projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La Federació de Municipis de Catalunya (FMC) ha decidit obrir les sessions restants del 32è Seminari de Dret Local a tot el món local i no només a les persones que s'hi havien inscrit, ateses les actuals circumstàncies de crisi sanitària.
El 32è Seminari de Dret Local va començar el 4 d'octubre de 2019 i finalitzarà el 19 de juny d'enguany i l'organitza la FMC amb la col·laboració de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya, l'Ajuntament de Barcelona, l'Àrea Metropolitana de Barcelona i la Diputació de Barcelona.
Es tracta d'un un curs d'actualització de coneixements i d'intercanvi d'experiències en el que, any darrere any, hi han participat una mitjana de 200 juristes al servei de les administracions locals de Catalunya.
Els eixos principals del programa d'aquesta edició giren entorn del 30è aniversari de ratificació per l'Estat espanyol de la Carta Europea d'Autonomia Local i el compliment d'una dècada de la transposició de la Directiva de Serveis.
També hi ha altres temes d'actualitat jurídica i social que s'analitzen durant el seminari com l'habitatge, l'administració digital i l'impacte progressiu de la intel·ligència artificial, el control judicial de l'activitat administrativa i la seva protecció de drets o la millora de la normativa com a element crucial del bon govern, d'acord amb les lleis 39 i 40 de 2015 i la legislació de procediment administratiu i de transparència i bon govern catalana.
A més de les sessions mensuals ordinàries, el programa també ofereix, com a mínim, una sessió monogràfica extraordinària al fil de l'actualitat jurídica.
La documentació i els vídeos de les sessions ja realitzades del Seminari estan disponibles en obert, i no només pels participants al seminari
L'Escola d'Administració Pública de Catalunya, en col·laboració amb l'Oficina d'Innovació i Administració Digital (OIAD), ha realitzat un nou vídeo-tutorial sobre administració digital.
En aquesta ocasió es tracta d'una síntesi de la Guia de Serveis Digitals, una metodologia per identificar, dissenyar, implantar, mantenir i millorar serveis públics digitals.
La Guia consta d'un document que exposa els principis i passos d'aquesta metodologia, i d'un annex pràctic que descriu tècniques aplicables als diferents passos del procés de creació i gestió del servei, i el vídeo n'és un complement imprescindible.
La Guia ha estat publicada recentment al web del Departament de Polítiques Digitals i Administració Pública ( Guia de Serveis Digitals ).
La metodologia proposada posa la ciutadania al centre del disseny dels serveis, per la qual cosa introdueix la pràctica de la co-creació tant en la detecció de requeriments com en la validació de prototips, i pretén superar la perspectiva d'una activitat administrativa basada en tràmits, per substituir-la per un concepte integral de serveis que s'ofereixin en resposta als fets vitals de la ciutadania, en consonància amb el principi de dada única, segons el qual una mateixa dada només s'ha de demanar una vegada.
Està inspirada en la metodologia de pensament de dissenyador ( design thinking ), referència internacional en el disseny de serveis i productes i molt especialment de serveis digitals punters, i segueix l'estela de guies metodològiques semblants elaborades en diverses administracions públiques com la britànica.
Aquest és el vuitè vídeo-tutorial sobre administració digital fruit d'aquesta enriquidora col·laboració entre l'OIAD i l'Escola.
L'objectiu és apostar, juntament amb la formació presencial i en línia, per nous formats que ajudin als treballadors públics a familiaritzar-se amb les eines i solucions d'administració digital, tot contribuint a capacitar-los i apoderar-los per no només afrontar, sinó participar i fins i tot liderar plegats, aquesta profunda transformació en les formes de treballar que suposa el pas a l'administració digital.
El text recull les principals disposicions sobre els usos, els drets lingüístics i el règim jurídic de la llengua publicades al Diari Oficial de la Unió Europea (DOUE) de l'1 de gener al 31 de desembre de 2019.
L'ordre en què apareixen les disposicions esmentades és el que s'estableix cronològicament al DOUE.
Les sigles EEE corresponen a l'Espai Econòmic Europeu, àrea d'integració comercial que associa en un únic mercat interior la Unió Europea amb Noruega, Islàndia i Liechtenstein.
La crònica recull les novetats en matèria lingüística a la Comunitat Foral de Navarra publicades entre el gener i el desembre del 2019.
En aquest període s'han aprovat tres normes amb rang de llei, referides a la regulació de l'Administració de la comunitat foral de Navarra i del sector públic institucional foral, a l'Administració local i als drets culturals, respectivament.
Totes recullen breus referències als drets lingüístics, si bé en general limitats a la zonificació establerta per la Llei foral 18/1986, de 15 de desembre, de l'eusquera.
Pel que fa a les normes reglamentàries, destaca l'ordre foral per la qual s'aprova el procediment a seguir pel canvi de perfil lingüístic de la plaça i les ordenances de promoció i ús de l'eusquera en petits municipis de la zona mixta.
La crònica constata que durant l'any 2019 el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya no publica cap disposició normativa de rang legal d'incidència en dret lingüístic.
Sí que es publica, en canvi, un ampli catàleg de disposicions normatives de rang reglamentari, adreçades primordialment a promoure el procés de normalització lingüística a Catalunya.
S'analitzen succintament aquestes disposicions classificades per àmbits.
Aquest article presenta les necessitats actuals en l'àmbit digital per garantir la vitalitat de les llengües minoritzades i sense estat, com el català, en les tecnologies més recents i futures, des del punt de vista de la tasca de Softcatalà amb el català en el programari lliure.
En primer lloc, es descriuen una sèrie de tecnologies lingüístiques existents i en desenvolupament de l'associació i el seu funcionament bàsic.
A continuació, es parla de la necessitat d'alliberar dades amb formats estàndards i oberts per promoure l'aparició de noves iniciatives i l'aprofitament de recursos.
Finalment, es tracta la importància de la legislació sobre la situació de la llengua a la tecnologia.
L'article revisa críticament la regulació jurídica dels usos lingüístics en l'ensenyament a Catalunya en el període històric de la II República.
L'anàlisi de les disposicions normatives es completa amb una revisió més politològica, centrada a prendre en consideració el context sociopolític del moment i el sentit dels arguments esgrimits en els debats polítics que varen propiciar diverses iniciatives parlamentàries i governamentals d'incidència en la matèria.
El model pedagògic de l'ensenyament d'una de les llengües regionals per immersió lingüística s'imparteix a França des de fa 50 anys.
La creació de diversos centres escolars que imparteixen aquest ensenyament i el seu desenvolupament han proporcionat debats jurídics variats i importants.
Avui dia, la immersió lingüística viu una situació paradoxal entre una oposició a la seva integració dins l'escola pública i un reconeixement i un finançament estatal de la seva tasca a l'escola privada.
Aquesta situació demostra el precari equilibri en què es troba el model lingüístic i escolar francès, dividit entre l'afirmació del principi del monolingüisme francès de l'educació, d'una banda, i la necessitat de respondre a les necessitats de les escoles que implanten la immersió lingüística, de l'altra.
La tecnologia pot jugar un rol decisiu en els processos de normalització lingüística.
La creació de recursos lingüístics —amb el potencial formatiu o de disseminació que comporten, especialment en llengües en procés d'estandardització— és una possibilitat que cal tenir present en dissenyar estratègies per a la normalització.
Aquest article se proposa contribuir al procés de normalització de l'alguerès, varietat parlada a l'Alguer (Sardenya) per unes dotze mil persones, mitjançant una anàlisi de les obres de consulta digitals i dels recursos lingüístics existents.
En la primera part se proporcionen dades sobre el context sociolingüístic i se fa un estat de la qüestió sobre el procés d'estandardització de l'alguerès.
La segona part mira d'identificar, amb referències a altres comunitats lingüístiques en situacions similars, accions en l'àmbit tecnològic que podrien dur-se a terme en paral·lel al procés d'estandardització de l'alguerès.
Aquest article vol analitzar fins a quin punt la política lingüística de l'Estat, amb l'espanyol com a única llengua oficial, afecta el contínuum lingüístic català en les propostes prescrites en els llibres d'estil per als mitjans de comunicació de les televisions autonòmiques de Catalunya i de les Illes Balears.
Ens centram en l'observació de la llengua de segona oralitat —"oralitat mediatitzada des de la telepresència i la teleabsència" (Gifreu, 2003: 142)— que prescriuen els següents llibres d'estil: per una banda, el Llibre d'estil de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (recurs en línia); per l'altra, el Llibre d'estil per als mitjans de comunicació orals i escrits (2005) i el Llibre d'estil d'IB3 (2006), per als mitjans illencs.
Analitzam els continguts lingüístics i sociolingüístics d'aquestes obres.
Establim fins a quin punt la varietat diafàsica als mitjans de comunicació ampliaria els seus recursos expressius a partir de l'espanyol, fonamentalment en els registres d'alta oralitat, pseudocol·loquial, que funcionen per als espais de ficció i d'humor; i, d'altra banda, com aquesta varietat funcional, en recórrer a la varietat diatòpica per crear lèxic audiovisual, restringiria les solucions proposades a les demarcacions autonòmiques i, àdhuc, subautonòmiques a les quals es dirigeix.
Alhora, esmentam les possibles conseqüències sociolingüístiques d'aquesta fragmentació autonòmica.
L'objectiu d'aquest treball és dilucidar, mitjançant l'anàlisi de dades demolingüístiques, quins factors condicionen l'ús del català entre la població jove de Catalunya a partir de dades de l' Enquesta d'usos lingüístics de la població a Catalunya de 2013.
Els resultats generals indiquen que els membres de la generació Y o millennials catalans fan un ús del català similar al del conjunt de la població de Catalunya, a l'entorn de 0,4 sobre un total d'1.
Per la seua banda, els resultats d'una anàlisi multivariable (regressió múltiple i anàlisi de camins) mostren que la llengua d'identificació és la variable més associada amb l'ús lingüístic dels jóvens de Catalunya.
L'anàlisi subratlla, doncs, la importància explicativa de la dimensió actitudinal i afectiva per damunt de variables més estructurals com la llengua inicial o el coneixement oral declarat del català.
Clouen l'article algunes reflexions sobre les implicacions dels resultats per a les polítiques de promoció del català a Catalunya.
L'objectiu d'aquest treball és provar, a través d'algunes mostres concretes del nivell lexicosemàntic, l'interés de la documentació històrica de l'escrivania municipal de València, i més en concret dels manuals de consells, per a l'estudi de l'evolució de la llengua catalana al País Valencià al llarg de l'època foral, i especialment per a l'estudi del llenguatge juridicoadministratiu.
Aquesta documentació, a pesar del seu valor, a penes ha estat aprofitada pels filòlegs, i menys encara en el període corresponent a l'edat moderna, en el qual es centra aquest treball.
En aquest article es recullen i estudien diversos mots i significats no registrats en els diccionaris històrics i etimològics catalans, així com locucions i expressions usades en el llenguatge juridicoadministratiu del segle XVII.
Aquest estudi de caràcter descriptiu té com a objectiu analitzar com es gestionen els determinants demostratius com a elements díctics en la traducció dels textos contractuals.
La hipòtesi de partida, que sorgeix en part dels resultats d'estudis previs del transgènere de la traducció dels contractes (Monzó, 2002), és que a les traduccions es produeix interferència (Toury, 1995) en el transvasament de les relacions de cohesió creades per aquestes partícules, motivada en part per la influència del text origen sobre el meta, també a la traducció jurídica (Ferrán Larraz, 2004).
Per avalar o rebutjar la hipòtesi, s'establiran els patrons d'ús dels determinants demostratius en la seva faceta de marcadors anafòrics en el gènere dels contractes a les cultures origen (anglès) i meta (espanyol) mitjançant l'anàlisi d'un corpus comparable per, sobre la base dels resultats obtinguts, analitzar un corpus paral·lel d'originals i les seves traduccions que permeti observar si es produeix, i a quin nivell, interferència en el transgènere resultant, o si la conducta d'aquests marcadors es deu a raons diferents.
Els resultats permetran reflexionar sobre la rellevància d'aquest fenomen en la traducció en el context jurídic dels contractes.
La creació de sistemes de traducció automàtica per a llengües desfavorides, que anomenaré llengües menors, presenta diversos reptes alhora que obri la porta a noves oportunitats.
Després de definir conceptes preliminars com ara els de llengua menor i traducció automàtica, i d'explicar breument els tipus de traducció automàtica existents, els usos més comuns, el tipus de dades en què es basen, i els drets d'ús i les llicències del programari i de les dades de traducció automàtica, es discuteixen els reptes a què s'enfronta la construcció de sistemes de traducció automàtica i els possibles efectes sobre l'estatus de la llengua menor, usant com a exemples llengües menors d'Europa.
La Revista de Llengua i Dret, Journal of Language and Law es troba recollida en bases de dades de sumaris i continguts i també en bases de dades per a la classificació, avaluació de la qualitat i/o impacte de les revistes científique s.
A continuació, detallem les bases de dades en què es troba la Revista:
Bases de dades de sumaris i continguts
Bases de dades per a la classificació, l'avaluació de la qualitat i l'impacte de les revistes científiques
Professora titular de dret constitucional, Universitat de Barcelona
Professor titular de ciència política i de l'administració, Universitat Autònoma de Barcelona
Catedràtic del Departament de Filologia Catalana i Lingüística General, Universitat de Barcelona.
Professora agregada de traducció jurídica de la Universitat Pompeu Fabra i membre del Grup de Recerca d'Estudis del Discurs i Traducció (CEDIT)
Catedràtic de dret administratiu, Universitat Autònoma de Barcelona
Professora titular de traducció i interpretació de la Universitat Jaume I i coordinadora del grup de Traducció i Postmonolingüisme (TRAP)
Professor d'Estudis d'Art i Humanitats de la UOC
Professora titular del Departament de Filologia Anglesa i Germanística de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB)
Membre del Centre de Recerca en Sociolingüística i Comunicació (CUSC) de la Universitat de Barcelona.
Responsable de Legislació Lingüística, Direcció General de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya
Catedràtic de dret constitucional, Universitat Rovira i Virgili
Director del Centre de Recerca en Sociolingüística i Comunicació (CUSC) de la Universitat de Barcelona i professor titular del Departament de Filologia Catalana i Lingüística General de la Universitat de Barcelona
Catedràtic de dret administratiu, Universitat del País Basc
Catedràtic de la Facultat de Traducció i Interpretació, Universitat Pompeu Fabra
Professor de lingüística, Universitat de Provença
Primer director de la Revista de Llengua i Dret
Lingüista, expert en llenguatge administratiu, Itàlia
Expert en llenguatge administratiu
Director honorari de l'Arxiu Històric de les Terres de l'Ebre
Catedràtic de lingüística jurídica, Universitat de Lapònia, Finlàndia
Excoordinador de la recerca i l'avaluació a l'Office Québécois de la Langue Française
Catedràtic de dret civil, Universitat de Barcelona
Catedràtica de filologia hispànica, Universitat de Barcelona
Catedràtic de filologia catalana, Universitat d'Alacant
Catedràtica de dret administratiu, Universitat de Santiago de Compostel·la
Professor titular d'història del dret, Universitat de Barcelona
Professora titular del Departament de Lingüística, Universitat de Buenos Aires
President del Jurat d'Expropiació de Catalunya
Catedràtic de Filologia Catalana, Universitat de Girona
Catedràtic de dret de la Unió Europea, Institut Universitari Europeu de Florència
Catedràtic de dret públic, Universitat de Montreal
Ester Franquesa i Bonet, secretària (2011-2012)
Marta Xirinachs i Codina, secretària (2013-2014)
Elvira Riera Gil, secretària (2015-2017)
Àlex Alsina, Antoni M. Badia (†), Rosa Colomer Artigas (†), Joan Coromines (†), Carles Duarte, Lluís Jou, Pere Martí, Jesús Massip, Antoni Mirambell, Aina Moll (†), Oriol Oleart, Lluís M. de Puig (†), Josep M. Puig Salellas (†), Josep-Enric Rebés, Elvira Riera, Josep L. Sagarra (†), Francesc Vallverdú (†).
L'Escola va suspendre totes les activitats formatives de caràcter presencial el passat 12 de març d'acord amb la Instrucció 2/2020, de la Secretaria d'Administració i Funció Pública de la Generalitat de Catalunya.
Davant d'aquesta situació, valorant la incertesa de la durada d'aquestes mesures, des de l'Escola estem treballant, en la mesura del possible, perquè la formació presencial suspesa la puguem finalitzar en línia.
A la pàgina web de l'Escola s'anirà actualitzant aquesta informació i hi trobareu altres espais de gestió del coneixement.
L'Espai de formació oberta conté un repositori de recursos d'aprenentatge permanent i uns espais temàtics especialitzats amb l'objectiu de facilitar la lliure difusió del coneixement i fomentar l'aprenentatge dels empleats públics fora de les aules.
Així mateix, disposem de píndoles formatives i vídeos il·lustratius a l'espai Ruta directiv@, així com d'un recull de treballs de recerca de diferents àmbits.
També en l'àmbit de la gestió del coneixement, l'Escola manté la periodicitat de les publicacions en format digital, revistes científiques, blogs especialitzats setmanals i monografies.
D'altra banda la biblioteca de l'Escola, especialitzada en gestió pública, organització administrativa, dret administratiu i funció pública, segueix oferint accés al seu fons en format digital, el servei d'elaboració de bibliografies especialitzades i la publicació dels butlletins bimestrals (sumaris de revistes, novetats bibliogràfiques i suggeriments).
Malgrat la situació produïda per la COVID-19, l'Escola continua apostant per la formació continuada dels empleats públics i per la continuïtat de difusió del coneixement en els formats habituals
Els comitès científic i organitzador del Congrés Internacional EDO 2020 van acordar, en la sessió virtual del 3 d'abril, posposar la celebració del Congrés per als dies 11, 12 i 13 de novembre de 2020, atenent els riscos i la incertesa creats per la pandèmia de la Covid-19.
Aquest Congrés s'havia previst per al proper mes de maig i és una iniciativa de l'Equip de Desenvolupament Organitzacional (EDO) de la Universitat Autònoma de Barcelona, en col·laboració amb el Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada (CEFJE) i l'Escola d'Administració Pública de Catalunya (EAPC).
El Congrés EDO és un espai de trobada i debat d'àmbit internacional i periodicitat biennal que aplega professionals i acadèmics vinculats amb l'educació i la formació, amb l'objectiu de generar debat entorn de diferents tipus d'estratègies de formació a les organitzacions.
El CIEDO 2020 es farà a Barcelona amb el lema "La nova gestió del coneixement", i amb els mateixos objectius i programa establerts, així com amb les aportacions seleccionades i el llibre d'actes del Congrés, publicat per l'editorial Wolters Kluwer.
L'ajornament comporta un canvi en el calendari per al lliurament d'aportacions i per al període de matriculacions, que queda així:
L'organització vol agrair la implicació i la col·laboració de totes les persones compromeses amb aquest projecte científic.
Justament gràcies a aquestes persones que comparteixen l'interès per les temàtiques vinculades a la creació i gestió del coneixement col·lectiu, no es pot prescindir d'aquest espai rellevant, específic i amb una trajectòria històrica reconeguda.
Per seguir l'actualitat del CEIDO, podeu consultar el web oficial del Congrés i les xarxes socials del Grup EDO i de l'EAPC.
El CIEDO canvia de dates però manté el programa i els objectius establerts
L'Escola d'Administració Pública de Catalunya (EAPC) ha habilitat el nou espai Formació en línia per tal de facilitar al personal de les diferents administracions públiques catalanes l'accés a l'oferta de formació virtual disponible.
L'EAPC aposta per la formació continuada del personal de les administracions públiques catalanes, malgrat que les formacions presencials van quedar suspeses a partir del 12 de març per la Instrucció 2/2020, de la Secretaria d'Administració i Funció Pública de la Generalitat de Catalunya.
El nou espai web incorpora totes les formacions en línia adreçades al personal de les diferents administracions públiques de Catalunya: l'Administració de la Generalitat (inclòs personal directiu i comandaments intermedis) i l'Administració local.
La informació d'aquest espai s'actualitza periòdicament i només mostra les formacions amb inscripcions obertes o les que s'obriran properament, com és el cas dels cursos de teletreball per al personal que s'ha de traslladar al nou Districte Administratiu o els cursos adreçats al personal de l'Administració local.
En aquest últim cas, només es pot consultar la llista de formacions virtuals del segon semestre d'enguany, que obrirà inscripcions el proper 1 de juny, atès que pràcticament la totalitat de les formacions virtuals del primer semestre a l'àmbit de l'Administració local, ja estan començades o amb l'aforament complet.
El nou espai recull les formacions adreçades a tot el personal de les diferents administracions públiques catalanes
Una representació de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya (EAPC) integrada per la cap del Servei de Recerca, Documentació i Publicacions, Núria Guevara, i la responsable de recerca i publicacions, Elvira Riera, ha participat els dies 20 i 21 de febrer en el curs Evidence-Informed Policymaking, organitzat a Berlín pel Centre Comú de Recerca de la Comissió Europea (JRC) en el marc del seu programa Science meets parliaments / Science meets regions.
El JRC ha convidat l'EAPC a participar-hi arran de la seva implicació en aquest programa amb l'organització del camp d'innovació sobre la construcció del sentit de pertinença dels joves fills de famílies immigrades, que va tenir lloc a Barcelona a l'octubre de 2019.
El curs ha estat impartit per professorat de la Hertie School de Berlín, universitat especialitzada en governança que aplica enfocaments interdisciplinaris i aplicats.
L'objectiu d'aquesta formació ha estat augmentar la capacitat dels decisors públics per fer el millor ús de l'evidència científica en el disseny i la implementació de polítiques.
L'EAPC ha estat convidada a presentar-hi les seves conclusions sobre la cocreació de polítiques, a partir de l'experiència en el camp d'innovació.
La participació de l'EAPC a Science meets parliaments / Science meets regions s'emmarca en el seu programa EAPC motor de recerca, que té l'objectiu d'impulsar i generar recerca per a la presa de decisions: una recerca relacionada amb reptes de les polítiques públiques i de la societat, basada en el treball cooperatiu i la transferència de coneixement entre acadèmics, directius i professionals públics, i agents socials, i vinculada a l'avaluació de polítiques públiques.
Es tracta d'una iniciativa del Centre Comú de Recerca de la Comissió Europea (JRC) en el marc del seu programa Science meets parliaments / Science meets regions