L'orografia abrupta d'aquesta comarca acull algunes mostres excel·lents de l'arquitectura religiosa del romànic català.
A l'església de Sant Pere de Burgal –una de les més destacables– els frescos representen una figura femenina que hom identifica amb la comtessa Llúcia de la Marca, un personatge que il·lustra la posició social i política de la dona en el context de la Catalunya comtal.
La visita a l'Ecomuseu de les Valls d'Àneu, a Esterri d'Àneu, serà el punt de partida més convenient per emprendre la ruta per les diverses esglésies visitables de la vall.
Deixarem per al final el plat principal, Sant Pere de Burgal, de visita imprescindible per als curiosos del romànic, que es troba de camí a Sort, punt que tanca l'itinerari.
D'ascendència occitana, Llúcia de la Marca va esdevenir comtessa del Pallars Sobirà quan va contraure matrimoni amb Artau I. Aquesta aliança culminava l'estratègia del comte Ramon Berenguer I de Barcelona per tal d'assegurar-se la complicitat dels comtats catalans després de l'escàndol generat per la seva unió amb la germana de Llúcia, Almodis de la Marca.
L'incident és prou conegut: Ramon Berenguer I, casat aleshores amb Blanca de Narbona, féu raptar l'any 1052 Almodis de la Marca, casada al seu torn amb el comte Ponç III de Tolosa.
Fou notable l'enuig d'alguns comtes, i especialment de la comtessa-àvia Ermessenda, que va arribar a aconseguir l'excomunió de la parella.
El conflicte no es va cloure fins al 1057.
Amb la mort del comte Artau I l'any 1081, Llúcia assumí el govern del comtat juntament amb un dels seus fills, Artau II.
Aquesta participació activa d'una dona en el govern no és pas un cas aïllat, sinó que és equiparable al rol que desenvoluparen la seva mateixa germana Almodis i la comtessa Ermessenda de Carcassona.
En efecte, els drets i la capacitat d'actuació de què gaudien les dones de classe alta a Catalunya, tant en la vida social i domèstica com en terreny polític, van ser possibles gràcies al vigor de la tradició jurídica hispanovisigòtica, que impedí l'entrada de la legislació carolíngia als comtats fronterers.
Així s'entenen hàbits com l'usdefruit dels béns del marit difunt per part de les vídues, el repartiment equitatiu de l'herència paterna entre els fills independentment del seu sexe, i l'assignació de la desena part dels béns del marit a la seva dona arran del matrimoni.
És per aquesta situació de privilegi que s'explica la important presència pública de Llúcia de la Marca, de la qual, d'altra banda, és testimoni l'abundant documentació existent.
Per això mateix, no resulta agosarat veure la comtessa en la figura femenina que apareix als frescos de Sant Pere del Burgal, realitzats en el període que seguí la mort del comte Artau I, justament el moment més actiu de la comtessa en el govern del comtat.
Visita a les esglésies romàniques
Les Valls d'Àneu ofereixen al visitant una riquesa patrimonial de gran valor arquitectònic, en el marc d'un entorn paisatgístic de gran bellesa.
Les esglésies de Sant Pere de Burgal i Sant Pere de Sorpe són els punts de més rellevància, però altres esglésies, com Sant Joan d'Isil, Sant Martí d'Escalarre i Sant Julià d'Unarre, són igualment d'un interès singular.
La visita a les diferents esglésies de la vall es gestiona des de l'Ecomuseu de les Valls d'Àneu, al qual recomanem d'anar-hi.
Aparcament: Totes les esglésies que es visiten són rurals i tenen habilitat un petit espai per aparcar.
En el cas de Sant Pere del Burgal hi ha una distància de 20 minuts caminant i, per tant, es recomana dur un calçat adequat.
25580 Esterri d'Àneu (Pallars Sobirà)
Sant Pere de Burgal (la Guingueta d'Àneu)
Les primeres notícies que hom té de Sant Pere de Burgal es remunten a un edifici documentat al segle IX, sobre el qual s'edificà l'actual al segle XI.
Estretament vinculat a la casa comtal pallaresa, es conserva una figura a la banda inferior de l'absis que representa la comtessa Llúcia de la Marca.
L'excepcionalitat d'aquest temple monàstic rau en el fet que presenta dos absis contraposats, l'un a la capçalera i l'altre als peus de la nau central, cosa del tot inhabitual en els temples romànics.
En canvi, aquest tipus d'estructura era freqüent en les basíliques d'època visigòtica.
Santa Maria d'Àneu (la Guingueta d'Àneu)
Aquesta església és l'única resta que s'ha conservat de la canònica de Santa Maria d'Àneu.
Actualment és un edifici d'interpretació complexa a causa de les seves múltiples fases constructives.
Les pintures, avui al Museu d'Art de Catalunya, són -juntament amb les de Sant Climent de Taüll- un exemple únic dins la pintura romànica per la seva originalitat temàtica i composició.
Es tracta d'una presentació del Nen assegut sobre la mare, els reis mags al registre superior, uns serafins a l'entremig i la representació del carro de foc del profeta Elies a la part inferior.
Imatges com aquesta fan que ens adonem de la falsa rigidesa de la pintura romànica; els peus dels mags no estan cenyits als marcs si no a l'inferior, els serafins no són simètrics, i la composició és molt fresca i molt lliure.
Temple romànic de planta basilical llatina amb tres naus i tres absis semicirculars i campanar rectangular.
A l'altar major té un retaule renaixentista presidit per una talla romànica de sant Pere, ambdós restaurats pel servei de restauració de la Generalitat de Catalunya.
Les pintures murals del segle XII es conserven al MNAC i al Museu Diocesà de la Seu d'Urgell.
L'itinerari es completa amb la visita al nucli de Sort.
En primer lloc, es recomana acudir a l'Oficina de Turisme perquè hi ha una exposició de temàtica medieval.
A continuació, es poden visitar les restes del castell de Sort.
Són escasses les restes del castell de Sort que han arribat fins a nosaltres, actualment a l'aire lliure i convertides en una plaça pública.
Encara es poden veure els grans murs exteriors del palau on vivien els comtes del Pallars Sobirà i podem imaginar el palau que hi devia haver.
Es conserva bona part del perímetre dels murs, amb torres rodones romàniques i una façana gòtica.
Eposició "Hug Roger III, muntanyes en rebel·lia"
Aquesta exposició ha estat traslladada des del Museu d'Història de Catalunya.
A l'exposició s'hi dibuixa el panorama de les acaballes del segle XIV, i serveix de colofó a l'època en què ens hem centrat fins ara.
Explica la història d'Hug Roger III i ens transmet la forma de vida d'aquella època i la decadència a què el model feudal havia arribat en els últims segles de l'edat mitjana.
Oficina Comarcal de Turisme del Pallars Sobirà