projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Localitzat en el terme municipal d'Artesa de Segre.
Antigament pertanyia al terme de Baldomar, poble situat a la dreta del riu Boix -poc abans del seu aiguabarreig amb el Segre- i que constituí un municipi fins després del 1920.
Aquest conjunt va ser descobert l'any 1976 durant una campanya de prospecció i estudis de la zona del Montsec i rodalies que va ser realitzada per E. Sunyer i A. Borrell de l'Institut de Ciències del Quaternari de Barcelona, junt amb l'alcalde de Baldomar, el Sr.
Aquell mateix any el jaciment va ser visitat per L. Díez-Coronel, el qual va començar l'estudi de les estacions rupestres amb la col·laboració dels Srs.
Els resultats d'aquestes investigacions varen ser presentats en el XV Congreso Nacional de Arqueología i publicats també a la revista "Ilerda".
Durant l'any 1986 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
El conjunt d'Antona presenta diverses balmes però únicament s'han identificat pintures en tres d'elles.
La primera, situada en un nivell inferior, Antona I, i les dues restants a la dreta de l'anterior i a pocs metres per sobre.
En total s'han individualitzat 34 figures que, per les seves característiques, fan que aquest jaciment s'integri perfectament en la sèrie de jaciments amb pintura esquemàtica.
Situat al vessant dret del riu Segre, a l'alçada de Rubió, en uns escarpaments pertanyents a la serra de Mosquera.
En aquests, a uns 50 m sobre el riu, hi ha una sèrie de concavitats i abrics en quatre dels quals s'han identificat pintures.
El descobriment d'aquest conjunt es produí el setembre de 1976, en realitzar una campanya de prospecció de la zona del Montsec i els seus voltants.
Els integrants d'aquesta expedició varen ser els Srs.
E. Sunyer i A. Borrell, que en aquesta ocasió varen contar amb la participació de l'alcalde de Peramola, el Sr.
Aquell mateix any, L. Díez-Coronel va visitar el conjunt i començà la seva investigació l'any següent.
En aquestes investigacions, l'autor agraeix l'ajut dels Srs.
E. Carrera Salses, J.I. Rodríguez Duque i J. Serrate Boneu.Durant l'any 1986 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Conjunt integrat per quatre cavitats amb pintures: les dues primeres -de difícil accés- són autènticament concavitats, mentre que les dues restants -d'accés més senzill- són parets amb poca profunditat i protecció.
En total s'han individualitzat 18 figures.
El conjunt es localitza en la base del cingle de la Serra de la Pietat, abans d'arribar a la quarta canal i molt a prop de l'Abric d'Esquarterades I.
Del 17 al 19 de maig de 1975, es va procedir a la realització dels treballs topogràfics dels Abrics d'Ermites I, II i IIIa i es va aprofitar per iniciar una prospecció a la zona N de la Serra de la Pietat.
Aquesta prospecció, portada a terme per Josep i Joaquim Romeu, Domènec Miquel, Ramon Ten i Ramon Viñas, va donar com a resultat el descobriment de dos abrics amb pintures a la partida de Les Esquarterades.
Aquests abrics foren denominats Esquarterades I i II.
A finals d'agost del mateix any, l'equip de treball donà a conèixer l'existència del conjunt a través d'una publicació de caràcter informatiu L'Art Prehistòric d'Ulldecona editat pel Centre Excursionista de Catalunya amb la col·laboració de l'Escola Catalana d'Espeleologia i altres entitats.
El primer dibuix sobre l'Abric d'Esquarterades II aparegué publicat a l'obra Les Peintures Rupestres du Levant Espagnol de Lya Dams l'any 1984 (denominat com a Abric IX).
Dos anys després Ramon Viñas ho inclogué en la seva Memòria de Llicenciatura.
Durant l'any 1989 la pintura fou objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
La cavitat d'Esquarterades II està situada en la mateixa base de la cinglera.
Les seves dimensions són 13 m de llargada, 2 m de fondària i 1,50 m d'alçada.
L'única pintura coneguda es troba a la part esquerra de la cavitat i en el sostre.
Com la resta d'abrics d'aquesta serra, el sostre es troba recobert de concrecions i nombrosos descrostats que afecten la pintura.
El sòl no presenta sediments, a part de les restes del suport caigudes per l'erosió.
Únicament s'ha documentat la figura d'un quadrúpede indeterminat, de 12 cm d'alçada, color castany-vermellós fosc i estil realista, que presenta diferències tècniques (siluetat, tinta plana i ratllat).
L'animal està orientat cap a l'esquerra i en posició de carrera.
La zona conservada (part posterior de l'animal) presenta una cuixa corbada i unes potes curtes en relació amb la part visible del cos, però molt detallades amb els unglots de perfil, els retalons i les sufrages.
Al darrera i a la part abdominal apareixen alguns traços entre els quals destaca una possible fletxa clavada a l'abdomen.
Tot i que aquesta és l'única figura coneguda en aquest abric, la quantitat de colades estalagmítiques i concrecions fan pensar en l'existència d'altres figures recobertes per aquests fenòmens.
El conjunt es localitza en la base del cingle de la Serra de la Pietat, en el fons de la tercera canal en direcció NE respecte l'Ermita de la Verge de la Pietat.
Del 17 al 19 de maig de 1975, es va procedir a la realització dels treballs topogràfics dels Abrics d'Ermites I, II i IIIa i es va aprofitar per iniciar una prospecció a la zona N de la Serra de la Pietat.
Aquesta prospecció, portada a terme per Josep i Joaquim Romeu, Domènec Miquel, Ramon Ten i Ramon Viñas, va donar com a resultat el descobriment de dos abrics amb pintures a la partida de Les Esquarterades.
Aquests abrics foren denominats Esquarterades I i II.
A finals d'agost del mateix any, l'equip de treball donà a conèixer l'existència del conjunt a través d'una publicació de caràcter informatiu L'Art Prehistòric d'Ulldecona editat pel Centre Excursionista de Catalunya amb la col·laboració de l'Escola Catalana d'Espeleologia i altres entitats.
El primer dibuix sobre l'Abric d'Esquarterades I aparegué l'any 1986 en la Memòria de Llicenciatura del Sr.
El març de 1989, durant els treballs de documentació de les pintures, Ramon Viñas localitzà dues noves restes de figures a la paret del fons de l'abric.
Durant l'any 1989 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
La cavitat de Les Esquarterades I està situada en la mateixa base de la cinglera.
Les seves dimensions són 7 m de llargada, 2 m de fondària i 1,50 m d'alçada.
Les pintures es troben en dos petites concavitats del sostre i també en la paret del fons, a uns 80 cm de les del sostre i a uns 60 cm del sòl.
Com la resta d'abrics d'aquesta serra, el sostre de la cavitat està recobert de concrecions i descrostats que afecten directament les pintures.
El sòl no presenta sediments, a part de les restes del suport caigudes per l'erosió.
En total s'han documentat 9 pictogrames entre els quals destaca un quadrúpede i un cap de boc, ambdós d'estil realista, color vermell-castany i tècnica de tinta plana.
La resta de figures, dues possibles figures humanes i altres motius de difícil interpretació, són també de color vermell-castany excepte una resta de pigment que és de color castany-vermell fosc i presenten diferències tècniques (tinta plana, traç simple, siluetat i a traç).
El quadrúpede està orientat cap a la dreta i presenta un dors còncau amb la gropa lleugerament marcada i la part abdominal convexa.
El cap de boc, orientat a l'esquerra i situat 80 cm per sota del quadrúpede, presenta un coll llarg amb el cap de front i unes banyes llargues amb doble corva.
Es localitza a l'extrem NE de la Serra de la Pietat, concretament en el Barranc de Solsó, en un abric de 40 m de llarg i d'escassa profunditat.
El mes d'abril de 1983 alguns membres del Centre Excursionista d'Ulldecona exploraren la part NE de la Serra de la Pietat descobrint dues noves cavitats amb pintures que denominaren dels Masets i Llibreres.
Segons dades bibliogràfiques, M. Genera va citar aquest abric per primera vegada l'any 1984 al volum XIII de la Gran Geografia Comarcal de Catalunya.
El maig de 1985, M. Genera, Josep Romeu i Joaquim Romeu publicaren una notícia sobre aquesta abric en el "Full informatiu" del Museu del Montsià (Amposta) i el 1987 els tres presentaren una comunicació sobre "Nuevos hallazgos de pinturas rupestres en la comarca del Montsià" en el Congreso Arqueológico Nacional cel·lebrat a Castelló.
Durant l'any 1989 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Les pintures es troben en un abric de 40 m de llargada amb el sòl inclinat sense sediments.
En general la cavitat és poc fonda i presenta una coveta a la part esquerra (zona més alta) d'uns 5 m de fondària, 8 m d'amplada i uns 2 m d'alçada en el punt màxim.
Les pintures es troben agrupades en dues àrees diferents.
El primer grup es troba a uns 17 m de l'extrem dret de la cavitat, ocupa la paret des dels 50 cm del sòl i es troba tapat per les colades i les concrecions que impedeixen la seva classificació.
El segon grup de pintures, a uns 30 m de l'extrem dret, sobre la coveta, està ubicat en el sostre i en el petit frontis provocat pel desprendiment d'un bloc que ha deixat un queixal i una visera sobre la coveta de la part esquerra.
De les 5 figures individualitzades, l'únic motiu identificable és la figura d'un arquer d'estil semiesquemàtic amb caràcters realistes.
Aquesta figura es localitza en el segon grup de pintures.
La resta de figures, de difícil interpretació, corresponen a restes de pigment i una possible figura humana semiesquemàtica.
Totes les figures són de color castany-vermell fosc i les tècniques utilitzades són la tinta plana i el traç simple.
El conjunt es localitza en la base d'un cingle de la vessant SE de la Serra de la Pietat.
S'ha instal·lat una reixa en la part dreta de l'abric, deixant la part esquerra completament oberta.
El mes d'abril de 1983 alguns membres del Centre Excursionista d'Ulldecona exploraren la part NE de la Serra de la Pietat descobrint dues noves cavitats amb pintures que denominaren dels Masets i Llibreres.
Segons dades bibliogràfiques, M. Genera va citar aquest abric per primera vegada l'any 1984 al Vol.
El maig de 1985, M. Genera, Josep Romeu i Joaquim Romeu publicaren una notícia sobre aquesta abric en el "Full informatiu" del Museu del Montsià (Amposta) i el 1987 els tres presentaren una comunicació sobre "Nuevos hallazgos de pinturas rupestres en la comarca del Montsià" en el Congreso Arqueológico Nacional cel·lebrat a Castelló.
Durant l'any 1989 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
L'abric, situat a la base de la cinglera, medeix 5 m d'amplada a la boca, 2,50 m de fondària màxima i 1,50 m d'alçada.
Tot ell mostra fenòmens de reconstrucció parietal, colades i concrecions calcàries que afecten el grup de figures situat al centre de la paret interna.
En total s'han documentat 12 pictogrames que corresponen a un caprí, tres possibles cérvols, una cabra, les restes d'unes potes, un quadrúpede, taques i restes de pigment de difícil interpretació.
Totes les figures són d'estil realista, però mostren diferències cromàtiques (castany-vermell fosc, castany-violaci, vermell-castany fosc, castany-vermellós i castany fosc) i tècniques (tinta plana, puntejat i traç simple).
Localitzat en una balma amb la visera enfonsada i fracturada, orientada lleugerament al nord-est, situada a la vessant d'un tossal que forma part d'una serra allargada de configuració paral·lela a la vall de Puigpelat, que discorre al sud d'aquesta.
Es troba a uns 150 m al sud de l'autopista A-2.
Vista general del massís rocós on es localitza el jaciment.
Vista general del conjunt amb pintures: figures núm. 2 a 5.
Les restes de pigment d'aquest conjunt foren descobertes per la Sra.
Anna Alonso i Tejada el dia 14 de novembre de 1985 en el transcurs d'una visita realitzada a la zona junt amb els Srs.
J. Castells i A. Mir, quan portaven a terme diferents treballs de documentació de l'art rupestre d'aquesta comarca per encàrrec del Servei d'Arqueologia.
Durant l'any 1985 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Les pintures es localitzen en una de les concavitats que forma la visera d'una balma de petites proporcions, a una alçada aproximada de terra d'1,5 m i amb una orientació NE.
S'han individualitzat 5 figures que corresponen a barres, traços verticals i restes de pigment, d'estil abstracte i tècnica de traç simple.
Totes les figures són de color vermell excepte les restes de pigment, que són de color ataronjat groguenc i ataronjat vermellós.
Aquests tipus de motius es troben pràcticament en tots els abrics on apareixen pintures rupestres no figuratives, i es relacionen amb l'edat del Bronze.
Cal tenir en compte, però, el jaciment de difícil atribució cronològica que es troba a la base de la bauma, que presenta un estrat cendrós i en el qual s'han recollit els següents materials: una làmina de secció triangular, esclats de sílex i un gratador frontal.
A la mateixa àrea també s'han recollit dos fragments de molí, dos esclats de sílex, un fragment de pissarra i restes humanes, juntament amb ceràmica feta a mà, uns fragments de pissarra i restes òssies d'animals.
L'abric pintat es troba en una de les depressions que travessen la comarca, prop del tram anomenat la Coma i d'un brollador estroncat actualment.
Es tracta d'un tram d'una vall més extensa que, malgrat algun canvi en la direcció del tàlveg, constitueix en essència un passadís natural d'est a oest i viceversa.
El descobriment va ser realitzat pel Sr.
Àlex Mir i posteriorment va ser inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arqueològic de Catalunya que porta a terme el Servei d'Arqueologia.
Atesa la seva importància, s'encomanà la documentació del jaciment a la Sra.
Anna Alonso i es publicà una monografia.
Les pintures es localitzen en una balma de dimensions reduïdes, amb una petita visera que no sobresurt més d',70 m. a paret està inclinada, formant amb el terra un angle d' aproximadament 45o.
Ocupen una superfície d' 1 m d' alçada per 0, 70 m d'amplada, situant-se les més altes a aprox.
L' orientació d' aquestes pictografies és W-SW.
El fris pintat està integrat per un total de 10 figures corresponents a ramiformes, antropomorfs, quadrúpedes i representacions humanes, d' estil esquemàtic i tècnica de traç simple.
Les figures presenten diferències cromàtiques ja que els colors són vermell, vermell-castany, vermell-castany fosc, castany-vermellós i castany-vermellós fosc.
Balma situada a la partida de Tarròs, a uns 3 Km a l'oest de l'Albi, a uns 200 m de l'autopista A-2 i a poca distància de les pintures rupestres de la Vall de la Coma.
Les pintures foren descobertes el juliol de 1995 per uns caçadors, que comunicaren la troballa a l'Ajuntament de l'Albi i posteriorment als Serveis Territorials del Servei d'Arqueologia.
Mes tard, el 26 de setembre del mateix any, el conjunt va ser visitat per J. Castells, M. Loperena i R. Viñas, per tal d'iniciar la seva documentació.
Durant l'any 1995 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Les pintures es localitzen en un abric d'uns 10 m de longitud i 3 m d'alçada.
La morfologia arrodonida del sostre i les parets, així com la base estrangulada pels fenòmens erosius, li donen una forma peculiar de bolet.
La zona de les pintures està orientada a l'W.
El conjunt pictòric ocupa una superfície de 3,40 m x 50 cm i conté un total d'11 representacions corresponents a un cérvol de cos compacte, potes curtes i gran cornamenta, un caprí, traços, restes i punts.
Cobrint part del cérvol i prolongant-se fins a l'extrem dret del fris -ocupant una superfície de 115 cm d'ample i 31 cm d'alçada- es localitza un conjunt de punts, distribuïts en 9 línies en sentit horitzontal.
Les pintures mostren diferències tècniques (tinta plana, traç simple, traç simple vertical, digital i puntiforme) i cromàtiques (vermell-castany, castany vermellós, castany, castany fosc, castany carmí, vermell clar i castany violaci).
Aquest conjunt combina dos estils, naturalista i esquemàtic.
El primer està representat pel cérvol i el segon pel gran conjunt de punts, un dels més importants de Catalunya (es contabilitzen més de 400 punts).
La forma tan ben organitzada dels punts i l'estreta relació amb el cérvol fan pensar en alguna forma de còmput, associada al quadrúpede.
Les pintures es troben en el marge esquerre del barranc del Llort, corresponent a la Conca del Francolí, al costat de les runes del Mas d'en Ramon d'en Besso, uns 500 m al NW del Mas d'en Llort.
Detall del cingle amb la cavitat on hi ha les pintures.
Escena de caça: figures 2,3 i 5, arquers, i 6, bòvid.
El Mas d'en Ramon d'en Besso fou descobert l'any 1950 per Antonet Odena Ferrer, fill del guarda forestal del refugi del Mas d'en Llort.
El mateix any Salvador Vilaseca hi efectuà el primer treball de camp, publicant la primera notícia, i poc temps després realitzà un estudi més extens.
Tot i que les citacions i referències a aquest conjunt rupestre han estat abundants, fins ara l'únic treball monogràfic és el de Vilaseca.
Localitzat en una cavitat d'uns 11 m de longitud, 1,75 m de profunditat màxima i 2,20 m d'altura màxima.
El sector de paret amb pintures medeix 3,60 m i està orientat al SE.
En total s'han individualitzat 15 figures que corresponen a cinc representacions humanes -algunes d'elles clarament arquers-, un recipient, dos bòvids, formes cruciformes, restes i traços de difícil interpretació que S. Vilaseca associava a aus o insectes i altres restes de pigment.
Les figures presenten diferències estilístiques (naturalista, naturalista-estilitzat, seminaturalista, semiesquemàtic i esquemàtic).
La tècnica utilitzada en totes elles és de tinta plana i traç simple i els colors representats són el vermellós, el castany-vermellós i el vermell castany.
Aquest conjunt de pintures naturalistes d'estil llevantí és, per la temàtica i la morfologia de les figures, un dels més interessants de Catalunya.
Cal remarcar que l'existència d'un bòvid d'estil naturalista integrat en una escena de cacera i un altre de possible, ha originat nombrosos estudis amb diferents interpretacions ja que es tracta d'un animal molt poc freqüent en aquest tipus de representacions.
També són poc freqüents en la pintura llevantina altres elements aquí presents, com els recipients i les suposades mosques o aus, els quals encara no han estat interpretats satisfactòriament.
Es pot observar una estreta relació d'aquest conjunt amb altres de la província de Tarragona i el País Valencià, especialment el conjunt del Mas d'en Llort, el de la Serra de la Pietat i, fins i tot, el del Polvorín (Castelló).
La comparació entre els primers calcs de les pintures realitzats per S. Vilaseca l'any 1950 i els darrers, fets per A. Alonso el 1987, revela la desaparició d'una figura i la degradació d'altres degut a les alteracions greus del suport.
Reproducció de les figures 1 a 7
Localitzat en la vessant oriental del barranc el Pirro, pertanyent a aquesta serra.
És en una balma natural de la cinglera, molt a prop del Mas d'en Carles, en una zona d'explotació forestal.
Primer pla de la balma on se situa el conjunt del Mas d'en Carles.
El descobriment d'aquest conjunt no queda gaire clar en la bibliografia existent.
Sembla que les pintures del "Mas d'en Carles" eren conegudes pels habitants de la zona, que en comunicaren l'existència a S. Vilaseca i a J. Iglesias, i els acompanyaren per primera vegada.
Aquests investigadors hi realitzaren treballs de camp l'any 1927 i dos anys després en publicaren els resultats.
Durant l'any 1987 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Les pintures es localitzen en un gran bloc de pedra calcària, d'uns 2,5 m d'amplada, que presenta una petita visera en la part alta i que forma part d'un gran penya-segat.
El bloc suport de les pintures presenta una pàtina més antiga que la resta de les parets de la roca, la qual cosa porta a la hipòtesi que en el cas que haguessin existit més pictografies no s'haurien conservat.
En total s'han individualitzat 16 figures d'estil esquemàtic, que corresponen a barres, digitacions, cercles, elements cruciformes, puntiformes, un oculat, figures antropomorfes -una d'elles amb els braços en nansa- i traços i restes de difícil interpretació.
Totes les figures presenten la tècnica de digitació i algunes també la de traç simple.
Els colors són vermell, vermell-castany i vermellós.
Localitzat en el marge esquerre del barranc del Pirro, que forma part d'aquesta serra, al sud del poble de Rojals, en una cornisa del cingle, davant les runes de l'antic mas que li dóna el nom.
Primer pla de la balma amb les pintures.
Zona esquerra de la paret pintada: figures 1, 2 i 3.
L'abril de 1988 un equip dirigit per Anna Alonso realitzà una prospecció sistemàtica en el barranc del Pirro, conegut ja per l'existència d'uns quants jaciments de pintura rupestre i amb bones condicions geomorfològiques per a aquest tipus de jaciments.
En el curs d'aquesta prospecció foren descobertes les pintures del Mas del Gran.
La primera notícia sobre el conjunt fou publicada el gener de 1990 per Anna Alonso i Alexandre Grimal.
Durant l'any 1988 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
La balma on es troben les pintures és en realitat una cornisa d'uns 20 m de llargada, que en el punt on es localitzen forma una petita cavitat d'uns 5 m de llarg, 1,10 m d'altura i 2,40 m de profunditat màxima al SE.
A la paret frontal de l'abric, quasi en el punt on comença el sostre, s'han documentat 17 pictografies que ocupen aproximadament 1,77 m de paret rocosa.
Es tracta de representacions de diversos quadrúpedes -entre els quals destaquen un caprí de gran tamany i un cérvol-, dues figures humanes i traços, punts i restes de difícil interpretació, la majoria d'estil esquemàtic-naturalista.
La figura corresponent al caprí, d'estil esquemàtic i color vermell-castany, és la de majors proporcions de tot el conjunt.
Es tracta d'un animal de cos desigualment conservat que s'apunta en un extrem i dóna pas a una cua recta i llarga.
El coll s'inclina acusadament cap a la zona inferior i el cap està format per un morro incomplet en l'extrem i dues grans banyes.
Totes les figures del conjunt són de color vermell-castany i les tècniques utilitzades a quasi totes elles són la tinta plana i el traç simple.
La característica més notable d'aquest conjunt és la seva singularitat, en contrast amb la resta de jaciment del barranc i de tota la Serra de Prades.
La tipologia de les pintures no permet classificar-les ni entre l'art naturalista llevantí ni en l'estrictament esquemàtic.
Segons R. Viñas l'estil de les figures s'emmarcaria dins les formes esquemàtiques de tendència naturalista o seminaturalista.