitat del dret de protecció d'aquesta ho exigeix, es pot prorrogar, per períodes de tres mesos amb un màxim de divuit, el període en el qual, d'acord amb el paràgraf anterior, es té dret a la reserva del lloc de treball amb efectes idèntics als assenyalats en el paràgraf esmentat.
Els qui perdin la condició en virtut de la qual hagin estat declarats en la situació de serveis especials, han de sol·licitar el reingrés al servei actiu en el termini màxim de deu dies, a comptar des de l'endemà del cessament en el lloc o càrrec, i incorporar-se a la seva destinació dins dels vint dies immediatament següents al cessament.
La sol·licitud s'ha de dirigir al Ministeri de Justícia, acompanyada d'una còpia del document acreditatiu del cessament.
En tot cas, la reincorporació s'ha de produir en el termini de vint dies abans indicat.
La falta de reincorporació origina la declaració de l'interessat en situació d'excedència voluntària per interès particular.
El reingrés té efectes econòmics i administratiu s des de la data de la sol·licitud.
Si no s'ha efectuat la sol·licitud, els efectes són els de la reincorporació efectiva al servei actiu.
En el cas que sigui procedent declarar la situació d'excedència voluntària, té efectes des de l'endemà del dia de cessament en el lloc o càrrec que hagi originat la declaració en situació de serveis especials.
Els secretaris judicials que sol·licitin una excedència voluntària per tenir cura d'un fill menor o d'un familiar són declarats en aquesta situació per un període d'un any que, en el supòsit de cura d'un menor, es pot prorrogar fins que aquest compleixi els tres anys d'edat.
Aquesta pròrroga és automàtica, llevat de manifestació expressa en sentit contrari.
En ambdues situacions, la reincorporació al servei actiu en el primer any pot tenir lloc en qualsevol moment en què l'interessat ho vulgui; n'hi ha prou que manifesti per escrit la voluntat de reincorporar-se, davant el secretari de govern corresponent, amb una antelació mínima d'una setmana respecte de la data en què es vulgui reincorporar.
De conformitat amb el que estableix l'article 66.2, tan sols durant el primer any es té dret a la reserva de plaça.
Transcorregut aquest període, la reserva és per a un lloc de treball de la mateixa categoria i en la mateixa província en la qual hagi exercit la seva funció immediatament abans de la situació d'excedència voluntària.
Si es vol la reincorporació durant el segon o tercer període d'excedència per cura d'un fill menor, l'interessat s'ha de dirigir al Ministeri de Justícia amb una antelació mínima de quinze dies.
Si s'esgoten els terminis màxims, el reingrés s'ha d'efectuar prèvia sol·licitud de l'interessat, dirigida al Ministeri de Justícia durant el mes anterior a la finalització dels períodes màxims corresponents.
Si no es fa, se l'ha de declarar en situació d'excedència voluntària per interès particular, amb efectes des de l'endemà de la finalització del període màxim de permanència en aquesta situació.
En qualsevol cas, el reingrés té efectes econòmics i administratius des de la data de la reincorporació efectiva al servei actiu.
Els suspesos definitius en virtut d'una sanció disciplinària per un període inferior a sis mesos s'han de reincorporar a la seva destinació l'endemà de la terminació del període de suspensió, i han de dirigir al Ministeri de Justícia una declaració expressa de no estar incursos en cap causa d'incapacitat o incompatibilitat.
Si no ho fan, s'ha de procedir de la mateixa forma que estableixen els apartats anteriors.
El reingrés al servei actiu dels secretaris judicials des de situacions que no comporten la reserva del lloc de treball s'ha d'efectuar mitjançant la seva participació en les convocatòries de concurs o lliure designació per a la provisió de llocs de treball.
No obstant això, amb caràcter previ s'ha d'adreçar una sol·licitud de reingrés al Ministeri de Justícia, en els terminis i acompanyada de la documentació que s'indiquen en l'article següent.
Efectuada la sol·licitud, el Ministeri de Justícia ha de comprovar la documentació aportada i si l'interessat reuneix els requisits establerts per al reingrés, i ha de resoldre motivadament sobre la seva concessió o denegació.
A més, el reingrés al servei actiu des de la situació d'excedència voluntària per interès particular que hagi tingut una durada superior a deu anys i des de la situació de suspensió definitiva, exigeix la declaració prèvia d'aptitud per part del Ministeri de Justícia, que ha de sol·licitar els informes i practicar les actuacions necessàries per a la seva comprovació.
Un cop obtinguda la resolució favorable, la reincorporació definitiva al servei actiu es produeix mitjançant la participació en tots els concursos que s'anunciïn per a la provisió de places de la seva categoria, amb l'obligació de sol·licitar totes les vacants de la categoria que s'hagin convocat.
En cas d'incomplir aquesta obligació, se l'ha de declarar en situació d'excedència voluntària.
En el supòsit de l'excedència regulada en l'article 65.e d'aquest Reglament, els qui sol·licitin el reingrés al servei actiu queden adscrits al tribunal superior de justícia de la comunitat autònoma de la seva última destinació i han de participar en el primer concurs de trasllats que es convoqui, en el qual tenen preferència per obtenir lloc de la seva categoria a la província o, si no n'hi ha, a la comunitat autònoma d'aquesta última destinació.
Es pot efectuar el reingrés per adscripció provisional condicionat a les necessitats del servei quan hi hagi una plaça vacant de la categoria.
La plaça assignada amb caràcter provisional s'ha de convocar per a la seva provisió definitiva, i l'adscrit provisional té l'obligació de participar en la convocatòria i sol·licitar el lloc que ocupa provisionalment.
Si no obté una destinació definitiva, se li ha d'adjudicar de manera definitiva qualsevol dels llocs de treball que estiguin vacants en el concurs.
Els secretaris judicials que estiguin en situació d'excedència voluntària pel fet d'estar en servei actiu en un cos o escala de les administracions públiques, de l'Administració de justícia o en la carrera judicial o fiscal, o desenvolupant un càrrec o prestant serveis en organismes o entitats del sector públic, han de sol·licitar el reingrés al servei actiu en el cos de secretaris judicials en el termini màxim de deu dies, a comptar des de l'endemà del cessament en la relació de serveis que vagi originar l'excedència.
Si no ho fan així, se'ls ha de declarar en situació d'excedència voluntària per interès particular.
Han d'adjuntar a la sol·licitud de reingrés un certificat expedit pel cap de personal del cos, escala o carrera, organisme o entitat en el qual hagin cessat, que acrediti els serveis prestats fins al cessament, si han estat sancionats o no, i en aquest cas tipus de falta disciplinària i sanció imposada, i declaració de no incórrer en cap causa d'incapacitat o incompatibilitat.
Quan es tracti d'un reingrés procedent de la situació d'excedència voluntària per interès particular, la sol·licitud s'ha de presentar en qualsevol moment en què es vulgui reingressar, sempre que hagi transcorregut el període mínim de dos anys de permanència a què es refereix l'apartat b de l'article 65 d'aquest Reglament.
Els secretaris judicials que es trobin en la situació d'excedència voluntària que regula l'article 65. e d'aquest Reglament, en el termini de trenta dies a comptar des de l'endemà del cessament en el càrrec polític o de confiança que va originar la situació d'excedència o des de la data de celebració de les eleccions sense haver resultat elegits, han d'optar per continuar en excedència voluntària o demanar el reingrés al servei actiu.
Aquesta opció s'ha de dirigir al Ministeri de Justícia a l'efecte de la concessió del reingrés.
Un cop reincorporat al servei actiu, el secretari judicial procedent d'aquesta situació no pot accedir durant els cinc anys següents a llocs de secretaris judicials que no siguin dels que es proveeixen per estricta antiguitat.
En el supòsit de suspensió definitiva de funcions per un període superior a sis mesos, la sol·licitud de reingrés s'ha d'efectuar amb una antelació mínima d'un mes respecte de la data de finalització del període de suspensió.
En els supòsits dels apartats 2, 3 i 4 s'ha d'aportar la documentació següent:
b ) Certificat mèdic acreditatiu de no estar incapacitat físicament o psíquicament per a l'acompliment de la funció.
c ) Declaració de no estar incurs en una causa d'incapacitat i incompatibilitat.
A més, en el supòsit de suspensió definitiva de funcions, s'ha d'adjuntar un certificat que acrediti la data de compliment de la sanció imposada.
La concurrència de peticions per a l'adjudicació de vacants entre els qui sol·licitin el reingrés al servei actiu es regeix per l'ordre següent:
La preferència dins de cada un dels grups anteriors es determina per l'antiguitat de la data d'entrada de la sol·licitud de reingrés en el Registre General del Ministeri o les oficines a què es refereix l'article 38 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
El canvi de la situació administrativa en què es trobin els secretaris judicials pot tenir lloc sempre que es reuneixin els requisits exigits en cada cas sense necessitat de reingrés al servei actiu.
Tots els funcionaris de carrera del cos de secretaris judicials adquireixen una categoria personal per l'exercici d'un lloc de treball de la categoria corresponent durant cinc anys continuats o set amb interrupció.
Les categories són tres: primera, segona i tercera.
No es pot començar a consolidar una categoria superior sense haver consolidat la inferior.
Després de superar el procés selectiu, la categoria personal inicial és sempre la tercera, que es consolida de conformitat amb el que estableix l'apartat 1 d'aquest article.
La categoria personal inicial, així com les consolidades, comporten el dret a percebre el sou corresponent a aquesta categoria amb independència de lloc que es desenvolupi.
Els llocs de treball que han de desenvolupar els secretaris judicials a l'efecte de consolidació de les categories personals, es classifiquen en els grups següents:
S'integren en aquest grup els llocs de secretari de govern, secretari coordinador provincial, secretari del Gabinet Tècnic del Tribunal Suprem i secretari de sala del Tribunal Suprem.
S'hi integren els llocs de secretari de sala de l'Audiència Nacional, secretari de sala dels tribunals superiors de justícia, lletrats del Gabinet Tècnic del Tribunal Suprem, secretaris de les audiències provincials, les direccions de serveis comuns processals i els altres llocs de treball dels serveis comuns esmentats que es determinin en les relacions de llocs de treball, i tots els llocs de treball de les unitats processals de suport directe d'òrgans judicials servits per magistrats.
Integren aquest grup els llocs de treball de les unitats processals de suport directe d'òrgans judicials servits per jutges i els dels serveis comuns processals no inclosos en el grup anterior, quan així es determini en les relacions de llocs de treball.
Sigui quina sigui la seva categoria personal, els secretaris judicials poden desenvolupar llocs inclosos en els grups diferents sempre que reuneixin els requisits que per al seu acompliment estableixin la Llei orgànica del poder judicial i aquest Reglament i estiguin continguts expressament en les relacions de llocs de treball, a excepció dels llocs del grup primer, que en cap cas no poden ser desenvolupats per un secretari judicial de tercera categoria.
La consolidació d'una categoria pers onal exigeix l'ocupació de llocs de treball corresponents a aquesta categoria almenys durant cinc anys continuats o set amb interrupció.
No es pot començar a consolidar una categoria superior sense haver consolidat prèviament la inferior.
L'ocupació de llocs de diferent grup no dóna lloc a consolidar la categoria personal corresponent al grup superior, mentre no s'hagi consolidat la inferior.
Si el secretari judicial obté un destí provisional o definitiu en un lloc de treball d'un grup superior a la categoria que estigui en procés de consolidació, se li ha de computar el temps de serveis prestat en aquell per consolidar aquesta.
Si s'obté un destí provisional o definitiu en un lloc de treball d'un grup inferior a la categoria que estigui en procés de consolidació, el temps de serveis prestats en aquell no és computable per consolidar aquesta.
El temps de serveis prestats en una adscripció provisional per reingrés procedent de situacions administratives sense reserva de lloc de treball és computable per consolidar la categoria personal que correspongui, sempre que s'obtingui un destí definitiu en un lloc del grup corresponent a la categoria que es pretengui consolidar.
El període de termini possessori és computable a l'efecte de consolidació de categoria com a període d'exercici en el nou lloc, excepte en les situacions a les quals aquest Reglament apliqui un altre règim diferent.
A l'efecte del còmput del temps de serveis exigits per consolidar una categoria personal, no es consideren interrupcions:
El temps de permanència en serveis especials, que s'ha de computar com a prestat en l'últim lloc ocupat en la situació de servei actiu o en el que durant el temps de permanència en aquesta situació s'hagi obtingut per concurs.
El temps de permanència en excedència per a cura d'un fill menor o de familiars a càrrec durant el primer any de durada d'aquesta, que s'ha de computar com a prestat en el lloc de treball del qual s'és titular.
El temps de permanència en la situació d'excedència per raó de violència sobre la dona a què es refereix l'article 71.1 d'aquest Reglament.
Els secretaris judicials tenen els drets individuals següents:
a ) Al manteniment de la seva condició de funcionari, a l'acompliment efectiu de tasques o funcions pròpies del seu cos i a no ser remoguts del lloc de treball que ocupin sinó en els supòsits i les condicions establerts legalment.
b ) A percebre la retribució i les indemnitzacions per raó del servei establertes en la normativa vigent.
c ) A la carrera professional, a través dels mecanismes de promoció professional que s'estableixin i d'acord amb els principis d'igualtat, mèrit, capacitat i publicitat.
d ) A rebre per part de l'Administració la formació necessària, inicial i continuada, amb la finalitat de millorar les seves capacitats professionals de manera que els permeti una millor i més ràpida adaptació als seus llocs de treball i els possibiliti la promoció professional.
e ) A ser informats pels seus caps o superiors de les tasques o comeses que hagin de desenvolupar i a participar en la consecució dels objectius atribuïts a la unitat on prestin els seus serveis.
f ) Al respecte de la seva intimitat i a la consideració deguda a la seva dignitat, incloent-hi la protecció davant d'ofenses verbals o físiques de naturalesa sexual.
g ) A vacances, permisos i llicències.
h ) A rebre protecció en matèria de seguretat i salut a la feina, per a la qual cosa les administracions competents han d'adoptar les mesures que calguin per a l'aplicació efectiva de la normativa vigent sobre prevenció de riscos i salut laboral, procedint a l'avaluació dels riscos inicials i a l'establiment de plans d'emergència, així com la creació de serveis de prevenció i un Comitè Central de Seguretat i Salut.
j ) A un règim de seguretat social que, per als secretaris de carrera i secretaris en pràctiques, està integrat pels mecanismes de cobertura següents:
El règim de classes passives de l'Estat, que es regeix per les seves normes específiques.
El mutualisme judicial, regulat pel Reial decret legislatiu 3/2000, de 23 de juny, i disposicions de desenvolupament.
El règim de drets que conté l'apartat anterior és aplicable als secretaris substituts en la mesura en què la naturalesa del dret ho permeti, i queden integrats, a l'efecte de seguretat social, en el règim general de la Seguretat Social.
Els secretaris judicials tenen els drets col·lectius següents, en els termes que estableixen la Constitució i les lleis:
a ) A la lliure associació professional.
d ) De vaga, en els termes que conté la legislació general de l'Estat per a funcionaris públics, amb el deure de garantir el manteniment dels serveis essencials de l'Administració de justícia.
e ) A la negociació col·lectiva i a la participació en la determinació de les condicions de treball, per a la qual cosa s'han d'establir els marcs adequats que permetin una major i més intensa participació dels representants dels secret aris judicials, a través de grups de treball, meses o qualsevol altre fòrum de diàleg i negociació.
Els secretaris estan obligats a:
a ) Respectar la Constitució i la resta de l'ordenament jurídic.
b ) Exercir les seves tasques, funcions o càrrec amb lleialtat i imparcialitat i servir amb objectivitat els interessos generals.
c ) Complir amb diligència les instruccions professionals rebudes del seu superior jeràrquic en l'àmbit de les seves competències.
d ) Dur a terme amb l'aplicació deguda les funcions o tasques pròpies del seu lloc de treball i les altres que, relacionades amb les anteriors, els encomanin els seus caps o superiors per al compliment dels objectius de la unitat.
e ) Complir el règim de jornada i horari que s'estableixi.
f ) Mantenir sigil en els assumptes que coneguin per raó dels seus càrrecs o funcions i no fer un ús indegut de la informació obtinguda, així com mantenir en secret les matèries classificades i altres la difusió de les quals estigui prohibida legalment.
g ) Informar les autoritats competents de les ordres que, a judici seu, siguin contràries a la legalitat o constitutives de delicte.
h ) Complir el règim d'incompatibilitats i prohibicions.
i ) Tractar els ciutadans amb atenció i respecte.
j ) Donar a conèixer la seva identitat i categoria als interessats que ho requereixin, excepte quan això no sigui possible per raons de seguretat.
k ) Vetllar per la conservació i l'ús correcte dels locals, el material, els documents i la informació que estiguin al seu càrrec, i no utilitzar els mitjans propietat de l'Administració en profit propi ni exercir les seves tasques de manera que els puguin beneficiar il·legítimament a si mateixos o a altres persones.
l ) Col·laborar amb les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia per a l'efectivitat de les que aquestes tinguin en matèria d'organització i gestió de mitjans personals i materials, i complir les instruccions que a aquest efecte rebin dels seus superiors jeràrquics.
m ) Tractar amb correcció i consideració els superiors jeràrquics, companys i subordinats.
Quan un secretari judicial rebi del seu superior jeràrquic una ordre o instrucció que consideri contrària a les lleis o que per qualsevol altre motiu estimi improcedent, ho ha de fer saber, mitjançant un informe raonat, a qui l'hagi dictat, sens perjudici de complir, per descomptat, l'ordre o instrucció.
Si l'ordre o instrucció procedeix del cap del servei comú processal i aquest no atén els arguments exposats en l'informe raonat, el secretari judicial afectat pot plantejar la qüestió davant el secretari coordinador provincial, el qual ho ha de resoldre definitivament, ratificant o reformant l'ordre o instrucció qüestionada.
Si l'ordre o instrucció procedeix del secretari coordinador provincial, i si aquest no considera satisfactòries les raons exposades, el secretari judicial pot plantejar la qüestió al secretari de govern, el qual ho ha de resoldre definitivament, ratificant o reformant l'ordre o instrucció qüestionada.
Si l'ordre o instrucció és del secretari de govern, el secretari judicial pot plantejar la qüestió al secretari general de l'Administració de justícia, el qual ho ha de resoldre definitivament de la mateixa manera.
En el cas que l'ordre o instrucció l'hagi dictada el secretari general de l'Administració de justícia, la qüestió s'ha de plantejar davant el secretari d'estat de Justícia a fi que la resolgui definitivament.
Amb caràcter general les vacances anuals retribuïdes són d'un mes natural o de vint-i-dos dies hàbils anuals per any complet de servei, o el temps que correspongui proporcionalment si el temps de serveis efectius prestats duran t l'any és inferior.
Els secretaris judicials destinats a la Comunitat Autònoma de Canàries poden acumular en un sol període les vacances corresponents a dos anys.
S'han de gaudir de manera obligatòria dins l'any natural i fins al dia 15 de gener de l'any següent, en períodes mínims de cinc dies hàbils consecutius, d'acord amb la planificació que efectuï l'òrgan competent.
A aquests efectes, els dissabtes no es consideren dies hàbils, llevat que en els horaris especials s'estableixi una altra cosa.
A més, i en funció dels anys d'antiguitat que s'hagin completat a l'Administració, es té dret a un increment en els dies de vacances, que és el mateix que s'estableixi per als funcionaris de l'Administració general de l'Estat i que es fa efectiu a partir de l'any natural següent al compliment de l'antiguitat indicada.
En el cas de baixa per maternitat, quan aquesta situació coincideixi amb el període de vacances aquest queda interromput i es poden gaudir les vacances una vegada finalitzat el període de permís per maternitat, dins l'any natural o fins al dia 15 de gener de l'any següent.
De la mateixa manera, el període de vacances queda interromput si durant aquest es produeix un ingrés hospitalari, de manera que se'n pot gaudir la resta quan s'hagi produït l'alta hospitalària, en el mateix període que estableix el paràgraf anterior.
El Ministeri de Justícia, prèvia negociació amb les organitzacions sindicals, ha de dictar les normes que estableixin la forma de gaudir de les vacances i el procediment per a la seva concessió.
En tot cas, les vacances es concedeixen a sol·licitud de l'interessat i el seu gaudi està determinat per les necessitats del servei.
Si es denega el període sol·licitat, la denegació ha de ser motivada.
El secretari de govern és el competent per concedir les vacances en el seu respectiu àmbit competencial.
Per a la concessió de les vacances dels secretaris de govern és competent el secretari general de l'Administració de justícia.
Al llarg de l'any, els secretaris judicials tenen dret, a més, a gaudir de fins a nou dies de permís per assumptes particulars.
Aquests dies no es poden acumular en cap cas a les vacances anuals retribuïdes.
Els poden distribuir segons la seva conveniència i els concedeix el secretari de govern respectiu, el qual presta la seva conformitat a la sol·licitud sempre que es respectin les necessitats del servei.
Quan per raó del servei no es gaudeixi d'aquest permís abans de finalitzar el mes de desembre, se'n pot gaudir fins al dia 31 de gener de l'any següent.
El gaudi d'aquest permís no afecta els drets econòmics del funcionari.
Els secretaris judicials tenen dret als mateixos permisos i amb la mateixa extensió que els que estableix la normativa vigent aplicable als funcionaris dels cossos als quals es refereix el llibre VI de la Llei orgànica del poder judicial.
Els secretaris judicials tenen dret a una llicència de quinze dies naturals de durada per raó de matrimoni, que atorga el secretari de govern respectiu i es concedeix amb plenitud de drets econòmics.
Es pot gaudir de llicències per assumptes propis sense dret a cap retribució, la durada acumulada de les quals no pot excedir, en cap cas, els tres mesos cada dos anys de serveis efectius, i la concessió de les quals està subordinada a les necessitats del servei.
La sol·licitud d'una llicència per assumptes propis s'ha d'elevar al secretari de govern respectiu, amb un informe del secretari coordinador en què s'ha de fer constar si durant l'absència del funcionari el servei quedarà degudament atès, i de quina manera.
La malaltia o l'accident que impedeixi l'acompliment normal de les funcions dóna lloc a una llicència per malaltia.
Els secretaris tenen l'obligació de comuni car als secretaris coordinadors provincials la impossibilitat d'assistir a la feina per raó de malaltia durant la mateixa jornada laboral del dia en què aquesta es produeixi.
A més, han de sol·licitar al secretari de govern respectiu una llicència per malaltia el quart dia consecutiu al dia en què s'hagi produït l'absència del lloc de treball.
La llicència inicial s'ha de concedir pel temps que el facultatiu consideri com a previsible per a la curació i en cap cas per un període superior a quinze dies.
Si l'estat de malaltia persisteix, la llicència inicial es prorroga automàticament en la forma que determini el secretari de govern, però queda sense efecte si abans es produeix la curació.
Tant la llicència inicial com les pròrrogues s'han de concedir prèvia presentació de l'informe de baixa o el certificat mèdic que acrediti la certesa de la malaltia i la impossibilitat d'assistir a la feina.
Es concedeixen llicències per malaltia derivades d'un mateix procés patològic, fins a un màxim de dotze mesos prorrogables per uns altres sis, quan es presumeix que durant aquest temps el treballador pot ser donat d'alta mèdica per curació.
Transcorreguts els terminis esmentats, es prorroguen les llicències fins al moment de la declaració de la jubilació per incapacitat permanent o de l'alta mèdica, sense que en cap cas puguin excedir els trenta mesos des de la data de la sol·licitud de la llicència inicial.
A aquests efectes, s'entén que hi ha una nova llicència per malaltia quan el procés patològic és diferent, i, en tot cas, quan les llicències s'hagin interromput durant un mínim d'un any.
Les llicències per malaltia donen lloc a plenitud de drets econòmics durant els sis primers mesos des de la data en què es va sol·licitar la llicència inicial, sempre que derivin del mateix procés patològic i es concedeixin de manera continuada o amb una interrupció de fins a un mes.
En qualsevol cas, el secretari de govern o, si s'escau, el secretari general de l'Administració de justícia poden sol·licitar únicament a la inspecció mèdica corresponent la revisió d'un procés per determinar que les causes que van originar la concessió de la llicència continuen subsistint.
La baixa per malaltia no autoritza a absentar-se del domicili sense el permís oportú, excepte en els casos de malaltia greu o intervenció quirúrgica.
Es poden concedir llicències per a formació i perfeccionament en els casos següents:
a ) Per assistir a cursos de formació inclosos en els plans de formació que es portin a terme anualment, organitzats pel Ministeri de Justícia, les comunitats autònomes, les organitzacions sindicals o altres entitats públiques o privades.
La durada i la forma de gaudir d'aquesta llicència la determinen la duració i la programació dels cursos que es facin i no han de suposar cap limitació d'havers.
b ) Per assistir a cursos, congressos o jornades, sempre que estiguin relacionats amb les funcions pròpies del cos de secretaris judicials i suposin completar la seva formació per exercir-les.
La concessió s'ha de subordinar a les necessitats del servei i a les disponibilitats pressupostàries.
La durada ve determinada per la dels cursos, congressos o jornades, i donen dret a percebre les retribucions bàsiques i les prestacions per fill a càrrec.
Els qui després de superar les proves selectives corresponents hagin estat nomenats secretaris en pràctiques i ja estiguin prestant serveis remunerats a l'Administració de justícia com a funcionaris, tenen dret a una llicència extraordinària durant el temps que es prolongui aquesta situació i han de percebre les retribucions que la normativa vigent estableix per als secretaris en pràctiques.
També poden gaudir d'una llicència extraordinària durant el temps de permanència en cursos selectius o períodes de pràctiques per haver superat proves d'accés a altres cossos de l'Administració pública.
Els secretaris de govern són competents per concedir les vacances, els permisos i les llicències que estableix aquest Reglament, respecte dels secretaris judicials que prestin serveis en els seus àmbits territorials respectius.
El secretari general de l'Administració de justícia és el competent per concedir les vacances, els permisos i les llicències als secretaris de govern.
Correspon al secretari general de l'Administració de justícia i als secretaris de govern, cada un en el seu àmbit competencial respectiu de conformitat amb el que estableixen els apartats anteriors, el control de la incapacitat temporal dels secretaris judicials.
Amb aquesta finalitat poden sol·licitar l'assessorament facultatiu que estimin necessari, si s'escau, i utilitzar els sistemes de col·laboració que el Ministeri de Justícia o les comunitats autònomes competents hagin establert amb els organismes públics o les entitats que en els seus àmbits respectius assumeixen la inspecció, l'avaluació i el seguiment de control de la incapacitat temporal del règim general de la seguretat social i dels règims especials.
Per a la concessió de vacances, permisos i llicències, el secretari general de l'Administració de justícia i els secretaris de govern han de tenir en compte, a fi que les necessitats del servei estiguin sempre correctament ateses, que les llicències per raó de matrimoni o malaltia i els permisos per naixement d'un fill i mort o malaltia greu d'un familiar; per trasllat de domicili; per desenvolupar funcions sindicals; per participar en exàmens finals o altres proves d'aptitud; pel temps indispensable per complir un deure de caràcter públic personal; per part, adopció i acolliment, i per absències totals o parcials del lloc de treball de les secretàries judicials víctimes de violència de gènere, a tots els quals es refereix l'article 86, tenen caràcter prioritari respecte de les llicències per formació i perfeccionament, les llicències per assumptes propis i el permís per assumptes particulars, de manera que pot basar en aquestes prioritats la denegació d'aquests per a les dates sol·licitades.
Contra les resolucions per les quals es concedeixin o deneguin vacances, permisos i llicències dels secretaris judicials, s'hi pot interposar recurs d'alçada a la Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia.
Les retribucions són bàsiques i complementàries.
Els conceptes retributius bàsics són el sou i l'antiguitat.
a ) Mitjançant el sou es remunera la pertinença al cos i la categoria que es té.
b ) L'antiguitat es remunera mitjançant un increment successiu del cinc per cent del sou inicial corresponent a la categoria d'ingrés per cada tres anys de servei actiu o en les altres situacions administratives en les quals es reconegui el temps a aquests efectes.
En el cas que s'hagin prestat serveis prèviament en altres carreres o cossos funcionarials, es té dret a continuar percebent, per aquest concepte retributiu, les quantitats corresponents a l'antiguitat acreditada en aquells.
La fracció o temps inferior a un trienni es considera a aquests efectes com a temps de serveis prestats en el cos o carrera d'última incorporació.
c ) Els secretaris judicials tenen dret, a més, a percebre dues pagues extraordinàries l'any, cada una d'elles pel mateix import que una mensualitat de sou i antiguitat reconeguts i, si escau, una quantitat proporcional del complement general de lloc en els termes que es fixin per llei per a aquest personal.
Aquestes pagues s'han de fer efectives els mesos de juny i desembre, sempre que els perceptors estiguin en servei actiu o amb dret a meritació del sou el primer dia dels mesos indicats.
Els conceptes retributius complementaris són els següents:
a ) El complement general de lloc, que retribueix les seves característiques generals.
b ) El complement específic, únic per a cada lloc de treball i destinat a retribuir les seves condicions particulars.
c ) El complement de productivitat, destinat a retribuir l'especial rendiment, l'activitat extraordinària i l'interès o la iniciativa amb què el funcionari desenvolupa la seva feina, així com la seva participació en els programes concrets d'actuació i en la consecució dels objectius que determini el Ministeri de Justícia, oïts el Consell General del Poder Judicial i el Consell del Secretariat, i negociats amb les organitzacions sindicals més representatives.
També es pot retribuir mitjançant aquest complement la participació dels secretaris judicials en els programes o en la consecució dels objectius que hagin determinat els òrgans competents de les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia per a les oficines judicials del seu territori, sempre que existeixi una autorització prèvia del Ministeri de Justícia.
A aquest efecte, s'han d'establir els mecanismes de coordinació necessaris entre les administracions competents.
d ) Les gratificacions destinades a retribuir els serveis de caràcter extraordinari prestats fora de la jornada normal de treball.
A més de les retribucions assenyalades anteriorment, els secretaris judicials poden percebre les retribucions següents, que tenen la condició d'especials:
a ) Les corresponents a l'acompliment de serveis de guàrdia.
b ) Les corresponents a substitucions que impliquin l'acompliment conjunt d'una altra funció, a més d'aquelles de les quals sigui titular.
Aquestes retribucions són compatibles amb tots els conceptes retributius previstos anteriorment.
Els secretaris substituts han de percebre les retribucions corresponents al lloc de treball desenvolupat, excepte la corresponent al concepte d'antiguitat.
Igualment, els secretaris judicials, sens perjudici del seu règim jurídic singular, tenen dret a percebre les indemnitzacions que s'estableixen per al personal al servei de l'Administració general de l'Estat l'objecte de les quals sigui rescabalar-los de les despeses que es vegin obligats a realitzar per raó del servei.
Els secretaris judicials destinats al Ministeri de Justícia d'acord amb que preveu l'article 25 de la Llei 38/1988, de 28 de desembre, de demarcació i de planta judicial, han de percebre les retribucions corresponents a les de secretari d'unitat processal de suport directe de sala del Tribunal Superior de Justícia de Madrid.
La quantia de les retribucions bàsiques i dels complements generals del lloc es determina en la Llei de pressupostos generals de l'Estat per a cada any.
La quantia del sou s'ha d'establir per a cada una de les categories en què s'estructura el cos de secretaris judicials i l'antiguitat s'ha de remunerar mitjançant un increment successiu del cinc per cent del sou inicial corresponent a la categoria d'ingrés per cada tres anys de servei.
En tot cas s'ha de respectar la quantia dels triennis reconeguda als secretaris judicials que pertanyin a l'extingit cos dels secretaris de Magistratura de Treball.
El Govern, mitjançant un reial decret, a proposta conjunta dels ministres de Justícia i d'Economia i Hisenda, prèvia negociació amb les organitzacions sindicals més representatives, ha de determinar els diferents tipus de llocs adscrits als secretaris judicials a efectes del complement general de lloc, l'assignació inicial dels complements específics que corresponguin i les retribucions que escaiguin per substitucions que impliquin el desenvolupament conjunt d'una altra funció.
La concreció de la quantia individual del complement de productivitat i la determinació del nombre de funcionaris amb dret a percebre'l, s'han de dur a terme mitjançant una resolució del Ministeri de Justícia, prèvia negociació amb les organitzacions sindicals més representatives i un cop oïdes les associacions professionals de secretaris judicials legalment constituïdes.
Mitjançant una ordre ministerial, a proposta conjunta dels ministres de Justícia i d'Hisenda, prèvia negociació amb les organitzacions sindicals i un cop oïdes les associacions professionals de secretaris judicials legalment constituïdes, s'ha de determinar la remuneració per servei de guàrdia.
L'assignació individual de la quantia de les gratificacions i la fixació dels criteris per percebre-la s'han de determinar per resolució del Ministeri de Justícia.
Els secretaris judicials tenen dret a la promoció professional a través dels mecanismes que s'estableixin d'acord amb els principis d'igualtat, mèrit, capacitat i publicitat.
El Ministeri de Justícia ha de garantir que els secretaris judicials rebin una formació inicial i continuada, especialitzada i d'alta qualitat, durant tota la seva carrera professional, amb la finalitat de millorar les seves capacitats professionals de manera que els permeti una adaptació millor i més ràpida als seus llocs de treball i els possibiliti la seva promoció professional.
El Ministeri de Justícia, en col·laboració amb el Centre d'Estudis Jurídics, ha d'establir un pla de formació contínua del cos de secretaris judicials, en el qual s'han de detallar els objectius, els continguts, les prioritats formatives i la programació plurianual d'aquestes actuacions.
El Centre d'Estudis Jurídics ha de desenvolupar els programes i impartir els cursos de formació que integrin el Pla de formació contínua de secretaris judicials, per a la qual cosa pot organitzar activitats formatives de manera descentralitzada subscrivint convenis amb les administracions autonòmiques o mitjançant la col·laboració, si s'escau, amb entitats i organismes experts a impartir la formació de què es tracti.
Igualment, es poden organitzar cursos de formació a distància mitjançant l'ús de les noves tecnologies.
En tot cas, s'ha de promoure l'ús intensiu de les noves tecnologies per tal de fer arribar el contingut dels cursos formatius presencials a tots els secretaris judicials que per raons organitzatives o pressupostàries no hi puguin accedir.
Els secretaris judicials també tenen dret a rebre una formació al més completa possible sobre l'ús i l'aprofitament de les noves tecnologies, i a aquest efecte el Centre d'Estudis Jurídics pot convenir la seva realització per part d'entitats i organismes experts en aquestes matèries.
Els secretaris judicials que obtinguin plaça en una destinació de diferent ordre jurisdiccional a aquell en el qual fins aleshores hagin estat servint, o els qui provenint d'una unitat processal de suport directe passin a desenvolupar un lloc de treball en un servei comú processal, així com els qui reingressin al servei actiu transcorreguts tres anys, han de participar en les activitats específiques de formació que el Ministeri de Justícia estableixi, dins del Pla de formació contínua, en col·laboració amb el Centre d'Estudis Jurídics.
En audiència pública, reunions del tribunal i actes solemnes judicials, els secretaris judicials han d'usar la toga i, en estrades, han de seure a la mateixa altura que els jutges i magistrats, fiscals, advocats i procuradors.
Els secretaris judicials que ocupin llocs de treball del grup I tenen el tractament de senyoria il·lustríssima.
Els altres secretaris judicials tenen el tractament de senyoria.
Els secretaris judicials tenen dret al document corresponent que acrediti la seva condició com a tals, en el qual s'ha d'expressar el contingut de l'article 440 de la Llei orgànica del poder judicial.
El document els l'ha d'expedir la Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia.
Com a distintiu del seu càrrec han de dur sobre la toga una placa i poden usar una medalla, ambdues daurades si tenen la primera i segona categories consolidades, i platejades si pertanyen a la tercera.
Els secretaris judicials de primera i segona categories han de portar volantets a les bocamànigues de la toga.
La placa es compon d'un cercle central d'esmalt de color morat, de 50 mil·límetres, circumdat d'un conjunt de rajos de metall daurat o platejat, distribuïts en vuit grups, conjunt que adopta una forma estrellada, amb un diàmetre màxim de 85 mil·límetres, i mínim de 65 mil·límetres.
En aquest cercle d'esmalt hi ha d'haver, separats per un nervi vertical, dos ovals inclinats cap a la vora, en els quals figurin, respectivament, l'escut d'Espanya i una figura al·legòrica representativa de la fe.
Vorejant la meitat inferior, sobre l'esmalt, una cinta de 4 mil·límetres d'amplada amb la inscripció «Fe pública judicial».
Presidint el conjunt, la corona de l'escut d'Espanya.
La medalla ha de tenir la forma d'oval de 52 mil·límetres en la seva major extensió, per 37 mil·límetres d'amplada, orlada en el contorn per dues branques de llorer recollides per 4 abraçadores, oposades en el sentit dels diàmetres que, partint d'un filet d'1 mil·límetre d'amplada, que ha d'envoltar l'oval inferior, s'ha de tancar sobre el revers, en el qual ha de figurar la inscripció «Fe pública judicial».
La medalla ha d'estar superada per la corona de l'escut d'Espanya.
El cordó del qual ha de penjar, per mitjà d'una anella, ha de ser de fil d'or o plata, segons els casos.
Els secretaris judicials han d'usar un segell que han d'estampar en els documents, al costat de la seva signatura, amb els atributs de la Justícia i la inscripció al centre «Fe pública judicial», al voltant de la qual ha de figurar la denominació de l'oficina judicial corresponent i
Els secretaris judicials ocupen els llocs de treball de les unitats en què s'estructuren les oficines judicials que la Llei orgànica del poder judicial o les relacions de llocs de treball reserven a aquest cos.
A més poden prestar serveis en el Consell General del Poder Judicial, en el Tribunal Constitucional i en el Tribunal de Comptes, en els termes i amb les condicions que preveu la normativa reguladora del personal al servei de ls òrgans constitucionals esmentats, i en la Mutualitat General Judicial en els llocs que es determinin en la relació de llocs de treball de l'organisme públic esmentat.
També poden accedir a llocs de treball d'altres administracions públiques en la mesura que les relacions de llocs de treball continguin una previsió expressa a aquest efecte.
Els és aplicable, mentre es mantinguin en els llocs esmentats, la legislació en matèria de Funció Pública de l'administració a què estiguin destinats i han d'estar en servei actiu en la seva administració d'origen.
Els llocs de treball a ocupar per secretaris judicials s'ordenen a través de les relacions de llocs de treball, que en tot cas han de ser públiques.
Les relacions de llocs de treball han de contenir la dotació de tots els llocs de treball que s'hagin d'assignar a secretaris judicials i indicar-ne la denominació, ubicació i característiques essencials, els requisits exigits per al seu acompliment, el complement general de lloc i el complement específic.
Les relacions de llocs de treball han de contenir necessàriament les especificacions següents:
Als efectes d'ordenació dels llocs de treball i d'ocupació d'aquests pels secretaris judicials, té la consideració de centre gestor la Direcció General de Relacions amb l'Administració de Justícia.
El conjunt de les unitats processals de suport directe a un determinat òrgan judicial col·legiat que radiquin en el mateix municipi.
El conjunt de les unitats processals de suport directe a òrgans judicials unipersonals que pertanyin al mateix ordre jurisdiccional que radiquin en el mateix municipi.
A aquests efectes, es considera centre de destinació el conjunt d'unitats processals de suport directe dels jutjats de primera instància i instrucció del mateix municipi.
S'entén que l'ordre jurisdiccional civil comprèn els jutjats de primera instància, els jutjats mercantils i els jutjats de família.
S'entén que l'ordre jurisdiccional penal comprèn els jutjats d'instrucció, els jutjats penals, els jutjats de vigilància penitenciària, els jutjats de menors i els jutjats de violència sobre la dona.
Les secretaries de govern del Tribunal Suprem, de l'Audiència Nacional i de cada un dels tribunals superiors de justícia, així com de les ciutats de Ceuta i Melilla.
V. El Registre Civil Central i els registres civils únics de cada localitat, on n'hi hagi.
El Gabinet Tècnic d'Informació i Documentació del Tribunal Suprem.
Els llocs es classifiquen en genèrics i en singularitzats.
Són llocs genèrics els que no es diferencien dins l'estructura orgànica i que impliquen l'execució de tasques o funcions pròpies del cos, i per tant no tenen un contingut funcional individualitzat.
Els llocs corresponents a les unitats processals de suport directe a òrgans judicials com a norma general són genèrics.
Són llocs singularitzats els diferenciats dins l'estructura orgànica i que impliquen l'execució de funcions assignades de manera individualitzada.
A l'efecte de les relacions de llocs de treball, se n'ha de concretar la forma de provisió definitiva pel procediment de concurs o de lliure designació.
A més dels requisits anteriorment assenyalats, les relacions de llocs de treball poden contenir:
a ) Titulació acadèmica específica que calgui per cobrir el lloc, a més de la genèrica corresponent al cos de secretaris, quan la seva necessitat es dedueixi objectivament de l'índole de les funcions a desenvolupar.
b ) Formació específica, quan de la naturalesa de les funcions del lloc se'n dedueixi l'exigència i es pugui acreditar documentalment.
c ) Coneixements informàtics quan calguin per ocupar el lloc.
d ) Coneixement oral i escrit de la llengua oficial pròpia en les comunitats autònomes que la tinguin reconeguda com a tal i coneixement, així mateix, del seu dret civil foral o especial, que es valoren com a mèrit.
e ) Les altres condicions que es considerin rellevants en el contingut del lloc o el seu exercici.
El Ministeri de Justícia és competent en tot el territori de l'Estat per a l'ordenació dels llocs de treball assignats al cos de secretaris judicials, que s'ha de negociar amb les organitzacions sindicals més representatives, oïdes les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia i el Consell del Secretariat.
El Ministeri de Justícia, amb anterioritat a l'aprovació definitiva de cada relació de llocs de treball, ha de sol·licitar un informe al Consell General del Poder Judicial.
La relació de llocs de treball del cos de secretaris judicials s'ha d'aprovar per ordre del ministre de Justícia previ informe del Ministeri d'Economia i Hisenda.
El Ministeri de Justícia ha de publicar l'escalafó del cos de secretaris judicials, que s'ha d'actualitzar almenys cada dos anys.
Aquesta publicació s'ha de fer en el Butlletí Oficial de l'Estat o bé en el d'informació del Departament; en el segon supòsit, se li ha d'atorgar caràcter oficial mitjançant l'ordre oportuna, que s'ha d'inserir en el Butlletí Oficial de l'Estat.
En els dos casos s'ha d'oferir als interessats un termini de trenta dies perquè puguin instar les rectificacions que considerin pertinents, que són resoltes pel Ministeri.
L'escalafó s'ha de confeccionar de conformitat amb les regles següents:
a ) El lloc a l'escalafó el determina l'antiguitat de serveis en la categoria, segons l'ordre dels nomenaments respectius.
b ) Així mateix, s'han de relacionar per separat els secretaris judicials de cada categoria en actiu o en una altra situació que porti implícit l'abonament de serveis, i els que estiguin excedents voluntaris, suspesos definitius o en qualsevol altra situació administrativa.
Les relacions de secretaris judicials de primera i segona categoria han d'incloure exclusivament els que les tinguin consolidades.
En la corresponent a la tercera categoria, s'han de distingir els que la tinguin consolidada dels que estiguin en període de consolidació.
Els qui accedeixin al cos de secretaris judicials, una vegada superat el procés selectiu, s'han d'incorporar a la relació de la tercera categoria, dins dels que es trobin en període de consolidació, i al final d'aquesta, per l'ordre de puntuació obtinguda en el procés selectiu esmentat.
c ) En l'escalafó han de figurar les dades següents: número d'ordre, cognoms i nom de cada funcionari, número del document nacional d'identitat, data de naixement, data del primer nomenament en el cos, cos d'ingrés o procedència, data d'antiguitat en la categoria i suma total de serveis prestats.
La durada de la jornada general de treball efectiu en còmput anual i de les jornades que s'hagin de fer en règim de dedicació especial, així com les seves especificitats, s'ha de fixar per resolució de l'òrgan competent del Ministeri de Justícia, previ informe de les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia i negociació amb les organitzacions sindicals més representatives.
Els secretaris judicials han d'exercir la seva activitat en els termes que exigeixin les necessitats del servei.
A aquest efecte, el Ministeri de Justícia, previ informe de les comunitats autònomes amb traspassos rebuts i negociació amb les organitzacions sindicals, ha de determinar les compensacions horàries i els còmputs especials quan l'atenció d'actuacions processals urgents i inajornables suposi un excés d'hores sobre la jornada a realitzar.
La durada de la jornada general setmanal és la mateixa que l'establerta per a l'Administració general de l'Estat.
Els secretaris judicials poden fer jornades reduïdes, en els supòsits i amb les condicions establertes legalment i reglamentària.
Es poden establir jornades només de matí o jornades de matí i tarda per a determinats serveis o òrgans jurisdiccionals, quan les necessitats del servei ho aconsellin, i en especial en les unitats d'atenció al públic, en les quals s'ha de tendir a augmentar el temps d'atenció als ciutadans.
La incorporació dels secretaris judicials a la jornada de matí i tarda és voluntària i ha d'anar acompanyada de incentivadores, excepte en els casos en què estiguin destinats a llocs de treballs singularitzats per als quals la relació de llocs de treball estableixi necessàriament jornada de matí i tarda per raó de les necessitats del servei.
En aquest cas, les relacions de llocs de treball han d'establir els complements retributius corresponents.
La distribució de la jornada i la fixació dels horaris s'han de determinar a partir del calendari laboral que, amb caràcter anual, aprovi l'òrgan competent del Ministeri de Justícia, oïdes les comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, previ informe favorable del Consell General del Poder Judicial i negociació amb les organitzacions sindicals.
El calendari laboral s'ha de determinar en funció del nombre d'hores anuals de treball efectiu.
Es poden establir flexibilitats horàries a l'entrada i sortida de la feina, però garantint en tot cas un nombre d'hores d'obligada assistència continuada.
Els horaris que s'estableixin han de respectar en tot cas l'horari d'audiència pública.
Quan les peculiaritats d'alguns serveis o òrgans jurisdiccionals ho aconsellin, es poden establir horaris especials, que han de figurar en les relacions de llocs de treball i han de ser objecte del complement retributiu que es determini.
L'incompliment de la jornada dóna lloc al descompte automàtic, sense necessitat d'expedient disciplinari, de les retribucions corresponents al temps no treballat, calculat en la forma que estableix la normativa aplicable.
A aquests efectes, es considera treball efectiu el que es presta dins l'horari establert en la forma que es determini, tenint en compte les compensacions horàries que siguin procedents, i el que correspongui a permisos retribuïts, així com els crèdits d'hores retribuïdes per funcions sindicals.
El Consell General del Poder Judicial, oïts el Ministeri de Justícia, el Ministeri Fiscal i les comunitats autònomes amb traspassos rebuts, així com els col·legis d'advocats i de procuradors de cada demarcació, ha de determinar els òrgans jurisdiccionals i altres serveis de l'Administració de justícia que han de romandre en servei de guàrdia, així com els horaris i les condicions en què s'ha de fer.
El Ministeri de Justícia i les comunitats autònomes en els seus respectius territoris han de garantir l'assistència necessària als òrgans o serveis judicials en funcions de guàrdia.
A aquest efecte, prèvia negociació amb les organitzacions sindicals i oïdes les associacions professionals legalment constituïdes, el Ministeri de Justícia ha de determinar el nombre de secretaris judicials que han de prestar aquest servei, la permanència en l'òrgan judicial o servei o la seva situació de disponibilitat, i organitzar i distribuir l'horari a complir.
Els llocs de treball vacants o el titular de ls quals es trobi en la situació de serveis especials s'han de proveir d'acord amb els procediments de concurs, que és el sistema ordinari de provisió, o de lliure designació, quan es tracti de llocs de caràcter directiu o d'especial responsabilitat.
El sistema de provisió s'ha de determinar en les relacions de llocs de treball corresponents i tenint en compte la naturalesa de les funcions a desenvolupar.
Excepcionalment, i quan les necessitats del servei ho requereixin, els llocs de treball també es poden cobrir de manera temporal mitjançant adscripció provisional o en comissió de serveis, en la forma i els supòsits que regulen la Llei orgànica del poder judicial i aquest Reglament.
Per fer efectiva la seva protecció o el seu dret a l'assistència social integral, la secretària judicial víctima de violència sobre la dona que es vegi obligada a abandonar el lloc de treball a la localitat on prestava els seus serveis, té dret preferent a ocupar un altre lloc de treball dels reservats al seu cos i de característiques anàlogues que estigui vacant i la provisió del qual sigui necessària.
El Ministeri de Justícia, en aquest supòsit, està obligat a comunicar a la interessada les vacants de provisió necessària ubicades a la mateixa localitat o a les localitats que ella sol·liciti expressament.
El trasllat té una durada inicial de sis mesos, durant els quals l'Administració té l'obligació de reservar el lloc de treball que anteriorment ocupava la secretària judicial, que ha de desenvolupar el nou lloc de treball en comissió de servei.
Transcorregut aquest període, la secretària judicial ha d'optar bé pel lloc de treball d'origen, bé per continuar amb caràcter definitiu en el lloc que hagi estat ocupant en comissió de servei.
Així mateix, quan les necessitats del servei ho demanin, les destinacions poden ser cobertes temporalment per un secretari substitut només en el cas que les substitucions no les puguin dur a terme qui designi, d'entre els secretaris titulars, el superior jeràrquic immediat de qui hagi de ser substituït.
Els procediments de concurs i lliure designació per a la provisió de llocs de treball a desenvolupar per secretaris judicials s'han de regir per la convocatòria respectiva, que s'ha de publicar en el Butlletí Oficial de l'Estat, i s'hi ha d'indicar la denominació del lloc, la localització i la retribució, així com, si s'escau, els requisits mínims exigibles i els altres que constin en les relacions de llocs de treball.
El ministre de Justícia, mitjançant una ordre ministerial, ha de convocar i resoldre els concursos per a la provisió de llocs de treball adscrits als secretaris judicials.
El concurs consisteix en la comprovació i valoració dels mèrits que es puguin al·legar, d'acord amb les bases de la convocatòria i de conformitat amb el barem que s'hi estableixi.
Ateses la naturalesa i les funcions dels llocs que es pretengui cobrir, el concurs pot ser:
Per aquest sistema, amb caràcter general, es proveixen els llocs de treball genèrics.
b ) Concurs específic de mèrits.
Per aquest sistema es cobreixen els llocs de treball singularitzats per a la provisió dels quals no estigui previst, en les relacions de llocs de treball, el sistema de lliure designació.
Per a l'adjudicació dels llocs de treball, s'han de valorar els mèrits següents:
a ) Antiguitat: es valora per anys complets de serveis, i es computen proporcionalment els períodes inferiors per mesos i dies.
A aquests efectes els mesos es consideren de trenta dies.
b ) En la resolució dels concursos per a la provisió de destinacions en territori de les comunitats autònomes els estatuts d'autonomia de les quals reconeixen l'oficialitat d'una llengua pròpia diferent del castellà i de les que posseeixen dret propi, es té en compte, a més de l'antiguitat a què es refereix l'apartat anterior, el reconeixement de mèrits per l'acreditació del coneixement oral i escrit de la llengua oficial pròpia de la comunitat autònoma i/o del seu dret propi.
c ) A més dels mèrits al·legats en els apartats anteriors, les bases de la convocatòria poden incloure la valoració de mèrits com ara l'experiència en llocs similars al que es convoca, cursos de formació i perfeccionament o d'altres que es determinin en la convocatòria, sense que la puntuació atorgada per aquests mèrits pugui ser superior al quinze per cent de la puntuació total.
Els concursos s'han de resoldre en primer lloc entre els candidats que tinguin consolidada la categoria personal corresponent al grup del lloc que es pretengui adjudicar, i a aquests efectes es computa l'antiguitat dins la categoria esmentada.
Si no hi ha candidats de la categoria corresponent al grup de llocs de treball convocats, s'ha de resoldre entre la resta dels sol·licitants, i a aquests efectes es computa l'antiguitat en el cos.
El coneixement oral i escrit de la llengua oficial pròpia de les comunitats autònomes suposa un reconeixement, a aquest sol efecte, d'una puntuació màxima equivalent a tres anys d'antiguitat, segons el nivell de coneixement d'acord amb la normativa en vigor a les comunitats autònomes, acreditat mitjançant el certificat oportú.
En les convocatòries de provisió de llocs en les quals es valorin les llengües oficials de les comunitats autònomes de conformitat amb el que disposa aquest article, s'ha de recollir la necessitat de certificació per part de les comunitats autònomes de l'homologació i del nivell a què corresponguin els títols aportats.
El coneixement del dret propi d'una comunitat autònoma degudament acreditat per mitjà d'un certificat oficial es valora amb una puntuació equivalent a un any d'antiguitat.
Quan s'al·leguin conjuntament els mèrits a què es refereixen els paràgrafs anteriors, el còmput del mèrit és el que correspongui a la suma, si s'escau, de les puntuacions corresponents a tots dos.
Els secretaris judicials que vulguin al·legar els mèrits abans establerts han de sol·licitar-ne el reconeixement davant el Ministeri de Justícia, a aquests únics efectes.
Amb la sol·licitud han d'aportar un títol o certificat oficials del coneixement de la llengua i/o del dret propi.
Mitjançant els corresponents convenis amb les universitats i comunitats autònomes es poden determinar els títols oficialment reconeguts amb aquestes finalitats i establir, si s'escau, les activitats de formació destinades a l'obtenció d'aquests títols.
El Ministeri de Justícia ha de valorar l'autenticitat i suficiència del títol presentat i reconèixer o denegar el mèrit, mitjançant resolució motivada, a l'efecte de concursos de trasllat.
La resolució recaiguda s'ha de comunicar a l'interessat.
Si és estimatòria, s'ha d'ordenar que es publiqui al Butlletí Oficial de l'Estat.
El lloc de treball s'ha d'adjudicar al candidat que reuneixi la puntuació més alta d'acord amb les normes anteriors.
Quan, en consideració a la naturalesa singularitzada dels llocs a cobrir ho determinin les convocatòries, els concursos poden constar de dues fases:
a ) En la primera s'han de comprovar i valorar els mèrits generals d'acord amb el que estableixi la convocatòria.
b ) En la segona fase s'han de valorar aptituds concretes, a través de coneixements, experiència, titulacions acadèmiques i altres elements que garanteixin l'adequació de l'aspirant per ocupar el lloc.
Amb aquesta finalitat, en la convocatòria ha de figurar la descripció del lloc de treball, que ha d'incloure les especificacions derivades de la naturalesa de la funció que se li encomana i la relació de les principals tasques i responsabilitats que el caracteritzen.
Així mateix, ha de fixar els mèrits específics adequats a les característiques dels llocs mitjançant la delimitació dels coneixements professionals, els estudis, les experiències, la titulació i altres condicions que garanteixin l'adequació per ocupar el lloc, i es pot establir, a més, l'elaboració de memòries i/o la celebració d'entrevistes.
La memòria ha de consistir en una anàlisi de les tasques del lloc i dels requisits, les condicions i els mitjans necessaris per ocupar-lo, segons el parer del candidat, d'acord amb la descripció que contingui la convocatòria.
Les entrevistes han de tractar sobre els mèrits específics adequats a les característiques del lloc, d'acord amb el que prevegi la convocatòria i, si s'escau, sobre la memòria, i es pot estendre a la comprovació dels mèrits al·legats.
Les convocatòries han de fixar les puntuacions màximes i mínimes de les dues fases, sense que en cap cas la valoració de la segona fase no pugui superar el 40 per 100 de la puntuació màxima total de totes dues fases.
La valoració dels mèrits s'ha de fer mitjançant la puntuació obtinguda amb la mitjana aritmètica de les atorgades per cada un dels membres de la comissió de valoració, i a aquests efectes cal descartar la màxima i la mínima concedides o, si s'escau, una de les que apareguin repetides com a tals.
Les puntuacions atorgades, així com la valoració final, s'han de reflectir en l'acta que s'estengui a aquest efecte.
La proposta de resolució ha de recaure sobre el candidat que hagi obtingut la puntuació més alta, sumats els resultats finals de les dues fases.
El Ministeri de Justícia pot regular, si ho considera convenient, la realització de cursos d'especialització que s'hagin de superar per cobrir determinats llocs de treball que ho requereixin; cursos que ha d'organitzar, si s'escau, el Centre d'Estudis Jurídics.
L'avaluació de mèrits correspon a una comissió de valoració nomenada pel Ministeri de Justícia i integrada per:
a ) El secretari general de l'Administració de justícia, que la presideix, i dos funcionaris de l'Administració general de l'Estat destinats al Ministeri de Justícia i que pertanyin al grup A, dels quals un exerceix les funcions de secretari de la comissió.
b ) Dos secretaris judicials a proposta de les organitzacions sindicals més representatives.
c ) Dos secretaris judicials a proposta del Consell del Secretariat.
També poden actuar, en qualitat d'assessors, amb veu però sense vot, els experts que pugui sol·licitar la comissió de valoració, designats per l'autoritat convocant.
La comissió de valoració ha de proposar el candidat que hagi obtingut la puntuació més alta.
En cas d'empat en la puntuació, per dirimir-lo s'ha d'acudir al número d'ordre de l'escalafó.
Els mèrits s'han de valorar amb referència a la data de tancament del termini de presentació d'instàncies i acreditar documental ment amb la sol·licitud de participació.
En els processos de valoració es pot demanar als interessats els aclariments o, si s'escau, la documentació addicional que s'estimin necessaris per comprovar els mèrits al·legats.
En les convocatòries s'ha de fixar una puntuació mínima per a l'adjudicació de la destinació.
Les convocatòries per a la provisió de llocs de treball adscrits als se cretaris judicials han de contenir les bases, amb la denominació, la ubicació dels llocs de treball oferts, els requisits exigits per ocupar-los, el complement general del lloc i el complement específic.
A més, han de contenir, en el supòsit de concursos específics, els mèrits a valorar i el barem d'acord amb el qual s'han de puntuar, així com la previsió, si escau, de memòries i/o entrevistes i la composició de les comissions de valoració.
Poden participar en aquests concursos els secretaris judicials, sigui quina sigui la seva situació administrativa, amb excepció dels que es trobin en alguna de les situacions previstes en l'apartat 2 d'aquest article, sempre que reuneixin les condicions generals exigides i els requisits determinats en la convocatòria en la data en què acabi el termini de presentació de les sol·licituds de participació.
En tot cas, per poder concursar ha d'haver transcorregut un període mínim de dos anys, a comptar des de la data de la resolució per la qual es va convocar el concurs de trasllats en el qual el funcionari va obtenir la seva última destinació definitiva, des del qual participa, o des de la data de la resolució en la qual se li va adjudicar la destinació definitiva, si es tracta de funcionaris de nou ingrés.
Els secretaris judicials que no tinguin destinació definitiva, obligats a participar en els concursos d'acord amb la normativa vigent, estan exclosos d'aquesta limitació temporal.
No poden prendre part en els concursos:
a ) Els declarats suspesos en ferm, mentre duri la suspensió.
b ) Els funcionaris que es trobin en situació d'excedència voluntària per interès particular, durant el període mínim obligatori de permanència en aquesta situació.
c ) Els sancionats amb trasllat forçós fora del municipi de destinació fins que transcorrin els terminis d'un o tres anys als quals es refereix l'article 538 de la Llei orgànica del poder judicial.
Aquests terminis es computen des de la data de presa de possessió en la destinació a la qual hagin estat traslladats; en cas que la sanció no s'hagi executat en el termini d'un mes des de la notificació de la resolució a l'interessat, el còmput comença l'endemà de la finalització d'aquest termini.
Els secretaris que estiguin ocupant una plaça reservada d'acord amb el que estableix l'article 118 de la Llei orgànica del poder judicial i l'ocupin definitivament quan estigui vacant, no poden tornar a concursar si no han transcorregut dos anys des de la data de la resolució en la qual es va convocar la plaça que se'ls va adjudicar provisionalment.
Les sol·licituds de participació s'han de dirigir a l'òrgan convocant i han de contenir, quan siguin diversos els llocs sol·licitats, l'ordre de preferència, així com la data de la resolució indicada en l'apartat 3 de l'article anterior.
El termini de presentació d'instàncies, que s'han de registrar en el Registre General del Ministeri o dels organismes que determini la Llei de procediment administratiu, és el que fixi la convocatòria.
En el supòsit que dos secretaris judicials que reuneixin els requisits exigits estiguin interessats en els llocs de treball que s'anunciïn en un determinat concurs per a un mateix partit judicial o província, poden condicionar les seves peticions al fet que ambdós obtinguin destinació en aquest concurs en el mateix municipi, partit judicial o província; en cas contrari, s'entén que desisteixen de les peticions condicionades efectuades per tots dos.
Els secretaris que s'acullin a aquesta petició condicionada ho han de concretar en les seves sol·licituds i hi han d'adjuntar una fotocòpia de la sol·licitud de l'altre secretari.
El termini per a la resolució del concurs és de tres mesos, si es tracta de llocs genèrics, i de quatre si tenen el caràcter de singularitzats, comptats des de l'endemà de la finalització del termini de presentació de sol·licituds.
La resolució del concurs, que s'ha de publicar en el Butlletí Oficial de l'Estat, ha de ser motivada i ha d'acreditar el compliment de les normes reglamentàries i de les bases de la convocatòria, l'observança del procediment degut i la valoració final dels mèrits dels candidats.
El termini per prendre possessió és de tres dies naturals si la destinació no implica canvi de residència, de vuit dies naturals si implica canvi de localitat dins de la mateixa comunitat autònoma, o de vint dies naturals si és conseqüència d'un reingrés al servei actiu o comporta canvi de comunitat autònoma, amb excepció de Canàries, Illes Balears, Ceuta o Melilla, casos en què el termini és d'un mes.
El termini de presa de possessió es comença a comptar a partir de l'endemà del cessament, que s'ha d'efectuar dins els tres dies hàbils següents a la publicació de la resolució del concurs en el Butlletí Oficial de l'Estat, o, si s'escau, a partir de la data que estableixi la mateixa resolució.
No obstant això, el Ministeri de Justícia pot, per circumstàncies excepcionals, demorar el cessament en el lloc de treball que s'estigui ocupant fins a un màxim de vint dies hàbils.
Si la resolució comporta el reingrés al servei actiu, el termini de presa de possessió s'ha de computar des d'aquesta publicació.
El còmput dels terminis possessoris s'inicia quan finalitzen els permisos i llicències, incloent-hi la de vacances, que s'hagin concedit als interessats.
Efectuada la presa de possessió, el termini possessori es considera, a tots els efectes, com de servei actiu, excepte en els supòsits de reingrés des de la situació d'excedència voluntària o excedència per a la cura de fills, una vegada transcorregut el primer any.
Les destinacions adjudicades són irrenunciables, llevat que, abans de finalitzar el termini de presa de possessió, s'hagi obtingut una altra destinació mitjançant convocatòria pública.
No obstant això, els titulars d'un lloc de treball obtingut per concurs específic hi poden renunciar mitjançant una sol·licitud raonada en la qual han de fer constar els motius professionals o personals per a aquesta renúncia, i sempre que hagin ocupat aquest lloc durant almenys un any.
En aquests supòsits queden adscrits provisionalment en la mateixa forma que estableix l'article 125.2 d'aquest Reglament.
Les destinacions adjudicades es consideren de caràcter voluntari i, en conseqüència, no generen dret a l'abonament d'indemnització per cap concepte.
En el procediment de lliure designació l'òrgan competent ha d'apreciar la idoneïtat dels candidats en relació amb els requisits exigits per ocupar el lloc.
Es poden proveir per aquest sistema els llocs directius i aquells per als quals, per la seva especial responsabilitat o dedicació, s'estableixi així en les relacions de llocs de treball.
La facultat per proveir els llocs de treball de lliure designació adscrits al cos de secretaris judicials correspon al secretari d'estat de Justícia, a proposta del secretari de govern del territori en el qual es trobi el lloc de treball objecte de provisió, excepte pel que fa als llocs de secretari de govern i secretari coordinador provincial, la cobertura dels quals es regeix pel que estableixen els articles 15 i 17 d'aquest Reglament, respectivament.
Quan es tracti del nomenament de secretaris judicials per a llocs de treball radicats en l'àmbit territorial d'una comunitat autònoma amb traspassos rebuts, s'ha de requerir l'informe previ de l'òrgan competent de la comunitat autònoma.
La designació s'ha de realizar prèvia convocatòria pública, en la qual, a més de la descripció del lloc i els requisits per ocupar-lo continguts en les relacions de llocs de treball, s'hi poden indicar les especificacions derivades de la naturalesa de les funcions que se li encomanen.
Les sol·licituds s'han de dirigir a l'òrgan convocant, dins el termini que estableixi la convocatòria i que es comença a computar a partir de l'endemà de la seva publicació en el Butlletí Oficial de l'Estat.
Els nomenaments s'han d'efectuar en un termini no superior a tres mesos a partir de la finalització del termini de presentació de sol·licituds.
Les resolucions de nomenaments de lliure designació s'han de motivar pel que fa al compliment per part del candidat elegit dels requisits i les especificacions exigits en la convocatòria, i pel que fa a la competència per procedir al nomenament.
En tot cas, ha de quedar acreditada, com a fonament de la resolució adoptada, l'observança del procediment degut.
El règim de presa de possessió de la nova destinació és el que estableix l'article 117 d'aquest Reglament.
Els secretaris judicials nomenats per a llocs de treball de lliure designació poden ser cessats pel Ministeri de Justícia amb caràcter discrecional.
També en pot proposar el cessament el secretari de govern del seu àmbit territorial.
La resolució per la qual es disposi aquest cessament ha de ser motivada exclusivament pel que fa a la competència per adoptar-la.
Els cessats queden adscrits provisionalment, mentre no obtinguin una altra destinació amb caràcter definitiu, a un lloc de treball corresponent al seu cos i categoria dins del mateix municipi i amb efectes des de l'endemà del cessament.
Si no hi ha cap vacant en un lloc de la seva categoria, queden adscrits a qualsevol altre lloc assignat als secretaris judicials dins del mateix municipi.
Els secretaris cessats gaudeixen del dret preferent per ocupar, la primera vegada que s'anunciïn a concurs, llocs de treball genèrics a la mateixa localitat on servien quan es va produir el seu cessament.
Si no participen en aquest concurs o no obtenen cap dels llocs sol·licitats, se'ls ha d'adjudicar amb caràcter definitiu qualsevol dels llocs no adjudicats en aquest concurs.
El cessament dels secretaris de govern i dels secretaris coordinadors provincials es regeix pel que disposa especialment l'article 19 d'aquest Reglament.
Amb caràcter general, els titulars d'un lloc de treball obtingut per lliure designació hi poden renunciar, mitjançant una sol·licitud raonada en la qual han de fer constar els motius professionals o personals que els portin a aquesta renúncia, sempre que hagin ocupat aquest lloc almenys durant un any i a condició que la renúncia no perjudiqui el funcionament del servei públic.
La renúncia dels secretaris de govern i secretaris coordinadors provincials es regeix pel que estableixen especialment els articles 15 i 17, respectivament, d'aquest Reglament.
Feta efectiva la renúncia, queden adscrits provisionalment a una plaça a la mateixa localitat, mentre no n'obtinguin una altra amb caràcter definitiu, amb efectes des de l'endemà de la data de cessament.
Estan obligats a participar en tots els concursos que es convoquin i sol·licitar totes les places de la localitat on radiqui el lloc de treball al qual han renunciat fins a obtenir una destinació definitiva.
Els secretaris judicials han de ser adscrits amb caràcter provisional en els supòsits següents:
Els cessats en un lloc de treball per al qual vagin ser nomenats pel sistema de lliure designació en la forma que estableix l'article 124 d'aquest Reglament.
Els titulars d'un lloc de treball obtingut per concurs específic o per lliure designació que hi renunciïn, en la forma que estableixen els articles 118.2 i 125 d'aquest Reglament.
També poden ser adscrits provisionalment a un lloc de treball corresponent al seu cos els secretaris que reingressin al servei actiu des de situacions que no comportin reserva del lloc de treball.
Igualment són adscrits provisionalment els declarats en situació de suspensió definitiva una vegada acabada aquesta i els que hagin obtingut la rehabilitació.
En aquests supòsits, l'adscripció està condicionada a les necessitats del servei.
La destinació assignada amb caràcter provisional s'ha d'incloure per a la provisió definitiva en el primer concurs que es convoqui; el secretari adscrit queda obligat, per obtenir una destinació definitiva, a participar en el concurs que es convoqui i a sol·licitar, entre d'altres, el lloc que ocupa provisionalment.
Si no participa en el primer concurs convocat amb posterioritat a l'adscripció provisional, passa a la situació d'excedència voluntària per interès particular.
Si no obté una destinació definitiva, se li ha d'adjudicar de manera definitiva qualsevol dels llocs de treball que quedin vacants en aquest concurs.
Quan es produeixi la supressió de la plaça de la qual sigui titular un secretari judicial, aquest ha de quedar adscrit, a disposició del secretari de govern del Tribunal Superior de Justícia corresponent, i sense minva de les retribucions que estigui percebent.
Mentre estigui en aquesta situació ha de prestar els seus serveis en els llocs que determini el secretari de govern i merita les indemnitzacions corresponents per raó del servei quan aquests es prestin en un lloc diferent de la seva última destinació.
Quan els secretaris judicials quedin en situació d'adscrits, se'ls ha de destinar a la primera vacant que es produeixi al centre de destinació al qual pertanyi la plaça que estaven ocupant.
Per reingrés al servei actiu procedent de la situació d'excedència voluntària de l'article 65.e d'aquest Reglament.
Quan es produeixi una situació d'incompatibilitat o prohibició per circumstàncies sobrevingudes que doni origen a un trasllat forçós i no existeixi una vacant que no impliqui un canvi de residència, supòsit en el qual és aplicable el règim que estableix l'apartat 4 d'aquest mateix article.
Quan es reincorpori al seu lloc de treball el titular que estava en situació de serveis especials.
En aquest cas, si hi ha cap vacant al seu mateix centre de destinació, se li ha d'assignar amb caràcter definitiu.
En cas contrari, s'ha de procedir d'acord amb el que preveu el número 4 d'aquest article.
Quan una destinació quedi vacant, es pot cobrir en cas de necessitat urgent i inajornable mitjançant comissió de serveis de caràcter voluntari.
Es poden disposar comissions de serveis:
a ) Per prestar servei en un lloc de treball reservat a secretaris judicials diferent d'aquell del qual sigui titular, amb o sense relleu de funcions.
b ) Per prestar serveis al Ministeri de Justícia, amb o sense relleu de funcions.
c ) Per participar en missions de cooperació jurídica internacional, quan no sigui procedent la declaració de serveis especials.
En aquest cas la comissió comporta el relleu de funcions si exigeix el desplaçament del secretari judicial fora del lloc on tingui el seu lloc de treball.
Les comissions de servei no poden excedir l'any, prorrogable per un altre any; les disposa el Ministeri de Justícia pel termini que estimi convenient i és preceptiu l'informe del secretari de govern corresponent.
Els secretaris coordinadors provincials poden fer les propostes de comissions de servei que creguin convenients per cobrir les necessitats del seu àmbit competencial.
Requereixen la conformitat de l'interessat i només es poden conferir si l'interès prevalent del servei i les necessitats de l'Administració de justícia ho permeten.
Als secretaris judicials que es trobin en comissió de serveis amb relleu de funcions se'ls ha de reservar la seva destinació, que pot ser coberta provisionalment.
Mentre duri la comissió han de percebre les retribucions complementàries del lloc que desenvolupin de manera efectiva.
En tots els casos en què la comissió es proposi amb relleu de funcions, és requisit previ per atorgar-la que, a judici del secretari general de l'Administració de justícia, previ informe del secretari coordinador provincial en l'àmbit territorial en què es trobi el centre de destinació de procedència, l'absència del secretari judicial a qui afecti es cobreixi de manera satisfactòria, al moment de produir-se, mitjançant les fórmules que preveu aquest Reglament.
D'aquestes apreciacions se n'ha de fer la menció oportuna en la proposta del secretari coordinador provincial, que, a més, ha de contenir l'acceptació del secretari judicial la comissió del qual es proposa i expressar si aquest ha de quedar rellevat de les seves funcions o no, en la seva pròpia destinació.
Qualsevol proposta de comissió de servei ha d'expressar si se n'ha de disposar la concessió amb dret a percebre dietes i despes es de desplaçament o no, així com el règim retributiu corresponent.
Les substitucions per absència, malaltia, suspensió o vacant de secretaris judicials les han de cobrir qui designi el seu superior jeràrquic immediat.
Aquesta designació únicament pot recaure en un altre secretari judicial, o en un secretari judicial substitut.
Com a norma general, els secretaris judicial s s'han de substituir entre ells.
Amb caràcter excepcional i subsidiari, una vegada esgotades les possibilitats entre titulars, es poden nomenar secretaris substituts, fins i tot si no pertanyen al cos de secretaris judicials, sense caràcter de professionalitat i amb inamovibilitat temporal, i amb els mateixos drets i deures que el secretari titular i amb idèntica amplitud que aquest.
D'acord amb el que disposa l'article 464 de la Llei orgànica del poder judicial, els secretaris de govern del Tribunal Suprem i de l'Audiència Nacional, així com els de les ciutats de Ceuta i Melilla, els ha de substituir el secretari de major antiguitat en l'escalafó dels seus respectius tribunal o ciutat; i els secretaris de govern dels tribunals superiors de justícia els ha de substituir el secretari coordinador de la província on tingui la seu el tribunal esmentat, o, si no n'hi ha, el secretari amb més antiguitat en l'escalafó dels destinats a aquest tribunal.
En les seves funcions de secretaris de les sales de govern respectives, els secretaris de govern del Tribunal Suprem, l'Audiència Nacional i els tribunals superiors de justícia els ha de substituir el vicesecretari de govern de cada un d'aquests tribunals.
Els secretaris coordinadors provincials els ha de substituir el secretari judicial que designi el secretari de govern, entre els destinats a la província respectiva que reuneixin els requisits exigits per al càrrec esmentat.
En els altres casos, les substitucions les han de disposar els superiors jeràrquics immediats, respecte als secretaris judicial s destinats al seu àmbit de competència.
Per disposar la substitució han de tenir en compte la presència imprescindible del secretari a designar en la celebració de les vistes, compareixences i altres actuacions processals en les quals la seva presència sigui necessària, així com la prestació del servei de guàrdia.
Amb caràcter general, i sempre que les necessitats del servei no aconsellin una altra cosa, les substitucions s'han d'efectuar amb els criteris següents:
a ) Els secretaris de les unitats processals de suport directe de les diferents sales del Tribunal Suprem s'han de substituir de la forma següent:
Si la sala es constitueix en diferents seccions, els secretaris judicials d'aquestes s'han de substituir entre ells, i si no n'hi ha els han de substituir els de les sales restants.
Si la sala no està dividida en seccions, el secretari ha de ser substituït pels de les sales restants.
Per a les substitucions dels secretaris judicials de les diferents sales de l'Audiència Nacional i dels tribunals superiors de justícia s'han d'aplicar els mateixos criteris.
b ) Els secretaris destinats a les unitats processals de suport directe de les seccions de les audiències provincials han de ser substituïts per qualsevol dels secretaris destinats a les unitats processals de suport directe de les seccions restants o, si això no és possible, per un secretari destinat als serveis processals com uns.
Si només hi ha una secció, el secretari de la seva unitat processal de suport directe ha de ser substituït per un secretari dels destinats als serveis processals comuns existents al partit judicial on l'Audiència tingui la seu.
c ) Els secretaris judicials destinats a les unitats processals de suport directe d'òrgans unipersonals radicats al mateix partit judicial han de ser substituïts pels que prestin els seus serveis al mateix centre de destinació, si és possible.
Si no és així, la substitució ha de tenir lloc amb secretaris d'un altre centre de destinació que radiqui al mateix partit judicial al qual pertanyi el secretari a substituir.
d ) Quan es tracti d'un partit judicial en el qual hi hagi un únic òrgan judicial i a l'oficina del qual presti serveis un únic secretari judicial, s'ha de disposar una comissió de servei d'un altre secretari judicial, si pot ser destinat al partit judicial més proper.
e ) Als serveis comuns processals, si hi ha un únic secretari judicial, l'ha de substituir el més antic del partit judicial on radiqui aquest servei comú.
Si hi ha diversos secretaris judicials, s'han de substituir entre ells.
D'acord amb els criteris indicats, el secretari coordinador provincial ha d'elaborar els torns de substitució entre secretaris judicials del seu àmbit de competència, sens perjudici de les modificacions que es puguin produir a mesura que canviïn les situacions tingudes en compte per a la seva elaboració.
En la fixació dels sistemes de torns, cal tenir en compte la prioritat absoluta de la celebració de vistes i la cobertura dels serveis de guàrdia.
Establerts els torns i, si s'escau, cada una de les modificacions per part dels secretaris coordinadors provincials, s'han de posar en coneixement del secretari de govern, el qual, al seu torn, els ha de comunicar a la Sala de Govern del Tribunal Superior de Justícia, al Ministeri de Justícia i a la comunitat autònoma, si aquesta té competències assumides en matèria de justícia.
En concedir les vacances, permisos i llicències, els secretaris de govern han de tenir en compte les prioritats a què es refereix l'article 92.4, així com aquests torns, per tal que no es produeixin situacions predeterminades d'impossibilitat de substitució, de manera que es pot denegar per aquests motius el gaudi de vacances, permisos o llicències en les dates sol·licitades.
Produïda la situació que doni lloc a la substitució, el secretari judicial que hagi de ser substituït ho ha de comunicar immediatament al secretari judicial que l'hagi de substituir d'acord amb els torns establerts prèviament o al secretari coordinador provincial, el qual, al seu torn, ho ha de comunicar al secretari de govern als efectes procedents.
Quan la substitució generi drets econòmics d'acord amb el que estigui establert reglamentàriament, el secretari de govern ho ha de comunicar al Ministeri de Justícia.
Si per circumstàncies extraordinàries la substitució no es pot fer efectiva de manera automàtica, s'ha de posar immediatament en coneixement del secretari coordinador provincial, el qual, en el mateix moment, ha de resoldre i designar qui ha de fer la substitució, procurant que es faci preferentment entre titulars.
Quan calgui disposar una comissió de servei l'ha d'instar, amb caràcter immediat, al Ministeri de Justícia.
S'ha de procurar que cap secretari titular no assumeixi, simultàniament, més d'una substitució.
Si es produeix la suspensió d'una vista o de qualsevol actuació processal per absència del secretari judicial, el coordinador provincial ho ha de posar en coneixement del secretari de govern amb caràcter immediat, amb expressió de les causes que l'hagin motivat i de les mesures que s'hagin adoptat per intentar evitar aquesta suspensió.
El secretari de govern ho ha de comunicar al Ministeri de Justícia, en el termini màxim de 24 hores, amb indicació de les circumstàncies concurrents.
En el supòsit que en algun dels llocs de treball reservats a secretaris judicials no es pugui fer efectiva la substitució mitjançant el mecanisme ordinari de l'article 129 d'aquest Reglament, la designació ha de recaure en un secretari judici al substitut, la selecció, el nomenament i el cessament del qual s'ha d'ajustar al procediment que estableixen els articles següents.
Amb l'objecte de disposar d'una borsa de candidats a exercir com a secretaris substituts, els secretaris de govern han de sol·licitar autorització al Ministeri de Justícia per constituir borses de secretaris substituts d'àmbit provincial, en nombre suficient per donar cobertura a les necessitats del seu territori, més una quota de reserva formada per un nombre d'aspirants que representi com a màxim un 30 per 100 del conjunt de substituts que integra cada borsa.
Per als òrgans centrals de l'Administració de justícia que estenen el seu àmbit competencial a tot el territori nacional s'ha de constituir una única borsa, per a la gestió de la qual és competent el secretari de govern del Tribunal Suprem.
Aquestes borses tenen una vigència d'un any, prorrogable per un any més.
El Ministeri de Justícia ha d'establir mitjançant una resolució el barem i els criteris de puntuació a què s'han de subjectar les convocatòries de borses de treball de secretaris judicials substituts.
Atenent les previsions que realitzin els secretaris de govern, el Ministeri de Justícia ha de disposar la convocatòria de borses de treball provincials, que s'han d'anunciar en el Butlletí Oficial de l'Estat i en el butlletí o diari oficial de la comunitat autònoma respectiva.
La convocatòria s'ha d'ajustar com a mínim a les bases següents, sens perjudici de les altres que es puguin establir:
a ) Poden prendre part en el concurs els llicenciats en dret que reuneixin els requisits exigits per a l'ingrés al cos de secretaris judicials.
b ) No hi poden participar els qui hagin complert l'edat de jubilació o la compleixin en el transcurs de l'any de vigència de la borsa.
c ) Els interessats han de presentar la sol·licitud en la forma, el lloc i els terminis que determini la convocatòria.
d ) Les instàncies i els documents que les acompanyin s'han de referir al model de sol·licitud que es publiqui amb la convocatòria.
En qualsevol cas, s'hi ha d'adjuntar una fotocòpia compulsada del DNI, del títol de llicenciat en dret o del justificant del pagament de les taxes per a la seva expedició i la certificació de l'expedient acadèmic, així com un certificat mèdic oficial que acrediti que no pateix cap defecte psíquic o malaltia psíquica o física que l'incapaciti per a l'acompliment del càrrec.
e ) A més s'hi han d'adjuntar tots els documents que resultin acreditatius dels mèrits al·legats pels aspirants.
f ) El Ministeri de Justícia requereix el certificat d'antecedents penals únicament dels qui resultin seleccionats i no estiguin en actiu en el cos de gestió processal i administrativa.
g ) Els qui pertanyin a algun cos de l'Administració i es trobin en situació de servei actiu han d'aportar un certificat que no estan suspesos en virtut d'un expedient disciplinari, excepte en el supòsit de pertinença al cos de gestió processal i administrativa, cas en què aquesta acreditació l'ha de fer d'ofici el Ministeri de Justícia.
h ) Els aspirants que tinguin la condició legal de discapacitats amb grau igual o superior al 33 per 100 han de presentar un certificat dels òrgans competents que n'acrediti la capacitat funcional per desenvolupar les tasques pròpies del cos de secretaris judicials.
Els qui formin part d'una borsa, quan se'n convoqui una de nova hi han de participar, si així ho desitgen, i es valoraran els mèrits al·legats d'acord amb el que prevegi la convocatòria.
Acabat el termini de presentació de sol·licituds, els secretaris de govern respectius han de valorar els mèrits al·legats pels aspirants que reuneixin els requisits exigits en l'article anterior.
La selecció dels aspirants s'ha de fer mitjançant la valoració dels mèrits que hagin al·legat.
En el barem que s'estableixi s'han de valorar els mèrits següents, entre d'altres:
b ) Ser doctor en dret i qualificació assolida en l'obtenció d'aquest grau.
c ) Anys d'exercici efectiu de l'advocacia davant els jutjats i tribunals, dictàmens emesos i assessoraments prestats.
El temps d'exercici professional es computa des de la data de la primera alta com a exercent en qualsevol col·legi.
d ) Haver actuat com a oficial habilitat i temps de durada d'aquesta habilitació.
e ) Haver realitzat tasques de substitució de secretaris judicials, jutges o fiscals i temps efectiu d'aquestes substitucions.
f ) Anys de servei efectiu com a professors de disciplines jurídiques en universitats públiques o privades, o col·laborador en departaments d'aquestes disciplines.
g ) Anys de servei com a funcionari de carrera en qualsevol altre cos de les administracions públiques per a l'ingrés al qual s'exigeixi expressament estar en possessió del títol de llicenciat en dret.
El temps d'exercici professional s'ha de computar des que hagin estat nomenats funcionaris en pràctiques o des de la data de presa de possessió en la seva primera destinació.
h ) Publicacions cientificojurídiques.
i ) Ponències i comunicacions en congressos i cursos d'interès jurídic.
j ) Realització de cursos d'especialització jurídica.
k ) Haver aprovat algun dels exercicis que integrin les proves d'accés pel torn lliure al cos de secretaris judicials, de la carrera judicial o fiscal o de qualsevol oposició per a la qual s'exigeixi tenir la condició de llicenciat en dret.
l ) Temps de serveis, si s'escau, al cos de gestió processal i administrativa.
m ) Tenir coneixements de dret i/o de llengua propis a les comunitats autònomes que en tinguin, quan es tracti de borses de secretaris judicials substituts per a centres de destinacions radicades en territori d'aquestes comunitats.
En les bases s'han d'establir les previsions necessàries perquè el secretari de govern qualificador pugui tenir coneixement de les incidències que hagin pogut afectar els concursants durant la seva vida professional i que puguin tenir importància per valorar-ne l'aptitud en l'acompliment de la funció de secretari judicial.
El secretari de govern, tenint en compte la documentació aportada pels aspirants, ha de valorar els mèrits d'acord amb els criteris de puntuació que s'indiquin en la convocatòria.
Una vegada rebudes i valorades les sol·licituds, el secretari de govern ha d'elaborar una llista provisional de seleccionats ordenats de major a menor puntuació obtinguda, així com de la quota de reserva.
En aquestes llistes hi ha de figurar el nom, cognoms, número de document nacional d'identitat, número d'ordre i puntuació obtinguda per cada un dels candidats.
Aquestes llistes s'han de publicar als taulers d'anuncis dels tribunals superiors de justícia, audiències provincials, deganats de les capitals, unitats administratives, delegacions del govern i seu central del Ministeri de Justícia.
La corresponent als secretaris judicials substituts d'òrgans centrals s'ha d'anunciar, a més, al Tribunal Suprem i a l'Audiència Nacional.
Els interessats tenen deu dies hàbils per presentar reclamacions davant l'òrgan convocant, el qual ha d'elevar la llista a definitiva en el termini dels quinze dies hàbils següents a l'expiració d'aquell termini i anunciar-la de la mateixa forma prevista per a la convocatòria.
No es pot formar part de més d'una borsa de treball.
Els aspirants que hagin estat seleccionats en més d'una borsa han d'optar, en el mateix termini concedit per presentar reclamacions, per la borsa de la qual vulguin formar part; en cas contrari, se'ls ha d'excloure d'ofici de la borsa en la qual hagin obtingut menor puntuació.
Una vegada el secretari general de l'Administració de justícia confirmi la relació dels aspirants definitivament admesos, i un cop publicada en la forma assenyalada en l'apartat 5 així com en la pàgina web del Ministeri, s'ha de trametre als secretaris de govern corresponents.
Els qui estiguin prestant servei en un lloc de treball en el moment de constituir una nova borsa hi han de continuar fins que es produeixi el seu cessament per les causes previstes.
La crida l'ha de fer el secretari coordinador provincial en el seu àmbit territorial i ha de tenir lloc per rigorós ordre de col·locació dels aspirants a les borses.
No obstant això, els funcionaris del cos de gestió processal i administrativa, en servei actiu, que reuneixin els requisits necessaris de titulació i d'altres exigits i formin part de la borsa, han de ser cridats amb preferència respecte dels altres integrants de les borses.
Si hi ha diversos candidats d'aquest cos amb idèntica puntuació, el secretari coordinador provincial ha de designar, en primer lloc, el destinat a la mateixa unitat on s'hagi de produir la substitució i, a continuació, els que prestin serveis al mateix centre de destinació.
Els secretaris coordinadors provincials, en el seu àmbit territorial respectiu, en tot cas han de sol·licitar autorització del Ministeri de Justícia perquè aquest, en el termini més breu possible, la resolgui i expedeixi, si escau, el nomenament corresponent, si es compleixen tots els requisits establerts de forma legal i reglamentària.
El secretari coordinador provincial ha d'exposar i acreditar en la sol·licitud les raons per les quals no resulta possible la substitució ordinària entre secretaris judicials titulars.
Quan el nomenament hagi de recaure en un funcionari del cos de gestió processal i administrativa en servei actiu en comunitats autònomes que hagin rebut els traspassos de mitjans personals al servei de l'Administració de justícia, també hi ha d'adjuntar una còpia de la comunicació prèvia del possible nomenament realitzada a l'òrgan competent de la comunitat esmentada en matèria de personal.
Els interessats poden rebutjar una única crida durant la vigència d'una borsa, i sempre per causes excepcionals degudament justificades i apreciades pel secretari coordinador provincial.
En aquest cas continuen dins de la borsa, si bé perden el seu número d'ordre i passen al final de la llista.
Si rebutgen una segona crida, l'interessat queda exclòs de la borsa.
Els funcionaris del cos de gestió processal i administrativa que, tot i tenir preferència absoluta, rebutgin una crida, perden la seva preferència i el número d'ordre i passen al final de la borsa, excepte per causes excepcionals degudament justificades i apreciades pel secretari coordinador provincial.
Si el cridat no es presenta a prendre possessió o no justifica la impossibilitat per fer-ho dins el termini i en la forma escaient, o no se li accepta aquesta justificació, s'entén que renuncia a formar part de la borsa i, per tant, n'és exclòs.
Els nomenats han de prendre possessió davant del secretari coordinador provincial dins el termini de les vint-i-quatre hores següents a la comunicació del nomenament.
En la diligència de presa de possessió ha de constar la manifestació expressa de l'interessat de no desenvolupar cap feina o activitat, professió o ofici incompatible o prohibit de conformitat amb el règim d'incompatibilitats i prohibicions que estableix aquest Reglament per als secretaris judicials.
Els qui en el moment de ser nomenats estiguin exercint una ocupació, càrrec o professió incompatible han d'optar dins el termini per a la presa de possessió i cessar, si s'escau, en l'activitat incompatible.
El secretari coordinador provincial ha de trametre a la unitat administrativa corresponent el nomenament degudament diligenciat amb la presa de possessió, als efectes retributius, d'alta en la Seguretat Social i altres que siguin procedents.
La vinculació jurídica i econòmica del Ministeri de Justícia amb els secretaris substituts sorgeix des del moment del nomenament i la presa de possessió subsegüent.
Els nomenaments de secretaris substituts queden sense efecte i en produeixen el cessament:
a ) En el moment de la presa de possessió o reincorporació dels titulars a les seves destinacions o de la supressió de la plaça per a la qual van ser nomenats.
Si per alguna circumstància el secretari titular no ocupa efectivament el lloc de treball, el cessament es difereix fins a l'ocupació efectiva pel secretari titular.
b ) Per falsedat en algun dels requisits exigits o les circumstàncies al·legades per a la seva inclusió en les borses.
c ) Per sanció disciplinària ferma en via administrativa diferent de la d'advertència.
d ) Per expiració del termini, o quan desapareguin les raons de necessitat o urgència per les quals van ser nomenats.
e ) En complir l'edat de jubilació forçosa que estableixen la Llei orgànica del poder judicial i aquest Reglament per als funcionaris del cos de secretaris judicials.
f ) Per renúncia de l'interessat degudament acceptada i justificada.
g ) Per resolució motivada del Ministeri de Justícia, a proposta del secretari de govern corresponent, quan es doni alguna de les causes d'incapacitat, incompatibilitat i prohibició i quan deixin d'atendre diligentment els deures del càrrec o siguin manifestament no idonis en el seu acompliment.
La resolució s'ha d'adoptar prèvia informació sumària amb audiència de l'interessat.
Els cessaments s'han de comunicar al Ministeri de Justícia per tal de formalitzar-los, així com, si s'escau, a la comunitat autònoma amb competències assumides, quan es tracti d'un funcionari del cos de gestió processal i administrativa.
Els secretaris substituts que cessin mentre estigui vigent la borsa de treball s'han incorporar al final d'aquesta per ordre cronològic de cessament, llevat que no hagin completat quatre mesos de servei entre totes les destinacions servides des de la seva constitució; en aquest cas han de tornar a ocupar l'ordre que els corresponia abans de ser nomenats.
Els secretaris substituts que cessin per renúncia voluntària han de ser exclosos de la borsa.
Els secretaris substituts, durant el temps per al qual hagin estat nomenats, tenen els mateixos drets, deures i incompatibilitats i prohibicions que els funcionaris de carrera del cos de secretaris judicials, sempre que això sigui adequat a la naturalesa de la seva condició.
Una vegada hagin pres possessió, han de ser donats d'alta en el règim general de la Seguretat Social i inclosos en la nòmina corresponent.
Han de percebre les retribucions corresponents al lloc de treball que ocupin, excepte la corresponent al concepte d'antiguitat.
Quant a les retribucions variables i especials, la seva percepció es regeix per les regles generals aplicables al cos de secretaris judicials.
El càrrec de secretari judicial és incompatible:
a ) Amb qualsevol càrrec d'elecció popular o designació política de l'Estat, les comunitats autònomes, les províncies i altres entitats locals i organismes dependents de qualsevol d'elles.
b ) Amb els llocs de treball o càrrecs dotats o retribuïts per la Casa Reial, les Corts Generals, l'Administració general de l'Estat, les comunitats autònomes, les províncies, els municipis i qualsevol entitat, organisme o empresa que depengui d'uns i altres.
c ) Amb els llocs de treball de qualsevol altre tipus als tribunals i jutjats de qualsevol ordre jurisdiccional.
d ) Amb qualsevol ocupació, càrrec o professió retribuïda, llevat de la docència o la investigació jurídica, així com la producció i creació literària, artística, científica i tècnica i les publicacions derivades d'aquella, de conformitat amb el que disposa la legislació sobre incompatibilitats del personal al servei de les administracions públiques.
e ) Amb l'exercici de l'advocacia i de la procuradoria.
f ) Amb tota mena d'assessorament jurídic, sigui retribuït o no.
g ) Amb l'exercici de tota activitat mercantil, per si mateix o per altri.
h ) Amb les funcions de director, gerent, administrador, conseller, soci col·lectiu o qualsevol altra que impliqui intervenció directa, administrativa o econòmica en societats o empreses mercantils, públiques o privades, de qualsevol gènere.
Els qui, exercint qualsevol ocupació, càrrec o professió dels expressats en els apartats anteriors, siguin nomenats secretaris judicials han d'optar, en el termini de vuit dies, per un càrrec o l'altre o cessar en l'exercici de l'activitat incompatible.
S'entén que els qui no facin ús d'aquesta opció en el termini indicat renuncien al nomenament de secretari judicial.
Els secretaris judicials no poden exercir les seves funcions en les unitats processals de suport directe d'òrgans judicials el titular de les quals sigui un jutge o magistrat al qual estiguin units per vincle matrimonial o situació de fet equivalent o parentiu fins al segon grau de consanguinitat o afinitat.
Quan es tracti d'òrgans col·legiats que estiguin dividits en seccions, poden prestar serveis en una unitat processal de suport directe diferent de la de la secció de la qual formi part el magistrat amb el qual existeixi la relació de vincle matrimonial, parentiu o afectivitat assenyalada.
Els secretaris judicials tampoc no poden exercir les seves funcions en unitats processals de suport directe o serveis comuns processals en els quals prestin serveis, sota la seva dependència directa, persones a les quals estiguin unides pels vincles i les relacions de parentiu o afectivitat esmentats anteriorment.
És aplicable la mateixa prohibició als secretaris judicials de les unitats processals de suport directe a la Sala Penal de l'Audiència Nacional, Sala Civil i Penal dels tribunals superiors de justícia i seccions penals de les audiències provincials, i als que prestin servei a les unitats processals de suport directe als jutjats d'instrucció i penals, amb relació als fiscals destinats a les fiscalies corresponents als tribunals esmentats, excepte quan a l'òrgan col·legiat hi hagi més de tres seccions, o es tracti de partits judicials on hi hagi més de cinc òrgans unipersonals dels esmentats.
Els secretaris de govern dels tribunals superiors de justícia i els secretaris coordinadors provincials de les províncies que pertanyin a la comunitat autònoma respectiva no poden estar units entre si pels vincles i les relacions expressades en el paràgraf primer.
Els secretaris judicials no poden intervenir en la tramitació d'assumptes ni en l'execució de resolucions dictades pels qui tinguin amb ells alguna de les relacions esmentades en aquest article.
En virtut d'aquest principi, a més de l'obligació d'abstenció, sempre que existeixi qualsevol dels vincles esmentats, són incompatibles entre ells:
a ) Els secretaris judicials encarregats dels serveis comuns processals en què es porti a terme la tramitació d'un assumpte o l'execució de resolucions judici als, amb el jutge o magistrat a qui competeixi la decisió de l'assumpte o hagi dictat la resolució l'execució de la qual es tracti.
b ) Els secretaris judicials encarregats dels serveis comuns processals que tramitin els expedients de jurisdicció voluntària, amb el representant del Ministeri Fiscal que hagi d'intervenir en l'assumpte.
Els secretaris judicials tampoc no poden ocupar els seus llocs de treball:
a ) A les oficines judicials dels jutjats i tri bunals on exerceixin habitualment com a advocat o procurador el seu cònjuge o la persona unida per una relació d'afectivitat anàloga, o un parent dins el segon grau de consanguinitat o afinitat.
Aquesta incompatibilitat no és aplicable a les poblacions on hi hagi deu o més jutjats de primera instància i instrucció o sales amb tres o més seccions.
b ) A les oficines judicials dels jutjats o audiències provincials que comprenguin dins de la seva circumscripció territorial una població en la qual, pel fet de tenir interessos econòmics ell mateix, el seu cònjuge, la persona unida per una relació d'afectivitat anàloga o parents de segon grau de consanguinitat, tinguin un arrelament que els pugui obstaculitzar l'exercici imparcial de la funció.
Se n'exceptuen les poblacions superiors a 100.000 habitants en les quals radiqui la seu de l'òrgan jurisdiccional.
c ) A les oficines judicials d'una audiència o jutjat en què hagin exercit l'advocacia o el càrrec de procurador els dos anys anteriors al seu nomenament.
Quan un nomenament doni lloc a una situació de prohibició o incompatibilitat de les previstes en els articles anteriors, ha de quedar sense efecte i el secretari judicial ha de ser destinat amb caràcter forçós, sens perjudici de la responsabilitat disciplinària en què hagi pogut incórrer.
Quan la situació d'incompatibilitat o prohibició aparegui en virtut de circumstàncies sobrevingudes, el Ministeri de Justícia ha de procedir al trasllat forçós del secretari judicial en els casos en què aquesta situació es presenti respecte de les persones a què es refereix l'article 141.6. a d'aquest Reglament.
En el cas que els dos afectats tinguin la condició de secretari judicial, ha de disposar el trasllat forçós de l'últim nomenat.
Quan la situació d'incompatibilitat o prohibició es presenti respecte d'un membre de les carreres judicial o fiscal, s'ha de procedir de la mateixa manera si el secretari judicial té menys antiguitat en el càrrec.
Si passa altrament, el Ministeri de Justícia ha de posar en coneixement del Consell General del Poder Judicial o de la Fiscalia General de l'Estat la situació d'incompatibilitat o prohibició, a fi que es pugui proposar el trasllat del jutge, el magistrat o el fiscal incompatibles.
La competència per a l'autorització, el reconeixement o la denegació de compatibilitats d'acord amb el que disposen els articles precedents correspon al director general de Relacions amb l'Administració de Justícia.
El secretari judicial en qui es doni alguna de les causes establertes legalment s'ha d'abstenir d'intervenir en l'assumpte sense esperar que se'l recusi.
Únicament poden recusar els secretaris judicials:
En els assumptes civils, socials i contencio sos administratius, les parts; també ho pot fer el Ministeri Fiscal sempre que es tracti d'un procés en el qual, per la naturalesa dels drets en conflicte, pugui intervenir o ho hagi de fer.
En els assumptes penals, el Ministeri Fiscal, l'acusador popular, particular o privat, l'actor civil, el processat o inculpat, el querellat o denunciat i el tercer responsable civil.
Són causes d'abstenció i, si s'escau, de recusació:
El vincle matrimonial o situació de fet assimilable i el parentiu per consanguinitat o afinitat dins el quart grau amb les parts.
El vincle matrimonial o situació de fet assimilable i el parentiu per consanguinitat o afinitat dins el segon grau amb el lletrat o el procurador de qualsevol de les parts que intervinguin en l'assumpte, causa o expedient.
El vincle matrimonial o situació de fet assimilable i el parentiu per consanguinitat o afinitat dins el quart grau amb el representant del Ministeri Fiscal, quan el secretari judicial conegui d'un assumpte, expedient de jurisdicció voluntària o de conciliació, o presideixi o intervingui com a fedatari públic en una actuació processal en la qual hi intervingui aquell, i sempre que no constitueixi una causa d'incompatibilitat o prohibició de les que preveuen els articles 138 i 139 d'aquest Reglament.
Ser o haver estat defensor judicial o integrant dels organismes tutelars de qualsevol de les parts, o haver estat sota la cura o tutela d'alguna d'aquestes.
Estar o haver estat denunciat o acusat per alguna de les parts com a responsable d'algun delicte o falta, sempre que la denúncia o acusació hagin donat lloc a la incoació d'un procediment penal i aquest no hagi acabat amb una sentència absolutòria o una interlocutòria de sobreseïment.
Haver estat sancionat disciplinàriament en virtut d'un expedient incoat per denúncia o a iniciativa d'alguna de les parts.
Haver estat defensor o representant d'alguna de les parts, haver emès un dictamen sobre el plet o causa com a lletrat o haver-hi intervingut com a fiscal, perit o testimoni.
Ser o haver estat denunciant o acusador de qualsevol de les parts.
Tenir plet pendent amb alguna d'aquestes.
Tenir amistat íntima o enemistat manifesta amb qualsevol de les parts.
Tenir interès directe o indirecte en el plet, expedient o causa.
Ser o haver estat, una de les parts, subordinat del secretari judicial que hagi de resoldre l'assumpte.
Haver ocupat un càrrec públic, desenvolupat una feina o exercit una professió arran dels quals hagi participat directament o indirectament en l'assumpte objecte del plet o causa o en un altre de relacionat amb aquest.
El vincle matrimonial o situació de fet assimilable, o el parentiu dins el segon grau de consanguinitat o afinitat, amb el jutge o magistrat que hagi dictat resolució o practicat una actuació a executar pel secretari judicial.
Haver ocupat, el secretari judicial, un càrrec públic o administratiu en el qual hagi pogut tenir coneixement de l'objecte de l'assumpte que hagi de celebrar, resoldre o executar, i formar criteri en detriment de la deguda imparcialitat.
Quan el secretari judicial estigui destinat a una unitat processal de suport directe, l'abstenció s'ha de formular per mitjà d'un escrit motivat adreçat al jutge o magistrat titular del jutjat o al president del tribunal col·legiat que estigui coneixent de l'assumpte.
Quan el secretari judicial desenvolupi les seves funcions en un servei comú processal, l'escrit motivat l'ha d'adreçar al jutge degà.
L'òrgan competent per resoldre sobre l'abstenció ha de resoldre en el termini de deu dies.
L'abstenció suspèn el curs del procediment fins que es resolgui sobre aquesta o hagi transcorregut el termini previst per a la seva resolució.
En cas que es confirmi l'abstenció, el secretari judicial que s'hagi abstingut ha de ser reemplaçat pel seu substitut legal; en cas que es denegui, aquell ha de continuar actuant en l'assumpte, sens perjudici del dret de les parts de fer valer la recusació.
Si l'òrgan competent estima justificada l'abstenció segons el que disposa l'apartat 1 d'aquest article, qui s'hagi abstingut s'ha d'apartar definitivament de l'assumpte i, si es tracta d'un assumpte de la seva competència exclusiva de conformitat amb el que disposa l'article 446.3 de la Llei orgànica del poder judicial, ha de disposar trametre les actuacions al secretari judicial que l'hagi de substituir.
La resolució que es pronunciï sobre l'abstenció no és susceptible de cap recurs.
Si s'escau, la suspensió del procés s'acaba quan el substitut rep les actuacions.
L'abstenció i la substitució del secretar i judicial que s'hagi abstingut s'han de comunicar a les parts, incloent-hi el nom del substitut.
La recusació s'ha de proposar tan aviat com es tingui coneixement de la causa en què es fonamenti, ja que si passa altrament no s'admet a tràmit, si bé no es poden recusar els secretaris judicials durant la pràctica de qualsevol diligència o actuació de què estiguin encarregats.
Concretament, s'han d'inadmetre les recusacions:
a ) Quan no es proposin en el termini de deu dies des de la notificació de la primera resolució per la qual es conegui la identitat del secretari judicial, si el coneixement de l'existència de la causa de recusació és anterior a aquell.
b ) Quan es proposin, pendent ja un procediment, si la causa de recusació es coneix amb anterioritat al moment processal en què es proposi la recusació.
La recusació s'ha de proposar per mitjà d'un escrit que ha d'expressar concretament i clarament la causa legal i els motius en què es fonamenti, i ha d'anar acompanyat d'un principi de prova d'aquests.
Aquest escrit ha d'estar signat per l'advocat i pel procurador si intervenen en l'assumpte, i pel recusant o per algú a petició seva, si no sap signar.
En tot cas, el procurador hi ha d'adjuntar un poder especial per a la recusació de què es tracti.
Si no hi intervenen un procurador i un advocat, el recusant ha de ratificar la recusació davant del jutge o magistrat competent per conèixer de la recusació.
Són competents per instruir i resoldre la peça de recusació instada contra un secretari judicial destinat a una unitat processal de suport directe d'un jutjat, el jutge o magistrat titular que conegui de l'assumpte; si es tracta d'un secretari judicial destinat a una unitat processal de suport directe d'un tribunal col·legiat, el president de l'òrgan judicial esmentat; si desenvolupa les seves funcions en un servei comú processal, el jutge degà.
Una vegada formulada la recusació, s'ha de traslladar a les altres parts del procés perquè, en el termini comú de tres dies, manifestin si s'adhereixen o s'oposen a la causa de recusació proposada o si, en aquell moment, coneixen alguna altra causa de recusació.
La part que no proposi la recusació dins aquest termini no ho pot fer amb posterioritat, llevat que acrediti complidament que, en aquell moment, no coneixia la nova causa de recusació.
El dia hàbil següent a la finalització del termini previst en el paràgraf anterior, el recusat ha d'informar detalladament per escrit si reconeix com a certa i legítima o no la causa o causes de recusació formulades.
Quan el recusat reconegui com a certa la causa de la recusació, el tribunal ha de dictar, sense més tràmits i sense recurs ulterior, una interlocutòria per la qual el tingui per recusat, si estima que la causa és legal.
Si estima que la causa no és de les tipificades en la llei, ha de declarar improcedent la recusació.
Contra aquesta interlocutòria no es pot interposar cap recurs.
Quan el recusat negui la certesa de la causa al·legada com a fonament de la recusació, el jutge o magistrat competent, si admet a tràmit la recusació proposada, ha d'ordenar la pràctica, en el termini de deu dies, de la prova sol·licitada que sigui pertinent i la que estimi necessària i, tot seguit, ha de traslladar les actuacions al Ministeri Fiscal per un termini de tres dies perquè emeti informe.
Transcorregut aquest termini, amb o sense informe del Ministeri Fiscal, s'ha de decidir l'incident en els cinc dies següents.
Contra aquesta resolució no es pot interposar cap recurs.
El secretari judicial recusat, des del moment en què es presenti l'escrit de recusació, ha de ser reemplaçat pel seu substitut legal.
La interlocutòria que desestimi la recusació ha de declarar que el secretari judicial ha de seguir intervenint en la tramitació de la causa o expedient de què es tracti i ordenar la devolució de l'assumpte o expedient al recusat en l'estat en què es trobi, i ha de condemnar a costes el recusant, llevat que hi hagi circumstàncies excepcionals que justifiquin un altre pronunciament.
Quan la resolució que decideixi l'incident declari expressament l'existència de mala fe en el recusant, se li pot imposar una multa de 180 a 6.000 euros.
La interlocutòria que estimi la recusació ha d'apartar definitivament el recusat del coneixement del plet, causa, assumpte o expedient.
Aquell a qui correspongui substituir-lo ha de continuar coneixent-ne fins a la seva terminació.
Contra la decisió de l'incident de recusació no es pot interposar cap recurs, sens perjudici de fer valer, si s'escau, en recórre r contra la resolució que decideixi l'assumpte o expedient, la possible nul·litat d'aquesta pel fet de donar-se, en el secretari que hagi dictat la resolució objecte de recurs, la causa de recusació al·legada.
La responsabilitat disciplinària dels secretaris judicials de carrera s'exigeix en els supòsits i d'acord amb els principis i amb subjecció al procediment que estableix aquest títol.
De la mateixa manera, és aplicable als secretaris judicials substituts i als secretaris judicials en pràctiques que participin en processos de selecció per accedir al cos de secretaris judicials.
El procediment disciplinari regulat en aquest títol reconeix al secretari judicial expedientat, a més dels que reconeix l'article 35 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, els drets següents:
a ) A la presumpció d'innocència.
b ) A rebre la notificació del nomenament d'instructor i secretari, així com a recusar-los.
c ) A rebre la notificació dels fets imputats, de la infracció que constitueixin i de les sancions que, si s'escau, es puguin imposar, així com de la resolució sancionadora.
e ) A proposar totes les proves que siguin adequades per determinar els fets.
f ) A poder actuar en el procediment assistit d'un lletrat o dels representants sindicals que determini.
No es poden aplicar al secretari judicial expedientat preceptes contraris o més restrictius que els que estableix aquest títol.
Sempre respectant el que disposen els articles 537 i 538 de la Llei orgànica del poder judicial, cal observar la deguda proporcionalitat entre la falta comesa i la sanció imposada.
No es pot exigir responsabilitat disciplinària per fets comesos amb posterioritat a la pèrdua de la condició de secretari judicial.
El règim disciplinari que estableix aquest títol s'entén sens perjudici de la responsabilitat patrimonial o penal en què puguin incórrer els secretaris judicials, que s'ha de fer efectiva en la forma que determini la llei.
Quan de la instrucció d'un procediment disciplinari resulti l'existència d'indicis fonamentats de la comissió d'una infracció penal, l'instructor n'ha de suspendre la tramitació i ho ha de posar en coneixement de l'autoritat que hagi ordenat la incoació, per a l'oportuna comunicació al Ministeri Fiscal.
La incoació d'un procediment penal no és obstacle per a la iniciació d'un expedient disciplinari pels mateixos fets, però no es dicta una resolució en aquest expedient fins que no ha recaigut sentència o interlocutòria de sobreseïment fermes en la causa penal.
En tot cas, la declaració de fets provats continguda en la resolució que posa terme al procediment penal vincula la resolució que es dicti en l'expedient disciplinari, sens perjudici de la diferent qualificació jurídica que puguin merèixer en una i altra via.
Només pot recaure una sanció penal i disciplinària sobre els mateixos fets quan no hi hagi una identitat de fonament jurídic i bé jurídic protegit.
Quan s'incoï un expedient disciplinari a un secretari judicial que tingui la condició de delegat sindical, delegat de personal o càrrec electiu en els àmbits provincial, autonòmic o estatal en les organitzacions sindicals, s'ha de notificar la incoació a la corresponent secció sindical, junta de personal o central sindical, segons escaigui, a fi que puguin ser oïdes durant la tramitació del procediment.
Així mateix, s'ha de fer aquesta notificació quan la incoació de l'expedient es practiqui dins l'any següent al cessament de l'expedientat en alguna de les condicions enumerades en el paràgraf anterior.
També s'ha de fer si l'afectat pel procediment disciplinari és candidat durant el període electoral.
Quan es tracti de secretaris judicials que estiguin afiliats a un sindicat, s'ha de notificar la incoació de l'expedient al sindicat i a la junta de personal, sempre que, preguntat a l'efecte, el secretari judicial no expressi la seva oposició a aquesta comunicació.
Quan es tracti d'un secretari judicial sense afiliació sindical, s'ha de comunicar la incoació a la junta de personal sempre que, igualment consultat, no s'oposi a aquesta comunicació.
Les faltes disciplinàries comeses pels secretar is judicials en l'acompliment dels seus llocs de treball poden ser molt greus, greus i lleus.
L'incompliment del deure de fidelitat a la Constitució en l'exercici de la funció pública.
Tota actuació que suposi discriminació per raó de sexe, raça, religió, llengua, opinió, lloc de naixement o veïnatge o qualsevol altra condició o circumstància personal o social.
L'emissió d'informes o l'adopció d'acords o resolucions manifestament il·legals, quan es causi un perjudici greu a l'interès públic o es lesionin drets fonamentals dels ciutadans.
La utilització indeguda de la documentació o informació a què tinguin o hagin tingut accés per raó del seu càrrec o funció.
La negligència en la custòdia de documents que doni lloc a la seva difusió o coneixement indeguts.
L'incompliment reiterat de les funcions inherents al lloc de treball o funcions encomanades.
La utilització de les facultats que tingui atribuïdes, per influir en processos electorals de qualsevol naturalesa i àmbit.
L'incompliment de les decisions judicials l'execució de les quals tinguin encomanada.
La desobediència greu o reiterada de les ordres o instruccions verbals o escrites d'un superior emeses per aquest en l'exercici de les seves competències, referides a funcions o tasques pròpies del lloc de treball de l'interessat, llevat que siguin manifestament il·legals.
La utilització de la condició de secretari judicial per a l'obtenció d'un benefici indegut per a si mateix o per a un tercer.
La realització d'activitats declarades incompatibles per llei.
La inobservança del deure d'abstenció, a sabuda de l'existència d'alguna de les causes previstes legalment.
Els actes que impedeixin l'exercici dels drets fonamentals, de les llibertats públiques i dels drets sindicals.
L'incompliment del deure d'atendre els serveis essencials en cas de vaga.
L'agressió greu a qualsevol persona amb la qual es relacionin en l'exercici de les seves funcions.
L'arbitrarietat en l'ús de l'autoritat que causi un perjudici greu als subordinats o al servei.
Les accions i omissions que hagin donat lloc en sentència ferma a una declaració de responsabilitat civil contreta en l'exercici de la funció per dol o culpa greu.
La comissió d'una falta greu quan hagi estat anteriorment sancionat per dues altres de greus que hagin esdevingut fermes, sense que s'hagin cancel·lat o se n'hagin cancel·lat les anotacions corresponents.
La desobediència expressa de les ordres o instruccions d'un superior, emeses per aquest en l'exercici de les seves competències, referides a funcions o tasques pròpies del lloc de treball de l'interessat, llevat que siguin manifestament il·legals.
L'incompliment de les decisions judici als l'execució de les quals els hagi estat encomanada, quan no constitueixi una falta molt greu.
L'abús d'autoritat en l'exercici de les seves funcions quan no constitueixi una falta molt greu.
La negligència en la custòdia de documents, així com la utilització indeguda d'aquests o de la informació que coneguin per raó del càrrec, quan aquestes conductes no constitueixin una falta molt greu.
La tercera falta injustificada d'assistència en un període de tres mesos.
La negligència o el retard injustificat en el compliment de les funcions inherents al lloc de treball o les funcions encomanades quan no constitueixi un incompliment notori d'aquestes.
L'exercici de qualsevol activitat susceptible de compatibilitat, de conformitat amb el que disposa la Llei 53/1984, de 26 de desembre, sobre incompatibilitats del personal al servei de les administracions públiques, sense obtenir l'autorització pertinent o havent-la obtingut amb falta de veracitat en els pressupòsits al·legats.
La falta de consideració greu amb els superiors, iguals o subordinats, així com amb els professionals o els ciutadans.
Causar un dany greu als documents o el material de treball, així com als locals destinats a la prestació del servei.
La utilització inadequada dels mitjans informàtics i materials emprats en l'exercici de les seves funcions i l'incompliment de les instruccions facilitades per utilitzar-los, així com l'ús indegut de les claus d'accés als sistemes informàtics.
Les accions o omissions dirigides a eludir els sistemes de control d'horaris o a impedir que es detectin els incompliments injustificats de la jornada de treball.
Deixar de promoure l'exigència de la responsabilitat disciplinària que sigui procedent al personal que integri la seva oficina, quan coneguin o hagin de conèixer l'incompliment greu per part d'aquests dels deures que els corresponguin.
Obstaculitzar les tasques d'inspecció.
Promoure la seva abstenció de manera clarament injustificada.
L'incompliment reiterat de l'horari de treball sense una causa justificada.
La comissió d'una falta de caràcter lleu havent estat sancionat anteriorment per mitjà de resolució ferma per dues altres de lleus, sense que s'hagin cancel·lat o se n'hagin cancel·lat les anotacions corresponents.
La falta de consideració amb els superiors, iguals o subordinats, així com amb els professionals o els ciutadans, quan no constitueixi una infracció més greu.
L'incompliment dels deures propis del seu càrrec o lloc de treball o la negligència en el seu acompliment, sempre que aquestes conductes no constitueixin una infracció més greu.
El retard injustificat en el compliment de les seves funcions quan no constitueixi una falta més greu.
L'absència injustificada per un dia.
L'incompliment de l'horari de treball sense causa justificada quan no constitueixi una falta greu.
A més dels autors, són responsables disciplinàriament els superiors que consentin les faltes molt greus i greus, així com els qui les indueixin o encobreixin, quan d'aquests actes es derivin danys greus per a l'Administració o els ciutadans.
No es pot imposar una sanció per la comissió d'una falta molt greu o greu, sinó en virtut d'un expedient disciplinari instruït a l'efecte mitjançant el procediment que estableix el capítol VI d'aquest títol.
Per a la imposició de sancions per faltes lleus no és preceptiva la instrucció prèvia de l'expedient, llevat del tràmit d'audiència a l'interessat que regula l'article 170 d'aquest Reglament.
Les sancions que es poden imposar als secretaris judicials per les faltes comeses en l'acompliment dels seus llocs de treball, són:
c ) Trasllat forçós fora del municipi de destinació.
Les faltes lleus només poden ser corregides amb advertència.
Les faltes greus es poden sancionar amb sus pensió de sou i feina fins a tres anys o amb trasllat forçós fora del municipi.
Les faltes molt greus es poden sancionar amb suspensió de sou i feina des de tres anys i un dia fins a sis anys, amb trasllat forçós fora del municipi o amb separació del servei.
Els secretaris judicials que siguin sanc ionats amb trasllat forçós no poden obtenir una nova destinació al municipi d'origen durant un any quan la sanció hagi estat imposada per una falta greu, i durant tres anys quan hagi correspost a la comissió d'una falta molt greu.
Aquests terminis es computen des de la data de presa de possessió en la destinació a la qual hagin estat traslladats.
Si la sanció no s'ha executat en el termini que preveu l'article 187 d'aquest Reglament, el còmput comença l'endemà de la finalització d'aquest termini.
Per determinar la sanció a imposar s'ha de tenir en compte:
b ) El perjudici causat a l'Administració o als ciutadans.
c ) El grau de participació en la comissió de la falta.
d ) La reiteració o reincidència.
En cap cas no s'han de computar a efectes de reiteració o reincidència les sancions cancel·lades o que haguessin pogut ser-ho.
La determinació motivada de la classe de sanció a imposar per una falta greu o molt greu s'ha de fer atenent el nombre i l'entitat dels pressupòsits anteriorment assenyalats que hagin concorregut en la comissió de la falta.
Per a la imposició de la sanció de separació del servei s'ha de tenir en consideració especialment que la conducta en què consisteixi la falta hagi estat realitzada de manera conscient i volguda, o bé que hagi estat fruit d'una greu falta d'atenció, cura o diligència exigibles al secretari judicial.
La sanció de suspensió de sou i feina no pot excedir la meitat de la seva durada màxima quan els fets objecte de l'expedient hagin estat comesos per negligència i el perjudici ocasionat a l'Administració o als ciutadans no mereixi el qualificatiu de greu.
Si no és així, la sanció es pot imposar en tota la seva extensió.
Dins els límits mínim i màxim resultants de l'aplicació de la regla anterior, la durada concreta de la sanció de suspensió de sou i feina s'ha de determinar de manera motivada en la resolució i tenint en compte les circumstàncies existents en la falta i en l'infractor, especialment les següents: si la falta s'ha esgotat en un únic acte o ha suposat una conducta repetida en el temps, o si el secretari judicial expedientat ha reparat o disminuït les conseqüències de la falta comesa.
Quan ho justifiqui l'adequació deguda entre la sanció que s'hagi d'aplicar, l'escassa gravetat del fet constitutiu de la infracció i les circumstàncies concurrents, l'òrgan competent per resoldre ha d'imposar la sanció en la seva durada mínima.
Són òrgans competents per imposar sancions disciplinàries:
a ) El secretari de govern i el secretari coordinador provincial, per a la sanció d'advertència.
b ) El ministre de Justícia, per a la de suspensió, trasllat forçós i separació del servei.
No obstant això, quan la sanció de trasllat forçós suposi la mobilitat del territori d'una comunitat autònoma al d'una altra amb competències assumides, és competent per ordenar-la el ministre de Justícia, previ informe favorable de la comunitat autònoma al territori de la qual es traslladi el funcionari sancionat.
La responsabilitat disciplinària s'extingeix pel compliment de la sanció, la mort del secretari judicial, la prescripció de la falta o de la sanció, l'indult i l'amnistia.
Si durant la tramitació del procediment disciplinari es produeix la pèrdua de la condició de secretari judicial de l'expedientat, s'ha de dictar una resolució en la qual, amb invocació de la causa, es declari acabat el procediment per desaparició sobrevinguda del seu objecte, sens perjudici de la responsabilitat patrimonial o penal que se li pugui exigir, i s'ordeni l'arxivament de les actuacions, llevat que l'interessat insti de manera motivada la continuació de l'expedient.
Al mateix temps, s'han de deixar sense efecte totes les mesures de caràcter provisional que s'hagin adoptat respecte al funcionari expedientat.
Les faltes lleus prescriuen al cap de dos mesos, les greus al cap de sis mesos, i les molt greus al cap de l'any.
El termini es computa des de la data en què s'han comès.
En els casos en què un fet doni lloc a l'obertura d'una causa penal, els terminis de prescripció es comencen a computar des de la fermesa de la resolució per la qual es conclogui la causa.
El termini de prescripció s'interromp en el moment en què s'inicia el procediment disciplinari.
El termini de prescripció es torna a computar si l'expedient resta paralitzat durant més de sis mesos per causes no imputables al secretari judicial subjecte a procediment.
En els supòsits de paralització de les actuacions el simple acte recordatori que apressi la inactivitat no és eficaç per interrompre el transcurs de la prescripció.
Les sancions imposades prescriuen al cap de quatre mesos, en el cas de les faltes lleus; al cap d'un any, en el cas de les faltes greus, i al cap de dos anys, en el cas de les faltes molt greus.
El termini de prescripció es computa a partir de l'endemà de la data en què esdevingui ferma la resolució en què s'imposi.
Són competents per a la incoació i tramitac ió d'expedients disciplinaris, respecte dels secretaris judicials, el Ministeri de Justícia, els secretaris de govern i els secretaris coordinadors provincials.
Quan de la denúncia no en resultin elements de judici suficients per decidir sobre el seu arxivament o la incoació de l'expedient, o quan ho jutgi necessari l'òrgan competent per a la incoació, ha de disposar que es practiqui una informació prèvia, que pot tenir caràcter reservat.
Quan hagi de tenir caràcter reservat, la resolució per la qual s'ordeni ha de ser motivada.
L'òrgan competent pot sol·licitar informació a les persones o òrgans que consideri oportú.
La pràctica d'aquesta informació prèvia no interromp la prescripció.
En cas que s'incoï l'expedient disciplinari, s'hi ha d'incorporar la informació prèvia.
Durant la tramitació del procediment, l'autoritat que en va ordenar la incoació pot ordenar la suspensió provisional de l'interessat, a proposta de l'instructor, mitjançant una resolució motivada i prèvia audiència de l'interessat.
Només es pot ordenar quan hi hagi indicis racionals de la comissió d'una falta greu o molt greu, i la durada de la mesura no pot excedir els sis mesos quan es tracti d'una falta molt greu, i els tres mesos quan es tracti d'una falta greu, excepte en cas de paralització del procedi ment imputable a l'interessat.
Quan es tracti de faltes greus, la mesura té caràcter excepcional i només es pot ordenar quan la manca d'adopció pugui causar un perjudici a l'Administració de justícia, als interessos generals o als ciutadans particularment afectats.
El secretari judicial declarat en situació de suspensió provisional queda privat, durant el temps de permanència en aquesta situació, de l'exercici de les seves funcions i no pot prestar serveis en cap administració pública ni en organismes públics o entitats de dret públic vinculades a elles.
Els efectes derivats de la situació de suspensió provisional són els establerts per als funcionaris de l'Administració general de l'Estat declarats en aquesta situació.
Quan la suspensió no sigui declarada definitiva, el temps de durada s'ha de computar com a servei actiu, i s'ha d'ordenar la incorporació immediata del secretari judicial al seu lloc de treball, amb reconeixement dels drets econòmics i altres que siguin procedents des de la data d'efectes de la suspensió.
Si es confirma la suspensió, el temps que el secretari judicial hagi estat en la situació de suspensió provisional s'ha d'abonar per al còmput de la suspensió definitiva.
Quan s'hagi incoat un procediment penal pels mateixos fets que hagin donat lloc al procediment disciplinari, l'autoritat que hagi ordenat la incoació d'aquest últim ha de comunicar a l'òrgan jurisdiccional l'adopció de la mesura de suspensió provisional.
Contra la resolució per la qual s'ordeni la mesura de suspensió provisional es poden interposar els recursos que preveu la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Per a la imposició de sancions per faltes lleus no és preceptiva la instrucció prèvia de l'expedient, llevat del tràmit d'audiència de l'interessat, que ha d'evacuar, en tot cas, el secretari de govern o el coordinador provincial respectiu, amb les següents formalitats:
La citació que es faci al secretari judicial ha d'expressar el fet que se li imputa, i se li ha d'advertir que, si ho estima oportú, pot compar èixer assistit d'un lletrat o dels representants sindicals que determini, així com amb les proves de què s'intenti valer.
La citació, a la qual s'ha d'unir una còpia de la documentació existent fins a aquell moment, s'ha de fer, almenys, amb una antelació de set dies respecte de la data en què tingui lloc la pràctica de
Si la prova és testifical i els testimonis proposats es neguen a comparèixer a instància seva, ho ha de comunicar al secretari de govern o al secretari coordinador amb una antelació almenys de setanta-dues hores res pecte de la data assenyalada per al tràmit d'audiència, a fi que se'ls citi d'ofici.
Acomplert el tràmit d'audiència i practicades les proves proposades, si s'escau, el secretari de govern o secretari coordinador ha de dictar resolució.
Si es denega la pràctica d'alguna prova sol·licitada pel secretari judicial, en la resolució esmentada s'ha de motivar aquesta denegació.
En aquesta matèria són aplicables als secretaris de govern i als secretaris coordinadors provincials les normes relatives a l'abstenció i la recusació que estableix l'article 174.
Si durant la tramitació de les actuacions s'adverteix que els fets investigats revesteixen caràcters de falta molt greu o greu, el funcionari encarregat de les actuacions ha de sotmetre l'assumpte a l'òrgan que va ordenar-ne la iniciació, que ha de disposar el que escaigui.
El procediment s'inicia per acord de l'òrgan competent, bé per iniciativa pròpia, bé com a conseqüència d'una denúncia, i tot això sens perjudici de les facultats que la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial atorga per promoure l'exigència de responsabilitat disciplinària.
Si el procediment s'inicia com a conseqüència d'una denúncia, s'ha de notificar al seu signant l'acord d'incoació o de no-incoació de l'expedient.
Als efectes d'aquest article s'entén per denúncia l'acte pel qual qualsevol persona, òrgan o institució, en compliment o no d'una obligació legal, posa en coneixement de l'òrgan competent per a la incoació del procediment l'existència d'un determinat fet que pugui constituir una de les faltes esmentades en els articles 154, 155 i 156 d'aquest Reglament.
No es dóna tràmit a les denúncies anònimes, ni tan sols per a la informació prèvia regulada en l'article 168.
El procediment disciplinari s'impulsa d'ofici en tots els seus tràmits.
En l'acord d'incoació s'ha de designar un instructor de la mateixa categoria, almenys, que la d'aquell contra el qual es dirigeixi el procediment.
En el mateix acord s'ha de designar un secretari que ha de tenir la condició de funcionari públic.
L'instructor i el secretari no poden estar destinats a la mateixa unitat de l'oficina judicial que el secretari judicial expedientat ni haver intervingut en els tràmits d'informació prèvia.
La incoació del procediment, amb el nomenament de l'instructor i el secretari i l'expressió del cos a què pertanyin i la seva destinació, s'ha de notificar al secretari judicial subjecte a expedient.
En l'acord d'incoació s'ha d'especificar de manera suficient la causa que motiva l'obertura del procediment, així com la falta presumptament comesa.
Així mateix, se li ha de fer saber que pot actuar assistit d'un lletrat o dels representants sindicals que determini.
Si hi ha hagut informació prèvia, se li n'ha de lliurar una còpia.
Igualment, s'hi ha de fer constar l'òrgan competent per imposar la sanció i la norma que atribueix aquesta competència.
Són aplicables a l'instructor i al secretari les normes relatives a l'abstenció i la recusació que estableixen els articles 28 i 29 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
El dret de recusació es pot exercir des del moment que es notifiqui a l'interessat la identitat de l'instructor i del secretari, i durant tota la instrucció de l'expedient.
L'abstenció i la recusació s'han de plantejar mitjançant un escrit motivat davant de l'autoritat que va ordenar el nomenament, la qual ha de resoldre en el termini de tres dies.
En el cas de recusació, s'ha de donar audiència al recusat al més aviat possible, i el termini de tres dies comença a comptar després d'haver estat oït.
Contra els acords adoptats en matèria d'abstenció i recusació no s'hi pot interposar cap recurs, sens perjudici que l'interessat pugui al·legar la recusació en l'escrit d'interposició del corresponent recurs contra l'acord que posi fi al procediment disciplinari.
L'instructor ha de practicar totes les proves i actuacions que calguin per determinar i comprovar els fets i les responsabilitats susceptibles de sanció, amb intervenció de l'interessat, que pot actuar des de l'inici de l'expedient assistit d'un advocat o dels representants sindicals que determini, acreditats pel seu sindicat.
Com a primeres actuacions, l'instructor ha de prendre declaració a l'interessat, a qui n'ha de lliurar una còpia, i evacuar totes les diligències que es dedueixin de la comunicació o denúncia que hagi motivat la incoació de l'expedient i del que hagi al·legat en la seva declaració.
Així mateix, en l'acte de declaració l'interessat ha de designar el domicili a l'efecte de notificacions.
En vista de les actuacions practicades, i en un termini no superior a un mes comptat a partir de la notificació de l'obertura del procediment, l'instructor ha de formular, si escau, el plec de càrrecs, en el qual s'han d'exposar els fets imputats amb expressió, si s'escau, de la
En cas contrari, ha de proposar l'arxivament de l'expedient.
L'instructor, excepcionalment i sempre per causes justificades i degudament motivades, pot sol·licitar per una sola vegada a l'autoritat que hagi ordenat la incoació del procediment l'ampliació del termini indicat en el paràgraf anterior per un altre de quinze dies, excepte en el cas que no s'hagi rebut el resultat de diligències de prova disposades a instància del funcionari expedientat, o d'ofici per l'instructor, supòsit en què l'ampliació de termini és d'un mes.
Aquesta decisió s'ha de notificar a l'expedientat.
El plec de càrrecs s'ha de redactar de manera clara i precisa, en paràgrafs separats i numerats per cadascun dels fets imputats al secretari judicial.
En el moment d'elaborar el plec de càrrecs, atenent el resultat de les actuacions practicades, l'instructor ha de proposar el manteniment o l'aixecament de la mesura de suspensió provisional que, si s'escau, s'hagi adoptat.
El plec de càrrecs, juntament amb una còpia de les actuacions i les diligències practicades, s'ha de notificar a l'interessat perquè en el termini de deu dies el pugui contestar amb les al·legacions que resultin convenients, amb l'aportació de tots els documents que consideri d'interès i amb la proposició de les altres proves que estimi necessàries per a la seva defensa.
Un cop contestat el plec de càrrecs o transcorregut el termini sense haver-ho fet, l'instructor ha de resoldre sobre la pràctica de les proves proposades per l'interessat, prèvia declaració de pertinència, així com de totes les que consideri oportunes.
La denegació total o parcial de les proves proposades per l'interessat s'ha de fer per mitjà d'una resolució motivada contra la qual no es pot interposar cap recurs, sens perjudici que l'interessat pugui reproduir la seva pretensió en l'escrit d'interposició del corresponent recurs contra la resolució que posi fi al procediment disciplinari.
La resolució mitjançant la qual es disposi la pràctica de les proves s'ha de notificar a l'interessat de manera fefaent, a fi que hi pugui intervenir en la forma que l'instructor determini motivadament.
En el cas que s'hagin admès proves diferents de la documental, la notificació s'ha de fer amb una antelació míni ma de quaranta-vuit hores a la pràctica.
Les proves s'han de practicar en presència de l'instructor i del secretari, el qual ha d'estendre acta del resultat.
El secretari és l'encarregat que l'expedient estigui degudament ordenat i foliat, de manera que no hi hagi risc de pèrdua de cap document.
El secretari judicial pot intervenir en la pràctica de les proves assistit del seu advocat o dels representants sindicals que determini.
Per a la pràctica de les proves es disposa del termini d'un mes.
Un cop acomplertes les diligències precedents, l'instructor ha de sotmetre a vista l'expedient amb caràcter immediat perquè en el termini de deu dies l'interessat al·legui el que estimi pertinent en defensa seva i aporti tots els documents que consideri d'interès.
S'ha de facilitar una còpia completa de l'expedient a l'interessat quan ho sol·liciti.
Complert l'anterior, en el termini dels quinze dies següents l'instructor ha de formular una proposta de resolució en la qual ha de fixar amb precisió els fets, que han de tenir relació amb els que s'hagin fet constar en el plec de càrrecs i amb les proves practicades; n'ha de fer la valoració jurídica per determinar la falta que es consideri comesa i per assenyalar la responsabilitat del secretari judicial, i ha d'indicar la sanció que s'estimi procedent imposar d'acord amb el que estableix l'article 159 o, si escau, ha de proposar l'arxivament de l'expedient.
L'instructor ha de notificar la proposta de resolució esmentada a l'interessat perquè, en el termini de quinze dies, al·legui el que consideri convenient en defensa seva.
Un cop contestada la proposta de resolució o transcorregut el termini sense cap al·legació, s'ha de trametre, amb caràcter immediat, l'expedient complet a l'autoritat que hagi ordenat la incoació del procediment per a la decisió que sigui procedent.
Quan l'autoritat que hagi ordenat la incoació de l'expedient entengui que és procedent imposar una sanció que no sigui competència seva, ha de trametre l'expedient, juntament amb la seva proposta, a l'autoritat que sigui competent.
L'òrgan competent per imposar la sanció pot retornar l'expedient a l'instructor per a la pràctica de les diligències imprescindibles per a la resolució.
En aquest cas, l'instructor, abans de trametre de nou l'expedient a l'òrgan competent per imposar la sanció, ha de sotmetre les actuacions a vista del funcionari expedientat, a fi que en el termini de deu dies al·legui el que estimi convenient.
La resolució, que posa fi al procediment disciplinari, ha de ser adoptada en el termini de quinze dies des de la recepció de l'expedient per l'autoritat competent i s'ha de pronunciar sobre totes les qüestions que s'hi hagin plantejat.
La resolució que posi fi al procediment disciplinari ha de determinar amb tota precisió la falta que s'estimi comesa i ha d'assenyalar els preceptes en què aparegui recollida, el secretari judicial responsable i la sanció que s'imposa.
La resolució ha de ser motivada i no s'hi poden acceptar fets diferents dels que hagin servit de base al plec de càrrecs i a la proposta de resolució, sens perjudici de la seva diferent valoració jurídica.
Si en la resolució s'estima la inexistència de falta o de responsabilitat del secretari judicial, s'ha de declarar conclòs l'expedient i se n'ha d'ordenar l'arxivament.
En la resolució que posi fi al procediment, tant si és sancionadora com si és de conclusió i arxivament, s'han de fer les declaracions oportunes pel que fa a la mesura de suspensió provisional que s'hagi pogut adoptar durant la tramitació del procediment.
La resolució s'ha de notificar a l'interessat, amb expressió del recurs o recursos que s'hi poden interposar, l'òrgan davant el qual s'han de presentar i els terminis per fer-ho.
De les resolucions per faltes molt greus n'han de ser informats en qualsevol cas les juntes o els delegats de personal corresponents.
També n'han de ser informats quan es tracti de faltes greus, llevat que el secretari judicial sancionat, degudament preguntat sobre aquest punt, manifesti la seva oposició a aquesta comunicació.
La resolució s'ha de notificar al cap de la unitat o òrgan en què el secretari judicial sancionat ocupi el seu lloc de treball.
La durada del procediment disciplinari no ha d'excedir els dotze mesos.
Vençut aquest termini sense que s'hagi dictat i notificat la resolució que posi fi al procediment, se'n produeix la caducitat.
No es produeix la caducitat si l'expedient ha quedat paralitzat per una causa imputable a l'interessat.
El règim de recursos aplicable a les resolucions que posin fi al procediment és el que estableix la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Una vegada esgotada la via administrativa, les sancions disciplinàries s'han d'executar segons els termes de la resolució en què s'imposin i en el termini màxim d'un mes des de la notificació de la resolució a l'interessat, excepte quan per causes justificades se n'estableixi un altre de diferent en la dita resolució.
Les sancions disciplinàries s'han d'anotar al Registre Central de Personal del Ministeri de Justícia, amb expressió de les faltes que les van motivar.
L'autoritat competent per sancionar ho és també per ordenar la cancel·lació de l'anotació corresponent.
L'anotació de la sanció d'advertència queda cancel·lada, d'ofici o a instància de l'interessat, pel transcurs del termini de sis mesos des que va adquirir fermesa, si durant aquest temps el sancionat no ha donat lloc a un altre procediment disciplinari que acabi amb la imposició d'una sanció.
L'anotació de les sancions restants, amb excepció de la de separació del servei, es pot cancel·lar d'ofici o a instància de l'interessat quan hagin transcorregut, almenys, dos o quatre anys des del compliment de la sanció, segons es tracti d'una falta greu o molt greu, i si l'interessat no ha donat lloc a un procedim ent disciplinari nou que acabi amb la imposició d'una sanció des de la fermesa de l'acord sancionador.
La cancel·lació esborra l'antecedent a tots els efectes, i s'ha de comunicar d'ofici al Registre Central de Personal.
En cap cas no s'han de computar a l'efecte de reincidència les sancions les anotacions de les quals hagin estat cancel·lades o ho hagin pogut ser.