Capítol I - Disposició addicional segona
Iniciació per reclamació de l'interessat
Iniciació del procediment abreujat
De la responsabilitat concurrent de les administracions públiques
Concurrència de responsabilitat
Responsabilitat patrimonial d'autoritats i personal al servei de les administracions públiques
Responsabilitat per danys i perjudicis causats als particulars
Responsabilitat per danys i perjudicis causats a les administracions públiques
Procediment per exigir responsabilitat patrimonial a les autoritats i al personal al servei de les administracions públiques
La Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (LRJPAC), en la disposició final, autoritza el Consell de Ministres a dictar totes les disposicions d'aplicació i desplegament de la Llei esmentada que calguin.
Específicament els articles 142.3 i 145.2 preveuen l'establiment per via reglamentària dels procediments que permetin fer efectiva la responsabilitat patrimonial de les administracions públiques i de les autoritats i altre personal al seu servei.
El Decret de 26 d'abril de 1957 ha regulat el procediment d'exigència de responsabilitat patrimonial de l'Administració de l'Estat, en el capítol II del títol IV, «Indemnització per altres danys», que desenvolupava la Llei de 16 de desem bre de 1954, d'expropiació forçosa, on s'estableix en el nostre dret el principi de responsabilitat patrimonial, extracontractual, de l'Administració de l'Estat.
La regulació posterior que va efectuar la Llei de règim jurídic de l'Administració de l'Estat de la responsabilitat patrimonial de l'Administració i de les seves autoritats i funcionaris no va suposar la modificació de les normes procedimentals del Reglament de desplegament de la Llei d'expropiació forçosa de 1954 que s'ha anat aplicant fins a aquesta data.
L'article 106 de la Constitució consagra definitivament el principi de la responsabilitat patrimonial extracontractual de les administracions públiques per les lesions que pateixin els particulars en qualsevol dels seus béns i drets, sempre que la lesió sigui conseqüència del funcionament dels serveis públics, precepte constitucional que desenvolupa la LRJPAC en el títol X, que introdueix importants novetats en la regulació de l'exigència d'aquesta responsabilitat que obliguen a establir ex novo les normes procedimentals que la mateixa Llei preveu i autoritza a desenvolupar reglamentàriament.
Les modificacions que la nova Llei enuncia expressament per a l'exigència de la responsabilitat patrimonial i que són l'element nuclear de desplegament d'aquella en aquest Reglament són:
-L'establiment del principi d'exigència directa de responsabilitat a les administracions públiques, que responen en tot cas dels danys causats per elles mateixes o pels seus agents.
-La possibilitat d'iniciació d'ofici dels procediments.
-La submissió al nou procediment de la responsabilitat derivada de l'activitat de les administracions públiques tant en relacions de dret públic com privat.
-La introducció de la possibilitat de la restitutio in natura, que permet la indemnització en espècie.
-La declaració que les resolucions dels procedim ents posen fi a la via administrativa i, per tant, la improcedència del recurs administratiu ordinari, de manera que queda expedita la via jurisdiccional contenciosa administrativa, que passa a ser, en el sistema de la nova Llei, l'única procedent en matèria de responsabilitat patrimonial de les administracions públiques, tant en relacions de dret públic com privat.
Però sobretot, la Llei preveu l'establiment d'un procediment abreujat de reconeixement de la responsabilitat patrimonial de les administracions públiques, quan es donin els supòsits de relació inequívoca de causalitat entre la lesió i el funcionament del servei públic, i que la valoració del dany i el càlcul de la quantia de la indemnització siguin, així mateix, inequívocs.
A més d'aquestes específiques innovacions legal s, la LRJPAC té altres preceptes en matèria de procediment administratiu com ara la terminació convencional i el caràcter no suspensiu dels informes no determinants dels procediments, la incorporació dels quals a aquest Reglament s'ha adoptat decididament.
Òbviament, l'acord de terminació convencional no pot incloure, com a tal acord amb un particular, cap tipus de transacció sobre l'existència o no de relació de causalitat o de reconeixement pactat de la responsabilitat de les administracions públiques, sinó limitar-se a la determinació de la quantia i la manera.
La LRJPAC recull en la regulació substantiva de la responsabilitat patrimonial extracontractual de les administracions públique s els elements tradicionals del nostre dret, com són l'exclusió dels supòsits de força major i la no-existència de responsabilitat quan existeixi un deure jurídic de suportar el dany causat, i, respecte al reconeixement d'aquesta responsabilitat, quan existeixi la concurrència inequívoca dels pressupòsits d'imputació a l'Administració, relació de causa a efecte entre el fet causant i el dany produït, lesió indemnitzable i efectivitat i quantia del dany, també indiscutible.
El Reglament dóna resposta a aquests pressupòsits legals del reconeixement de la responsabilitat, especialment en la formulació del procediment abreujat.
Per fi, la remissió de l'article 139.4 de la LRJPAC a la Llei orgànica del poder judicial, pel que fa a la responsabilitat patrimonial de l'Estat pel funcionament de l'Administració de justícia, fa convenient incloure l'emissió de l'informe del Consell General del Poder Judicial en els procediments que es tramitin en el s supòsits de funcionament anormal de l'Administració de justícia.
Igualment, de la consideració conjunta de l'article 2.2 i del títol X de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, es desprèn la inclusió en el sistema de responsabilitat patrimonial dels danys i perjudicis causats per o amb ocasió de l'assistència sanitària, de manera que se supera amb això un llarg debat jurisprudencial i doctrinal.
En aquest sentit ha informat el Consell General del Poder Judicial, al qual s'ha sotmès el projecte de reglament a dictamen.
Quant al règim de responsabilitat de les autoritats i altre personal al servei de l'Administració, es compleix l'habilitació per al seu desplegam ent reglamentari que conté l'article 145.2 de la LRJPAC.
Amb la seva inclusió en el present Reglament s'aconsegueix una regulació completa de tots els supòsits que afecten les administracions públiques en matèria de responsabilitat patrimonial.
En virtut d'això i a proposta conjunta dels ministres d'Economia i Hisenda i per a les administracions públiques, d'acord amb el Consell d'Estat i després de la deliberació del Consell de Ministres reunit en data 26 de març de 1993,
S'aprova, en desplegament dels articles 140, 142, 143, 144 i 145 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, el Reglament dels procediments de les administracions públiques en matèria de responsabilitat patrimonial.
Els procediments de responsabilitat patrimonial de les administracions públiques ja iniciats abans de l'entrada en vigor del Reglament que aprova el present Reial decret es regeixen per la normativa anterior.
Contra les resolucions que recaiguin amb posterioritat a l'entrada en vigor del Reglament aprovat pel present Reial decret en els procediments a què es refereix el paràgraf anterior, no és procedent interposar els recursos administratius previstos a la Llei de procediment administratiu, de 17 de juliol de 1958, ni el recurs ordinari regulat a la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procedi ment administratiu comú, de manera que són susceptibles únicament de recurs contenciós administratiu, qualsevol que sigui el tipus de relació, pública o privada, de què derivin.
Queda derogat el capítol II del títol IV del Reglament de la Llei d'expropiació forçosa aprovat per Decret de 26 d'abril de 1957.
Queden derogades totes aquelles disposicions d'igual o inferior rang quan contradiguin o s'oposin al que disposa el Reglament que aprova aquest Reial decret.
El Reglament que s'aprova mitjançant el present Reial decret entrarà en vigor l'endemà de la publicació en el Butlletí Oficial de l'Estat.
La responsabilitat patrimonial de les administracions públiques i la de les seves autoritats i altre personal al seu servei s'ha de fer efectiva d'acord amb les previsions de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú i amb els procediments establerts en aquest Reglament.
Les disposicions d'aquest Reglament són aplicables als procediments que iniciïn, instrueixin i resolguin totes les administracions públiques en matèria de responsabilitat patrimonial per la seva actuació en relacions de dret públic o de dret privat.
Això sens perjudici de les especialitats procedimentals que, amb respecte a la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procedim ent administratiu comú i a aquest Reglament, estableixin les comunitats autònomes que tinguin assumides competències normatives en matèria de responsabilitat patrimonial.
S'han de seguir els procediments previstos en els capítols II i III d'aquest Reglament per determinar la responsabilitat de les administracions públiques pels danys i perjudicis causats a tercers durant l'execució de contractes, quan siguin conseqüència d'una ordre directa i immediata de l'Administració o dels vicis del projecte elaborat per aquesta, d'acord amb la legislació de contractes de les administracions públiques, sens perjudici de les especialitats que, si s'escau, l'esmentada legi slació estableix.
En tot cas s'ha de donar audiència al contractista, al qual s'han de notificar totes les actuacions que es realitzin en el procediment, a l'efecte que s'hi personi, exposi el que convingui al seu dret i proposi tots els mitjans de prova que estimi necessaris.
Mitjançant els procediments previstos en aquest Reglament les administracions públiques han de reconèixer el dret a indemnització dels particulars en els termes previstos en el capítol I del títol X de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, per les lesions que aquells pateixin en qualsevol dels seus béns i drets sempre que la lesió sigui conseqüència del funcionament normal o anormal dels serveis públics, excepte en els casos de força major o de danys que el particular tingui el deure jurídic de suportar d'acord amb la llei.
També s'han d'aplicar els procediments que preveu aquest Reglament per al reconeixement de la responsabilitat patrimonial en què incorrin les administracions públiques quan actuïn en relacions de dret privat.
La resolució del procediment o, si és el cas, l'acord de terminació convencional ha de fixar la quantia i la manera de la indemnització, quan sigui procedent, d'acord amb els criteris que per calcular-la i abonar-la s'estableixen a l'article 141 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
La compensació en espècie ha de substituir la indemnització que sigui procedent quan això resulti més adequat per aconseguir la reparació deguda i convingui a l'interès públic, i s'ha de formalitzar, en tot cas, mitjançant un acord entre l'Administració pública i l'interessat.
Les resolucions i els acords de terminació convencional que recaiguin en els procediments regulats en aquest Reglament posen fi a la via administrativa.
En cada Administració pública els òrgans competents per iniciar i instruir els procediments previstos en aquest Reglament són els que resultin de les normes sobre atribució i exercici de competències que estan establertes en el capítol I del títol II de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
En les entitats de dret públic amb personalitat jurídica pròpia vinculades o dependents de qualsevol de les administracions públiques, els òrgans competents per iniciar i instruir els procediments són els que cada entitat determini en aplicació de les normes d'atribució de competències previstes en la seva norma de creació.
Els òrgans competents per resoldre els procediments administratius previstos en aquest Reglament són els que estableix l'article 142.2 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
El procediment de responsabilitat patrimonial s'ha d'iniciar d'ofici o per reclamació dels interessats.
L'anul·lació en via administrativa o per l'ordre jurisdiccional administratiu dels actes o les disposicions administratives no pressuposa dret a la indemnització, però si la resolució o la disposició impugnada ho és per raó del fons o de la forma el dret a reclamar prescriu en el termini d'un any des de la data en què la sentència d'anul·lació esdevingui ferma, sense que sigui d'aplicació el que disposa l'apartat següent.
En tot cas, el dret a reclamar prescriu al cap d'un any d'haver-se produït el fet o l'acte que motivi la indemnització o de manifestar-se el seu efecte lesiu.
En cas de danys, de caràcter físic o psíquic a les persones, el termini comença a computar-se des de la curació o la determinació de l'abast de les seqüeles.
El procediment es pot iniciar d'ofici mentre no hagi prescrit el dret a la reclamació de l'interessat.
Quan l'òrgan competent per iniciar el procediment de responsabilitat patrimonial entengui que s'han produït lesions en els béns i els drets dels particulars en els termes que preveu l'article 2 d'aquest Reglament, ha d'iniciar el procediment regulat en aquest capítol.
La iniciació d'ofici del procediment s'ha de fer sempre per acord de l'òrgan competent, adoptat bé per pròpia iniciativa, bé com a conseqüència d'una ordre superior, de la petició raonada d'altres òrgans o per denúncia.
La petició raonada d'altres òrgans per iniciar d'ofici el procediment ha d'individualitzar la lesió produïda en una persona o grup de persones, la seva relació de causalitat amb el funcionament del servei públic, la seva avaluació econòmica si és possible, i el moment en què la lesió efectivament es va produir.
L'acord d'iniciació del procediment s'ha de notificar als particulars presumptament lesionats, als quals s'ha de concedir un termini de set dies perquè aportin totes les al·legacions, els documents o la informació que estimin convenient al seu dret i proposin totes les proves que siguin pertinents per al reconeixement d'aquest.
El procediment iniciat s'ha d'instruir encara que els particulars presumptament lesionats no es personin en el termini establert.
Quan el procediment s'iniciï a instància de l'interessat, la reclamació s'ha de dirigir a l'òrgan competent i s'ha d'ajustar al que preveu l'article 70 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
En la reclamació s'han d'especificar les lesions produïdes, la presumpta relació de causalitat entre aquestes i el funcionament del servei públic, l'avaluació econòmica de la responsabilitat patrimonial, si és possible, i el moment en què la lesió efectivament es va produir, i ha d'anar acompanyada de totes les al·legacions, els documents i les informacions que s'estimin oportuns i de la proposició de prova, i s'hi han de concretar els mitjans de què es pretén valer el reclamant.
Si l'òrgan competent admet la reclamació, el procediment s'ha d'impulsar d'ofici en tots els tràmits i es pot acordar l'acumulació de la reclamació a un altre procediment amb el qual mantingui una identitat substancial o una connexió íntima.
Contra l'acord d'acumulació no és procedent cap recurs.
Els actes d'instrucció necessaris per a la determinació, el coneixement i la comprovació de les dades en virtut de les quals s'hagi de pronunciar la resolució, els ha de realitzar l'òrgan que tramiti el procediment, d'acord amb el capítol III del títol VI de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
En el termini de trenta dies s'han de practicar totes les proves que hagin estat declarades pertinents.
L'òrgan instructor només pot rebutjar les proves que proposin els interessats quan siguin manifestament improcedents o innecessàries, mitjançant una resolució motivada.
Quan calgui, l'instructor, a petició dels interessats, pot decidir l'obertura d'un període extraordinari de prova.
L'òrgan competent per a la instrucció del procediment pot sol·licitar tots els informes que estimi necessaris per resoldre.
En tot cas, s'ha de sol·licitar un informe al servei el funcionament del qual hagi ocasionat la presumpta lesió indemnitzable.
Els informes s'han d'emetre en el termini de deu dies, llevat que l'òrgan instructor, atenent les característiques de l'informe sol·licitat o del mateix procediment, en sol·liciti l'emissió en un termini menor o major, sense que en aquest últim cas pugui excedir d'un mes.
Un cop instruït el procediment, i immediatament abans de redactar la proposta de resolució, aquest s'ha de posar de manifest a l'interessat, excepte en el que afecti les informacions i les dades a què es refereix l'article 37.5 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Quan es notifiqui la iniciació del tràmit als interessats se'ls ha de facilitar una relació dels documents que consten en el procediment, a fi que puguin obtenir una còpia dels que estimin convenients, i se'ls ha de concedir un termini no inferior a deu dies ni superior a quinze per formular les al·legacions i presentar els documents i les justificacions que estimin pertinents.
Durant el termini del tràmit d'audiència, ho hagi fet o no amb anterioritat, l'interessat pot proposar a l'òrgan instructor la terminació convencional del procediment i fixar els termes definitius de l'acord indemnitzatori que està disposat a subscriure amb l'Administració pública corresponent.
En els procediments iniciats d'ofici, quan l'interessat no es personi en cap tràmit del procediment, i no ho faci en el d'audiència, l'instructor ha de proposar que es dicti una resolució que declari l'arxivament provisional de les actuacions, sense entrar en el fons de l'assumpte.
Aquest arxivament esdevé definitiu quan hagi transcorregut el termini de prescripció de la reclamació, llevat que l'interessat es personi en el procediment dins del termini esmentat.
Un cop conclòs el tràmit d'audiència, en el termini de deu dies, l'òrgan instructor ha de proposar, quan sigui preceptiu d'acord amb el que estableix la Llei orgànica del Consell d'Estat, que es reculli el dictamen d'aquest òrgan consultiu o, si s'escau, de l'òrgan consultiu de la comunitat autònoma.
A aquest efecte, l'ha de remetre a l'òrgan competent per recollir tot el que s'ha actuat en el procediment, així com una proposta de resolució que s'ha d'ajustar al que disposa l'article 13 d'aquest Reglament o, si s'escau, la proposta d'acord pel qual es podria acabar convencionalment el procediment.
S'ha de sol·licitar que el dictamen es pronunciï sobre l'existència o no d'una relació de causalitat entre el funcionament del servei públic i la lesió produïda i, si s'escau, sobre la valoració del dany causat i la quantia i la manera de la indemnització, considerant els criteris previstos a la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
El dictamen s'ha d'emetre en un termini màxim de dos mesos.
En el termini de vint dies des de la recepció, si s'escau, del dictamen o, quan aquest no sigui preceptiu, des de la conclusió del tràmit d'audiència, l'òrgan competent ha de resoldre o ha de sotmetre la proposta d'acord perquè el formalitzi l'interessat i l'òrgan administratiu competent per subscriure'l.
Quan no s'estimi procedent formalitzar la proposta de terminació convencional, l'òrgan competent ha de resoldre en els termes previstos en l'apartat següent.
La resolució s'ha de pronunciar, necessàriament, sobre l'existència o no de la relació de causalitat entre el funcionament del servei públic i la lesió produïda i, si s'escau, sobre la valoració del dany causat i la quantia de la indemnització, explicitant els criteris utilitzats per calcular-la.
La resolució s'ha d'ajustar, en tot cas, a allò que preveu l'article 89 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Un cop transcorreguts sis mesos des que es va iniciar el procediment, o el termini que resulti d'afegir-los un període extraordinari de prova, d'acord amb l'article 9 d'aquest Reglament, sense que hagi recaigut cap resolució expressa o, si s'escau, s'hagi formalitzat l'acord, es pot entendre que la resolució és contrària a la indemnització del particular.
Quan en vista de les actuacions, els documents i les informacions del procediment general l'òrgan instructor entengui que són inequívoques la relació de causalitat entre la lesió i el funcionament del servei públic, i la valoració del dany i el càlcul de la quantia de la indemnització, pot acordar d'ofici la suspensió del procediment general i la iniciació d'un procediment abreujat que s'ha de tramitar d'acord amb allò que preveu aquest capítol.
Només pot iniciar-se el procediment abreujat abans del tràmit d'audiència.
Quan es notifiqui als interessats l'acord d'iniciació del procediment abreujat se'ls ha de facilitar una relació dels documents que consten en el procediment, a fi que puguin obtenir una còpia dels que estimin convenients, i se'ls ha de concedir un termini màxim de cinc dies per formular les al·legacions i presentar els documents i les justificacions que estimin pertinents.
Durant el termini indicat, tant l'òrgan instructor com el lesionat poden acordar proposar la terminació convencional del procediment fixant els termes d'una proposta d'acord indemnitzatori.
Un cop conclòs el tràmit d'audiència en el termini de cinc dies, l'òrgan instructor ha de proposar, quan sigui procedent, que se sol·liciti un dictamen preceptiu en els termes que preveu l'article 12 d'aquest Reglament.
El dictamen s'ha d'emetre en el termini de deu dies.
Un cop rebut, si s'escau, el dictamen o un cop transcorregut el termini per emetre'l, l'òrgan competent ha de resoldre el procediment o ha de sotmetre la proposta d'acord perquè el formalitzi l'interessat i l'òrgan administratiu competent per subscriure'l.
Si el dictamen a què es refereix l'article anterior discrepa de la proposta de resolució o de la proposta de terminació convencional, l'òrgan competent per resoldre ha d'acordar que s'aixequi la suspensió del procediment general i que es remeti tot el que s'ha actuat a l'òrgan competent per instruir-lo, i ho ha de notificar a l'interessat.
Un cop transcorreguts trenta dies des de la iniciació del procediment sense que hagi recaigut cap resolució, s'hagi formalitzat cap acord o s'hagi aixecat la suspensió del procediment general es pot entendre que la resolució és contrària a la indemnització del particular.
Quan de la gestió que dimana de fórmules col·legiades d'actuació entre diverses administracions públiques es deriva responsabilitat, l'Administració competent per iniciar, instruir i decidir el procediment ha de ser la fixada en els estatuts o regles de l'organització col·legiada.
Si no n'hi ha, la competència s'ha d'atribuir a l'Administració pública amb major participació en el finançament del servei.
Els procediments per exigir la responsabilitat en aquests supòsits de concurrència són els establerts en els capítols II i III del present Reglament, si bé en aquests supòsits s'ha de consultar preceptivament les administracions públiques implicades en la fórmula col·legiada perquè, en el termini que l'Administració pública competent a què es refereix l'apartat anterior determini, aquelles puguin exposar tot el que considerin procedent.
La responsabilitat entre les administracions implicades és solidària.
En l'ordre intern, la distribució de responsabilitat entre les diferents administracions públiques s'ha de regir pels criteris que es tableixin les fórmules col·legiades.
Els particulars han d'exigir directament a l'Administració pública corresponent les indemnitzacions pels danys i perjudicis causats per les autoritats i el personal al seu servei, d'acord amb el que preveu l'article 145 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
Un cop satisfeta la indemnització, l'Administració corresponent pot exigir de les seves autoritats i altre personal al seu servei la responsabilitat en què haguessin incorregut per dol, culpa o negligència greu, amb la instrucció prèvia del procediment regulat a l'article 21 d'aquest Reglament.
L'Administració pública corresponent pot exigir d'ofici de les seves autoritats i altre personal al seu servei la responsabilitat en què hagin incorregut pels danys i els perjudicis causats a aquesta quan hi hagi hagut dol, culpa o negligència greu, d'acord amb el que preveuen els articles 145 i 146 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, seguint el procediment que preveu l'article 21 d'aquest Reglament.
Quan els danys o perjudicis a què es refereix l'apartat anterior són originats per accions o omissions de les autoritats o dels funcionaris al servei de les administracions públiques constitutius de responsabilitat comptable, s'ha d'aplicar el que preveuen els articles 140 i següents del text refós de la Llei general pressupostària, aprovat per Reial decret legislatiu 1091/1988, de 23 de setembre, o les normes sobre la matèria que siguin aplicables respectivament a la resta de les administracions públiques, així com les previsions que conté la Llei orgànica 2/1982, de 12 de maig, del Tribunal de Comptes, i Llei 7/1988, de 5 d'abril, de funcionament del Tribunal esmentat.
En l'àmbit de l'Administració general de l'Estat s'ha d'aplicar, si s'escau, el procediment regulat en el Reial decret 700/1988, d'1 de juliol.
Per exigir responsabilitat patrimonial a les autoritats i al personal al servei de les administracions públiques, l'òrgan competent ha d'acordar la iniciació del procediment, notificar l'acord esmentat als interessats, amb indicació dels motius, i concedir-los un termini de quinze dies perquè aportin tots els documents, les informacions i les proves que estimin convenients.
En tot cas, s'ha de sol·licitar un informe al servei en el funcionament del qual s'hagi ocasionat la presumpta lesió indemnitzable.
En el termini de quinze dies s'han de practicar totes les proves que hagin estat admeses i qualssevol altres que l'òrgan competent estimi oportunes.
Un cop instruït el procediment, i immediatament abans de redactar la proposta de resolució, s'ha de posar aquell de manifest a l'interessat, i se li ha de concedir un termini de deu dies perquè formuli les al·legacions que estimi convenients.
Un cop conclòs el tràmit d'audiència, la proposta de resolució s'ha de formular en un termini màxim de cinc dies.
L'òrgan competent ha de resoldre en el termini màxim de cinc dies.
De conformitat amb el que estableixen els articles 2.2 i 139 a 144 i concordants de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, la responsabilitat patrimonial de les entitats gestores i serveis comuns de la Seguretat Social, siguin estatals o autonòmiques, així com de les altres entitats, serveis i organismes del sistema nacional de salut, pels danys i perjudicis causats per l'assistència sanitària o en ocasió d'aquesta, i les corresponents reclamacions, han de seguir la tramitació administrativa i contenciosa administrativa prevista en la Llei esmentada i en el present Reglament.
En les reclamacions en matèria de responsabilitat patrimonial de l'Estat pel funcionament anormal de l'Administració de justícia, és preceptiu l'informe del Consell General del Poder Judicial.
El termini per dictar resolució queda suspès durant dos mesos des de la sol·licitud de l'informe al Consell esmentat.