En la impugnació de disposicions autonòmiques (títol V de la Llei orgànica del Tribunal Constitucional: LOTC) núm. 4333-2017, promoguda per l'Advocat de l'Estat, en representació del Govern de la Nació, contra el Decret de la Generalitat de Catalunya 140/2017, de 7 de setembre, de normes complementàries per a la realització del Referèndum d'Autodeterminació.
Ha estat ponent el magistrat senyor Fernando Valdés Dal-Ré, el qual expressa el parer del Tribunal.
Mitjançant un escrit presentat en el registre general d'aquest Tribunal el dia 7 de setembre de 2017, l'Advocat de l'Estat, en representació del Govern de la Nació, va impugnar, a l'empara dels articles 161.2 CE i 76 i 77 de la Llei orgànica del Tribunal Constitucional (LOTC), el Decret de la Generalitat de Catalunya 140/2017, de 7 de setembre, de normes complementàries per a la realització del Referèndum d'Autodeterminació.
A l'escrit es va fer invocació expressa de l'article 161.2 CE i del segon incís de l'article 77 LOTC, als efectes que s'acordés la suspensió de la disposició contra la qual s'havia recorregut.
Exposa la demanda que el Decret impugnat ha estat dictat en aplicació i desplegament de la Llei 19/2017, del 6 de setembre, del referèndum d'autodeterminació.
S'impugna la totalitat del Decret 140/2017 perquè incorre en les mateixes vulneracions constitucionals que l'esmentada Llei 19/2017, ja que recull materialment la regulació d'un referèndum d'independència de Catalunya, que és una crida al cos electoral mitjançant l'ús d'una administració materialment electoral i per un procediment que és, així mateix, electoral.
Seguidament s'exposen de manera succinta els motius d'inconstitucionalitat que addueix l'Advocat de l'Estat.
a) Es vulnera el que disposen els articles 1.2 i 2 CE.
La convocatòria d'un referèndum de manera unilateral, i amb una finalitat com la que resulta ser directament objecte de consulta és clarament lesiva de l'atribució de la sobirania nacional al poble espanyol (art. 1.2 CE) així com atemptatòria de la "indissoluble unitat de la Nació espanyola, pàtria comuna i indivisible de tots els espanyols", unitat que la mateixa norma suprema eleva a fonament essencial d'aquesta (art. 2 CE).
S'invoca la doctrina constitucional recollida en les SSTC 42/2014, de 25 de març; 259/2015, de 2 de desembre, i 90/2017, de 5 de juliol.
A més, amb el tenor de la pregunta que es vol formular a la ciutadania de la Comunitat Autònoma de Catalunya, s'està intentant qüestionar la forma política de l'Estat espanyol, que és la monarquia parlamentària (art. 1.3 CE).
Un resultat com el que preveu la norma impugnada implica una alteració de l'ordre constituït i dels seus sistemes de revisió, especialment dels preceptes que afecten el fonament de la identitat del titular únic de la sobirania, que s'han de substanciar obertament i directa per la via que la Constitució ha previst per a aquests fins.
No hi caben actuacions per altres vies ni de les comunitats autònomes ni de qualsevol òrgan de l'Estat, perquè sobre tots està sempre, expressada en la decisió constituent, la voluntat del poble espanyol, titular exclusiu de la sobirania nacional, fonament de la Constitució i origen de qualsevol poder polític (STC 103/2008, d'11 de setembre, FJ 4).
b) El Decret 140/2017 resulta així mateix inconstitucional perquè vulnera la regulació que estableix l'article 92 CE des de diferents perspectives, en la mesura que serveix de desenvolupament a una consulta als ciutadans de Catalunya sobre una decisió política d'especial transcendència i mitjançant un pretès referèndum autonòmic, malgrat que el Tribunal Constitucional ja ha establert la inconstitucionalitat d'aquest plantejament.
A més de la seva patent inconstitucionalitat formal i material, el Decret també incorre en inconstitucionalitat per raons competencials, i vulnera l'article 149.1.32 CE, en relació amb els articles 23.1, 81.1 i 92 CE, aquests últims desplegats per la Llei orgànica 2/1980, de 18 de gener, de regulació de les diferents modalitats de referèndum, que resulta igualment incomplerta.
S'invoquen les SSTC 103/2008, d'11 de setembre, FJ 3; 31/2010, de 28 de juny, FJ 69; 31/2015 i 32/2015, de 25 de febrer, 51/2017, de 10 de maig, FJ 7, i 90/2017, de 5 de juliol, FJ 6.
c) Es vulneren els articles 1, 3.2, i 222 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya (EAC), atès que es trenca amb el principi de prevalença de l'Estatut consagrat a l'article 1, i amb el procediment de reforma estatutària que regula l'article 222, que exigeix una majoria qualificada.
La norma que s'impugna aquí trenca amb el principi de prevalença de l'Estatut d'autonomia consagrat en el seu primer article, i se'n col·loca extramurs, sense declarar-lo expressament derogat però actuant com si no existís per al legislador autonòmic, que d'aquesta manera es configura en poder constituent.
Com a conclusió, exposa l'Advocat de l'Estat: "de la mateixa manera que la Llei 19/2017, del referèndum d'autodeterminació de Catalunya, i del Decret 139/2017, que convoca l'esmentat referèndum d'autodeterminació, el Decret 140/2017 aquí impugnat, mitjançant la regulació de les normes complementàries per a la realització d'un referèndum perquè el poble català es pronunciï sobre si vol que Catalunya sigui un Estat independent en forma de República, infringeix directament la Constitució espanyola, atès que atribueix als ciutadans de Catalunya la competència per pronunciar-se sobre una qüestió, la independència d'una part del territori nacional, que només competeix al poble espanyol en el seu conjunt i pel procediment constitucional expressament previst per a això: l'article 168 CE".
És per això que se sol·licita que sigui declarat inconstitucional i nul de ple dret.
La demanda conclou amb la súplica que es dicti una sentència estimatòria en la qual es declari, en conseqüència, la inconstitucionalitat i la nul·litat del Decret objecte d'aquesta impugnació.
En primer altressí se suplica que, atès que s'ha invocat l'article 161.2 CE, es declari suspesa la disposició impugnada i la resta d'actuacions dirigides a la celebració de l'esmentatt referèndum d'autodeterminació, des de la data de la interposició d'aquesta impugnació.
En segon altressí, se suplica que, en la provisió en què es decreti la suspensió del Decret 140/2017, així com en la sentència que en el seu moment es dicti, s'acordi, a l'empara de l'article 87.1 LOTC, la seva notificació personal al president de la Generalitat de Catalunya, al secretari del Govern de Catalunya i a cada un dels membres del Consell de Govern de la Generalitat, en la doble condició de membres del Consell i titulars de les seves respectives conselleries, als responsables de les àrees governamentals i administratives de la Generalitat que s'esmenten nominalment, i a tots els alcaldes del territori de Catalunya, i s'adverteix a tots ells del seu deure d'impedir o paralitzar qualsevol iniciativa que suposi ignorar o eludir la suspensió acordada i, en particular, que s'abstinguin d'iniciar, tramitar, informar o dictar, en l'àmbit de les seves respectives competències, cap acord o actuació que permeti la preparació i/o la celebració del referèndum sobre l'autodeterminació de Catalunya regulat en el Decret objecte d'aquesta impugnació, amb expressa advertència de les responsabilitats de tot ordre, inclosa la penal, en què podrien incórrer si desobeeixen aquesta advertència.
En cas que en la data en què es dugui a terme la notificació corresponent alguna de les persones esmentades anteriorment hagi cessat o hagi estat substituïda en el seu càrrec, se sol·licita que la notificació es faci a la persona titular del càrrec en el moment de la notificació.
Mitjançant tercer altressí, sol·licita que es procedeixi a deduir el testimoni oportú de particulars amb vista a exigir la responsabilitat penal que pugui correspondre al senyor president i als membres del Consell de Govern de la Generalitat de Catalunya, com a conseqüència de l'aprovació del Decret impugnat.
El Ple del Tribunal, per provisió del 7 de setembre de 2017, va acordar admetre a tràmit la impugnació; donar trasllat de la demanda i dels documents presentats al Govern de la Generalitat de Catalunya, per tal que, en el termini de vint dies, es pugui personar en el procés i formular les al·legacions que consideri convenients; considerar invocat pel Govern l'article 161.2 de la Constitució, la qual cosa, segons aquest i d'acord amb el que disposa l'article 77 LOTC, produeix la suspensió del Decret impugnat, fet que comporta la de qualsevol actuació que en porti causa des del dia 7 de setembre de 2017, data d'interposició de la impugnació, que serà comunicat al president del Govern de la Generalitat de Catalunya.
Es va acordar així mateix en la mateixa provisió, d'acord amb l'article 87.1 LOTC i d'acord amb el que ha demanat la part recurrent, la notificació d'aquesta resolució amb les advertències també interessades, el detall de les quals figura en el text de la mateixa provisió ( Boletín Oficial del Estado núm. 216, de 8 de setembre de 2017), completada mitjançant provisió de 14 de setembre de 2017.
D'acord amb l'article 87.2 LOTC, es va sol·licitar l'auxili judicial del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya per realitzar les notificacions, els requeriments i els advertiments acordats.
Finalment, es va acordar publicar la incoació del procés al Boletín Oficial del Estado i al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
Mitjançant un escrit registrat en aquest Tribunal el 19 de setembre de 2017, l'Advocat de l'Estat, en representació del president del Govern, i a l'empara de l'article 92.5 LOTC, sol·licita que s'adoptin les mesures necessàries per assegurar el degut compliment, entre d'altres, de les provisions del Tribunal Constitucional dictades en el procediment 4333-2017.
En aquest incident d'execució, el Tribunal ha dictat l'ATC 127/2017, de 21 de setembre, la part dispositiva del qual va ser publicada per edicte al Boletín Oficial del Estado núm. 229, de 22 de setembre de 2017.
Per provisió de 31 d'octubre de 2017 es va assenyalar per a deliberació i votació d'aquesta Sentència el mateix dia, mes i any.
L'Advocat de l'Estat, en representació del Govern de la Nació, ha promogut la impugnació de disposició autonòmica (títol V de la Llei orgànica del Tribunal Constitucional) contra el Decret de la Generalitat de Catalunya 140/2017, de 7 de setembre, de normes complementàries per a la realització del Referèndum d'Autodeterminació.
Com s'ha exposat en els antecedents, l'Advocat de l'Estat considera que el Decret 140/2017, dictat en aplicació i desplegament de la Llei 19/2017, del 6 de setembre, del referèndum d'autodeterminació, incorre en les mateixes tatxes d'inconstitucionalitat que aquesta.
Així, vulnera la Constitució, tant per motius de caràcter no competencial com competencials.
Pel que fa als primers, assenyala que la celebració d'un referèndum d'autodeterminació es refereix a una qüestió de naturalesa constituent que afecta la unitat d'Espanya i vulnera els articles 1.2, 1.3, 2, i 168 CE.
Així mateix, pel que fa als segons, addueix que es contravenen els articles 149.1.32 CE, en relació amb els articles 23.1, 81.1 i 92 CE, aquests últims desplegats per la Llei orgànica 2/1980, de 18 de gener, de regulació de les diferents modalitats de referèndum, que resulta igualment incomplerta.
Finalment, considera infringit el mateix Estatut d'autonomia de Catalunya, en particular els seus articles 1, 3.2 i 222.
Per resoldre el que planteja aquest procés resulta determinant el que es fonamenta i es resol a la STC 114/2017, de 17 d'octubre, que ha declarat la inconstitucionalitat i la nul·litat de la ja esmentada Llei 19/2017.
És obligat constatar, sobre la base del que ha decidit anteriorment aquest Tribunal, que la normativa complementària a aquesta Llei, recollida en el Decret 140/2017 aquí impugnat, incorre en els vicis d'inconstitucionalitat ja declarats a la STC 114/2017, en particular els seus fonaments jurídics 3 a 5, als quals ara és procedent remetre de manera íntegra.
En conseqüència, s'ha d'entendre que el Decret 140/2017 és inconstitucional i nul.
Atenent tot el que s'ha exposat, el Tribunal Constitucional, PER L'AUTORITAT QUE LI CONFEREIX LA CONSTITUCIÓ DE LA NACIÓ ESPANYOLA,
Estimar la impugnació promoguda per l'Advocat de l'Estat, en representació del Govern de la Nació, contra el Decret de la Generalitat de Catalunya 140/2017, de 7 de setembre, de normes complementàries per a la realització del Referèndum d'Autodeterminació, i en declara en conseqüència la inconstitucionalitat i la nul·litat.
Publiqueu aquesta Sentència al Boletín Oficial del Estado i al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.