Resolució 249/2018, de 5 de setembre
Informe de la investigació interna sobre l'anterior Director de l'Oficina.
L'informe sol·licitat conté dades relatives a la comissió d'infraccions, ja que precisament el seu objecte seria valorar les eventuals responsabilitats (d'ordre disciplinari o penal, en principi) en què hagi pogut incórrer l'anterior Director de l'Oficina; conté també les dades personals de, com a mínim, el mateix Director indicat; no consta que les eventuals infraccions valorades per l'informe comportin l'amonestació pública de l'infractor, ni que la persona titular de les dades personals afectades consenti l'accés sol·licitat; tenint en compte tot això, cal entendre que l'article 23 LTAIPBG impedeix clarament l'accés sol·licitat, sense ni tan sols donar marge a la ponderació dels interessos en joc.
Número d'expedient de la Reclamació: 218/2018
Sentit de la Resolució: Desestimació
La investigació interna a la que fa referència la sol·licitud d'informació tenia, entre altres, la finalitat de determinar si calia depurar eventuals responsabilitats disciplinàries d'alguna persona al servei de l'OAC, especialment per vulneració de l'article 18.2 de la Llei 14/2008, de 5 de novembre, de l'OAC (LOAC).
Atesa la naturalesa de la investigació, l'informe sol·licitat conté dades relatives a la comissió d'infraccions disciplinàries, que no es poden divulgar per imperatiu de l'article 23 LTAIPBG.
La resolució cita antecedents de resolucions de l'LTAIPBG i de l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades (APDCAT) que avalarien aquesta decisió.
L'article 18 LOAC estableix que les actuacions de l'OAC estan sotmeses a reserva màxima, per evitar perjudicis a la persona o a l'entitat investigades i com a salvaguarda de l'eficàcia del procediment que es pugui iniciar a conseqüència d'elles.
La informació sol·licitada és un informe de l'OAC, relatiu a una investigació interna sobre possibles responsabilitats de l'anterior Director de l'Oficina.
Es tracta, sens dubte, d'informació pública i, per tant, cal partir com a principi general del dret a accedir-hi, tal com preveuen els articles 18 i 20 LTAIPBG, llevat que concorrin límits legals que ho impedeixin.
En aquest cas l'OAC invoca el límit de l'article 23 LTAIPBG, a més de la reserva i confidencialitat establertes per l'article 18 LOAC.
L'article 23 LTAIPBG estableix que "les sol·licituds d'accés a la informació pública han d'ésser denegades si la informació que es vol obtenir conté dades personals (...) relatives a la comissió d'infraccions penals o administratives que no comportin l'amonestació pública a l'infractor, llevat que l'afectat hi consenti expressament per mitjà d'un escrit que ha d'acompanyar la sol·licitud".
L'informe sol·licitat conté dades relatives a la comissió d'infraccions, ja que precisament el seu objecte seria valorar les eventuals responsabilitats (d'ordre disciplinari o penal, en principi) en què hagi pogut incórrer l'anterior Director de l'Oficina; conté també les dades personals de, com a mínim, el mateix Director indicat; no consta que les eventuals infraccions valorades per l'informe comportin l'amonestació pública de l'infractor, ni que la persona titular de les dades personals afectades consenti l'accés sol·licitat.
Tenint en compte tot això, cal entendre que l'article 23 LTAIPBG impedeix clarament l'accés sol·licitat, sense ni tan sols donar marge a la ponderació dels interessos en joc.
La consideració feta per la persona reclamant, en el sentit d'entendre que caldria prevaldre la necessitat de tenir accés a la informació necessària per a l'exercici de les funcions d'alt càrrec, per damunt de la protecció de les dades personals de qui ostenta aquesta condició, sens dubte és escaient com a element per al debat i la reflexió, però no pot oposar-se vàlidament a la literalitat de l'article 23 LTAIPBG, que estableix un règim molt precís de protecció especial per a determinades dades personals, amb independència de la condició professional o del càrrec que puguin ostentar les persones afectades.
En conseqüència, i d'acord amb les consideracions anteriors, que coincideixen amb els arguments i les conclusions de l'informe de l'APDCAT citat a l'antecedent 8, procedeix desestimar aquesta Reclamació.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 5 de setembre de 2018, resol per unanimitat:
Barcelona, de 5 de setembre de 2018