Puig-reig i les colònies tèxtils
La primera referència escrita sobre el lloc de Puig-reig és l'acta de consagració de l'església del castell de Puig-reig, dedicada a Sant Martí, de l'any 907 (al segle X).
L'església, una petita fortificació dalt fel turó que dominava l'estreta vall del Llobregat, va ser consagrada pel bisbe Nantigis de la Seu d'Urgell a instàncies dels pobladors del lloc que, ben segur, l'havien edificada en època de Guifré el Pilós, arran de la intensa repoblació i organització del comtat de Berga.
El terme del castell incloïa tot l'actual terme municipal dins el qual tenien importants propietats els comtes de Cerdanya, els de Barcelona, els del monestir de Ripoll, Sarrateix i la Portella i, a partir del segle XI, la família vescomtal del Berguedà.
El vescomte Guillem de Berguedà va fer importants donacions als frares del Temple al terme casteller de Puig-reig i a altres llocs del Berguedà, però va ser precisament el seu fill, el trobador Guillem de Berguedà qui, al seu testament de l'any 1187, va deixar a l'orde militar el castell de Puig-reig amb el seu terme i Fonollet.
El testament del trobador no va ser confirmat fins l'any 1231 pel rei Jaume I però, durant aquest llarg període d'espera els Templers van consolidar el seu domini a l'entorn de Puig-reig mitjançant més donacions, compres o servituds.
Així, entre 1236-39 els Comanadors del Temple, coneguts fins a aleshores com del Berguedà i de la Cerdanya, i dependents de la gran comanda templera de Palau (al Vallès), comencen a ser documentats com a Comanadors de Puig-reig.
Les crisis demogràfiques i econòmiques del segle XIV van provocar un important desgavell al lloc.
L'antiga vila medieval a recer del castell va desaparèixer i el terme va esdevenir rural i de poblament dispers.
Durant els segles XVI al XVIII que es van consolidar les grans masies d'origen medieval i en van sorgir de noves.
A l'últim terç del segle XIX, al peu del Llobregat van començar a instal·lar-se, aprofitant alguns antics molins fariners, fàbriques de filats i teixits de cotó que van esdevienir colònies industrials.
Puig-reig va ser el municipi de la comarca amb més colònies: a les primeres de l'Ametlla de Merola (1871), Cal Prat (1871-1877) i Cal Pons (1875) s'hi van afegir les de Cal Casas (finals del segle XIX), Cal Marsal (1889), Cal Riera (1898) i Cal Vidal (1900).
El poble va créixer espectacularment gràcies a la nova activitat econòmica vinculada al tèxtil; van proliferar els serveis i el nou nucli urbà va començar a créixer a partir de la plaça de la Creu i es va formar un poble allargassat, paral·lel al Llobregat i a la carretera, amb gent procedent de l'Alt Berguedà i de les zones rurals veïnes del Baix Berguedà, al mateix temps que els propietaris de les fàbriques creaven les seves colònies, interessants conjunts urbanístics i arquitectònics: edificis industrials, pisos per als treballadors, torres i esglésies amb una barreja de Modernisme i Historicisme Medievalista, cafès-casinos, teatres, escoles, convents, baixadors i estacions de trens, botigues o camps de futbol i bàsquet.
En els últims anys la important crisi del sector tèxtil ha provocat el tancament de les fàbriques de Cal Casas, Cal Riera, Cal Vidal, Cal Marsal, Cal Prat, Cal Pons.
En molts casos s'han museïtzat per mostrar el patrimoni industrial i els costums de la vida quotidiana a les colònies tèxtils.
Actualment Puig-reig compta amb 4.094 habitants.
(fotografies dels webs Patrimoni Arquitectura, Patrimoni Cultural i Museu de la Colònia Vidal )