projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Grup de recerca: Universitat Rovira i Virgili
L'estudi explora les diferents oportunitats generades a partir del Big Data per analitzar la mobilitat de les persones i optimitzar els serveis de transport públic a Catalunya.
El treball es basa en dues fonts d'informació categoritzades com a Big Data: els registres geolocalitzats de la mobilitat de la població a partir de telefonia mòbil i els registres continus de les validacions realitzades amb les targetes intel·ligents de transport públic.
Aquest estudi pilot s'ha realitzat al Camp de Tarragona amb la col·laboració entre la Universitat Rovira i Virgili i l'Autoritat Territorial de la Mobilitat (ATM) al Camp de Tarragona.
L'ATM de l'Àrea de Lleida també ha participat, com a observador, al projecte amb l'objectiu de validar els mètodes i poder replicar l'estudi al seu àmbit territorial en un futur immediat.
El present projecte de recerca té com objecte recollir i analitzar el potencial de la diversitat de fonts de dades que poden resultar d'utilitat en la gestió del transport públic a l'hora d'afrontar amb èxit els reptes en territoris caracteritzats per l'estacionalitat de la demanda.
Les fonts tradicionals de dades han tendit a centrar-se en el comportament espacial dels residents, i han descuidat la mobilitat dels visitants.
A més a més, no han adoptat la perspectiva dinàmica imprescindible per captar les oscil·lacions associades a l'estacionalitat.
Aquest context de manca de dades de qualitat comença a canviar en els darrers anys amb l'adveniment del Big Data.
En primer lloc, i centrat en el transport públic, pel Big Data generat a partir dels sistemes automatitzats de recollida de dades dels sistemes tarifaris integrats que utilitzen les targetes de transport intel·ligents.
En segon lloc, englobant el conjunt de la mobilitat d'un territori, pel posicionament passiu mitjançant la telefonia mòbil.
Aquestes fonts d'informació basades en el Big Data es complementen amb l'adaptació de fonts de dades més tradicionals, com les enquestes al context turístic i els aforaments.
L'anàlisi de totes aquestes fonts permet desxifrar de forma més precisa les necessitats espacials i els comportaments dels visitants, així com la seva interacció amb la població resident.
La informació generada permet no només localitzar, caracteritzar, singularitzar i quantificar les problemàtiques existents pel que fa a la gestió de la mobilitat, sinó que també farà possible el disseny de polítiques públiques i actuacions que es podran introduir en els instruments de planificació de la mobilitat (plans directors de mobilitat, plans de mobilitat urbana a nivell local, plans de mobilitat específics per a zones que funcionen com pols generadors de mobilitat, plans de desplaçaments d'empresa), i també poden servir de base per a les eines de planejament urbanístic en l'àmbit de la mobilitat (estudis d'avaluació de la mobilitat generada associats a planejament urbanístic i equipaments singulars).
Aquest coneixement també ha de ser d'utilitat per a l'avaluació del contingut dels plans i estudis d'avaluació de la mobilitat generada, competència que d'acord amb la llei 9/2003 de la mobilitat, recau sobre les diferents ATM.
Grup de recerca: Universitat Oberta de Catalunya
La finalitat d'aquest treball és promoure la innovació en la prestació dels serveis públics a través de la personalització dels serveis públics utilitzant, si escau, les de dades massives i de la intel·ligència artificial.
La personalització, adaptació i anticipació dels serveis públics a les necessitats de la ciutadania constitueixen una manifestació de la bona administració i contribueixen a l'eficàcia i eficiència públiques i a la confiança en les administracions públiques.
En el capítol 1, es defineix què és la personalització dels serveis que s'ha entès com el procés que canvia la funcionalitat, la interfície, l'accés, el contingut o el distintiu d'una informació, tràmit o servei per augmentar la seva rellevància per a una persona o una categoria de persones.
També es determinen els nivells que pot tenir la personalització dels serveis públics i, en particular, s'analitza la prestació proactiva dels serveis.
Finalment, s'identifiquen els beneficis i els riscos que es poden derivar de la personalització dels serveis públics.
En el capítol 2, es delimita el marc jurídic en el que es pot dur a terme la personalització dels serveis i s'apunta el paper de l'ètica a l'hora de determinar quins serveis es poden personalitzar i com.
En particular, s'exposa com l'ordenament jurídic ja està incorporant la personalització a l'hora de definir els principis i les característiques de l'administració digital i, en particular, s'analitza l'impacte que la protecció de les dades personals en la personalització dels serveis.
En el capítol 3, s'observa que les administracions públiques han de disposar d'unes dades de qualitat per poder personalitzar els serveis que presten.
Això suposa, entre d'altres extrems, que les administracions públiques s'han de dotar d'una governança de les dades que permeti l'adequada presa de decisions en aquest àmbit.
En el capítol 4, es valora l'impacte de la personalització de serveis en l'organització i el procediment i es determinen els fonaments teòrics del procés de personalització d'un servei públic.
En el capítol 5, s'exposa la metodologia que s'ha dissenyat per la innovació en les administracions públiques a través de la personalització dels serveis públics mitjançant l'ús de les dades massives i la intel·ligència artificial.
En aquest capítol s'identifiquen els antecedents que han de concórrer perquè una administració pública pugui valorar la possibilitat de personalitzar un servei.
Finalment, es presenten de manera detallada les quatre fases i les setze etapes que conformen la metodologia que s'ha dissenyat.
Finalment, el capítol 6 incorpora el recull d'experiències de personalització de serveis mitjançant la intel·ligència artificial a les administracions públiques.
Manual que proporciona als alumnes la informació necessària per redactar documents jurídics de manera correcta.
S'ha organitzat en tres grans blocs: Documents, Convencions i Exercicis.
El primer bloc comprèn informació i exemples sobre documents.
El segon, la informació referent a les convencions que caracteritzen el llenguatge jurídic.
Els exercicis, per últim, treballen els aspectes relacionatsamb la redacció administrativa i jurídica.
Barcelona, 2014, Escola d'Administració Pública de Catalunya, 53 pàg.,
El projecte que es presenta parteix d'un cas real en què l'autor pretén explicar i descriure els àmbits d'actuació de la Justícia juvenil per part del Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya i com, davant d'un escenari de contenció de la despesa molt important, aquest fet reforça, al mateix temps, els equips humans i millora les eines disponibles per a la reeducació i la reinserció dels menors infractors subjectes al compliment de mesures judicials.
Al llarg del treball es proposen tot una sèrie de mesures on la racionalització de la despesa d'un servei públic no té perquè comportar una disminució de la qualitat del servei que es presta, sinó que, fins i tot, implica una millora d'aquest servei.
Joaquim Clavaguera Vilà és llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona, màster en Comerç Internacional per l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Barcelona i del Mestratge en Alta Funció Directiva per l'Escola d'Administració Pública de Catalunya.
Advocat de professió, des del gener de 2011 és el director general d'Execució Penal a la Comunitat i de Justícia Juvenil de la Generalitat de Catalunya.
2 Àmbits d'actuació de la Direcció General d'Execució Penal a la Comunitat i Justícia Juvenil
2.1 Els equips tècnics (Servei de Mediació i Assessorament Tècnic)
2.2 Els equips de medi obert (Àrea de Medi Obert)
2.3 Els centres de justícia juvenil (Servei de Centres Educatius)
3 Motius en què es fonamenta la reorganització dels centres educatius
4 La nova organització del mapa de centres
5 Destinació dels treballadors dels centres educatius els Til·lers i Montilivi
6 Justificació legal per proposar les mesures de racionalització
7 Resultat econòmic de les mesures de racionalització relacionades amb la reorganització dels centres educatius de la Direcció General d'Execució Penal a la Comunitat i Justícia Juvenil del Departament de Justícia.
8 Conclusions i resultat final de tot el procés
Barcelona, 2015, Escola d'Administració Pública de Catalunya, 68 pàg, DOI: 10.2436/10.8030.03.7, ISBN-13: 978-84-608-3047-4
El treball l'ha dut a terme un equip multidisciplinari d'investigadors encapçalat per la Dra.
La premissa de la qual parteix és que Catalunya disposa d'un sistema científic modern i pioner en molts àmbits, però amb certs aspectes que requereixen millores, com els relacionats amb la seva governança o amb la transferència de coneixements i resultats.
Per tal de proposar aquestes millores, el treball analitza models de referència europeus (Alemanya, Àustria i el Regne Unit), on troba possibles solucions aplicables al sistema català.
Professora titular de dret constitucional de la UB i catedràtica acreditada en dret constitucional.
Directora de la línia de recerca "Ciència i universitats" de l'Observatori universitari Institut de Dret Públic de la UB.
Professora titular de dret administratiu de la Universitat d'Oviedo.
Directora General de Recerca i Universitats del Govern d'Astúries entre 2007 i 2015.
Doctora en humanitats per la Universitat Carlos III de Madrid.
JAE-DOC a l'Institut d'Estudis Socials Avançats del Consell Superior d'Investigacions Científiques (IESA-CSIC) i experta en polítiques públiques de ciència i innovació al Joint Research Centre de la Comissió Europea (JRC-EC).
Anàlisi de la gestió i la planificació de la recerca i la innovació a Europa
1.1 Alemanya: la col·laboració com a eix del sistema
1.1.2 La planificació de la política científica
1.1.3 Gestió i planificació de la col·laboració publicoprivada i de la transferència
1.2 Àustria: el predomini de la federació
1.2.2 La planificació de la política científica
1.2.3 Gestió i planificació de la col·laboració publicoprivada i de la transferència
1.3 Regne Unit: el protagonisme de les agències
1.3.2 La planificació de la política científica
1.3.3 Gestió i planificació de la col·laboració publicoprivada i de la transferència
1.4 Catalunya: un model propi concomitant a l'estatal
1.4.2 La planificació de la política científica
1.4.3 Gestió i planificació de la col·laboració publicoprivada i de la transferència
Conclusions sobre els sistemes de recerca i innovació europeus
2.1.1 Rellevància i conseqüències de l'assumpció de competències en política científica
2.1.2 Relacions de col·laboració entre els diversos nivells de poder públic
2.1.3 Valor i repercussions de la bona governança científica
2.2 La planificació de la política científica
2.2.1 Elaboració de les estratègies en recerca i innovació
2.2.2 Coordinació de les prioritats científiques a través de les estratègies
2.2.3 Instruments complementaris a les estratègies
2.2.4 Contingut de les estratègies
2.2.5 Realisme i avaluació de la planificació
2.3 Gestió i planificació de la col·laboració publicoprivada i de la transferència
2.3.1 Instruments de promoció de la col·laboració i de la transferència
2.3.2 Avaluació dels instruments de foment de la col·laboració i de la transferència
4 Nota biogràfica de les autores
Aquest document és fruit d'una recerca promoguda a partir de la subvenció a treballs de recerca sobre l'Administració pública de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya (Resolució GRI/2844/2013, de 20 de desembre), i ha estat sotmès a una avaluació externa que n'ha validat el contingut i n'ha recomanat la publicació.
Capítol I. Introducció: la gestió mancomunada de serveis púb lics
Delimitació de l'objecte d'estudi: el concepte de 'gestió mancomunada de serveis públics'
Estudi del règim jurídic de les fórmules de gestió mancomunada a Catalunya
I. Les mancomunitats de municipis
I. La implantació territorial de les formes de gestió mancomunada a Catalunya
Criteris de valoració de les formes de gestió mancomunada
Quadre comparatiu de les formes de gestió mancomunada de serveis públics en l'àmbit supramunicipal a Catalunya
Qüestionaris a les mancomunitats i consorcis
Mancomunitats i consorcis estudiats
Índex de taules, gràfics i mapes
El present treball intenta ser una reflexió a l'entorn dels serveis locals d'ocupació (SLO) que s'han anat constituït arreu de Catalunya en els últims anys.
Aquests serveis desenvolupen una tasca important d'atenció a usuaris (demandants d'ocupació i empreses) i suposen una de les cares més visibles i d'interrelació més directa entre Administració local i ciutadania.
Actualment, el paper del directiu d'un SLO és cabdal per articular un servei potent.
Si es pretén un SLO punter, capaç de posicionar el municipi, cal un estrat directiu amb capacitat per definir models de desenvolupament propis, tot mobilitzant la xarxa d'actors local.
En aquest estudi s'intenta fer, en primer lloc, una aproximació a la situació actual dels serveis locals d'ocupació, repassant el marc en què es mouen i les principals accions que actualment s'hi executen, per passar posteriorment a una reflexió sobre els principals problemes i les possibles vies de solució.
Formalment el treball s'estructura en sis apartats.
Els tres primers coincideixen clarament amb la part descriptiva, mentre que el cinquè és la part valorativa.
Entremig hi ha un apartat de gestió dels SLO que és alhora un recull d'informacions amb propostes en aquest sentit.
El treball finalitza amb unes consideracions que recullen els aspectes més rellevants que afecten un directiu d'un SLO.
Barcelona, 2010, Escola d'Administració Pública de Catalunya, 41 pàg., ISBN 978-84-393-8623-0.
Aquest estudi és fruit d'un treball de recerca fet en el marc de la 4a edició del Mestratge en alta funció directiva de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya i ha estat sotmès a avaluació externa per personal expert en la matèria, que n'ha validat el contingut i n'ha recomanat la publicació.
L'Escola d'Administració Pública de Catalunya és una de les institucions recuperades amb el desplegament de l'autonomia i que, en aquell moment, va enllaçar amb la tradició iniciada al començament de segle.
Seguint aquest llegat, doncs, l'Escola ha de connectar amb la tradició de continuar esdevenint mirall del bon govern i institució de referència per a la innovació en la gestió pública.
En aquest marc, es presenta aquest treball, que planteja un model conceptual i institucional de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya en un horitzó més o menys proper que, més enllà del context polític, estructural i social sigui viable i sostenible en la mesura que respongui efectivament i sense fissures a una agenda institucional, a unes demandes actuals i amb visió de demandes de futur.
Partint de l'anàlisi dels models d'Escola al llarg dels últims vint anys, es proposa una orientació estratègica conceptualment lògica i sòlida, però alhora flexible, adaptativa i atenta al context institucional amb vista a un model de futur.
A partir d'aquesta anàlisi es fan quatre propostes de models organitzatius estratègics per a l'Escola tot partint de dos eixos bàsics: l'eix de competència i l'eix d'àmbit d'actuació.
Finalment, un cop analitzats els quatre models purs possibles, es defensa la proposta d'un model en concret en què encaixen millor els dilemes analitzats en la proposta conceptual i estratègica
Marta Rovira Romà és llicenciada en Filologia Catalana per la Universitat de Barcelona, màster en Alta Funció Directiva per l'Escola d'Administració Pública de Catalunya i postgrau en Tècniques i Mitjans de Comunicació per la Universitat de Lleida.
Ha estat formadora de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya com a especialista en comunicació, i en instruments de comunicació a Internet per a la innovació de serveis en l'Administració.
Ha publicat articles i manuals sobre comunicació, innovació i entorns web a l'Administració pública de
Ha ocupat diversos càrrecs tècnics a l'Administració pública catalana.
Actualment és subdirectora de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya, organisme autònom dependent del Govern català que té com a objectius la formació i la investigació en administració pública.
Un repàs a l'evolució històrica recent de l'Escola d'Administració
Cinquena etapa: des de l'any 2007 fins avui
Recerca per a la innovació en la formació, la selecció i la
Externalització de la formació directiva i alts càrrecs
Possibles models organitzatius estratègics (MOE)
Proposta de model institucional: Consorci Escola d'Administració
Barcelona, 2010, Escola d'Administració Pública de Catalunya, 54 pàg., ISBN 978-84-393-8644-5.
Aquest estudi és fruit d'un treball de recerca fet en el marc de la 4a edició del Mestratge en alta funció directiva de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya (2008-2009), que ha estat sotmès a avaluació externa per personal expert en la matèria, que n'ha validat el contingut i n'ha recomanat la publicació.
L'objectiu d'aquest treball és desenvolupar una reflexió sobre la necessitat de plantejar l'abordatge de la figura del comandament com a peça clau per a la implantació amb èxit de les noves pràctiques de gestió de persones que s'imposen a les organitzacions públiques per aquests propers anys.
Es proposa el model de gestió per competències com una de les orientacions contemporànies més consistents per a la gestió dels recursos humans i es plantegen les raons que justifiquen la implantació d'aquest nou model de gestió per als comandaments, així com els objectius principals que es pretenen assolir en aplicar-lo.
A continuació s'exposen les premisses del model, el Diccionari de competències professionals, tant la metodologia seguida com el resultat, i finalment es presenta la proposta concreta del model de comandament per al personal d'administració i tècnic de la Generalitat de Catalunya.
L'estudi se centra en el col·lectiu de personal d'administració i tècnic —excloent-ne els col·lectius del cos de mossos d'esquadra, Administració de justícia, bombers, agents rurals i penitenciaris—, però els resultats podrien ser, amb les oportunes adaptacions, perfectament extrapolables a les persones que en l'organització de la Generalitat de Catalunya tenen personal al seu càrrec.
Juliana Vilert és llicenciada en Psicologia per la Universitat de Barcelona i Màster en alta funció directiva per l'Escola d'Administració Pública de la Generalitat de Catalunya.
Ha cursat el Mestratge en criminologia i execució penal per la Universitat Autònoma i el Mestratge de neuropsicologia per la Universitat Autònoma de Barcelona.
Va començar la seva activitat a l'Administració de la Generalitat de Catalunya l'any 1992 com a psicòloga al Servei de Rehabilitació i Tractament de la Direcció General de Serveis Penitenciaris del Departament de Justícia; posteriorment va ocupar els lloc de cap de la Secció de Selecció i Avaluació del Servei de Selecció, Avaluació i Seguiment de l'Escola de Policia de Catalunya del Departament d'Interior i el d'inspectora de la Inspecció General de Serveis de Personal de la Direcció General de Modernització del Departament de Governació i Administracions Públiques.
Actualment és subdirectora general de Gestió de Recursos Humans de la Direcció General de Funció Pública i, des de l'any 1995, és consultora de psicologia de la personalitat de la Universitat Oberta de Catalunya.
Justificació del projecte: plantejaments previs
Del treballador del coneixement i la gestió del talent
Cap a un nou model de comandament
Diccionari de competències professionals per a l'exercici del comandament
El model de comandament per al personal d'administració i tècnic de la Generalitat de Catalunya
Barcelona, 2012, Escola d'Administració Pública de Catalunya, 97 pàg.
Aquest estudi és fruit d'un treball de recerca fet en el marc de la 5a edició del Mestratge en alta funció directiva de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya (2009-2010), que ha estat sotmès a avaluació externa per personal expert en la matèria, que n'ha validat el contingut i n'ha recomanat la publicació.
Avaluar és emetre judicis de valor sobre un objecte, un procés o una organització.
Actualment, al nostre país, hi ha un problema cultural d'hàbit de treball respecte a la integració de la cultura de l'avaluació en el dia a dia de les nostres organitzacions.
Som, però, cada vegada més conscients que avaluar és la millor manera de planificar adequadament els programes, les activitats i les accions en què tenim responsabilitat.
Avaluar és saber si hem assolit el resultat que preteníem.
Com molt bé diu Josep M. Vallès, president d'Ivàlua (Institut Català d'Avaluació de Polítiques Públiques), l'avaluació en el sector públic "és a més a més un acte de responsabilitat" a l'hora de gestionar els recursos públics, lligats a l'interès general i que cal gestionar, per tant, amb uns criteris d'eficàcia i eficiència evidents.
I hi afegiria que avaluar és també un acte de transparència en la gestió, un acte que ens fa més bons gestors, perquè ens ajuda a distribuir millor els recursos, a no perdre de vista el sentit del que fem i, evidentment, un acte que ens ajuda, ens obliga a planificar la feina que és responsabilitat nostra.
És per això que vull que aquest projecte contribueixi a crear un model de treball per a la Direcció dels Serveis Territorials de Justícia a Lleida, un model que incorpora l'avaluació com a element clau en un procés on el quadre de comandament i altres eines de seguiment es constituiran en eines fonamentals de la feina del dia a dia.
I tot això comptant amb la implicació dels comandaments intermedis i potenciant tant la programació conjunta com el seguiment de les actuacions i dels resultats assolits al llarg de l'any.
Luis Franco Bergua és llicenciat en psicologia per la UNED, diplomat en professorat d'EGB per la Universitat Autònoma de Barcelona i màster en Alta funció directiva per l'Escola d'Administració Pública de Catalunya.
Té una llarga trajectòria al Departament de Justícia, on ha treballat d'educador en centres de justícia juvenil i de psicòleg en l'àmbit de l'Administració de Justícia, de la justícia juvenil i de l'àmbit penitenciari.
Ha ocupat llocs de responsabilitat com a subdirector de tractament del Centre Penitenciari Ponent i com a director dels Serveis Territorials de Justícia a Lleida, des de 2004 al 2011.
Ha estat, com a regidor de l'Ajuntament de Lleida, responsable de l'àmbit de Formació i inserció sociolaboral.
Actualment treballa com a psicòleg al Centre Penitenciari Ponent desenvolupant els programes d'intervenció i tractament dels interns que han comès delictes sexuals o d'especial violència.
És també professor de la UdL en el Departament de Pedagogia i Psicologia i formador de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya (EAPC)