projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Coordinació de l'activitat: Ciutat de Torí
Altres participants: - iiSBE ItaliaR&D srl, Ajuntament d'Udine, EnvirobatBDM, Auvergne-Rhône-Alpes Énergie Environment, Generalitat de Catalunya(Secretaria d'Hàbitat Urbà i Territori),Ajuntament de Sant Cugat del Vallès, Universitat de Malta, National Observatory of Athens, Association of Common European Sustainable Built Environment Assessment (CESBA), Energy Institute Hrvoje Pozar, Comunitat Urbana de la Provincia Metropolitana de Marsella
Període: Setembre de 2016 – Octubre 2019
Descripció: La millora de l'eficiència energètica és una estratègia clau per reduir l'impacte ambiental dels edificis públics.
Però, normalment, els plans d'eficiència energètica no exploten plenament el potencial de sinergies que els grups d'edificis poden oferir.
Les mesures d'eficiència energètica i la seva implementació a nivell de barri (és a dir, calefacció de districte, instal·lacions fotovoltaiques, etc.) mostren clarament que un enfocament a escala d'edificis no és òptim per aconseguir millores importants i rendibles.
Tot i això, a escala de barri, els processos de presa de decisions i el disseny de la intervenció són més complexos.
Molts projectes de la UE van abordar aquest tema proposant metodologies, eines i indicadors diferents.
CESBA MED té la intenció de provar-ne 10 i seleccionar les solucions operatives més assequibles i operatives.
Prenent com a base l'avaluació dels resultats de les proves, es definirà un marc comú d'avaluació de la sostenibilitat a escala urbana, un conjunt de 8 eines d'avaluació regionals (CESBA MED SNTool) i un procés innovador de presa de decisions per donar suport al desenvolupament de plans d'eficiència energètica per a edificis públics, dins del context dels barris que els envolten.
CESBA SNTool permetrà expedir el passaport MED per comparar les prestacions d'edificis i barris, d'acord amb la EC COM 2014 445.
Es crearà una xarxa de ciutats CESBA MED per maximitzar la transferència de resultats.
S'organitzaran cursos de formació i tallers a l'àrea MED.
Tematics de Territori i Mobilitat
Coordinació del projecte: Universitat de Montfort(Leicester, UK)
Altres participants: Secretaria d'Hàbitat Urbà i Territori
Aliança del clima (26 països europeus)
Centre Internacional de Mètodes Numèrics en Enginyeria(CIMNE)
Descripció: Energy Data Innovation NETwork (EDI-NET) és un projecte, finançat per la Unió Europea amb el programa H2020, on l'objectiu és utilitzar les dades de comptadors energètics per implantar polítiques d'energia sostenibles.
Aquest projecte es centra en l'anàlisi de les dades dels comptadors intel·ligents dels edificis, dels sistemes d'energies renovables i de sistemes de gestió energètica dels edificis (BEMS) mitjançant tecnologies d'anàlisi Big Data.
Les dades referents al consum energètic dels edificis es recullen en un mateix sistema d'informació.
Aquesta nova aplicació suposarà una millora en la qualitat de les anàlisis de consum energètic (possibilitat de fer gràfics i un ús intuïtiu de l'aplicació mitjançant emoticones).
La Generalitat de Catalunya proporciona més de 400 dels seus edificis, pels quals existeixen dades detallades del seu consum energètic, com a projectes pilot, facilitant accés, cada hora, a les dades de consum d'energia.
El projecte EDI-Net ho aprofitarà per explotar aquesta nova font de dades i demostrar com es pot capitalitzar per a beneficiar l'economia local i contribuir als objectius de desenvolupament sostenible
Finalitat: L'objectiu és fer l'energia més visible i les dades energètiques més atractives per als usuaris dels edificis.
És per això que, per desenvolupar aquest projecte és necessari el recolzament de la xarxa europea de l 'Aliança del Clima, que ajuda i capacita als diferents agents i autoritats públiques de la Unió a implementar eficaçment les polítiques d'energia sostenibles.
L'impacte definitiu no només és en termes d'estalvis energètics en tot el sector públic de la Unió, sinó també en l'augment de coneixement, i de contactes, resultat de l'intercanvi d'experiències i projectes.
Temàtics de Territori i Mobilitat:
Avui dia, els panells solars que es troben al mercat solen consistir en cèl·lules fotovoltaiques fetes d'un únic material semiconductor (silici, arsenur de gal·li (GaAs)...) que només és capaç d'absorbir una fracció molt estreta de l'espectre solar, de manera que la resta de l'energia de la llum es dispersa en forma de calor.
Per aquesta raó, els panells tradicionals ofereixen un rendiment normalment inferior al 20% pel que fa a la producció d'electricitat.
L'augment del rendiment dels panells fins a un mínim del 50% és possible, segons l'equip del Caltech que lidera el professor Harry Atwater, gràcies als avenços en la nanomanipulació de la llum, utilitzant un disseny capaç de descompondre la llum solar, a la manera d'un prisma, en un mínim de sis longituds d'ona: cada color, llavors, és redirigit cap a una cèl·lula fotovoltaica fabricada amb un material capaç d'absorbir-lo.
El sistema implica l'abandonament de l'arquitectura de superposició de semiconductors, amb les corresponents juncions i les pèrdues d'energia entre capa i capa, i s'inclina per una arquitectura paral·lela.
Els investigadors del Caltech treballen en tres possibles dissenys de sistemes capaços de separar les diferents longituds d'ona de la llum, entre els quals hi ha nanofiltres òptics que poden tamisar la llum provinent de tots els angles i hologrames que descomponen la llum.
El principi, però, és sempre el mateix: combinar cèl·lules solars convencionals amb tècniques òptiques per tal de captar de manera eficient tot l'espectre solar i permetre que no se'n perdi tanta energia.
De moment, en l'únic dels sistemes per al qual s'ha construït un prototip, la llum solar és rebuda per un acanalament metàl·lic reflector i dirigida en un angle específic cap a una estructura de material aïllant transparent, recoberta de múltiples cèl·lules solars, cadascuna constituïda per sis o vuit semiconductors diferents –tot i que Atwater ha arribat a proposar d'instal·lar-ne fins a quinze–.
Un cop la llum arriba al material, troba un seguit de filtres òptics molt fins, cadascun dels quals permet només a un color de l'espectre que passi i il·lumini la cèl·lula específica que el pot absorbir.
La resta de colors són reflectits cap a altres filtres dissenyats per deixar-los passar.
Detall del funcionament de les cèl·lules fotovoltaiques.
El projecte del Caltech ha rebut una aportació de 2,4 milions de dòlars de l'Agència de Projectes de Recerca Avançada (ARPA) del Govern dels Estats Units.
Temàtics de Medi Ambient i Sostenibilitat:
El passat 31 d'octubre va tenir lloc a La Pedrera la jornada de treball d'Innovació en l'Edificació a Catalunya (IEcat), amb el títol d' "El futur de l'Edificació".
El programa de la Jornada es va estructurar en dues sessions: la primera va tractar solucions emergents d'eficiència energètica i la segona del concepte de cicle vital de l'edifici.
El passat 31 d'octubre va tenir lloc a La Pedrera la jornada de treball d'Innovació en l'Edificació a Catalunya (IEcat), amb el títol de "El futur de l'Edificació".
Carles Sala, Secretari de Habitatge i Millora Urbana del Departament de Territori i Sostenibilitat.
En el seu discurs va destacar la rehabilitació i l'eficiència energètica en els edificis com a element clau i línia de treball necessària per adaptar l'economia a l'actual crisi del model productiu.
També va parlar de les actuacions que la Generalitat com a Govern està fent, amb entitats tant públiques com privades, per impulsar la construcció de l'Estratègia Catalana per a la Renovació Energètica d'Edificis, que prioritza l'autosuficiència energètica en els edificis a Catalunya.
A continuació, la conferència inaugural va anar a càrrec del Sr.
Eduardo Maldonado professor de la Universitat de Porto i coordinador europeu de Buildings Concerted Action, qui va centrar la seva intervenció en la normativa europea que afecta l'eficiència energètica en l'edificació, i que s'inscriu en els objectius 20-20-20 establerts per la UE.
La resta de la jornada es va desenvolupar en dues sessions.
A la primera sessió es van plantejar diferents maneres d'afavorir la energia local als edificis per ajudar a aconseguir un grau òptim d'independència energètica, gràcies a la introducció de nous equips, tecnologies i sistemes, així com la utilització racional dels recursos naturals.
La segona sessió es va centrar a explicar els habitatges des de noves perspectives (canvis en les maneres de viure, gestió energètica dels habitatges, monitoritzacions de consums) per fer-los més adaptatius i flexibles en funció del seu ús i en un context determinat com és el mediterrani.
Després de cada sessió és va dur a terme un debat actiu de la taula de ponents i del públic assistent, responent a les qüestions plantejades després de les presentacions.
Com a conclusions sorgides del desenvolupament de la jornada, destaquem les quatre idees següents:
Aquestes reflexions poden servir com a base i línies de treball per donar continuïtat a l'IEcat en un debat futur World SB14.
La jornada s'emmarca dins de les accions de difusió que està duent a terme el projecte europeu MARIE (Mediterranean Building Rethinking for Energy Improvement), format per 23 socis de nou països mediterranis de la Unió Europea i liderat pel Departament de Territori i Sostenibilitat.
Entre els principals objectius del Projecte MARIE es troba la definició d'una estratègia per a la millora de l'eficiència energètica dels edificis de l'espai MED, l'Estratègia MEDBEE.
La documentació completa de la jornada la podeu trobar al següent enllaç IEcat
Més informació del projecte a: MARIE
Carles Sala, Secretari de Habitatge i Millora Urbana del Departament de Territori i Sostenibilitat
Vista de l'Auditori de la casa Milà
Un equip de la Universitat de Kyūshū (Fukuoka, Japó), encapçalat pel professor Ohya, treballa des de fa anys en l'optimització dels rendiments de les turbines eòliques.
Fruit de la seva tasca és l'aerogenerador lenticular Wind Lens, que és capaç de produir entre dues i tres vegades la quantitat d'energia d'un molí eòlic de tres pales convencional.
De manera anàloga a com una lent òptica concentra la llum, la forma lenticular d'aquests aerogeneradors concentra el pas del vent: el carenat cilíndric que envolta les pales crea una depressió a la part posterior de la turbina que fa que el flux de l'aire s'acceleri.
Això pot fer que, en comparació amb els convencionals, els aerogeneradors lenticulars siguin competitius fins i tot amb velocitats de vent relativament baixes.
Els vòrtexs generats pel difusor i pels caires del carenat de la Wind Lens creen una zona de baixa pressió darrere la turbina.
Aquesta diferència de pressió és la que fa que el vent aflueixi amb més velocitat a l'aerogenerador. (© RIAM Kyūshū University)
En fase de prova hi ha instal·lades al campus de la Universitat de Kyūshū dues turbines Wind Lens, cadascuna amb una potència de 100 kW.
El diàmetre del rotor és de 12,8 m i el del carenat cilíndric, de 15,4 m.
El conjunt de l'estructura s'alça fins als 34 m sobre el terra.
També en proves, el gener de 2012 va començar a funcionar un prototip de parc eòlic offshore construït sobre una plataforma flotant a la badia de Hakata, davant de Fukuoka, amb dues turbines Wind Lens de 5 kW complementades amb panells fotovoltaics.
Aquesta actuació vol ser l'avantsala d'un projecte de més envergadura, amb dues Wind Lens de 100 kW en una estructura de 60 m de diàmetre.
Completada l'any 1997, la Söder Torn és un dels edificis d'habitatges més alts d'Estocolm (Suècia).
Fa 86 m d'alçada i té vint-i-quatre plantes, tot i que el projecte original de l'arquitecte danès Henning Larsen en preveia quaranta.
La Söder Torn, originàriament retallada, podrà ara assolir l'alçada inicial prevista.
L'estudi suec Belatchew Arkitekter vol ara executar la remunta de la Söder Torn fins a l'alçada prevista inicialment, mitjançant l'addició de setze plantes.
En l'espai que es guanyarà es proposa d'instal·lar-hi espais d'ús públic, incloent-hi establiments de lleure i miradors sobre la capital sueca.
Però sens dubte el que més crida l'atenció del projecte (anomenat Strawscraper), és la proposta de cobrir tota la façana de l'edifici resultant amb milers de brins piezoelèctrics, fets de compòsit plàstic, que converteixin la construcció en una granja eòlica urbana –amb una voluntat clarament icònica, a més.
Amb aquest sistema de filaments eòlics s'eviten alguns problemes habituals dels aerogeneradors convencionals, com ara el soroll o el perill per a les aus.
A més, la brisa més feble és suficient per posar en moviment els brins.
D'altra banda, s'aconsegueix dotar de dinamisme quelcom estàtic com és un edifici: segons els arquitectes, el moviment dels filaments amb el vent suggereix l'ondulació d'un camp de blat o un cos que respira.
Aquesta nova modalitat de planta energètica urbana, segons l'estudi Belatchew, permet que tota mena d'edificis, tant nous com ja existents, esdevinguin productors d'electricitat.
Proposta de distribució d'usos.
Sostenibilitat, Canvi climàtic i energia.
A Adelaide hi circula el que, segons el govern de la capital de l'estat d'Austràlia Meridional, és el primer autobús elèctric totalment solar del món.
En aquest sentit, assoleix la neutralitat pel que fa a l'emissió de CO 2.
L'autobús, que presta un servei gratuït als habitants de la ciutat, s'anomena Tindo, paraula que en llengua kaurna significa sol.
El vehicle ha estat fabricat per la companyia neozelandesa Designline International.
Disposa de mòduls de bateries del tipus Zebra ( zero emissions batteries research activity, de sodi-níquel-clor (NaNiCl)), de producció suïssa, que rendeixen un màxim de 261 kWh d'energia.
Són bateries d'alta capacitat energètica que poden suportar més de mil cicles de càrrega i descàrrega –l'únic desavantatge de les quals, potser, rau en el fet que gasten fins al 14% de la seva capacitat a mantenir-se a la temperatura mínima que necessiten per funcionar, que és de 270oC.
Tindo, amb una potència màxima de 160 kW, es recarrega gràcies a les instal·lacions fotovoltaiques de la teulada de l'estació d'autobusos d'Adelaide, capaces de generar 70.000 kWh/any, i que a data d'avui són les més grans connectades a la xarxa existents a l'estat d'Austràlia Meridional.
El cost de la instal·lació, uns 550.000 dòlars australians (prop de 370.000 euros), ha estat sufragat amb fons municipals i nacionals, dins les actuacions de l'Adelaide Solar City Program.
Tindo és un vehicle de 10,4 m de longitud amb capacitat per a quaranta passatgers, vint-i-set dels quals asseguts.
Pot recórrer uns 200 km entre recàrrega i recàrrega, en condicions urbanes normals, i pot assolir una velocitat màxima de 76 km/h.
Tindo disposa d'una estació de càrrega auxiliar, a Franklin Street, que pot proporcionar-li energia suplementària, a raó d'1 km extra d'autonomia per cada minut de càrrega.
Amb el sistema de frenada regenerativa s'aconsegueix subministrament elèctric addicional.
Aquest autobús, durant el seu primer any de funcionament, ha estalviat al municipi més de 14.000 l de gasoil i ha evitat l'emissió de 70.000 kg de CO 2 a l'atmosfera.
Eficiència energètica, Canvi climàtic i energia.
Altaeros Energies, una spin-off del Massachusetts Institute of Technology (MIT), té la vista posada a Fairbanks (Alaska) per instal·lar-hi la seva primera BAT ( buoyant airborne turbine ), una turbina eòlica inflable (amb heli) que recull els vents a alçades de 300 m.
Aquesta alçada supera la que assoleix la turbina eòlica Vestas V164-8.0-MW, que funciona des de gener de 2014 a Østerild (Dinamarca), i que fa 220 m d'alçada total.
L'actuació de Fairbanks, que disposa d'1,3 milions de dòlars de pressupost, parcialment aportats per l'Autoritat de l'Energia d'Alaska, ve precedida per les proves d'una BAT més baixa, d'uns 150 m, a Maine, i al seu torn vol ser l'avantsala d'implantacions a alçades encara més grans, fins a 600 m.
Aquesta tendència a instal·lar turbines eòliques cada cop més amunt respon al fet que com més gran és l'altitud, més constant i veloç és el vent.
Els vents en alçada tenen molta més densitat energètica que els vents de cotes baixes, com mostra el gràfic:
La BAT es compon d'una turbina d'eix horitzontal, lleugera, de tres pales, allotjada dins un receptacle inflable, ple d'heli, amb forma de petxina, que s'adapta de manera passiva als vents canviants, i d'una estació de terra que es pot encabir en un contenidor de mercaderies convencional.
Tot el conjunt, que és reutilitzable, es pot fer arribar ràpidament a llocs remots, o a illes, o a zones àrtiques, o a escenaris de desastre natural, per exemple, on, sense gran desplegament logístic (no calen grues) ni gaire impacte ambiental (no calen fonaments), la boia restarà ancorada a terra amb cables d'alta resistència que alhora que la retenen envien l'electricitat generada a l'estació de terra.
A més de la seva funció de generació energètica, la boia també admet el muntatge d'equipament de telecomunicacions.
L'estació de terra, de la seva banda, controla la velocitat, la longitud i l'alineació dels cables per evitar, per exemple, que s'esbullin; alhora, realitza el condicionament necessari de l'electricitat rebuda abans d'enviar-la a la microxarxa, xarxa o dispositiu que la necessiti.
Com a aspecte negatiu de la BAT d'Altaeros Energies cal fer esment, potser, de la finitud i el preu de l'heli necessari.
Però si més no la qüestió econòmica pot quedar compensada per la reducció dels costos de transport, logística i implantació de la BAT enfront els d'un aerogenerador convencional.
Aquesta reducció assoleix, segons els creadors d'aquestes boies, el 90%.
WAVE (Walmart Advanced Vehicle Experience) és el prototip de camió que va presentar el gegant nord-americà dels supermercats Walmart fa uns mesos a Louisville (Kentucky, Estats Units).
L'empresa, fins ara, ha anat complint en certa mesura el seu compromís de doblar en el decenni 2005-2015 l'eficiència de la seva flota (composta per 6.500 caps tractors i 55.000 remolcs) mitjançant l'optimització de rutes de distribució.
El nou vehicle intentarà completar la tasca.
S'espera que entri en proves l'estiu de 2014.
Fins i tot preveient la possibilitat que el vehicle mai superi la fase de prototip, la companyia intenta si més no fer-ne un banc de proves de noves tecnologies.
El nou vehicle disminueix la resistència a l'aire en un 20% respecte dels que fa servir habitualment la companyia.
Per moure's WAVE disposa d'un tren propulsor híbrid amb microturbina d'extensió d'autonomia elèctrica (fabricada per Capstone Turbines), d'un motor elèctric i d'acumuladors d'electricitat, i pot escollir quin mode de funcionament dels tres possibles és el més eficient en cada moment: el mode de càrrega, l'elèctric o l'híbrid elèctric.
La cabina, dissenyada per Peterbilt, se situa sobre el bloc propulsor, cosa que permet escurçar l'intereix del vehicle i, consegüentment, millorar-ne la maniobrabilitat.
A més, s'ha procurat reduir l'espai entre cabina i remolc, que és un punt crític per a l'aerodinàmica dels camions.
A l'interior només hi ha un seient, en posició centrada, cosa que permet que la davantera del camió sigui més estreta i afuada, a més de proporcionar un més gran camp de visió al conductor.
La instrumentació consisteix en dos monitors, un a cada banda del volant, personalitzables, perquè el conductor pugui veure les dades que desitgi sobre nivells i rendiments.
El remolc de WAVE té el sostre i els laterals de fibra de carboni, i el terra reforçat amb fibra de vidre.
Pesa, segons Walmart, uns 1.815 kg menys que els tradicionals.
Transport de mercaderies.Nous vehicles i modes, Canvi climàtic i energia.Mitigació.
Un petit avió teledirigit, alimentat amb querosè sintètic, ha servit per demostrar la viabilitat d'un nou procediment d'obtenció de combustible a partir d'aigua marina ideat per científics del Naval Research Laboratory (NRL) dels Estats Units.
Amb uns 100 mg/l, la concentració de CO 2 a l'aigua de mar és unes cent quaranta vegades superior a la concentració de CO 2 a l'aire.
Entre el 2% i el 3% d'aquesta quantitat és CO 2 dissolt en àcid carbònic, l'1% forma part de carbonats i el 96%-97% restant, de bicarbonats.
La peça principal del procés proposat per l'NRL és un mòdul d'electròlisi d'intercanvi de cations (E-CEM), de tecnologia pròpia, capaç d'extreure el CO 2 de l'aigua de mar, tant el dissolt com el lligat, amb una eficàcia del 92%, segons els seus promotors.
Això s'aconsegueix reequilibrant els carbonats i els bicarbonats a CO 2 i produint, al mateix temps, H 2.
Inclou una unitat d'osmosi inversa, el subministrament d'electricitat, el mòdul de recuperació de CO2 de tecnologia NRL i el separador d'H2.
Té unes dimensions de 160 cm x 91 cm x 152 cm i és fàcilment escalable mitjançant l'addició d'unitats d'E-CEM i de reactors suplementaris. (© US Naval Research Laboratory)
Els gasos, posteriorment, es transformen en hidrocarburs mitjançant polimerització controlada en un reactor amb catalitzador metàl·lic.
L'NRL ha obtingut d'aquesta manera molècules d'hidrocarburs del rang C 9 -C 16, assolint taxes de conversió de CO 2 properes al 60% i minvant la producció, no desitjada, de metà (CH 4 ), en favor d'olefines, de cadenes més llargues i insaturades, com s'ha dit, aptes per exemple per a l'aviació i la navegació.
El cost estimat del combustible obtingut amb aquesta tecnologia de l'NRL és d'entre 3 $ i 6 $ per galó (1 galó equival a 3,78 l), i el procediment podria esdevenir viable comercialment en un horitzó d'entre set i deu anys.
En una primera fase la producció d'hidrocarburs tindria lloc en instal·lacions terrestres, però per a més endavant es preveu que la tecnologia pugui funcionar in situ, evitant la necessitat de tornar a la costa per proveir-se de combustible, o els subministraments en navegació paral·lela, sempre perillosos.
Canvi climàtic i energia.Mitigació.
El metà (CH 4 ) és un gas d'efecte hivernacle amb un poder de retenció de la calor vint-i-una vegades superior al del CO 2.
Per aquesta raó, diversos governs estan començant a fixar estratègies de reducció de les emissions de CH 4, centrant els esforços especialment en el sector agropecuari.
És el cas, per exemple, del pla presentat per la Casa Blanca fa uns mesos, que xifra en un 36% la participació de l'activitat agropecuària, sobretot la de bestiar boví de llet, en el total d'emissions de metà als Estats Units, pel davant d'activitats com la producció de gas natural, la mineria del carbó o els abocadors.
A Europa hom troba una situació similar, que ha portat la Comissió Europea a finançar, dintre del Programa LIFE+, projectes com SeedCapital, amb el qual s'ha constatat que les emissions de metà produïdes pel bestiar es podrien reduir entre un 6% i un 13%, i les de diòxid de carboni en taxes similars, subministrant als animals tortó de colza, elaborat a partir del residu que queda després de l'extracció de l'oli.
SeedCapital ha determinat a més que la introducció d'aquesta oleaginosa en la dieta del bestiar n'augmenta l'eficàcia digestiva en fins a un 10%, de manera que les matèries orgàniques són més ben assimilades, i redueix els processos de fermentació.
Val a dir que la colza ja s'empra àmpliament en l'alimentació porcina i en la producció de biocombustibles.
A més, és una planta de rotació que pot reforçar la productivitat dels cereals i millorar l'estructura del sòl, de manera que, en principi, el seu cultiu no necessàriament entraria en competència amb la producció d'aliments per a consum humà.
El Programa LIFE+ finança SeedCapital amb 512.000 euros.
La mateixa quantitat, fins completar el pressupost total, va a càrrec de NEIKER-Tecnalia (Institut Basc de Recerca Agrícola) i de Cemitec (Centre Multidisciplinari de Tecnologies per a la Indústria, de Navarra).
Prevenció, minimització i tractament de residus.Valorització de residus no aprofitables com a subproductes, Canvi climàtic i energia.