L'úlcera per pressió és una lesió de la pell en les zones del cos on l'os pressiona la pell contra una superfície exterior.
Els pacients que més acostumen a patir aquest tipus de ferides són els malalts crònics i enllitats, perquè en la majoria d'aquests casos, no es poden recol·locar tot sols si hi ha una pressió així.
Les zones d'ulceració més freqüents són els ossos del maluc, els talons i la part inferior de l'esquena, a l'alçada del sacre.
Les causes principals per a la formació d'aquestes úlceres són la pressió, el cisallament i la fricció.
Altres factors importants són la immobilitat, la malnutrició, l'alteració de la consciència, la incontinència i l'edat avançada.
Per això, els ancians enllitats o immobilitzats en cadires, amb malalties cròniques, o els que tenen alterada la sensibilitat i no perceben el dolor isquèmic són els pacients més habituals d'aquestes úlceres, i a qui més s'haurà d'avaluar el risc d'infecció.
Els signes d'alerta d'una possible úlcera són:
El deteriorament d'una úlcera indica l'augment de l'inflor, la vermellor i el líquid acumulat sota la pell, el pus.
Una úlcera hauria de mostrar una millora entre la segona i la quarta setmana, si no cal revalorar el tractament.
L'examen mèdic permetrà confirmar la localització, la mida, la profunditat i el grau d'infecció de la lesió.
El dolor de la pressió respon a la profunditat i als teixits afectats.
El tractament de les úlceres ha d'incloure la disminució de la pressió sobre l'úlcera, la neteja i cura de la lesió i una dieta adequada que contingui proteïnes, vitamines i minerals.
Per reduir la pressió cal recordar que mai no s'ha de recolzar el malalt sobre l'úlcera perquè s'alenteix la seva curació.
Hi ha molts tipus de llits, matalassos i coixins per seure que tenen una superfície especial que ajuda a disminuir la pressió sobre la pell.
Si se n'està utilitzant algun, cal vigilar que aquesta superfície estigui ben col·locada.
Si no s'utilitzen aquests suports, quan es fan els canvis posturals del malalt, cal assegurar-se que hi ha espai lliure entre el llit i les zones de risc.
Una manera de comprovar-ho és passant la mà per sota d'aquestes zones.
Mentre es cura la ferida, s'ha de tenir en compte que cal:
Quant a la dieta, cal que el malalt mengi diàriament aliments rics en proteïnes (carn, peix, ous, llet) i vitamines (fruites i verdures naturals) i que begui líquids abundants (almenys un litre i mig per dia), sempre que no hi hagi cap contraindicació del metge.
Si el malalt no pot fer una dieta adequada, hi ha la possibilitat d'afegir a la seva alimentació suplements nutritius.
La disminució de la secreció i de la grandària de la ferida i l'aparició de teixit nou de color rosat vol dir que la ferida millora.
Les mesures bàsiques per evitar les úlceres per pressió són la cura de la pell, els canvis posturals i la utilització de superfícies especials.
Com s'ha de tenir cura de la pell:
També s'ha de tenir cura que la persona malalta mengi a diari aliments rics en proteïnes (carn, peix, ous, llet) i vitamines (fruites i verdures naturals) i que begui líquids abundants (almenys un litre i mig per dia).
Si no pot fer una dieta adequada existeix la possibilitat d'afegir-hi suplements nutritius.