Amb l'entrada en vigor de l'Estatut d'autonomia de Catalunya de 1979, que en
l'article 3 disposa que l'idioma català és l'oficial de Catalunya
així com també ho és el castellà, es va recuperar
la possibilitat que els documents notarials es redactessin en català.
L'article 10 de la Llei 7/1983, de 18 d'abril, de normalització
lingüística a Catalunya, va garantir el dret d'elecció dels
ciutadans i el Decret 125/1984, de 17 d'abril, pel qual es regula l'ús
de la llengua catalana a les escriptures públiques, va desplegar
El Decret va ser objecte parcial del conflicte de competència 649/84
plantejat pel Govern de l'Estat, i el Tribunal Constitucional, en la
Sentència 74/1989, de 24 d'abril, va declarar que la Generalitat
és competent per regular l'ús de les llengües oficials en
els instruments públics sobre la base de la seva competència en
matèria de normalització lingüística.
L'article 14 de la Llei 1/1998, de 7 de gener, de política
lingüística, ha modificat alguns aspectes de la regulació de
l'ús de les dues llengües oficials a Catalunya en els documents
Cal, doncs, desplegar la Llei en aquest àmbit i regular
l'ús de la llengua catalana a les escriptures públiques de manera
que ajudi a l'exercici lliure de l'opció lingüística dels
ciutadans i, alhora, fomenti l'ús de la llengua catalana en els
documents notarials, tot reforçant les actuacions de cooperació
que hi ha entre la Generalitat de Catalunya i el Col·legi de Notaris de
En virtut d'això, a proposta del conseller de Cultura i de la consellera
de Justícia, d'acord amb el dictamen de la Comissió
Jurídica Assessora i de conformitat amb el Govern,
1.1 A Catalunya, els documents notarials s'han de redactar en la
llengua oficial que l'atorgant esculli, o, si hi ha més d'un atorgant,
1.2 Abans de redactar el document, i en el moment de rebre
l'encàrrec de redactar-lo, s'ha de preguntar explícitament a
cap cas la tria de l'una o de l'altra no ha de comportar retard en la
redacció i l'autorització del document.
expressament la llengua, el document es redacta en català.
1.3 Quan hi ha més d'un atorgant i es tracta d'escriptures de
transmissió de béns o drets o de constitució de
préstec o crèdit fetes seguint condicions generals de
contractació, el dret d'elecció de llengua correspon a
2.1 Sens perjudici del que disposa l'article 1.3, si no hi ha acord
entre els atorgants pel que fa a la llengua, l'escriptura s'atorga en ambdues
llengües oficials, però no cal emprar el sistema de doble
2.2 També s'atorga en ambdues llengües per voluntat
conjunta de totes les persones atorgants.
La Generalitat, les corporacions locals, els organismes que en depenen, les
seves empreses públiques i les concessionàries quan gestionen o
exploten el servei concedit, les universitats i les altres corporacions
públiques catalanes, han d'emprar normalment el català en les
escriptures que atorguen a Catalunya.
Si hi ha algun dubte d'interpretació de les escriptures atorgades en
ambdues llengües oficials, prevaldrà el text en la llengua que els
mateixos atorgants hagin estipulat a l'escriptura.
estipulació pel que fa a aquest tema, regeixen les regles
a) Prevaldrà el text en l'idioma català quan tots o la
majoria dels atorgants resideixin a Catalunya en el moment de l'atorgament.
b) En cas contrari, és a dir, quan tots o la majoria dels atorgants
resideixin fora del territori català, prevaldrà el text
c) En cas que resideixin dins i fora del territori català un mateix
nombre d'atorgants, prevaldrà el text castellà sempre que algun o
alguns dels atorgants que resideixen fora de Catalunya manifestin el seu
desconeixement de la llengua catalana i la seva voluntat de prevalença
En cas que no constin aquests aspectes
Quan una escriptura o un document estigui redactat en ambdues llengües
oficials, les còpies que se'n lliurin poden reproduir ambdós
textos o només aquell que, en cada cas, determini la persona a favor de
6.1 Quan la matriu s'ha redactat en una sola llengua, si ho
sol·licita la persona interessada, els notaris han de lliurar les
còpies en l'altra llengua oficial, i han de traduir, en aquest cas, les
matrius sota la seva responsabilitat.
traducció dels documents incorporats a la matriu, llevat dels cas de
petició expressa de la persona interessada.
6.2 Quan s'ha de lliurar la còpia en la llengua oficial
diferent de l'emprada en la matriu, el fet de la traducció s'ha de fer
constar a la nota de la matriu i al peu de la còpia.
necessària la protocol·lització de la traducció que,
si es fa, mai no pot significar cap cost afegit per a la persona interessada.
6.3 Els notaris poden autoritzar testimoniances traduïdes en la
forma i amb els efectes regulats pel Reglament notarial.
Els notaris que exerceixen a Catalunya han de comunicar mensualment al
Col·legi de Notaris el nombre de documents de cada tipus autoritzats en
cada una de les llengües oficials a Catalunya i la Junta Directiva del
Col·legi n'ha de fer un resum estadístic, que ha de comunicar cada
any, dins el mes de febrer, al Departament de Justícia.
--1 Per tal de facilitar l'aplicació del que disposa
hipotecàries que operen a Catalunya han d'oferir als notaris, en el
moment d'encomanar la redacció de les escriptures o prèviament,
les minutes o condicions generals de les respectives modalitats de
préstec, crèdit o arrendament financer en les dues llengües
oficials, i han de mantenir-les-hi actualitzades.
actualitzacions s'han de lliurar simultàniament i en el mateix suport,
informàtic o paper, en una i altra llengües.
--2 A Era Val d'Aran, el que disposa aquest Decret per a la llengua
catalana és aplicable també a l'aranès i el que disposa
aquest Decret per a la llengua castellana és aplicable al
matriu únicament en aranès si tots els signataris manifesten
Es deroga el Decret 125/1984, de 17 d'abril, pel qual es regula l'ús de
la llengua catalana en les escriptures públiques.
Barcelona, 30 de juliol de 1998