La sarna o escabiosi és una malaltia parasitària causada per un àcar anomenat Sarcoptes scabiei.
La femella d'aquest àcar excava la superfície de la pell formant forats, túnels o caus, on diposita els seus ous i provoca irritació, erupció i picor intensa, principalment a la nit.
Es transmet per contacte directe i perllongat amb la pell d'una persona afectada o amb teixits que ha utilitzat recentment, com roba, llençols o tovalloles.
Acostuma a afectar les mans i els peus, especialment entre els dits, la part interna dels canells i les aixelles, però també pot aparèixer als colzes i a les zones del voltant del pit, els genitals, el melic i les natges.
Es manifesta en forma de butllofes i pústules (petites butllofes que contenen pus) i, en alguns casos, pot donar lloc a infeccions bacterianes per rascat de les lesions.
Hi ha una forma més greu de sarna anomenada sarna crostosa o noruega que pot afectar les persones amb un sistema immunològic debilitat.
Es contrau per contacte personal directe i perllongat amb la pell d'una persona infectada.
És poc probable que es transmeti a través d'un contacte físic breu, com ara una abraçada o una encaixada de mans.
També es pot transmetre de manera indirecta en compartir la roba, els llençols o les tovalloles amb una persona afectada, ja que els àcars poden sobreviure fora del cos humà entre 7 i 10 dies en funció de la temperatura i la humitat.
Centres o institucions en les que hi ha un major contacte entre les persones, com són llars d'avis, centres sociosanitaris, centres de persones disminuïdes, escoles i l'entorn familiar, són els àmbits en què es presenten habitualment els brots de sarna.
Els animals no propaguen la sarna humana, sinó un altre tipus de sarna causada per un àcar diferent que no sobreviu ni es reprodueix en l'ésser humà.
Per tant, si una persona té contacte proper amb un animal amb sarna pot presentar una reacció local a la pell, a la zona que ha estat en contacte amb l'animal afectat, i que es resol sense necessitat de tractament.
El període d'incubació (interval des del moment de la infecció fins a l'aparició dels símptomes) pot oscil·lar entre dues i sis setmanes, i entre un i quatre dies en persones que anteriorment ja han patit sarna.
Les persones poden contagiar la malaltia abans de l'aparició dels símptomes.
La sarna produeix picor intensa i severa, especialment durant la nit o després d'un bany calent, quan augmenta la temperatura corporal.
Provoca una erupció a la pell que inclou butllofes i pústules que es trenquen en rascar-se.
El rascat intens pot causar una infecció secundària a la pell.
Els símptomes de la sarna són conseqüència de la reacció al·lèrgica als àcars, els seus ous i els seus residus.
L'erupció en persones adultes acostuma a presentar-se a les mans, els peus, els canells i les aixelles, mentre que en nadons i infants pot aparèixer al cap, la cara, el coll, les plantes dels peus i els palmells de les mans.
La forma més greu de la sarna, anomenada sarna crostosa o noruega, es manifesta amb taques grans amb crostes de color vermell i protuberàncies a la pell.
La picor no és tan intensa o pot estar absent.
Aquesta forma de sarna és més contagiosa.
La detecció es basa en l'examen de la pell per part del metge a fi de verificar la presència de lesions compatibles amb la parasitosi.
El diagnòstic es pot confirmar amb l'observació d'una mostra de pell de la zona afectada sota el microscopi, que pot identificar els àcars, els seus ous o els seus residus.
També caldrà descartar altres afeccions de la pell que poden causar símptomes similars.
La sarna té un tractament altament efectiu, habitualment en forma de cremes i locions, que elimina els àcars i els ous i que actua de forma immediata a la seva aplicació.
Normalment l'aplicació es torna a repetir al cap d'una setmana.
La roba de llit i la roba utilitzada per les persones afectades durant les 48-72 hores abans de l'inici del tractament cal rentar-la en els cicles calents de la rentadora.
Si no es pot rentar, s'haurà de guardar en bosses tancades un mínim de 7 dies.
El metge també por receptar algun medicament per alleujar la picor de la persona infectada.
Després de finalitzar el tractament, la picor encara pot persistir durant un període d'entre dos i quatre setmanes ja que es deu a una reacció d'hipersensibilitat als àcars i als seus residus.
A més de tractar la persona infectada, pot ser necessari fer tractament preventiu als seus contactes més propers.