Professor titular de Dret Administratiu i Dret Europeu de la Universidad Autónoma de Barcelona
Resum: L'article descriu les relacions financeres a la República Federal d'Alemanya entre la Federació i els estats federats (Länder), amb les seves diferents reformes i vicissituds fins al model actual.
Existeixen diversos mecanismes d'igualació econòmica entre nivells de govern (solidaritat vertical i solidaritat horitzontal).
El sistema es caracteritza per una reducció de les diferències de capacitat fiscal amb subjecció al principi d'ordinalitat, on els estats amb més potencial econòmic segueixen mantenint la posició de partida una cop efectuades les transferències.
Amb això s'evita desposseir el més ric del seu potencial generador de riquesa alhora que es disciplina el pressupost dels Länder més pobres.
Paraules clau: finançament d'ens subestatals; solidaritat federal; mecanismes de transferència intergovernamental; federalisme fiscal; igualació financera.
Professor emèrit de Dret Internacional de la Universitat de Helsinki
Resum: Finlàndia ofereix dos interessants casos d'autonomia, territorial i cultural, en relació amb les illes Åland i el poble indígena saami (lapó).
Les illes Åland estan situades al mar Bàltic, entre Finlàndia i Suècia.
Un 94% de la seva població és suecoparlant.
Aquest article examina el seu sistema autonòmic, que porta uns 90 anys funcionant de manera força satisfactòria.
Aquest aparent èxit es deu fonamentalment al seu ben protegit estatus en el sistema constitucional de Finlàndia i al seu clar abast.
Les disputes sobre l'autonomia entre Åland i l'Estat es resolen mitjançant procediments legals.
L'Estat ha mostrat la seva bona fe respecte a la autonomia d'Åland.
Fins i tot la Llei d'autonomia estableix que la comunicació entre les autoritats de l'Estat i les d'Åland es farà en suec, i no en finlandès, que és la llengua nacional majoritària.
El vast Territori saami forma la part més septentrional de Finlàndia (Lapònia), però només un terç de la seva població és saami.
En conjunt els saami amb prou feines sumen uns 8.500 individus, dels quals només la meitat viuen en el Territori.
L'abast de la seva autonomia és molt limitat.
El sistema estableix l'existència d'un parlament democràtic saami com a representant del conjunt del poble saami i les seves competències en relació amb la llengua saami.
No obstant això, els indígenes saami no tenen drets respecte a les seves terres i aigües tradicionals i els seus recursos naturals.
Resum: Aquest article analitza el federalisme judicial a Mèxic, les seves diferents concepcions i el seu desenvolupament actual.
Per assolir aquest objectiu, en primer lloc exposa com es considera el federalisme judicial a la Constitució mexicana i quins preveu la Cort Suprema mexicana, com a Tribunal Constitucional, que han de ser els paràmetres de respecte d'aquests continguts constitucionals nacionals, en l'ordre jurídic constitucional de cada Estat.
Posteriorment, exposa les tres accepcions del federalisme judicial, posant èmfasi en els factors que determinen la seva conformació actuant: 1.
Com a control de la legalitat; 2.
Com a control de la constitucionalitat local.
Paraules clau: federalisme judicial; drets humans; corts de cassació; control difús; control de constitucionalitat; control de convencionalitat.
Professor titular de Dret Internacional Públic (Dret Comunitari Europeu) de la Universitat de Barcelona.
Lletrat del Parlament de Catalunya
Resum: Aquest treball té com a objecte específic considerar, des d'una perspectiva jurídica, la idoneïtat de la categoria normativa de les decisions dels caps d'Estat i de Govern, reunits en el si del Consell Europeu, per tal de regular, de manera transitòria, fins a la conclusió de nous tractats d'adhesió, la permanència a la UE dels nous estats que puguin sorgir com a conseqüència de la separació d'estats membres.
La configuració d'aquests actes com a acords conclosos, per unanimitat, en forma simplificada, en el si del Consell Europeu, i amb una funció de concertació transitòria, els fa adequats per a aquesta finalitat.
Paraules clau: adhesió a la Unió Europea; Estat membre; decisions de caps d'Estat i de Govern; Consell Europeu; procés d'independència.
Professora contractada doctora de Dret Constitucional de la Universitat de Saragossa
Resum: Després de més de trenta anys d'Estat autonòmic i tenint en compte la greu situació en què es troba l'economia espanyola, potser és el moment de plantejar noves fórmules que permetin un Estat autonòmic més eficient, on la demanda i l'oferta dels béns i els serveis públics regionals es portin a terme d'una manera més responsable.
Aquest és el marc d'aquest article, on es realitza, des d'una perspectiva de dret comparat, una anàlisi crítica de les responsabilitats de despeses i ingressos en el nostre Estat autonòmic.
Pel que fa a la responsabilitat de la despesa, es posa en evidència la imprecisió del nostre sistema i l'escàs desenvolupament doctrinal i jurisprudencial que existeix en el nostre Estat autonòmic, a diferència d'altres estats federals.
D'altra banda, després d'una anàlisi des d'una perspectiva comparada de la responsabilitat dels ingressos en el nostre Estat autonòmic, es destaquen alguns dels principals inconvenients que té el nostre sistema de finançament autonòmic i, finalment, es fan propostes de millora tendents a aprofundir en la responsabilitat fiscal de les comunitats autònomes.
Paraules clau: finançament autonòmic; responsabilitat d'ingrés; responsabilitat de despesa; federalisme fiscal.
Professor ajudant doctor de Dret Constitucional de la Universitat de Barcelona i ESADE-Ramon Llull
Professora titular d'Economia Aplicada de la Universitat de Lleida
Resum: En l'actual context de crisi econòmica i financera, les restriccions pressupostàries del sector públic afecten severament la provisió d'infraestructures.
A més, alguns territoris dinàmics econòmicament, com Catalunya, en resulten doblement afectats, perquè la inversió de l'Estat ha sigut, de mitjana, inferior a la seva contribució al PIB estatal (un 5,5% en el període 1995-2009), de manera que aquesta «infrainversió» ha penalitzat el seu creixement econòmic.
En aquest sentit, la disposició addicional tercera (DA 3a) de l'Estatut d'autonomia de Catalunya (EAC), destinada a garantir temporalment un percentatge d'inversió de l'Estat en aquesta Comunitat, hauria pogut servir per mantenir i fins ampliar la capacitat de generació de riquesa i compensar la manca d'inversió acumulada en estoc de capital públic estatal dels últims anys.
Tanmateix, això no ha estat així perquè, tot i la metodologia adoptada normativament i acordada bilateralment entre l'Estat i la Generalitat per al període 2007-2011, l'anàlisi de les dades d'execució pressupostària revelen el seu incompliment i la necessitat de revisar-la en el marc del nou sistema de finançament a partir de 2013.
Paraules clau: disposició addicional tercera de l'Estatut d'autonomia de Catalunya; inversió; infraestructures.
Resum: En aquest treball s'analitza críticament la manera en què el Tribunal Constitucional ha anat concebent la reserva de la Llei Orgànica del Poder Judicial (art. 122 CE), especialment quan aquesta es refereix a matèries que no són subsumibles en la competència que en relació amb el Poder Judicial correspon a l'Estat en exclusiva (art. 149.1.5a CE).
A través de l'anàlisi de la jurisprudència del Tribunal Constitucional que s'inicia en la STC 56/1990 i culmina en la STC 31/2010, es conclou que el TC atorga a aquesta reserva de Llei Orgànica una naturalesa competencial que no li correspon, a la vegada que interpreta d'una manera exageradament generosa la llibertat de configuració que correspon aquí al legislador orgànic, tot això en detriment de l'àmbit de decisió que, d'una altra manera, podria correspondre a les CA a través dels seus estatuts d'autonomia.
Això, a més, s'emmarca en una determinada concepció del Poder Judicial i de la seva articulació competencial més pròpia d'un Estat centralitzat que de l'actual Estat de les autonomies.
Paraules clau: Poder Judicial; Llei Orgànica del Poder Judicial; reserva de llei orgànica; Estat de les autonomies; distribució de competències.
Professora lectora de Dret Administratiu de la Universitat Pompeu Fabra
Resum: Aquest treball se centra en l'anàlisi dels diferents títols competencials que serveixen a l'Estat i a les comunitats autònomes per aprovar lleis de transparència i accés a la informació pública, i s'atura, específicament, en la regulació del dret d'accés a la informació.
Pretenem comprovar si existeixen dificultats, des del punt de vista competencial, per encaixar el Projecte de llei estatal sobre transparència, dret d'accés a la informació pública i bon govern en el marc plurilegislatiu de l'Estat autonòmic.
S'ha de tenir en compte que determinades CA ja han aprovat les seves respectives lleis de transparència i han regulat, encara que sigui mínimament, el dret d'accés a la informació pública o, si no n'hi ha, el dret d'accés als arxius i als registres administratius.
Per això, l'objectiu d'aquesta anàlisi no és l'estudi sistemàtic de tot l'articulat del Projecte de llei, sense perjudici que se senyalin problemes competencials específics derivats del contingut d'algun dels seus preceptes.
Així mateix, oferim una breu panoràmica sobre com s'ha articulat la regulació del dret d'accés en altres estats políticament descentralitzats, com són els EUA, el Canadà, Suïssa i Itàlia.
Això ens permetrà extreure algunes conclusions sobre la necessitat, o no, de disposar d'un règim únic de garantia del dret d'accés.
Paraules clau: dret d'accés a la informació pública; distribució de competències; transparència administrativa; procediment administratiu.