És probable que com a pares i mares us trobeu, en el dia a dia, un munt de dificultats a l'hora d'educar els fills.
Júlia (38 anys, mare del Joan, de 3 anys)
- L'altre dia, al parc, unes famílies em van posar el cap com un timbal!.
Em van arribar a dir tantes activitats que feien amb els seus petits, que no m'ho podia creure: ensenyar-los les lletres, tocar instruments, jugar amb la tauleta i jo què sé quantes coses més!.
Sempre estan fent coses amb ells i els omplen totes les tardes i els caps de setmana amb activitats!
Deien que així complementaven el que fan a l'escola.
No és que no les trobi importants aquestes activitats, però crec que també cal deixar-los temps per jugar, experimentar i fer la seva..., però ara ja no sé què pensar.
Biel (41 anys, pare de l'Ernest, de 3 anys, i de l'Olga, de 6)
És cert que hi ha moltes activitats i jocs per fer amb els petits, però també necessiten temps lliure com tu i jo, per descansar, per jugar al que els vulguin, sols, i per estar amb la família.
Fins i tot, hi ha qui diu que els nens necessiten temps per avorrir-se!
A casa pensem que ja està bé que facin coses, però sense aclaparar-los.
Nosaltres fem moltes sortides a la natura, pensem que és l'entorn ideal perquè, al seu ritme, experimentin, juguin i aprenguin.
Allà busquen petxines, branquetes, pedretes, petjades d'animals, escolten cantar els ocells, etc.
Llum (37 anys, mare de l'Àngela, de 8 anys, i de l'Anselm, de 12 anys)
— L'Àngela vol fer dansa el dijous, que és l'únic dia que li quedava lliure.
Els altres dies fa música, ceràmica i idioma i els dissabtes al matí va a piscina.
Encara que ja fa moltes coses, no sembla que li costi seguir el ritme.
Tot el que aprengui ara segur que l'ajuda en el futur, oi?
A més, a mi em convé que estiguin ocupats fins a l'hora de sopar, perquè arribem tard a casa...
Míriam (33 anys, mare de la Duna, de 8 anys)
Ja té temps de fer tot el de l'escola, de jugar, d'estar a casa?
És cert que hi ha infants que aprenen amb facilitat, però això no vol dir que els haguem d'omplir tot l'horari amb activitats programades.
Necessiten estones d'esbarjo, com tothom.
A vegades darrere un argument que sembla educatiu s'amaga una necessitat d'organització familiar, com sembla ser el teu cas.
Crec que és bo que, a aquesta edat, tinguin estones lliures per descansar i per començar a aprendre a distribuir el temps.
Salvador (36 anys, pare de la Sònia, de 8 anys, i de l'Emma, de 6 anys)
— Des que treballem al restaurant gairebé no sortim junts amb les nenes.
Sempre ens ho repartim i un es queda a casa descansant i l'altre va al cinema amb elles o a fer alguna activitat de lleure.
Les nenes es queixen i ens demanen de fer coses tots junts, però, la veritat és que arribem força cansats a casa.
Després d'una jornada tan llarga em ve de gust estar tranquil i no sortir.
Carlota (41 anys, mare de la Martina, de 6 anys)
Com que la Martina i jo estem soles, mai no trobava el moment per fer activitats amb ella, entre la casa i la feina anava de bòlit; fins que em vaig adonar que fent activitats plegades gaudim d'un temps i un espai de convivència que ens uneix més.
Jo també arribo cansada els vespres, però trobo que compartir moments de lleure amb ella ens ajuda a totes dues.
Ara m'explica més coses del seu dia, o coses que l'angoixen, sense que jo li hagi d'anar preguntant com a persona adulta.
Això sí, m'he d'organitzar molt bé el temps lliure per poder fer coses plegades.
Joana (43 anys, mare del Joan, de 15 anys, del Pere, de 13 anys, i de la Mariona, de 10 anys)
- A casa, els caps de setmana, sempre hem fet moltes coses junts, en família, i ens ho hem passat sempre molt bé.
Però des del seu aniversari, el Joan ja no vol fer res amb nosaltres, diu que les activitats en família "són un rotllo".
Només vol anar amb els seus amics.
Ja sabem que a l'adolescència passa això, però ens sap greu, perquè sempre ens ha agradat fer coses tots plegats.
Albert (47 anys, pare del Joaquim, de 17 anys, i de l'Arnau, de 14)
- Mira, no us atabaleu, és normal que vulgui tenir el seu espai amb els amics.
El Joaquim també va passar per aquesta etapa i va voler deixar de fer coses amb nosaltres.
El que ens va anar molt bé va ser arribar a acords i fer-li entendre com era d'important per a tots passar algun temps plegats; així, algunes vegades sí que anava amb la seva colla, però també miràvem de trobar activitats per fer en família que ens agradessin a tots.