Resolució 63/2018, d'11 d'abril
Examen fet per a la selecció d'arquitecte interí.
L'article 13 del Text refós de la Llei de propietat intel·lectual aprovat pel Reial Decret Legislatiu 1/1996, de 12 d'abril, estableix expressament que no són objecte de propietat intel·lectual, entre altres, els actes, acords, deliberacions i dictàmens dels organismes públics, i és evident que la documentació produïda per un tribunal de selecció en exercici de les seves funcions encaixa en aquests conceptes; a més, encara que s'acredités la concurrència d'aquest límit, cal assenyalar que el que proscriu la legislació de propietat intel·lectual no és tant la divulgació de les obres protegides, sinó la usurpació dels drets d'explotació (que no sembla ser el que pretén la persona reclamant), i que aquesta eventual concurrència difícilment prevaldria damunt del dret d'accés sol·licitat, atès l'interès legítim que ostenta en aquest cas la persona reclamant per poder obtenir una informació adient per protegir els seus drets i interessos, interès que s'afegeix als públics de la legislació de transparència, entre les finalitats de la qual sens dubte és remarcable la d'assegurar l'objectivitat i la transparència en l'accés a l'ocupació pública.
Número d'expedient de la Reclamació: 35/2018.
Segons l'article 2.b LTAIPBG, la informació pública objecte del dret d'accés garantit per aquesta llei és "la informació elaborada per l'Administració i la que aquesta té en el seu poder com a conseqüència de la seva activitat o de l'exercici de les seves funcions".
En aplicació d'aquest concepte, l'enunciat i l'examen realitzat són informació pública als efectes de l'LTAIPBG, ja que tots aquests documents estan en poder de l'Administració i al menys l'enunciat ha estat elaborat també per ella, com s'argumenta tot seguit.
El tribunal qualificador d'un procés de selecció de personal per a l'Administració és un òrgan administratiu i, per tant, la documentació que elabora s'ha de considerar elaborada per l'Administració de la que forma part; aquest seria el cas de l'enunciat de l'examen i de les respostes que, eventualment, hagués elaborat el mateix tribunal en qualitat de paràmetre de referència.
Les respostes dels aspirants haurien estat elaborades per persones externes a l'administració, però esdevindrien informació pública a partir del moment que estan en poder d'ella.
L'article 18 LTAIPBG proclama el dret de les persones d'accedir a la informació pública definida per l'article 2.b de la mateixa llei, dret que només podria cedir si s'acredita la concurrència d'algun dels límits previstos pels articles 21 a 24 de la mateixa llei i de la ponderació corresponent en resulta la prevalença d'aquest per damunt del dret d'accés.
En aquest cas el tribunal qualificador justifica la denegació de l'accés a la informació sol·licitat en l'argument que l'examen amb les seves respostes és una obra de la seva creació no objecte de divulgació.
En una primera lectura, es podria assenyalar que tota la documentació elaborada per l'Administració és creada per ella i en gran part no està especialment destinada a la seva divulgació, de manera que amb aquest argument quedaria sense efecte bona part del dret d'accés a la informació pública garantit per la legislació de transparència.
En un segon nivell de lectura, es podria interpretar que amb aquest argument el tribunal de selecció considera que a la documentació demanada hi concorre el límit de l'article 21.1.g (drets de propietat intel·lectual).
Per poder prendre en consideració la concurrència d'aquest límit, caldria que el tribunal qualificador la justifiqués mínimament, cosa que no fa, i no és versemblant que pugui fer-ho, ja que l'article 13 del Text refós de la Llei de propietat intel·lectual aprovat pel Reial Decret Legislatiu 1/1996, de 12 d'abril, estableix expressament que no són objecte de propietat intel·lectual, entre altres, els actes, acords, deliberacions i dictàmens dels organismes públics, i és evident que la documentació produïda per un tribunal de selecció en exercici de les seves funcions encaixa en aquests conceptes.
A més, encara que s'acredités la concurrència d'aquest límit, cal assenyalar que el que proscriu la legislació de propietat intel·lectual no és tant la divulgació de les obres protegides, sinó la usurpació dels drets d'explotació (que no sembla ser el que pretén la persona reclamant), i que aquesta eventual concurrència difícilment prevaldria damunt del dret d'accés sol·licitat, atès l'interès legítim que ostenta en aquest cas la persona reclamant per poder obtenir una informació adient per protegir els seus drets i interessos, interès que s'afegeix als públics de la legislació de transparència, entre les finalitats de la qual sens dubte és remarcable la d'assegurar l'objectivitat i la transparència en l'accés a l'ocupació pública.
Sense qüestionar en absolut les atribucions que les bases aplicables al cas atribueixen al tribunal qualificador, està clar que aquestes bases no li poden atribuir facultats contràries a l'ordenament jurídic (les citades, certament no sembla que ho facin), i denegar l'accés a la informació pública sol·licitat, amb la justificació emprada, infringeix clarament, per les raons exposades, l'LTAIPBG.
D'acord amb les anteriors consideracions, cal declarar el dret de la persona reclamant a obtenir còpia de l'enunciat de l'examen sol·licitada.
També té dret a obtenir còpia de l'examen realitzat, si bé en relació amb aquest objecte el text de la sol·licitud és prou ambigu com per poder donar cabuda a les tres interpretacions següents, amb les conseqüències indicades en cada cas pel que fa a l'abast del dret d'accés a la informació pública:
- Si es refereix a l'examen realitzat pel mateix tribunal qualificador, en concepte de paràmetre per valorar les respostes de les persones aspirants, res impedeix que s'hagi de donar a la persona reclamant la còpia sol·licitada, ja que els límits invocats no ho impedeixen i no és versemblant que n'hi puguin concórrer d'altres que hagin de prevaldre damunt del dret d'accés.
- Si es refereix a l'examen realitzat per la mateixa persona reclamant, fins i tot amb la corresponent qualificació atorgada pel tribunal, és evident que té dret a obtenir-ne còpia, ja que aquest document no és afectat per cap dels límits legals previstos per l'LTAIPBG.
- Si es refereix a l'examen realitzat per la resta d'aspirants, fins i tot amb la qualificació corresponent atorgada pel tribunal, la persona reclamant té dret a obtenir-ne còpia, si bé respectant unes cauteles mínimes de protecció de les dades personals de les terceres persones afectades.
Així, si en els exàmens no consta la identitat de qui els ha fet (o es tatxa), i són identificats amb un codi, res impedeix que la persona reclamant pugui obtenir-ne còpia.
Si vol que hi consti la identitat de les persones autores de l'examen, la GAIP ve entenent que en aquests casos l'equilibri entre el dret d'accés de la persona interessada i el dret a la protecció de les dades personals de les terceres persones afectades requereix que l'accés sol·licitat s'hagi de limitar als exàmens de les persones que hagin estat seleccionades.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió d'11 d'abril de 2018, resol per unanimitat: