Marc Marsal i Ferret, ha aprovat el Dictamen següent:
El 22 d'octubre de 2019, la tècnica jurídica adjunta a Secretaria de l'Ajuntament de Roses va emetre un informe jurídic sobre els articles 36 i 45 de l'Acord regulador de condicions de treball dels empleats públics de l'Ajuntament de Roses, per al període de l'1 de gener de 2009 al 31 de desembre de 2012, i sobre l'article 84 del Reglament de la Policia que regula els beneficis de la medalla de permanència, en la conclusió del qual exposava, d'acord amb els fonaments de dret i la jurisprudència invocada, que els premis d'antiguitat, els de permanència i els de jubilació recollits en els preceptes indicats incorrien en nul·litat de ple dret.
La mateixa tècnica jurídica adjunta a Secretaria, en igual data va proposar al Ple de l'Ajuntament iniciar el procediment de revisió d'ofici, suspendre l'aplicació dels preceptes, notificar-ho als sindicats i obrir un període d'informació pública.
El 27 de novembre de 2019, el Ple de l'Ajuntament de Roses, a proposta de la regidora responsable de l'Àrea d'Alcaldia i Serveis Generals va acordar iniciar el procediment de revisió d'ofici dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador de condicions de treball dels empleats públics de la corporació per al període comprès entre l'1 de gener de 2009 i el 31 de desembre de 2012, i de l'article 84 del Reglament de la Policia Local de Roses, per considerar que estaven incursos en la causa de nul·litat de ple dret recollida en l'article 47.2 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, de procediment administratiu comú de les administracions públiques.
En el marc de l'acord pres, es va disposar suspendre l'aplicació dels preceptes que eren objecte de revisió; notificar-ho als sindicats i atorgar-los el tràmit d'audiència, i obrir un període d'informació pública mitjançant la publicació en el Butlletí Oficial de la Província de Girona i a la seu electrònica de l'Ajuntament.
La notificació de l'esmentat acord plenari es va portar a terme en data 16 de desembre de 2019.
Mitjançant escrit de data 27 de desembre de 2019, la Federació de Serveis a la Ciutadania a les Comarques Gironines de CCOO va presentar un escrit en què formulava al·legacions oposant-se al procediment de revisió d'ofici, entre altres extrems, per no tractar-se, al seu judici, d'un acte administratiu ni d'una disposició administrativa sinó d'un conveni i reglament negociat amb l'Administració amb la voluntat inequívoca d'incentivar les jubilacions i premiar l'especificitat de l'activitat de què es tracta pel que fa a la Policia.
Alhora, sol·licitaven que s'aixequés la suspensió dels preceptes objecte de revisió.
La secció sindical UGT de l'Ajuntament va presentar un escrit en què sol·licitava tenir accés a tota la documentació que formava part de l'expedient i ampliar el termini per a formular-hi al·legacions.
L'anunci del tràmit d'informació pública es va exposar al tauler d'edictes electrònic de la corporació des del 30 de desembre de 2019 fins al 28 de gener de 2020, ambdós inclosos, i en el Butlletí oficial de la Província de Girona núm. 24 de data 13 de gener de 2020.
El 10 de febrer de 2020, la tècnica jurídica adjunta a la Secretaria va emetre un informe jurídic valoratiu de les al·legacions formulades pels representants sindicals i va elevar una proposta de resolució a l'alcaldia.
Per Decret d'alcaldia de data 11 de febrer de 2020, es va resoldre desestimar la petició de la secció sindical de CCOO d'alçament de la suspensió de l'aplicació dels preceptes objecte de revisió, atès que la seva aplicació podia causar perjudicis d'impossible o difícil reparació.
Així mateix, es va resoldre donar accés a la secció sindical d'UGT del contingut de l'expedient i atorgar una ampliació del termini d'informació pública per a formular-hi al·legacions, que es va publicar al tauler d'edictes electrònic de la corporació des del dia 14 de febrer de 2020 fins al dia 3 de març de 2020 i en el Butlletí oficial de la província de Girona, número 36 de data 21 de febrer de 2020.
Consta en l'expedient un certificat de data 22 d'abril de 2020, de la secretària general de l'Ajuntament de Roses, en què deixa constància que ni durant el termini d'audiència concedit, ni en l'ampliació, la secció sindical d'UGT va presentar-hi cap escrit d'al·legació.
El 3 de juny de 2020, la tècnica jurídica adjunta a la Secretaria va emetre un informe jurídic, en les conclusions del qual proposava el següent: 1) desestimar les al·legacions presentades per la secció sindical de CCOO de la corporació, atès que els acords reguladors de les condicions de treball tenien naturalesa normativa i d'acord amb l'article 106.2 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques (LPAC), podien ser objecte de revisió d'ofici; 2) declarar la nul·litat de ple dret dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador de les condicions de treball dels empleats públics per al període comprès entre l'1 de gener de 2009 i el 31 de desembre de 2012, i de l'article 84 del Reglament de la Policia Local de Roses, per considerar que estaven incursos en causa de nul·litat de ple dret de l'article 47.2; 3) determinar que els efectes de la declaració de nul·litat no s'estendria a aquelles sol·licituds resoltes i fermes i consentides.
Així mateix proposava demanar l'informe preceptiu a aquesta Comissió i suspendre el termini màxim per a resoldre.
Consta en l'expedient una diligència de la tècnica jurídica adjunta a la Secretaria en què se suspenen els termes i s'interrompen els terminis per a la tramitació dels procediments administratius en aplicació de la disposició addicional tercera del Reial decret 463/2020, de 14 de març, modificada pel Reial decret 465/2020, de 17 de març, pel qual es declara l'estat d'alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada per la COVID-19, i es determina que el còmput dels terminis es reprendrà en el moment en què perdi vigència el citat reial decret, o, si escau, les pròrrogues d'aquell.
Per Decret d'alcaldia de data 9 de juny de 2020, es va resoldre sol·licitar dictamen a la Comissió Jurídica Assessora i es va formular la proposta de resolució en el sentit proposat per la tècnica jurídica adjunta a la Secretaria.
El decret d'alcaldia esmentat es va notificar a la secció sindical de la UGT i a la secció sindical de CCOO.
L'11 de juny de 2020, va tenir entrada al Departament de la Presidència la petició de dictamen formulada a través de la plataforma EACAT, i, el 15 de juny de 2020, la sub-directora general d'Assistència Jurídica i d'Innovació a l'Administració Local va requerir a l'Ajuntament la tramesa de documentació necessària addicional, la qual cosa va ser atesa el 30 de juny de 2020, mitjançant la tramesa d'un informe de conformitat signat per la secretària general de l'Ajuntament el 29 de juny de 2020, en què mostrava conformitat amb l'informe jurídic de data 3 de juny de 2020 emès en l'expedient.
El 2 de juliol de 2020, el tècnic de la Sub-direcció General d'Assistència Jurídica i d'Innovació a l'Administració Local, amb el vistiplau de la sub-directora, va informar favorablement sobre la tramesa de l'expedient a la Comissió Jurídica Assessora.
El 3 de juliol de 2020, va tenir entrada a la Comissió Jurídica Assessora la petició de dictamen formulada pel secretari d'Administracions Locals i de Relacions amb l'Aran, per delegació, d'acord amb la Resolució PRE/1384/2019, de 21 de maig, de delegació de competències de la persona titular del Departament de la Presidència (DOGC núm. 7882, de 24 de maig).
En la sessió del dia 9 de juliol de 2020, el Ple de la Comissió Jurídica Assessora va admetre a tràmit la petició de dictamen i en va nomenar ponent.
El present Dictamen té per objecte la revisió d'ofici instruïda per l'Ajuntament de Roses per a declarar la nul·litat de ple dret, d'una banda, dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador de condicions de treball dels empleats públics de l'Ajuntament de Roses per al període comprès entre l'1 de gener de 2009 i el 31 de desembre de 2012, i, d'altra banda, de l'article 84 del Reglament de la Policia Local de Roses.
L'Acord regulador va ser aprovat el 29 de març de 2010, i per Resolució de 4 de maig de 2010, de la directora de Serveis Territorials a Girona, publicada en el Butlletí Oficial de la Província de Girona núm. 6843, de 17 de maig de 2010, se'n va ordenar la inscripció, el dipòsit i la publicació.
Pel que fa al Reglament de la Policia Local, segons la documentació incorporada a l'expedient, es va considerar aprovat definitivament pel Ple de l'Ajuntament, en la sessió del dia 21 de gener de 2002.
Aquest reglament s'havia aprovat inicialment el dia 9 de setembre de 1999 i es va publicar en el Butlletí Oficial de la Província de Girona núm. 32, de 14 de febrer de 2002.
L'Ajuntament de Roses proposa, doncs, revisar tres disposicions administratives.
Concretament, dos preceptes de l'Acord regulador de les condicions de treball dels empleats públics i un del Reglament de la Policia.
El contingut dels preceptes a revisar
L'esmentat Conveni únic/pacte de condicions de treball del personal funcionari i laboral de l'Ajuntament de Roses (2009-2012) tenia per finalitat, segons estableix l'article 1, regular les condicions de treball de tots els empleats públics de l'Ajuntament, i va ser negociat entre les organitzacions sindicals legitimades.
Així mateix, de conformitat amb l'article 2, l'àmbit d'aplicació era per a tots els empleats i empleades públics de l'Ajuntament.
Es tracta, en conseqüència, com es desprèn del clausulat, d'un instrument que participa de la doble naturalesa d'acord de les condicions de treball i de conveni col·lectiu, en la mesura que afecta tant el personal funcionari com el personal laboral (conclusió relativa a la doble naturalesa a la qual va arribar la Comissió Jurídica Assessora en el Dictamen 226/2019).
L'article 36 de l'acord objecte de revisió, que regula el reconeixement dels serveis prestats, estableix el següent:
"Els empleats/empleades públics municipals que compleixin o hagin complert 25 anys de servei efectiu en aquest Ajuntament tenen dret a un reconeixement d'una ajuda per una sola vegada per un import de 1.000,00 euros, que s'han de fer efectius dins l'any en curs, més al gaudi d'1 setmana de vacances, que ha de tenir lloc en el mateix any, prèvia sol·licitud."
L'article 45 de l'acord objecte de revisió, que regula les indemnitzacions per a jubilacions avançades, estableix que:
"El personal al servei de l'Ajuntament que es jubili voluntàriament amb una antelació de 5 anys o menys a l'edat legal de jubilació percebrà una indemnització d'acord amb el barem següent: Jubilació als 60 anys, 40.000 euros; jubilació als 61 anys, 32.155 euros; jubilació als 62 anys, 25.700 euros; jubilació als 63 anys, 22.400 euros; jubilació als 64 anys, 14.000 euros.
El personal laboral podrà demanar, mitjançant una sol·licitud, la jubilació parcial i per la seva aplicació es farà el que digui la normativa aplicable."
En l'article 84 del Reglament de la Policia Local de Roses s'estableix el següent:
"Beneficis de la medalla de permanència.
La medalla de permanència en el servei comporta:
b) Segona categoria: premi d'un mes addicional de vacances per al condecorat per una sola vegada."
El fonament del procediment de revisió d'ofici
La revisió d'ofici dels tres preceptes transcrits es fonamenta en la causa de nul·litat de ple dret de l'article 47.2 de l'LPAC, que estableix que són nul·les de ple dret les disposicions administratives que vulnerin la Constitució, les lleis o altres disposicions administratives de rang superior, les que regulin matèries reservades a la llei i les que estableixin la retroactivitat de disposicions sancionadores no favorables o restrictives de drets individuals.
Pel que respecta als articles 36 i 45 de l'acord-conveni objecte de revisió, en la seva proposta de resolució, l'Ajuntament considera que tenen naturalesa jurídica normativa, de manera que es permet l'assimilació a les disposicions administratives assenyalades en l'article 106.2 de l'LPAC, i ho fa amb citació de diversos dictàmens d'aquesta Comissió Jurídica Assessora.
La nul·litat de ple dret de tots tres preceptes s'emmarca, bàsicament, en els pronunciaments judicials recaiguts al voltant de la il·legalitat dels premis d'antiguitat, dels de permanència (sigui en metàl·lic o en dies de permís) i dels de jubilació, i en la consideració que són contraris als articles següents: article 93 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases del règim local (LRBRL); article 153 del text refós de les disposicions legals vigents en matèria de règim local, aprovat pel Reial decret legislatiu 781/1986, de 18 d'abril; article 1 del Reial decret 861/1986, de 25 d'abril, i articles 22, 23 i 24 del text refós de la Llei de l'Estatut bàsic de l'empleat públic, aprovat pel Reial decret legislatiu 5/2015, de 30 d'octubre (TREBEP).
Així com a les sentències següents del Tribunal Suprem: 9 de setembre de 2010, recurs 3565/2007, i 459/2018, de 20 de març, recurs 2747/2015.
I les sentències 23/2015, de 9 d'abril, del Tribunal Superior de Justícia de les Illes Canàries; 627/2005, d'1 de juliol, del Tribunal Superior de Justícia d'Andalusia, Màlaga, i 74/2005, de 28 de febrer, del Tribunal Superior de Justícia de Castella - la Manxa.
La naturalesa jurídica dels acords reguladors de les condicions de treball i dels convenis col·lectius i del Reglament de Policia Local
Aquesta Comissió, en el Dictamen 226/2019, en un supòsit similar, encara que no idèntic, abans d'entrar a examinar la seva competència, i per tal de poder concretar l'abast de la revisió d'ofici sotmesa a dictamen, va analitzar prèviament la naturalesa jurídica dels acords reguladors de les condicions de treball, aplicables als funcionaris, i dels convenis col·lectius, aplicables al personal laboral.
I ho va fer en els termes següents:
A) Els acords reguladors de les condicions de treball
La Comissió Jurídica Assessora s'ha pronunciat en el sentit que els acords reguladors de les condicions de treball tenen naturalesa normativa ( vid. dictàmens 17/2010, 42/2012, 111/2013, 287/2013 i 131/2014, i, més recentment, Dictamen 88/2018), de manera que es permet l'assimilació a les disposicions administratives assenyalades en l'article 62.2 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (LRJPAC) –actualment article 47.2 de l'LPAC–.
Així, en el Dictamen 17/2010, al qual va remetre el Dictamen 88/2018, la Comissió va assenyalar que:
"1) Els acords són els instruments amb què finalitzen les negociacions sobre determinades matèries de competència dels òrgans de govern de les diferents administracions públiques.
2) La doctrina del Tribunal Constitucional, concretament la Sentència 1/2003, de 16 de gener, que admet, en l'Estatut dels funcionaris públics, la concurrència, al costat de la Llei, de normes de col·laboració o complement, com el reglament i altres tipus de fonts normatives, en determinades matèries.
És a dir, es reconeixen aquests acords com a fonts administratives de segon grau amb capacitat per a situar-se en règim d'alternativitat respecte del reglament.
3) Els acords col·lectius són una forma d'expressió del dret i una conseqüència de l'aplicació de la Llei 9/1987, de 12 de juny, d'òrgans de representació i determinació de les condicions de treball i participació del personal al servei de les administracions públiques (LORAP).
4) La doctrina considera que o bé aquests acords constitueixen una nova font de dret de la funció pública de caràcter convencional o que a través d'ells s'està davant d'una expressió específica de la potestat reglamentària amb capacitat de producció de normes mitjançant un procediment convencional [...]."»
I així, en aquest sentit, va afegir que: "[...]
La naturalesa jurídica dels acords sobre condicions de treball, aprovats per l'òrgan de govern competent, és la d'un acte normatiu o una disposició de caràcter general de l'Estatut dels funcionaris públics elaborada mitjançant un procediment especial de caràcter convencional, de tipus reglamentari però diferent del reglament en sentit propi (sentències del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya de 10 de març de 1993, 8 de juliol de 1996; de 26 de maig i 10 de novembre de 1997; de 22 de setembre de 1999 i 14 d'abril de 2000)."
Així mateix, tal com també va assenyalar la Comissió en el Dictamen 131/2014, la naturalesa normativa dels acords reguladors de les condicions de treball no ofereix dubte en el marc de l'article 38 de la Llei 7/2007, de 12 d'abril, de l'Estatut bàsic de l'empleat públic –EBEP– (actualment, article 38 del TREBEP).
En definitiva, la Comissió s'ha pronunciat en el sentit que els acords reguladors de les condicions de treball tenen la consideració de disposicions administratives de caràcter general i, com a tals, es troben sotmesos al procediment de revisió d'ofici en el cas de nul·litat dels pactes o les clàusules aplicables als funcionaris públics.
En aquests casos, la Comissió considera que, donat el caràcter normatiu dels acords, és d'aplicació l'article 47.2 de l'LPAC, que es refereix a la nul·litat de les disposicions administratives.
En relació amb els convenis col·lectius, també en el Dictamen 226/2019 abans esmentat, aquesta Comissió va assenyalar el següent:
«Els convenis col·lectius, en canvi, d'acord amb la doctrina d'aquesta Comissió, no tenen la consideració de disposicions administratives de caràcter general, sinó que són normes de caràcter contractual o convencional.
Aquesta naturalesa exclou la possibilitat de revisar d'ofici els convenis, que estan sotmesos a la legislació laboral.
El Dictamen 206/2016, en què, entre d'altres, s'abordava la procedència de revisar d'ofici un article d'un conveni col·lectiu de l'entitat municipal descentralitzada de Valldoreix i un precepte d'un acord regulador de les condicions de treball per al personal laboral de la mateixa entitat, reiterava la posició de la Comissió adoptada en el Dictamen 95/2012, en els termes següents:
"Com s'indicava en el Dictamen 95/2012 –relatiu a la revisió d'ofici d'un precepte de l'Acord regulador de les condicions de treball del personal funcionari i d'un precepte del Conveni regulador de les condicions de treball del personal laboral de l'Ajuntament de Castell-Platja d'Aro–: 'La primera qüestió de fons a considerar és la de si el procediment de revisió d'ofici de les disposicions administratives és l'adequat per declarar la nul·litat d'un conveni col·lectiu.
L'article 102.2 de la Llei 39/1992 permet la revisió d'ofici de les disposicions administratives.
Els convenis col·lectius tenen caràcter normatiu, però no poden considerar-se disposicions administratives.
No es tracta de normes dictades en l'exercici d'una potestat administrativa.
Quan l'Administració se sotmet al dret privat renuncia a l'exorbitància que caracteritza el dret administratiu.
La situació és diferent de la que es dona quan l'Administració acorda amb els particulars però dins d'un procediment en què conserva les seves prerrogatives, com per exemple en la contractació administrativa, en l'acabament convencional dels procediments o en els pactes i acords de condicions de treball funcionarials.
En els convenis col·lectius no ens trobem davant d'un reglament administratiu, sinó d'una norma de caràcter contractual o convencional acordada entre empresari i treballadors.
L'Administració actua com a empresari i no com un ens dotat d' imperium.
La revisió del conveni està sotmesa a la regulació del dret laboral i no es pot utilitzar el procediment administratiu de revisió.
Reforça aquesta interpretació la competència de la jurisdicció social en matèria de convenis col·lectius.
Si s'acceptés la utilització de la revisió d'ofici, la competència passaria a ser de la Sala Contenciosa en contra de la línia jurisprudencial a què s'ha fet referència.'"»
En aplicació de la doctrina esmentada, es pot afirmar que el procediment de revisió d'ofici que ara se sotmet a dictamen seria aplicable a l'eventual declaració de nul·litat dels articles 36 i 45 de l'Acord de les condicions de treball del personal de l'Ajuntament de Roses referents als funcionaris públics.
En canvi, la revisió d'aquests preceptes, aplicables al personal laboral, estaria sotmesa a la regulació del dret laboral, de manera que no es podria utilitzar el procediment administratiu de revisió d'ofici en aquest supòsit, ja que aquest només és aplicable a les disposicions administratives i als actes administratius.
En aquest sentit, es va pronunciar la Comissió Jurídica Assessora en la conclusió del Dictamen 226/2019, abans referit.
La sol·licitud de dictamen es realitza a l'empara de l'article 106.2 de l'LPAC –que preveu que les administracions públiques, d'ofici i amb el dictamen previ del Consell d'estat o de l'òrgan consultiu equivalent de la comunitat autònoma, poden declarar la nul·litat de les disposicions administratives en els supòsits previstos en l'article 47.2 de l'LPAC–, en relació amb els articles 53 de l'LBRL i 173 de la Llei municipal i de règim local de Catalunya (text refós aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, de 29 d'abril), que atorguen la potestat de revisió d'ofici als ens locals.
La intervenció de la Comissió Jurídica Assessora té el fonament legal en l'article 8.3.d) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, reguladora d'aquest alt òrgan consultiu, que estableix preceptivament el dictamen de la Comissió sobre els expedients de revisió d'ofici de disposicions administratives, i en l'article 72 de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya –que estableix que "El dictamen de la Comissió Jurídica Assessora és preceptiu en els expedients de l'Administració de la Generalitat o de l'Administració local relatius a la revisió d'ofici d'actes nuls de ple dret i de disposicions reglamentàries"–.
D'acord amb el que s'ha exposat en l'apartat anterior i traslladant la doctrina d'aquesta Comissió Jurídica Assessora emesa en els dictàmens anteriors i recollida en el Dictamen 226/2019, cal considerar que és procedent dictaminar sobre la revisió d'ofici dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador de condicions de treball del personal de l'Ajuntament de Roses en relació amb els funcionaris públics; però no és competent, en canvi, per a intervenir en la revisió de les clàusules del Conveni de condicions de treball del personal de l'Ajuntament de Roses, en allò que és aplicable al personal laboral.
Pel que fa a l'article 84 del Reglament de la Policia Local de Roses, no ofereix cap dubte la intervenció d'aquesta Comissió Jurídica Assessora a l'empara de l'article 8.3.d) de la Llei institucional de la Comissió.
La determinació de la normativa aplicable a la revisió d'ofici exigeix diferenciar el règim procedimental del règim material.
Tal com ha dit aquesta Comissió en nombrosos dictàmens (entre d'altres, els 261/2018, 20/2020, 29/2020, 55/2020, 127/2020 i 131/2020), la tramitació del procediment de revisió s'ha d'ajustar a la normativa vigent en el moment de la incoació.
En canvi, des d'una perspectiva material o substantiva, el règim de les causes de nul·litat de ple dret és l'establert en la normativa vigent en el moment en què es va dictar l'acte o es va aprovar la resolució objecte de revisió.
Pel que fa al procediment que s'examina, és d'aplicació la regulació continguda en l'LPAC, atesa la data d'incoació del procediment –27 de novembre de 2019–.
Són d'aplicació a aquest procediment, per tant, a més de les determinacions específiques dels articles 71 i 72 de la Llei 26/2010, les disposicions generals reguladores del procediment administratiu previstes en l'LPAC.
Quant a la norma aplicable als aspectes substantius, atès que l'acord del Ple que va aprovar l'Acord regulador de condicions de treball es va adoptar el 29 de març de 2010 i que és objecte de revisió parcial, estrictament pel que fa als articles 36 i 45, és d'aplicació el règim de nul·litat previst en l'article 62.2 de l'LRJPAC, que coincideix amb l'actualment previst en l'article 47.2 de l'LPAC.
Pel que respecta a l'article 84 del Reglament de la Policia, atès que es va aprovar definitivament 21 de gener de 2002, també li resulta aplicable l'article 62.2 de l'LRJPAC.
Competència per a iniciar el procediment de revisió d'ofici
La competència per a iniciar el procediment de revisió d'ofici de disposicions reglamentàries, d'acord amb l'article 71 de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, correspon a l'òrgan que les ha aprovat o dictat.
En el cas que s'examina, s'ha donat compliment a aquesta previsió normativa, atès que la incoació de l'expedient ha estat adoptada pel Ple de l'Ajuntament, que va ser l'òrgan que va aprovar l'acord/conveni de les condicions de treball, així com el Reglament de la Policia Local de Roses.
De la documentació que integra l'expedient tramès, es fa avinent que s'han observat les disposicions generals de caràcter procedimental aplicables, detallades en els antecedents.
El procediment de revisió es va incoar per acord de Ple de l'Ajuntament de Roses, adoptat en la sessió de data 27 de novembre de 2019, sobre la base de l'informe jurídic previ de la tècnica jurídica adjunta a la Secretaria i del seu informe proposta, ambdós de dates 22 d'octubre de 2019, i que fonamenta la nul·litat de ple dret amb invocació de la jurisprudència recaiguda sobre la matèria.
Consta en l'expedient que es va atorgar el tràmit d'audiència de l'acord d'incoació als representants sindicals de les entitats i les seccions sindicals de l'Ajuntament de les entitats UGT i CCOO.
Es va sotmetre al tràmit d'informació pública, tal com es descriu en els antecedents.
Únicament van formular-hi al·legacions la secció sindical de CCOO, les quals van ser valorades en l'informe de 10 de febrer de 2020 elaborat per la tècnica jurídica adjunta a Secretaria.
Per Decret d'alcaldia de data 9 de juny de 2020 es va decidir sol·licitar dictamen a aquesta Comissió Jurídica Assessora.
Clou l'expedient un informe de conformitat de la secretaria de l'Ajuntament de Roses, de data 29 de juny de 2020, en què mostrava conformitat amb l'informe jurídic de 3 de juny de 2020.
Pel que fa al termini en els procediments iniciats d'ofici, en general, la manca de resolució expressa i notificació dins del termini de sis mesos des que s'han iniciat en produeix la caducitat.
El termini màxim de resolució dels procediments administratius es pot suspendre quan s'hagin de sol·licitar informes preceptius (articles 22.1.d) de l'LPAC i 11 de la Llei 5/2005).
Quan es tracta de procediments de revisió d'ofici, l'article 106.5 de l'LPAC estableix que el transcurs de sis mesos des de l'inici sense dictar-se resolució en produeix la caducitat.
La jurisprudència ha interpretat aquest precepte literalment, i s'ha manifestat en el sentit que el termini màxim de sis mesos no inclou la notificació (Sentència 366/2020,12 de març, de la Sala Contenciosa Administrativa, Secció Quarta, del Tribunal Suprem: "[...]
Aquesta doctrina del Tribunal Suprem respecte del dies ad quem en els procediments de revisió d'ofici ha estat acollida per aquesta Comissió Jurídica Assessora, entre d'altres, en els dictàmens 228/2019, 229/2019, 230/2019, 291/2019, 330/2019, 377/2019, 385/2019, 29/2020 i 148/2020.
En l'expedient examinat, l'inici del procediment es va portar a terme, com s'ha dit, el 27 de novembre de 2019, els sis mesos haurien transcorregut el 27 de maig de 2020.
Un cop aixecada la suspensió del procediment, aquesta ha estat acordada de nou mitjançant el Decret d'alcaldia de data 9 de juny de 2020, pel termini de la petició i l'emissió del dictamen a la Comissió Jurídica Assessora.
En conseqüència, cal constatar que no s'ha produït la caducitat del procediment.
V. Consideracions sobre el fons de l'assumpte
L'Administració instructora proposa la revisió d'ofici dels articles 36 i 45 de l'Acord, i del 84 del Reglament de la Policia Local, bàsicament en la consideració que vulneren l'ordenament jurídic en matèria de funció pública i règim local, i a l'empara dels pronunciaments judicials recaiguts sobre la matèria.
Així, en l'informe jurídic de 3 de juny de 2020 de la instructora del procediment, se cita i transcriu la normativa que es considera vulnerada.
Concretament, els articles 93 de l'LRBRL; l'article 153 del text refós de les disposicions legals vigents en matèria de règim local, aprovat pel Reial decret legislatiu 781/1986, de 18 d'abril; l'article 1 del Reial decret 861/1986, i els articles 22, 23 i 24 del TREBEP.
També es considera infringida la jurisprudència recaiguda en aquesta matèria.
Es conclou en l'informe jurídic que és procedent declarar la nul·litat de ple dret dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador de les condicions de treballs dels empleats públics de l'Ajuntament de Roses per al període comprès entre l'1 de gener de 2009 i el 31 de desembre de 2012, i de l'article 84 del Reglament de la Policia Local de Roses.
Pel que fa als efectes de la declaració de nul·litat, se'n proposa la modulació, de manera que els efectes ex tunc de la declaració de nul·litat de ple dret no operin sobre aquelles sol·licituds resoltes i fermes per consentides.
Sobre l'esmentat informe jurídic de 3 de juny de 2019, la secretària municipal en va mostrar la conformitat, i sobre la base d'aquest es fonamenta la proposta de revisió d'ofici adoptada pel Decret d'alcaldia de data 9 de juny de 2020.
Naturalesa dels premis d'antiguitat, de jubilació i de permanència
En primer lloc, és necessari determinar quina naturalesa tenen tant el premi de reconeixement dels serveis prestats, regulat en l'article 36, consistent en una ajuda de 1.000 euros, una sola vegada, als funcionaris que compleixin o hagin complert 25 anys de servei efectiu, més el gaudi d'una setmana de vacances; com les indemnitzacions per jubilacions avançades per als funcionaris que es jubilin voluntàriament amb una antelació de cinc anys o menys respecte a l'edat legal de jubilació, als quals els concedeixen una indemnització que va des dels 14.000 euros fins a 40.000 euros en funció del temps d'avançament de la jubilació, previstes en l'article 45 de l'Acord.
En segon lloc, caldria esbrinar quina és la naturalesa jurídica del premi de permanència regulat en l'article 86 del Reglament de la Policia Local, que comporta la concessió d'una setmana addicional de vacances i d'un premi en metàl·lic equivalent al 10 % de la quantitat anual del policia condecorat (una sola vegada), o bé el premi d'un mes addicional de vacances per al condecorat (una sola vegada).
Atès que els dos articles de l'Acord dimanen d'una negociació col·lectiva, i en canvi l'article 86 del Reglament de la Policia Local no, ja que deriva directament de la potestat reglamentària de la corporació, s'analitzaran per separat.
Naturalesa dels premis d'antiguitat i de jubilació dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador
a) Naturalesa dels premis d'antiguitat i de jubilació dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador d'acord amb la ubicació sistemàtica i amb el caràcter pactat d'aquests
En l'Acord regulador de les condicions aprovat per l'Ajuntament de Roses, els articles 36 i 45 estan ubicats en el capítol V que, sota el títol "Condicions socioeconòmiques", inclou aquests dos preceptes, juntament amb d'altres com ara les ajudes familiars (article 37), fons per als estudis (article 38), formació (article 39), malaltia o accidents (article 40) i assegurança per mort i invalidesa absoluta (article 41).
Es tracta, doncs, del capítol destinat a atendre situacions de millora assistencial o de previsió social.
L'Ajuntament, doncs, va emmarcar aquestes dues condicions, el premi/reconeixement de serveis prestat (antiguitat) i les indemnitzacions per jubilació com a matèria d'acció social objecte de negociació.
Efectivament, l'article 31 l'EBEP reconeix als empleats públics el dret a la negociació col·lectiva i a la participació en la determinació de les condicions de treball.
D'acord amb l'apartat 2 de l'article 31, s'entén per negociació col·lectiva "[...] el dret a negociar la determinació de condicions de treball dels empleats de l'Administració Pública", encara que supeditada a la Llei, ja que el contingut ha de respectar en tot cas el contingut de l'EBEP i les seves lleis de desplegament (article 31.7).
També l'article 33 de l'EBEP estableix que la negociació col·lectiva de condicions de treball dels funcionaris públics estarà subjecte als principis de legalitat, cobertura pressupostària, obligatorietat, bona fe negocial, publicitat i transparència.
L'article 37 de l'EBEP permet i permetia a la data de l'acord, la negociació en matèria d'acció social.
Així, l'article 37 de l'EBEP (actualment derogat), que era vigent en el moment d'aprovar-se l'Acord i que ha mantingut la mateixa redacció en el TREBEP, establia que " Són objecte de negociació, en el seu àmbit respectiu i en relació amb les competències de cada Administració pública i amb l'abast que legalment sigui procedent en cada cas, les matèries següents:
i) Els criteris generals d'acció social".
També l'article 37 de l'EBEP, quan estableix la relació de matèries objecte de negociació, inclou "La determinació i aplicació de les retribucions complementàries dels funcionaris", però no la creació de noves retribucions fora de l'estructura retributiva prevista a les lleis.
En l'Acord regulador aprovat per l'Ajuntament de Roses, l'estructura retributiva bàsica i la complementària es van regular en el capítol II, mentre que els premis que es contenen en els articles 36 i 45 no formaven part de l'estructura retributiva, sinó com s'ha dit de supòsits d'acció social.
Així, doncs, si s'atén únicament a la ubicació sistemàtica dels preceptes i al fet que, en considerar-los com a acció social, van ser inclosos en una disposició normativa fruit d'una negociació col·lectiva prèvia, la naturalesa jurídica del contingut dels preceptes citats seria la de disposicions en matèria d'acció social.
Emperò, cal analitzar detingudament el contingut material de les disposicions i els criteris jurisprudencials que n'han de guiar la interpretació per a determinar si, efectivament, el contingut dels preceptes esmentats són disposicions en matèria d'acció social, ja que, si no fos així, es pot posar en qüestió també que el contingut dels articles 36 i 45 de l'Acord siguin una matèria que pot ser objecte de negociació col·lectiva i d'inclusió en l'Acord.
Efectivament, l'article 103.3 de la Constitució de 1978 estableix que " la ley regulará el estatuto de los funcionarios públicos ", la qual cosa porta a considerar que la capacitat de negociació tant de l'Administració com del funcionari queda limitada per la llei sense que l'Administració pugui ampliar-la o estendre-la més enllà del que estableixin les seves pròpies normes, i, en tot cas, no podrien formar part de la negociació col·lectiva i de l'Acord nous conceptes retributius més enllà de l'estructura retributiva prevista en les lleis, d'acord amb el que s'estableix en l'article 37 de l'EBEP, vigent en el moment d'aprovar l'Acord.
b) Naturalesa dels premis d'antiguitat i de jubilació dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador d'acord amb el contingut material i els criteris jurisprudencials d'interpretació
En relació amb els premis de jubilació voluntària continguts en l'article 45 de l'Acord regulador, la Sala Contenciosa Administrativa, Secció Setena, del Tribunal Suprem, en la Sentència de 9 de setembre de 2010, recurs 3565/2007 –que cita l'Administració instructora–, ha determinat que infringeixen la disposició addicional quarta del text refós de les disposicions legals vigents en matèria de règim local, aprovat pel Reial decret legislatiu 781/1986, i la disposició final segona de l'LRBRL i no es poden emparar en l'article 34 de la Llei 30/1984, de 2 d'agost, de mesures per a la reforma de la funció pública, perquè " no atienden a los supuestos que se contemplan en el precepto ya que no son retribuciones contempladas en la regulación legal, como contempla la STS de 18 de enero de 2010 (cas.
Així mateix, en la Sentència 459/2018, de 20 de març, de la Sala Contenciosa Administrativa, Secció Quarta, del Tribunal Suprem, recurs 2747/2015, també invocada per l'Administració instructora, s'ha manifestat que els premis de jubilació no són mesures assistencials, ja que "[...]
Pel que fa als premis d'antiguitat com el que s'estableix en l'article 36 de l'Acord regulador, els pronunciaments dels tribunals superiors de justícia han determinat que els premis de permanència, constància o antiguitat en la corresponent entitat local negociats col·lectivament són nuls de ple dret –Tribunal Superior de Justícia d'Andalusia/Sevilla (Sentència de 4 de febrer de 2005), d'Andalusia/Màlaga (Sentència de 21 d'octubre de 2003), de Cantàbria (Sentència de 6 de juny de 2003), i de les Illes Canàries (Sentència 23/2015, de 9 d'abril)–.
Aquests tipus de premis es qualifiquen com una retribució no prevista legalment i per això s'anul·len.
Un dels arguments que esgrimeixen els tribunals és que l'antiguitat en la funció ha de ser retribuïda amb els triennis corresponents.
Així, en la Sentència 23/2015, de 9 d'abril, del Tribunal Superior de Justícia de les Illes Canàries, Santa Cruz de Tenerife (Sala Contenciosa Administrativa, Secció Segona, invocada per l'Administració instructora, es posa de manifest el següent: "[...]
c) Conclusió respecte de la naturalesa jurídica dels premis d'antiguitat i de jubilació dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador d'acord amb el seu contingut material i els criteris jurisprudencials d'interpretació
En vista de la jurisprudència citada i del fet clar que els premis d'antiguitat i de jubilació dels articles 36 i 45 no responen a una contingència imprevista o sobrevinguda que requereixi una mesura de caràcter assistencial, sinó que respon a una circumstància pròpia de la relació de servei (permanència o antiguitat en la funció) i retribueixen un fet natural, conegut i inevitable d'aquesta, resulta evident que la naturalesa jurídica no és la d'una mesura d'acció social, sinó la d'una mesura de caràcter retributiu.
Aquesta Comissió Jurídica Assessora conclou, doncs, la naturalesa retributiva dels premis d'antiguitat i jubilació dels articles 36 i 45 de l'Acord regulador.
Naturalesa jurídica del premi de permanència regulat en l'article 86 del Reglament de la Policia Local
D'acord amb el que es desprèn de la documentació aportada a l'expedient, el Reglament de la Policia Local de l'Ajuntament de Roses va ser aprovat definitivament en la sessió ordinària de 21 de gener de 2002.
L'article 84 del Reglament de la Policia Local de Roses, que ara es proposa declarar nul de ple dret, regula els beneficis de la medalla de permanència.
Aquesta medalla, regulada al seu torn en l'article 83, està vinculada al compliment d'un determinat nombre d'anys en el servei.
D'acord amb aquest precepte, la medalla de permanència en el servei s'atorga a qui, estant en servei actriu a la plantilla de la Policia Local, i sense tenir anotats antecedents disciplinaris, o havent estat cancel·lats, ha prestat servei durant el període següent: a) Primera categoria: 35 anys de servei, i b) Segona categoria: 25 anys de servei.
Els beneficis de l'atorgament de la medalla de permanència, de conformitat amb l'article 84 del Reglament de la Policia Local de Roses, és el següent:
b) Segona categoria: premi d'un mes addicional de vacances per al condecorat per una sola vegada.
En aplicació dels criteris jurisprudencials abans citats, resulta evident que el premi de permanència regulat en el precepte esmentat té naturalesa retributiva.
A fortiori, cal tenir en consideració la interpretació a contrario del que s'estableix en l'article 45 de la Llei 16/1991, de 10 de juliol, de les policies locals:
Els reglaments específics dels cossos de policia local poden establir un règim d'atorgament de distincions i de recompenses a llurs membres en determinats supòsits o circumstàncies.
Les distincions i les recompenses han de constar en l'expedient personal del funcionari i poden ésser valorades com a mèrit en els concursos de provisió de llocs de treball."
Efectivament, si les distincions i recompenses només poden ser valorades com a mèrits en els concursos de provisió de llocs de treball (a banda de constar en l'expedient personal), significa que no poden tenir una valoració de caràcter retributiu.
Quins són els conceptes retributius establerts en les disposicions revisades
Un cop fixada la naturalesa retributiva dels premis de permanència o jubilació que es revisen, cal determinar també quin és el concepte retributiu que incorporen per a determinar si es tracta o no de retribucions de caràcter bàsic o bé de caràcter complementari (tenint en consideració per al cas de l'Acord que l'article 37 de l'EBEP vigent en el moment de la seva aprovació permetia que fos objecte de negociació la determinació i aplicació de les retribucions complementàries dels funcionaris).
Doncs bé, resulta evident que no s'està davant d'unes disposicions que tenen com a conceptes retributius els propis de les retribucions complementàries (una especial complexitat tècnica, més dedicació, més exigència en termes d'incompatibilitat del lloc que s'ocupa, una especial penositat o risc del lloc desenvolupat, l'assoliment d'objectius prèviament determinats o més rendiment, o la prestació de serveis de caràcter extraordinari), sinó que són disposicions que simplement retribueixen l'antiguitat en el lloc (el transcurs del temps, els anys de servei) i, per tant, que retribueixen el que ja és propi i està contingut en una retribució de caràcter bàsic com són els triennis.
En el cas de l'Acord, això implica, a més, que es tractava d'un contingut que no podia ser objecte de negociació col·lectiva en aplicació de l'article 37 de l'EBEP (vigent en el moment de la seva aprovació), ja que és reiterada la doctrina del Tribunal Suprem en el sentit que els drets reconeguts per les lleis als funcionaris públics no tenen, com sí que succeeix en el cas dels treballadors subjectes al règim laboral, el caràcter de mínims millorables, sinó de condicions legals o reglamentàries fixes no alterables mitjançant la negociació col·lectiva.
La concurrència de la causa de nul·litat de ple dret
Un cop establerta la naturalesa retributiva del que s'estableix en els preceptes que es revisen, hi concorre la causa de nul·litat de ple dret si, en el moment de la seva aprovació, aquests resultaven contraris a la normativa de rang superior que regulava les retribucions dels funcionaris locals.
a) Normativa reguladora de les retribucions dels funcionaris locals
L'article 93.1 de l'LRBRL (reproduït per l'article 298.1 del TRLMRLC) estableix el següent:
Les retribucions bàsiques dels funcionaris locals tenen la mateixa estructura i idèntica quantia que les establertes amb caràcter general per a tota la funció pública. "
L'article 153 del text refós de les disposicions legals vigents en matèria de règim local, aprovat per Reial decret legislatiu 781/1986, estableix que els funcionaris de l'Administració local només han de ser remunerats per les corporacions corresponents, pels conceptes establerts en l'article 23 de la Llei 30/1984, per la qual cosa no poden participar en la distribució de fons de cap mena ni percebre remuneracions diferents a les compreses en aquesta llei ni, fins i tot, per confecció de projectes, o direcció o inspecció d'obres, o pressupostos, assessories o emissió de dictàmens i informes; així mateix, s'estableix que l'estructura, criteris de valoració objectiva, si escau, i quanties de les diferents retribucions dels funcionaris de l'Administració local, s'han de regir pel que es disposa en l'article 93 de l'LRBRL, indicat anteriorment.
Del mateix tenor literal és l'article 1 del Reial decret 861/1986, de 25 abril, pel qual s'estableix el règim de les retribucions dels funcionaris de l'Administració local.
En l'article 23 de la Llei 30/1984 (que té caràcter bàsic i era d'aplicació en el moment d'adoptar-se les disposicions revisades pel que disposen, en relació amb els articles 22, 23 i 24 de l'EBEP, la disposició derogatòria i la disposició final quarta de l'EBEP –disposicions que es mantenen inalterades en el TREBEP–) s'estableixen i es defineixen els conceptes retributius concrets que, en consideració a la legislació exposada, poden percebre els funcionaris, i els divideix en retribucions bàsiques (sou i triennis) i retribucions complementàries (complement de destinació, específic, de productivitat i gratificacions extraordinàries).
b) Normativa específica d'aplicació a la policia local
A banda de la legislació citada, és d'específica aplicació a la policia local la legislació que segueix.
En l'article 1 del Decret 214/1990, de 30 de juliol, pel qual s'aprova el Reglament del personal al servei de les entitats locals, s'estableix el següent:
Els membres de les policies locals i els vigilants són funcionaris de carrera dels ajuntaments respectius i es regiran per la Llei orgànica 2/1986, de 13 de març, de forces i cossos de seguretat; per la legislació específica que estableixi la Generalitat de Catalunya; pels reglaments específics i altres normes dictades pels ajuntaments i per la legislació vigent de règim local i de la funció pública de Catalunya."
En l'article 35 de la Llei 16/1991, de 10 de juliol, de les policies locals, s'estableix el següent:
Els policies locals tenen dret a una remuneració justa en què es valori el nivell de formació, el règim d'incompatibilitats, la dedicació i el risc que comporta la professió, l'especificitat dels horaris de treball i l'estructura peculiar del cos. Aquesta remuneració s'ha de compondre, com a mínim, d'una part corresponent a les retribucions bàsiques i d'una part corresponent a les complementàries.
Les retribucions bàsiques han de tenir la mateixa estructura i una quantia idèntica que les que hi ha establertes en general per al personal al servei de la funció pública.
Correspon al ple de la corporació local respectiva la fixació de les retribucions complementàries, tenint en compte els conceptes exposats en l'apartat 1, dins els límits que estableix la legislació vigent."
Així, doncs, també resulta aplicable a les policies locals el que s'estableix en l'article 23 de la Llei 30/1984 (que té caràcter bàsic i era d'aplicació en el moment d'adoptar-se les disposicions revisades pel que disposen, en relació amb els articles 22, 23 i 24 de l'EBEP, la disposició derogatòria i la disposició final quarta de l'EBEP –disposicions que es mantenen inalterades en el TREBEP–), en què s'estableixen i es defineixen els conceptes retributius concrets que, en consideració a la legislació exposada, poden percebre els funcionaris, i els divideix en retribucions bàsiques (sou i triennis) i retribucions complementàries (complement de destinació, específic, de productivitat i gratificacions extraordinàries).
c) Concurrència de la causa de nul·litat
Com s'ha establert en els punts anteriors, els premis de jubilació i permanència de les disposicions revisades tenen la naturalesa jurídica de retribucions.
Les retribucions establertes en les disposicions revisades no retribueixen conceptes equivalents als de les retribucions complementàries, sinó que retribueixen conceptes (antiguitat) ja retribuïts per la retribució de caràcter bàsic que correspon als triennis.
En el moment d'aprovació de les disposicions revisades, la normativa d'aplicació per als funcionaris locals (tampoc per als qui han adquirit la condició de funcionari de la policia local) exigia que les retribucions bàsiques tinguessin la mateixa estructura i les mateixes quanties que les previstes amb caràcter bàsic i amb caràcter general per al personal al servei de la funció pública, i tampoc no permetia que l'establiment d'una altra retribució pels mateixos conceptes que les retribucions bàsiques fos objecte de negociació col·lectiva.
Per tant, efectivament les disposicions revisades vulneren els articles 93 de l'LRBRL; 153 del text refós de les disposicions legals vigents en matèria de règim local, aprovat pel Reial decret legislatiu 781/1986; 1 del Reial decret 861/1986, de 25 d'abril; 23 de la Llei 30/1984, i 1 del Reial decret 861/1986, de 25 d'abril, pel qual s'estableix el règim de retribucions dels funcionaris de l'Administració local.
Les disposicions de l'Acord vulneren, a més, l'article 37 de l'EBEP pel fet d'haver sotmès a negociació un contingut que no era disponible, mentre que la disposició revisada del Reglament de la Policia Local de Roses vulnera, a més, l'article 35 de la Llei 16/1991, de 10 de juliol (que té el mateix contingut material que l'article 93 de l'LRBRL, també d'aplicació a les policies locals).
I l'Ajuntament haurà de tenir en consideració que no ha citat aquests preceptes com a fonament de la revisió d'ofici de les disposicions indicades ni en la incoació del procediment ni en la proposta de resolució.
Les esmentades vulneracions de la legislació aplicable de rang superior vigent en el moment d'aprovar-se les disposicions que es revisen implica necessàriament la concurrència de la causa de nul·litat de ple dret establerta en l'article 62.2 de l'LRJPAC.
Improcedència de declarar la limitació dels efectes de la declaració de nul·litat de ple dret respecte dels actes d'aplicació de les disposicions revisades
Tal com s'ha esmentat al principi, l'Administració instructora, pel que fa als efectes de la declaració de nul·litat, en proposa la modulació de la declaració ex tunc, de manera que no operi sobre aquelles sol·licituds resoltes i fermes per consentides.
Aquesta Comissió Jurídica Assessora ha adaptat la seva doctrina a les sentències del Tribunal Suprem que estableixen, almenys pel que fa a subvencions públiques i en relació amb actes que esgoten els seus efectes en el mateix moment que s'executen, que diu que, en aplicació de l'article 110 de l'LPAC, és procedent no limitar els efectes de la declaració de nul·litat de ple dret, sinó que únicament permet limitar la potestat (en el sentit de no exercir-la) de dur a terme la revisió d'ofici ( vid. els dictàmens 276/2019 i 327/2019).
Així mateix, es vol recordar que la Comissió Jurídica Assessora ja en el Dictamen 42/2012 es va pronunciar en el sentit que «En aquests supòsits de disposicions administratives, i per a casos com el present, la Comissió ha assenyalat en el Dictamen 11/12: "Per raons de seguretat jurídica és convenient que es produeixi la depuració de l'ordenament eliminant-ne les normes il·legals.
El mecanisme ordinari per a fer-ho és mitjançant el procediment de derogació de la disposició.
Ara bé, l'art. 102.2 LRJPAC permet que les administracions públiques puguin declarar d'ofici la nul·litat de les disposicions administratives en els supòsits de l'article 62.2 de la mateixa llei. [...]
Les conseqüències jurídiques de la derogació i la declaració de nul·litat poden ser teòricament diferents.
També hi ha diferències en els diversos supòsits de nul·litat de ple dret.
Però, a la pràctica, els possibles efectes ex tunc de la nul·litat es poden veure molt reduïts.
La nul·litat d'una norma no implica automàticament la dels seus actes d'aplicació (art. 102.4 LRJPAC).
I, a més, la procedència de la revisió d'aquests actes d'aplicació està sotmesa també als límits establerts en l'article 106 LRJPAC" (en el mateix sentit els articles 106.4 i 110 de l'LPAC).»
Així, doncs, només en el cas que l'Ajuntament consideri que és procedent dur a terme la revisió d'ofici dels actes d'aplicació de les disposicions revisades també podrà considerar que hi concorren els supòsits establerts en l'article 110 de l'LPAC, que impedeixen l'exercici d'aquesta potestat de revisió, sense que sigui procedent, en el marc de la resolució del procediment de revisió d'ofici de les disposicions afectades, declarar la limitació dels efectes d'aquesta revisió als actes ferms i consentits ja dictats en aplicació d'aquestes, ja que no han estat objecte de cap procediment de revisió.
S'informa desfavorablement sobre la revisió d'ofici instruïda per l'Ajuntament de Roses amb la finalitat de declarar la nul·litat de ple dret dels articles 36 i 45 del Conveni únic del personal funcionari i laboral de la corporació per als exercicis 2009-2012.
S'informa favorablement sobre la revisió d'ofici instruïda per l'Ajuntament de Roses amb la finalitat de declarar la nul·litat de ple dret dels articles 36 i 45 del pacte de condicions de treball del personal funcionari i laboral de la corporació per als exercicis 2009-2012.
S'informa favorablement sobre la revisió d'ofici instruïda per l'Ajuntament de Roses amb la finalitat de declarar la nul·litat de ple dret de l'article 84 del Reglament de la Policia Local.