projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Només constitueixen infraccions administratives les vulneracions de l'ordenament jurídic previstes com a tals infraccions per una llei, sense perjudici del que disposa per a l'Administració local el títol XI de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases del règim local.
Només constitueixen infraccions administratives les vulneracions de l'ordenament jurídic que preveu com a tals infraccions una llei.
Les infraccions administratives, la llei les classifica en lleus, greus i molt greus.
Únicament es poden imposar sancions per la comissió d'infraccions administratives que, en tot cas, han d'estar delimitades per la llei.
La potestat sancionadora de les administracions públiques, reconeguda per la Constitució, s'exerceix quan hagi estat expressament reconeguda per una norma amb rang de llei, amb aplicació del procediment previst per al seu exercici i d'acord amb el que estableix aquest títol i, quan es tracti d'entitats locals, de conformitat amb el que disposa el títol XI de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases del règim local.
La potestat sancionadora de les administracions públiques, reconeguda per la Constitució, s'exerceix quan hagi estat expressament atribuïda per una norma amb rang de llei, amb aplicació del procediment que preveu per al seu exercici i d'acord amb el que estableix aquest títol.
L'exercici de la potestat sancionadora correspon als òrgans administratius que la tinguin atribuïda expressament, per disposició de rang legal o reglamentari.
La potestat sancionadora de les administracions públiques, reconeguda per la Constitució, s'ha d'exercir si ha estat expressament atribuïda per una norma amb rang de llei, amb aplicació del procediment que es preveu per al seu exercici i d'acord amb el que estableix aquest títol.
L'exercici de la potestat sancionadora correspon als òrgans administratius que la tinguin atribuïda expressament, per disposició de rang legal o reglamentari, sense que es pugui delegar en un òrgan diferent.
Les disposicions d'aquest títol no són aplicables a l'exercici per les administracions públiques de la seva potestat disciplinària respecte al personal al seu servei i als qui hi estiguin vinculats per una relació contractual.
L'òrgan competent per a la resolució del recurs pot acordar motivadament la inadmissió a tràmit, sense necessitat de demanar el dictamen del Consell d'Estat o l'òrgan consultiu de la comunitat autònoma, quan el recurs no es fonamenti en alguna de les causes que preveu l'apartat 1 de l'article anterior o en el supòsit que s'hagin desestimat quant al fons altres recursos substancialment iguals.
L'òrgan al qual correspon conèixer del recurs extraordinari de revisió s'ha de pronunciar no només sobre la procedència del recurs, sinó també, si s'escau, sobre el fons de la qüestió resolta per l'acte recorregut.
Transcorregut el termini de tres mesos des de la interposició del recurs extraordinari de revisió sense que s'hagi dictat i notificat la resolució, s'entén desestimat, i queda expedita la via jurisdiccional contenciosa administrativa.
Són aplicables a la presentació del recurs les disposicions de l'article 116 d'aquesta Llei.
L'òrgan al qual correspon conèixer del recurs extraordinari de revisió s'ha de pronunciar no només sobre la procedència del recurs, sinó també, si s'escau, sobre el fons de la qüestió resolta per l'acte objecte de recurs.
Transcorregut el termini de tres mesos des de la interposició del recurs extraordinari de revisió sense que es dicti resolució, s'entén desestimat, amb la qual cosa queda expedita la via jurisdiccional contenciosa administrativa.
Contra els actes ferms en via administrativa es pot interposar el recurs extraordinari de revisió davant l'òrgan administratiu que els hagi dictat, que també és el competent per a la resolució, quan concorri alguna de les circumstàncies següents:
Que apareguin documents de valor essencial per a la resolució de l'assumpte que, encara que siguin posteriors, evidenciïn l'error de la resolució recorreguda.
Que en la resolució hagin influït essencialment documents o testimonis declarats falsos per sentència judicial ferma, anterior o posterior a la resolució.
Que la resolució s'hagi dictat com a conseqüència de prevaricació, suborn, violència, maquinació fraudulenta o d'una altra conducta punible i s'hagi declarat així en virtut de sentència judicial ferma.
El recurs extraordinari de revisió s'ha d'interposar, quan es tracti de la causa 1a, dins del termini de quatre anys següents a la data de la notificació de la resolució impugnada.
En els altres casos, el termini és de tres mesos a comptar del coneixement dels documents o des que la sentència judicial sigui ferma.
El que estableix aquest article no perjudica el dret dels interessats a formular la sol·licitud i la instància a què es refereixen els articles 102 i 105.2 d'aquesta Llei ni el seu dret que aquestes se substanciïn i es resolguin.
Contra els actes que exhaureixin la via administrativa o contra els quals no s'hagi interposat cap recurs administratiu dins el termini escaient, es pot interposar el recurs extraordinari de revisió davant l'òrgan administratiu que els va dictar, si es dóna alguna de les circumstàncies següents:
Que apareguin o s'aportin documents de valor essencial per a la resolució de l'assumpte que, encara que siguin posteriors, facin palès l'error de la resolució objecte de recurs.
Que en la resolució hi hagin influït essencialment documents o testimonis declarats falsos per sentència judicial ferma, anterior o posterior a la resolució.
Que la resolució s'hagi dictat com a conseqüència de prevaricació, suborn, violència, maquinació fraudulenta o una altra conducta punible i s'hagi declarat així en virtut d'una sentència judicial ferma.
El recurs extraordinari de revisió s'ha d'interposar si es tracta de la causa primera, dins el termini de quatre anys següents a la data de la notificació de la resolució impugnada.
En els altres casos, el termini és de tres mesos a comptar del coneixement dels documents o des que la sentència judicial va ser ferma.
El que estableix aquest article no perjudica el dret dels interessats de formular la sol·licitud i la instància a què es refereixen els articles 102 i 105.2 d'aquesta Llei, ni el seu dret que aquestes se substanciïn i es resolguin.
Els actes administratius que exhaureixin la via administrativa poden ser recorreguts potestativament en reposició davant el mateix òrgan que els hagi dictat o ser impugnats directament davant l'ordre jurisdiccional contenciós administratiu.
No es pot interposar recurs contenciós administratiu fins que sigui resolt expressament o s'hagi produït la desestimació presumpta del recurs de reposició interposat.
El recurs es pot interposar davant l'òrgan que va dictar l'acte que s'impugna o davant l'òrgan competent per resoldre'l.
Si el recurs s'ha presentat davant l'òrgan que va dictar l'acte impugnat, aquest l'ha de remetre al competent en el termini de deu dies, amb un informe i amb una còpia completa i ordenada de l'expedient.
El titular de l'òrgan que va dictar l'acte objecte de recurs és responsable directe del compliment del que preveu el paràgraf anterior.
La interposició del recurs ha d'expressar:
a ) El nom i els cognoms del recurrent, així com la seva identificació personal.
b ) L'acte que es recorre i la raó de la seva impugnació.
c ) Lloc, data, signatura del recurrent, identificació del mitjà i, si s'escau, del lloc que s'assenyali a efectes de notificacions.
d ) Òrgan, centre o unitat administrativa a què es dirigeix.
e ) Les altres particularitats exigides, si s'escau, per les disposicions específiques.
Els vicis i defectes que facin anul·lable un acte no poden ser al·legats pels qui els hagin causat.
La interposició del recurs ha d'incloure:
a ) El nom i els cognoms del recurrent, així com la identificació del mitjà i, si s'escau, del lloc que s'assenyali a l'efecte de les notificacions.
b ) L'acte que es recorre i la raó de la impugnació.
c ) El lloc, la data i la identificació personal del recurrent.
d ) L'òrgan, el centre o la unitat administrativa a què s'adreça.
e ) Les altres particularitats que exigeixen, si s'escau, les disposicions específiques.
La interposició d'un recurs contenciós administratiu contra actes que posen fi a la via administrativa requereix la comunicació prèvia a l'òrgan que va dictar l'acte impugnat.
a ) Les resolucions dels recursos d'alçada.
d ) Les altres resolucions d'òrgans administratius quan una disposició legal o reglamentària així ho estableixi.
e ) Els acords, pactes, convenis o contractes que tinguin la consideració de finalitzadors del procediment.
a ) Les resolucions dels recursos ordinaris.
d ) Les altres resolucions d'òrgans administratius, si una disposició legal o reglamentària ho estableix.
La factura original o el justificant comptable de l'operació expedit per qui faci un lliurament de béns o una prestació de serveis al destinatari, subjecte passiu de l'impost, en els supòsits a què es refereixen l'apartat 2n del número 1 de l'article 19 i l'article 58 ter.6 d'aquesta Llei, sempre que la quota generada* pel lliurament o la prestació estigui degudament declarada en la declaració liquidació a què es refereix l'article 59.1.f de la Llei 20/1991.
La factura original o el justificant comptable de l'operació expedit per qui faci un lliurament de béns o una prestació de serveis al destinatari, subjecte passiu de l'impost, en els supòsits a què es refereixen l'apartat 2n del número 1 de l'article 19 i l'article 58 ter.6 d'aquesta Llei, sempre que la quota generada* pel lliurament o la prestació estigui degudament declarada en la declaració liquidació a què es refereix l'article 59.1. f de la Llei 20/1991.
S'afegeix una nova lletra j a l'apartat dos de l'article 31 bis de la Llei 31/1985, de 2 d'agost, de regulació de les normes bàsiques sobre òrgans rectors de les caixes d'estalvis, amb el tenor literal següent:
« j ) Una descripció de les característiques principals dels sistemes interns de control i gestió de riscos en relació amb el procés d'emissió d'informació financera regulada.»
S'afegeix una nova lletra i a l'apartat 2 de la disposició addicional segona de la Llei 26/2003, de 17 de juliol, amb el tenor literal següent:
« i ) Una descripció de les principals característiques dels sistemes interns de control i gestió de riscos en relació amb el procés d'emissió d'informació financera regulada.»
Els requisits d'informació sobre el control intern que preveu l'article 61 bis.4, lletra h, d'aquesta Llei, i l'article 31 bis.dos. j de la Llei 31/1985, de 2 d'agost, de
regulació de les normes bàsiques sobre òrgans rectors de les caixes d'estalvis, són exigibles a partir dels exercicis econòmics que comencin l'1 de gener de 2011 i el seu contingut s'ha d'incloure a l'Informe anual de govern corporatiu que es publiqui en relació amb els exercicis esmentats.»
Els requisits d'informació sobre el control intern que preveuen l'article 61 bis.4, lletra h, i la disposició addicional segona de la Llei 26/2003, de 17 de juliol, per la qual es modifiquen la Llei 24/1988, de 28 de juliol, del mercat de valors, i el text refós de la Llei de societats anònimes, aprovat pel Reial decret legislatiu 1564/1989, de 22 de desembre, amb la finalitat de reforçar la transparència de les societats anònimes cotitzades, lletra i, són exigibles a partir dels exercicis econòmics que comencin l'1 de gener de 2011 i el seu contingut s'ha d'incloure en l'informe anual de govern corporatiu que es publiqui en relació amb els exercicis esmentats.»
a) L'import corresponent al valor de les inversions especifiques pendent d'amortització en el moment de l'extinció del contracte.
b) Una indemnització per clientela que en cap cas pot ser inferior a l'import mitjà anual de les vendes efectuades pel proveïdor al distribuïdor durant els últims cinc anys de vigència del contracte, o durant tot el període de vigència del contracte si aquest ha estat inferior.
c) Les indemnitzacions del personal laboral del qual hagi hagut de prescindir el distribuïdor per l'extinció del contracte.
d) Així mateix, en qualsevol cas d'extinció del contracte, el proveïdor està obligat a adquirir del distribuïdor totes les mercaderies que estiguin en poder d'aquest últim, al mateix preu pel qual s'haurien venut.
a ) L'import corresponent al valor de les inversions especifiques pendent d'amortització en el moment de l'extinció del contracte.
b ) Una indemnització per clientela que en cap cas pot ser inferior a l'import mitjà anual de les vendes efectuades pel proveïdor al distribuïdor durant els últims cinc anys de vigència del contracte, o durant tot el període de vigència del contracte si aquest ha estat inferior.
c ) Les indemnitzacions del personal laboral del qual hagi hagut de prescindir el distribuïdor per l'extinció del contracte.
d ) Així mateix, en qualsevol cas d'extinció del contracte, el proveïdor està obligat a adquirir del distribuïdor totes les mercaderies que estiguin en poder d'aquest últim, al mateix preu pel qual s'haurien venut.
Les administracions públiques i qualssevol altres entitats integrants del sector públic que, en l'exercici de les seves competències, incompleixin obligacions derivades de normes del dret de la Unió Europea, donant lloc al fet que el Regne d'Espanya sigui sancionat per les institucions europees, han d'assumir, en la part que els sigui imputable, les responsabilitats que es meritin d'aquest incompliment, de conformitat amb el que preveuen aquesta disposició i les de caràcter reglamentari que es dictin en el seu desplegament i execució.
El Consell de Ministres, prèvia audiència de les administracions o entitats afectades, és l'òrgan competent per declarar la responsabilitat per aquest incompliment i acordar, si s'escau, la compensació del deute esmentat amb les quantitats que hagi de transferir l'Estat a l'administració o entitat responsable per qualsevol concepte, pressupostari i no pressupostari.
En la resolució que s'adopti s'han de tenir en compte els fets i fonaments que conté la resolució de les institucions europees, s'han de recollir els criteris d'imputació tinguts en compte per declarar la responsabilitat, i s'ha d'acordar l'extinció total o parcial del deute.
Aquest acord s'ha de publicar en el Butlletí Oficial de l'Estat.
S'habilita el Govern perquè desplegui per reglament el que estableix la present disposició, i reguli les especialitats que siguin aplicables a les diferents administracions públiques i entitats a què es refereix l'apartat 1 d'aquesta disposició.
L'Administració General de l'Estat ha d'afavorir, en l'àmbit de les seves competències i en col·laboració amb les administracions competents en matèria d'ordenació del territori i urbanisme, les accions de rehabilitació i renovació de la ciutat i els altres nuclis residencials existents que reuneixin les condicions següents:
a ) Tinguin per objectiu la qualificació, revitalització i, en general, posada en valor de les trames i els teixits corresponents, així com, si s'escau i complementàriament, de la seva extensió raonable a l'àmbit de la perifèria immediata, d'acord amb criteris de compacitat i proximitat física i funcional i aprofitament racional d'infraestructures, dotacions i serveis i amb garantia en tot cas d'un marc urbà coherent.
b ) S'articulin preferentment en plans, programes o instruments integrals que, ateses les variables pertinents de naturalesa, ambiental, econòmica i social en àmbits urbans obsolets, desafavorits, degradats o que pateixin problemes de naturalesa anàloga determinats a aquest efecte, combinin les mesures de creació o millora de l'espai urbà amb les de reequipament en dotacions i serveis i en garanteixin la coherència i eficàcia.
c ) Contribueixin, quan tinguin caràcter aïllat, a l'objectiu a què es refereix la lletra anterior i a un marc urbà coherent, on s'abordi la millora i el reforç de dotacions i serveis i es considerin totes les variables de naturalesa socioeconòmica que són inherents al procés rehabilitador.
Per tal d'assegurar l'obtenció, actualització permanent i explotació de la informació necessària per al desenvolupament de les polítiques i les accions a què es refereixen els dos articles anteriors, l'Administració General de l'Estat, en col·laboració amb les comunitats autònomes i les administracions locals, ha de definir i promoure l'aplicació dels criteris i principis bàsics que possibilitin, des de la coordinació i complementació amb les administracions competents en la matèria, la formació i actualització permanent d'un sistema informatiu general i integrat, que comprengui, almenys, els instruments següents:
a ) Censos de construccions, edificis, habitatges i locals desocupats i dels que necessitin una millora o rehabilitació.
b ) Mapes d'àmbits urbans obsolets, desafavorits o en dificultats, que necessitin programes o plans de rehabilitació o actuacions de renovació i rehabilitació urbana.
c ) Un sistema públic general i integrat d'informació sobre sòl i urbanisme, que preveu la disposició addicional primera de la Llei del sòl, a través del qual els ciutadans han de tenir dret a obtenir per mitjans electrònics tota la informació urbanística provinent de les diferents administracions respecte a l'ordenació del territori que porten a terme.
Els poders públics, d'acord amb els principis de cohesió territorial i social, eficiència energètica i complexitat funcional, han de formular i dur a terme les polítiques de la seva competència respectiva al servei d'un medi urbà sostenible que:
a ) Possibiliti l'ús residencial en habitatges que siguin el domicili habitual en un context urbà segur, salubre i adequat, lliure de sorolls i altres immissions contaminants que excedeixin els límits legalment permesos en cada moment i proveït de l'equipament, els serveis, els materials i productes que eliminin o, en tot cas, minimitzin, per aplicació de la millor tecnologia disponible en el mercat a preu raonable, les emissions contaminants, el consum d'aigua, energia i la producció de residus, i en millorin la gestió.
b ) Millori la qualitat ambiental i la funcionalitat de les dotacions, infraestructures i espais públics al servei de tots els ciutadans.
c ) Fomenti uns serveis generals, inclosos els que assegurin l'accés universal a les noves tecnologies, més eficients econòmicament i ambientalment en la gestió de l'aigua, l'energia i els residus.
d ) Afavoreixi, perquè disposa de les infraestructures, dotacions i serveis necessaris, la localització d'activitats de contingut econòmic generadores d'ocupació estable i sostenibles mediambientalment, especialment les que facilitin el desenvolupament de la recerca científica i de noves tecnologies.
e ) Garanteixi l'accés equitatiu dels ciutadans a les dotacions i els serveis i la seva mobilitat, i potenciï a aquest efecte els mitjans de transport, especialment els d'ús públic, més eficients energèticament i menys contaminants.
f ) Integri al teixit urbà tots els usos que siguin compatibles amb la funció residencial, i contribueixi a l'equilibri de ciutats i nuclis residencials; i per això s'ha d'afavorir l'aproximació de serveis i dotacions a la comunitat resident, i s'han d'evitar desplaçaments innecessaris.
g ) Fomenti l'ús de materials, productes i tecnologies netes que redueixin les emissions contaminants del sector de la construcció.
A partir de l'1 de gener de 2014, la concessió de qualsevol ajuda o subvenció a les administracions autonòmiques o entitats locals inclosa en la Llei de pressupostos generals de l'Estat i destinada al transport públic urbà o metropolità s'ha de condicionar al fet que l'entitat beneficiària disposi del corresponent pla de mobilitat sostenible, i a la seva coherència amb l 'Estratègia espanyola de mobilitat sostenible.
A partir de l'1 de gener de 2012, la concessió de qualsevol ajuda o subvenció a les administracions autonòmiques o entitats locals inclosa a la Llei de pressupostos generals de l'Estat i destinada al transport públic urbà o metropolità s'ha de condicionar al fet que l'entitat beneficiària disposi del corresponent pla de mobilitat sostenible, i a la seva coherència amb l'Estratègia espanyola de mobilitat sostenible.
El Consell de Ministres, mitjançant acord, ha de fixar dins dels pressupostos de cada departament ministerial i de cada organisme públic vinculat amb l'Administració General de l'Estat o que en depengui, les quanties necessàriament destinades al finançament de contractes als quals fa referència l'article 4.1. r de la Llei 30/2007, de 30 d'octubre, de contractes del sector públic.
Una part d'aquestes quanties es pot reservar a petites i mitjanes empreses innovadores.
Els organismes que preveu l'apartat 1 de l'article 8 d'aquesta Llei i la Comissió Nacional de la Competència requereixen autorització legal per emetre deute o contraure crèdit.
No obstant això, poden concertar operacions de crèdit per atendre desfasaments temporals de tresoreria, sempre que es concertin i es cancel·lin dins el mateix exercici pressupostari, amb el límit del 5 per cent del seu pressupost.
La Llei de pressupostos generals de l'Estat ha d'establir anualment:
a ) El percentatge de la taxa general d'operadors, que preveu l'annex I, sobre taxes en matèria de telecomunicacions, de la Llei 32/2003, de 3 de novembre, general de telecomunicacions.
b ) El tipus de gravamen de la taxa aplicable a la prestació de serveis i realització d'activitats per la Comissió Nacional d'Energia en relació amb el sector d'hidrocarburs líquids, de la disposició addicional dotzena de la Llei 34/1998, de 7 d'octubre, del sector d'hidrocarburs.
c ) El tipus de gravamen de la taxa aplicable a la prestació de serveis i realització d'activitats per la Comissió Nacional d'Energia en relació amb el sector elèctric, de la disposició addicional dotzena de la Llei 34/1998, de 7 d'octubre, del sector d'hidrocarburs.
d ) El tipus de gravamen de la taxa aplicable a la prestació de serveis i realització d'activitats per la Comissió Nacional d'Energia en relació amb el sector d'hidrocarburs gasosos, de la disposició addicional dotzena de la Llei 34/1998, de 7 d'octubre, del sector d'hidrocarburs.
e ) La quota de la taxa per anàlisi i estudi de les operacions de concentració de l'article 23 de la Llei 15/2007, de 3 de juliol, de defensa de la competència.
Als efectes del que disposa l'apartat anterior, s'ha de tenir en compte el que estableixen els articles 7 i 19 de la Llei 8/1989, de 13 d'abril, de taxes i preus públics.
Els organismes reguladors han de cooperar entre ells i amb la Comissió Nacional de la Competència en l'exercici de les seves funcions en els assumptes d'interès comú, respectant en tot cas les competències atribuïdes a cada un d'aquests.
Els presidents de tots els organismes reguladors i de la Comissió Nacional de la Competència s'han de reunir, amb una periodicitat almenys anual, per analitzar l'evolució dels mercats en els seus sectors respectius, intercanviar experiències en relació amb les mesures de regulació i supervisió aplicades i compartir tot el que contribueixi a un millor coneixement dels mercats i unes preses de decisions més eficaces en l'àmbit de les seves competències respectives.
Les reunions previstes en el paràgraf anterior s'han de convocar de forma rotatòria, començant pel president de l'organisme amb més antiguitat.
El president de l'organisme convocant ha d'elaborar l'ordre del dia i procurar la documentació pertinent, sempre prèvia consulta amb els altres presidents.
Les conclusions de la reunió les han de fer públiques els organismes participants.
Els organismes reguladors i la Comissió Nacional de la Competència han d'acordar i establir els protocols d'actuació necessaris per facilitar el compliment del que preveu l'article 17 de la Llei 15/2007, de 3 de juliol, de defensa de la competència.
Amb la finalitat d'ampliar el coneixement dels seus sectors corresponents i millorar les seves capacitats de decisió, així com contribuir activament al perfeccionament del mercat únic europeu i el sistema econòmic internacional, els organismes reguladors han de fomentar el contacte, la col·laboració i la coordinació regular i periòdica amb els organismes reguladors dels estats membres de la Unió Europea, de la Comissió Europea i d'altres estats.