projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
A) Disposar de la llicència municipal d'activitats o de l'autorització equivalent.
B) Adoptar les mesures necessàries per a garantir que es respecten els nivells màxims d'emissió de contaminants a l'atmosfera establerts amb caràcter general o especial o imposats expressament en la llicència municipal d'activitats o en l'autorització equivalent.
C) Instal·lar i mantenir en perfecte estat de servei els sistemes de control o de mesurament per tal de vigilar contínuament o periòdicament l'emissió de substàncies contaminants, sempre que s'estableixi per reglament o que s'imposi expressament en l'acte d'autorització.
A) No exercir cap activitat si no disposen de la llicència municipal corresponent.
B) Adoptar les mesures correctores necessàries per a garantir que les emissions contaminants a l'atmosfera respecten els nivells màxims d'emissió establerts amb caràcter general o especial.
C) Instal·lar i mantenir en perfecte estat de servei els aparells de control o les estacions de mesurament amb registre incorporat o amb indicador, per tal de vigilar contínuament o periòdicament l'emissió de substàncies contaminants, sempre que s'estableixi per reglament.
Per a la prescripció extintiva regiran els terminis
especials establerts en aquesta Compilació i, en el que no
hi sigui previst, els especials que determina el Codi
Les accions i els drets, siguin personals o reals, que no
tinguin assenyalat termini especial, i les servituds,
prescriuran al cap de trenta anys, llevat les accions i els
drets reals sobre béns mobles, que prescriuran al cap de sis
Les servituds positives aparents es començaran a usucapir des que s'exercitin o es realitzin els actes necessaris per a llur exercici, i les negatives i les no aparents, des que es realitzin actes oposats a la llibertat del domini del predi servent, que revelin la intenció de tenir servitud.
Les servituds discontínues es podran adquirir per usucupació i mmemorial.
Aquesta tindrà lloc quan l'actual generació, ni per ella mateixa ni per tradició de l'anterior, no hagi conegut un altre estat de coses.
El que disposa aquest article s'entendrà sens perjudici del que ordena l'article 283.
La usucapió del domini i dels altres drets reals sobre coses immobles, llevat de les servituds, que mai no es poden usucapir, té lloc per la possessió en concepte d'amo pel temps de trenta anys, sense necessitat de títol ni de bona fe.
Això mateix és aplicable al domini i a tots els altres drets reals sobre coses mobles, però el temps és de sis anys.
La usucapió del domini i dels altres drets reals sobre coses immobles, àdhuc les servituds no compreses a l'article 283, tindrà lloc per la possessió en concepte d'amo pel temps de trenta anys, sense necessitat de títol ni de bona fe.
Això mateix serà aplicable al domini i tots altres drets reals sobre coses mobles, però el temps serà de sis anys.
Les reversions establertes en donacions a favor del donant, el seu consort o els hereus d'aquell es regiran pel que disposen els articles 87 i següents del Codi de Successions per Causa de Mort en el Dret Civil de Catalunya.
Les establertes a favor de tercers es regiran pels preceptes relatius als fideïcomisos.
La reducció o supressió de donacions per inoficiositat legitimària i les donacions per causa de mort es regiran pel que disposa el Codi de Successions per Causa de Mort en el Dret Civil de Catalunya.
Les reversions que, a favor de persones distintes del donant, hom estableixi en les donacions, d'acord amb el que permet l'article 641 del Codi civil, es regiran pels preceptes d'aquesta Compilació relatius a les substitucions fideïcomissàries, llevat quan la reversió hagi estat pactada a favor del donant, o, en defecte seu, dels hereus d'aquest o del seu cònjuge.
La reversió o supressió de donacions per inoficiositat legitimària es regirà pel que disposa aquesta Compilació.
En les donacions per causa de mort hom s'atindrà al que disposen els articles 245 i següents.
Per a la validesa de les donacions, qualsevol que en sigui la quantia, no serà exigit el requisit de la insinuació.
Seran nul·les les donacions universals fetes fora dels capítols matrimonials.
No perjudicaran els creditors del donant les donacions que aquest atorgui amb posterioritat a la data del fet o de l'acte del qual neixi el crèdit d'aquells, sempre que manquin altres recursos legals per a llur cobrament.
La constitució d'un cens sense domini a canvi de la transmissió d'una finca que queda gravada pel dit cens, que dóna al censualista el dret de percebre una pensió periòdica, en diners o en fruits, durant la vida d'una o dues persones que a la saó existeixin, s'anomena vitalici, i es podrà constituir a favor de qualsevol persona o persones, encara que no siguin les que transmetin la dita finca.
El vitalici es constituirà en escriptura pública i serà irredimible, llevat d'acord mutu.
La constitució del dret a percebre periòdicament una pensió en diners durant la vida d'una o dues persones que a la saó visquin, a canvi de la percepció d'un capital o preu, és anomenada violari, i es podrà constituir a favor de qualsevol persona o persones, encara que no siguin les que lliurin el dit capital o preu.
Si no hi ha cap altre pacte, les pensions seran pagades per terminis anticipats.
El censatari podrà exigir en qualsevol temps la redempció del censal, sempre que l'efectuï íntegrament i pagui les pensions degudes.
Això no obstant, hom podrà pactar la irredimibilitat del censal, però només temporalment, en la mateixa mesura permesa per al cens emfitèutic.
Serà aplicable als censals el que hi ha establert per a les emfiteusis tocant al pagament de les pensions endarrerides.
Les hipoteques constituïdes en garantia del censal no prescriuran mentre no prescrigui aquest.
Constituït el censal amb pacte de millora, el perceptor de la pensió podrà exigir-ne, dins el temps estipulat, o en defecte seu després de transcorreguts cinc anys, la garantia, amb fiança o amb hipoteca, o el millorament de la que hagués estat establerta.
En tot altre cas, el pagador de la pensió podrà ésser compel·lit a restituir el capital del censal.
L'obligació, anomenada censal, de pagar indefinidament una pensió anual a una persona i als seus successors, en virtut del capital rebut pel qui la contreu, serà redimible i haurà de constar en escriptura pública.
La pensió del censal s'haurà de pagar per anualitats vençudes, llevat pacte contrari.
Per tal de redimir el censal, si no consta el capital lliurat, hom capitalitzarà la pensió al tres per cent.
Per a obtenir la redempció, el rediment ha de satisfer al titular de la propietat gravada:
-1 El preu fixat per a la redempció en el moment de la venda, que pot ésser diferent del preu d'aquesta.
Si no es fixa expressament cap preu per a la redempció, s'entén que aquest és el mateix de la venda, calculat en pessetes constants des de la data de la venda.
-2 Les addicions posteriors al preu el valor de les quals es justifiqui.
-3 Les despeses de reparació de la cosa, però no pas les de simple conservació.
-4 Les despeses útils, estimades en l'augment de valor que per elles hagi experimentat la cosa al temps de la redempció, les quals no poden excedir el preu de cost ni, en cap cas, el vint-i-cinc per cent del preu fixat per a la redempció.
-5 El cost de les despeses inherents a la constitució de les servituds adquirides en profit de la cosa immoble venuda, calculat en pessetes constants des de la data de la venda.
-6 Les despeses de conreu relatives a la producció dels fruits pendents al temps de la redempció, llevat que el rediment autoritzi el titular de la propietat gravada a recollir-los al seu temps.
-7 Les despeses que hagi ocasionat el contracte de venda a carta de gràcia, inclosos els impostos i el lluïsme, si ha estat pactat així.
Redimida la cosa venuda a carta de gràcia o empenyorament, restarà lliure de les càrregues o gravàmens que el comprador o el successor li hagués imposat d'ençà de la data de la venda; però el preu de la redempció estarà afecte, fins on abasti, a l'abonament de tals càrregues o gravàmens.
El comprador o el successor haurà d'indemnitzar el rediment per la disminució de valor que la cosa hagués sofert per causa a ell imputable.
-1 La propietat gravada és susceptible de transmissió i de gravamen.
Si la redempció es produeix abans de l'execució, si s'escau, del gravamen, aquest acte ha d'ésser notificat fefaentment al creditor, el qual pot exigir la consignació de la quantitat pagada com a preu de la redempció, la qual queda afectada al pagament del crèdit.
Si la cosa venuda a carta de gràcia i gravada es deteriora per culpa del posseïdor, el creditor pot demanar al jutge de primera instància, havent justificat prèviament aquell fet, que faci cessar les activitats que produeixen o poden produir el deteriorament de la cosa.
Si continua l'abús del posseïdor o el deteriorament, el jutge pot acordar el nomenament d'un administrador judicial de la cosa.
-2 Redimida la cosa venuda a carta de gràcia, resta lliure de les càrregues o els gravàmens que el comprador o els successius titulars de la propietat gravada li hagin imposat des de la data de la venda, però el preu de la redempció resta afecte, fins on abasti, a l'abonament de tals càrregues o gravàmens.
No obstant això, el rediment pot resoldre els arrendaments notòriament gravosos que el propietari hagi realitzat.
-3 Al temps de la restitució, el titular de la propietat gravada ha d'indemnitzar el rediment per la disminució de valor que la cosa hagi sofert per causa imputable a ell mateix i als anteriors titulars.
Per a obtenir la redempció en les vendes a carta de gràcia o empenyorament, el rediment haurà de satisfer al comprador o a qui hagi succeït a aquest en la propietat de la cosa objecte dels susdits contractes:
Les despeses extraordinàries de conservació o refecció, les millores útils i les servituds adquirides en profit de la cosa venuda, si es tracta d'una finca.
Les despeses de conreu relatives als fruits pendents al temps de la redempció, llevat que el rediment autoritzi el comprador o successor a recollir-los al seu temps.
Les despeses que hagués ocasionat el contracte de venda a carta de gràcia, inclosos els impostos i el lluïsme, quan així hagi estat pactat.
-1 En la venda a carta de gràcia el venedor es reserva el dret de redimir o recuperar la cosa venuda, per un preu determinat, durant un termini màxim de trenta anys, si és immoble, o de sis anys, si és moble.
En el cas d'immobles, el termini del dret de redimir es pot fixar per la vida d'una o de dues persones determinades existents en el moment d'ésser subscrit el contracte.
Per excepció, si el venedor o els seus successors ocupen la finca venuda amb carta de gràcia o la detenen per qualsevol títol, el dret de redimir no caduca pel simple transcurs del termini pactat i cal un requeriment especial, amb fixació d'un nou termini improrrogable, que no pot ésser inferior a tres mesos.
-2 El dret de redimir té caràcter real i pot ésser sotmès a condició.
-3 El dret de redimir és indivisible, llevat que diferents coses siguin venudes a carta de gràcia en una mateixa compra-venda i s'hi estableixi una part de preu individualitzada per a cadascuna.
En aquest cas, es pot obtenir la redempció de cada cosa a mesura que se satisfà la part de preu corresponent.
-4 El dret de redimir és susceptible de transmissió i gravamen.
En aquest darrer cas, és directament executable, sense necessitat de l'exercici previ del dret.
En les vendes a carta de gràcia o empenyorament de béns mobles o immobles, el dret de redimir que el venedor es reserva per adquirir allò que ha estat venut pel preu mateix de la venda caducarà en extingir-se el termini de durada estipulat, que no podrà excedir els trenta anys, o en morir el venedor, si hagués estat pactat per la vida d'aquest.
Si hom no hagués estipulat termini o si aquest fos indefinit, caducarà al cap de trenta anys, a comptar des de la data del contracte.
El dret de redimir i la propietat resoluble del comprador seran alienables, i l'un i l'altra susceptibles d'ésser, a llur torn, venuts separadament a carta de gràcia, o sia a reempenyorament i sobreempenyorament, respectivament.
Per excepció, quan la finca sigui rústica i el venedor o el successor l'ocupin o la detinguin per qualsevol títol, el dret de redimir no caducarà pel simple transcurs del termini pactat, i caldrà un requeriment especial amb fixació d'un nou termini no inferior a tres mesos.
Els subestabliments amb domini anomenat mitjà existents a l'antic territori emfitèutic de Barcelona i altres comarques de Catalunya amb anterioritat a la vigència de la Llei de Censos, subsistiran amb llurs drets de domini adaptats a les disposicions de la dita Llei i de la present Compilació.
Els senyors directes i mitjans podran fer ús del dret de fadiga, amb preferència del que sigui més immediat a l'emfiteuta, i sempre amb subjecció a les mateixes disposicions establertes per al primer.
Correspondrà al censatari el dret de fadiga, comprensiu dels de tempteig i de retracte, en cas d'alienació a títol onerós dels seus drets dominicals pel censualista.
El censatari haurà d'usar d'aquests drets dins el termini establert en la Llei Especial de Censos i complementàries.
Si són diversos els censataris o la finca acensada es trobava constituïda en usdefruit, serà d'aplicació el que disposa l'article 315.
El senyor directe vindrà obligat a atorgar carta precària, o sia títol nou a favor del posseïdor d'una finca emfitèutica que justifiqui haver-la posseïda per si mateix i els seus antecessors pacíficament i sense interrupció per espai de trenta anys, havent pagat durant aquest temps les pensions vençudes.
Si el senyor directe ho exigeix, haurà de satisfer igualment els lluïsmes exigibles i no satisfets d'ençà de la darrera capbrevació o firma per raó de domini i aprovació de la transmissió realitzada sense protesta ni reserva.
Seran a càrrec de l'emfiteuta les despeses de la nova escriptura.
El senyor directe tindrà també el dret dit de capbrevació, o sia el de fer-se reconèixer com a tal, a costa seva, per l'emfiteuta i en escriptura pública.
Quan el senyor directe demani d'ésser reconegut per l'emfiteuta, haurà d'exhibir els títols del seu dret i demostrar que aquest posseeix la finca acensada.
La quasi possessió del cens per espai de trenta anys equivaldrà al títol, si hom ha percebut les pensions durant aquest temps.
Quan el domini directe d'una finca pertanyi a diversos proindivís, no es podrà exercitar el dret de fadiga si no ho fan tots conjuntament, o un o diversos d'ells per cessió dels restants.
Si el domini directe es trobava constituït en usdefruit, el dret de fadiga correspondrà al nou propietari.
Els drets de tempteig i de retracte que comprèn la fadiga no es podran cedir separadament del cens.
El dret de fadiga, en qualsevol de les seves manifestacions de tempteig o de retracte, es perdrà:
Quan hom hagi cobrat el corresponent lluïsme o consentit alienació mitjançant firma per raó de domini o d'una altra forma.
En tots els casos en què, per actes propis posteriors a la data en què hom hagi tingut notícia de l'alienació, hom demostri consentir-la.
Quan s'exerciti el dret de redempció, sempre que sigui abans de dictar-se sentència donant lloc a la fadiga.
Tot censualista, fora del titular dels censos sense domini, tindrà el dret de prelació anomenat de fadiga i podrà, en conseqüència, exercitar el de tempteig i, si s'escau, el de retracte, per a adquirir la finca acensada que hagi estat alienada a títol onerós, pel mateix preu o en les condicions convingudes amb l'adquirent.
Aquests drets s'hauran d'exercitar dins els termes fixats en la Llei Especial de Censos.
El censualista que en virtut dels esmentats drets hagués consolidat el ple domini d'una finca, no el podrà transmetre de nou a títol onerós fins que haurà transcorregut el termini prescrit en la dita llei.
El dret a reclamar el lluïsme prescriurà al cap de trenta anys d'haver-se acreditat.
Els lluïsmes no es presumiran satisfets o condonats pel mer fet de rebre el senyor directe, del nou emfiteuta, les pensions del cens; però sí quan aquell consentís a la capbrevació, i quan concorregués, sense protesta ni reserva, a l'escriptura d'alienació.
Sens perjudici del que disposen les lleis especials de censos, la quota del lluïsme s'haurà de regular per les disposicions del títol de constitució de l'emfiteusi, i en defecte seu, al tipus del dos percent.
A l'antic territori emfitèutic de Barcelona i en defecte de pacte caldrà atenir-se al que disposen les esmentades lleis.
En les vendes a carta de gràcia o amb pacte de retre es deurà la meitat del lluïsme en la venda i l'altra meitat en la retrovenda o en quedar ferma aquella.
El lluïsme serà calculat en les permutes sobre l'estimació de la finca emfitèutica.
Quan hom aporti una finca emfitèutica a una Societat, es fixarà el lluïsme sobre el valor assignat a l'aportació, i en les adjudicacions en cas de dissolució, sobre el valor d'adjudicació o de venda.
No es deurà lluïsme si les adjudicacions s'efectuen a favor d'un o de diversos socis.
No es deurà lluïsme: en les alienacions realitzades per expropiació forçosa; en les fetes a títol lucratiu a favor dels ascendents o descendents de l'alienant; en les transmissions a títol hereditari, i en l'agnició de bona fe, revelada dintre l'any següent a l'adquisició fiduciària.
A l'antic territori emfitèutic de Barcelona, Girona, Vic, Mataró, Igualada, Vilafranca del Penedès, Granollers, Cardedeu, Moià, Corró d'Avall i llocs del terme de les Franqueses del Vallès no es deurà lluïsme en les alienacions a títol lucratiu de béns situats en llur respectiu territori.
En les transmissions de béns situats a la vila de Moià, que s'hi celebrin i tinguin lloc entre els seus veïns, siguin a títol lucratiu o onerós, no es deurà lluïsme.
Tampoc no se'n deurà en les vendes de finques situades a la Vall de Ribes quan s'efectuïn entre els seus habitants.
En l'emfiteusi amb domini, el senyor directe tindrà el dret a percebre lluïsme per cada transmissió de la finca, fora dels casos previstos a l'article següent; però en les emfiteusis establertes amb posterioritat a la vigència de la Llei de Censos, de 31 de desembre de 1945, només es guanyarà lluïsme quan hagi estat expressament estipulat i amb la limitació establerta a l'article 40 de l'esmentada Llei.
En cas d'usdefruit correspondrà a l'usufructuari el dret de percebre lluïsme, si no disposen altrament el títol de constitució o el costum del lloc.
La reclamació de pensions degudes no podrà excedir les vint-i-nou darreres.
El pagament de tres pensions consecutives sense reserva pel perceptor eximirà de pagar les anteriors.
La finca respondrà del pagament de les pensions vençudes i no satisfetes, i de l'import dels lluïsmes també vençuts i no satisfets durant els últims trenta anys.
Tocant a tercer, caldrà atenir-se al que disposa la Llei Hipotecària.
El senyor directe tindrà dret a percebre la pensió en la forma, al temps i al lloc convinguts i, en defecte de pacte o de costum, en diners, per mensualitats vençudes i al domicili del deutor.
La pensió podrà ésser en diners o en fruits.
La manca de pagament de pensions no farà caure la finca en comís, llevat que hagi estat establert en el títol de constitució.
L'emfiteusi es podrà constituir:
Per contracte, anomenat establiment, que haurà de constar necessàriament en escriptura pública.
Per disposició per causa de mort.
Quan l'emfiteusi sigui constituïda per contracte, hom podrà estipular el pagament a favor de l'estabilient i per una sola vegada, al comptat o a termes, d'una quantitat que s'anomena entrada.
El cens emfitèutic que atorga tots els drets regulats en el capítol segon d'aquest títol i en les altres disposicions legals esmentades a l'article anterior és anomenat cens amb domini, i el censualista, senyor directe.
El que confereix els drets de cobrar la pensió o de fadiga es denomina cens a nua percepció; el que atribueix el dret a la pensió, cens sense domini, i e l que reserva al titular de la finca el domini útil, cedint a tercer el dret de cens en qualsevol de les variants anteriors, es diu revessejat.
Si un predi té constituïda a favor seu una servitud de llums o de vistes, l'amo del terreny veí que vulgui edificar haurà de deixar al davant d'aquesta servitud l'androna a què es refereix l'article 293, llevat que el títol de constitució estableixi una altra cosa; però podrà obrir finestres que rebin llum per la dita androna.
Si la servitud és solament de llums, podrà àdhuc edificar dins l'espai de l'androna fins al caire inferior del buit que dóna llums.
Ningú no podrà tenir vistes ni llums sobre el predi veí,
si abans no mira sobre el propi, llevat que tingui
constituïda una servitud a favor seu.
Hom no podrà obrir cap finestra o construir cap voladís,
ni àdhuc en paret pròpia afrontant amb la del veí, sense
deixar al propi terreny una androna de l'amplària fixada per
les ordinacions o pels costums locals, o, en llur defecte,
de la línia més sortida si hi havia voladís.
Hom no podrà obrir tampoc cap finestra en una paret
contígua a la del veí, o que hi formi angle, si no és a una
distància mínima de seixanta centímetres, comptats des de la
El propietari que planti tires per a formar tanca al seu predi haurà de plantar-les espesses i a setanta centímetres del predi veí, i podrà exigir que l'amo d'aquest, que al seu torn les planti, ho faci, per part seva, en iguals condicions.
El que tingués hort o jardí tocant a una paret d'altri o mitgera, que no sigui de tanca, haurà de construir una contraparet de trenta centímetres més alta que el nivell de l'hort, per tal que no es malmetin els fonaments de la paret veïna.
Si reunint la paret mitgera les condicions de solidesa convenients, un dels propietaris volia donar-li més gruix o fonaments més profunds per a fer-li suportar una major càrrega o elevació, podrà reforçar la paret o els seus fonaments i àdhuc, si calia, enderrocar i simultàniament reconstruir la paret, a costa seva exclusivament.
En aquest cas podrà utilitzar els materials de l'enderroc i haurà d'emplaçar el major gruix sobre el terreny propi.
Si posteriorment l'altre propietari volia fer suportar càrregues majors de les que podia sostenir la paret antiga, haurà d'abonar la meitat de la part de paret nova que utilitzi.
Cada propietari podrà aixecar la paret mitgera e expenses seves, sense que el veí estigui obligat a contribuir a les despeses mentre no carregui damunt la part aixecada.
Quan la paret mitgera, pels seus defectes o per mal estat, resulti insuficient per a sostenir les càrregues, qualsevol dels mitgers podrà exigir que en siguin reforçats els fonaments o que hom reconstrueixi la paret a expenses comunes.
També seran de compte d'ambdós mitgers les despeses de reconstrucció o de reedificació de la paret mitgera, si l'una o l'altra fos necessària a causa de l'enderroc de qualsevol dels edificis contigus.
Hom no podrà carregar damunt la paret mitgera que el veí hagi edificat sense haver-ne pagat la meitat del cost o sense conveni amb el susdit veí.
El qui hagi construït la paret mitgera podrà ésser compel·lit a rebre del seu veí la meitat del cost de la paret en la porció corresponent.
El propietari que construeixi la paret mitgera haurà d'aixecar en tot el seu gruix o espessor fins a l'alçària de tres metres, però la seva major elevació podrà ésser de la meitat del gruix corresponent al seu predi, i deixar de construir l'altra meitat que correspongui al predi veí.
La mitgera serà així mateix forçosa en les parets de tanca de patis, horts, jardins i solars, fins a l'alçària mínima de dos metres.
El sòl de la paret divisòria serà mitger; però el veí no tindrà obligació de contribuir a la meitat de les despeses de construcció de la paret fins que per part seva edifiqui o tanqui la seva finca.
Tot propietari que es proposi d'edificar al seu predi podrà construir-hi una paret d'obra del gruix corresponent meitat en solar propi i meitat ocupant el del veí.
El seu ús serà comú a ambdós en els termes previstos en el paràgraf primer de l'article 287, i cada propietari podrà carregar-hi fins a la meitat del seu gruix.
En cas que el propietari no es proposi d'aixecar una paret d'obra de les circumstàncies indicades i empri materials que dificultin greument la possible càrrega de l'edifici del veí, haurà d'aixecar la paret en sòl propi, i aquesta no tindrà caràcter de mitgera.