projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La Comissió Guastavino a Catalunya formada pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, la Diputació de Barcelona, l'Ajuntament de Barcelona, l'Ajuntament de Vilassar de Dalt i el Col·legi d'Arquitectes de Catalunya han impulsat la publicació dels dos treballs guanyadors de la II Biennal Guastavino d'Arquitectura.
Una revisió del treball de Guastavino a la universitat Thomas Jefferson (1896-1898) de Ben Hays aportant noves dades sobre l'obra de Guastavino, la seva tècnica, les seves patents, la seva forma de comercialitzar i els seus riscos, per la qual cosa contribueix al coneixement i difusió, i subsidiàriament a la conservació de la volta de maó de pla.
Anàlisi estructural i experimentació de David López i Marta Domènech, una mostra de dedicació intensa i productiva en la seva ja extensa línia particular de recerca, aportant dades i procediments per a la preservació i especialment per a la incorporació de la volta de maó de pla en noves construccions
A Catalunya hi ha 6 conjunts monumentals inscrits a la llista de Patrimoni Mundial per la UNESCO, que els considera de gran valor per a la humanitat: l'obra de Gaudí, el monestir de Poblet, el Palau de la Música i l'Hospital de Sant Pau com a obra de Domènech i Montaner, les esglésies romàniques de la vall de Boí, el conjunt arqueològic de Tàrraco i les pintures rupestres de l'arc mediterrani a la península Ibèrica.
Hi ha també quatre inscripcions de Patrimoni Cultural Immaterial a Catalunya, la Patum de Berga, els castells, la dieta mediterrània i les festes del foc als Pirineus.
També la candidatura conjunta: L'art de la pedra seca: coneixements i tècniques.
La Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni ha elaborat un protocol que té com a objectiu assessorar i facilitar la gestió, preparació i tramitació de les candidatures a la Llista de Patrimoni Mundial i de Patrimoni Cultural Immaterial.
En el document es consideren els criteris i directius operatives establertes per la UNESCO i es facilita l'avaluació de les candidatures per garantir la seva solvència.
L'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya el gestiona el Servei de Suport Tècnic i Inventari de la Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni.
Es va iniciar l'any 1982 i des d'aleshores s'ha anat perfilant fins a assolir una visió força completa del patrimoni construït monumental d'arreu de Catalunya.
S'hi inclouen edificis i construccions d'interès artístic, arquitectònic o històric, sectors i elements d'edificis, elements arquitectònics aïllats, petits conjunts i nuclis d'interès historicoartistic, tant de caràcter monumental com popular i tradicional.
L'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya forma part de l'Inventari del Patrimoni Cultural Català, definit a la Llei 9/1993 de 30 de setembre, del patrimoni cultural català.
Aquesta llei vetlla per l'elaboració i manteniment de l'Inventari, que ha de permetre l'estudi i la difusió de tots els béns que l'integren, i defineix l'accés dels ciutadans a les dades contingudes a l'Inventari.
Dins de l'inventari, hi tenen cabuda les tres categories de protecció que estableix l'esmentada Llei 9/1993: els béns culturals d'interès nacional (BCIN), els béns catalogats o els béns culturals d'interès local (BCIL) i la resta de béns integrants de l'ampli concepte de patrimoni cultural que defineix la llei.
Són els béns més rellevants del patrimoni cultural català, declarats per l'Administració de la Generalitat, que els ha d'inscriure al Registre de Béns Culturals d'Interès Nacional.
Pel que fa al patrimoni arquitectònic, es classifiquen en: monument històric, conjunt històric, jardí històric i lloc històric.
Són els béns integrats del patrimoni cultural català que, tot i la seva importància, no compleixen les condicions pròpies dels béns culturals d'interès nacional (BCIN).
Els béns culturals d'interès local immobles són declarats pel ple de l'ajuntament, en els municipis de més de cinc mil habitants, o pel ple del consell comarcal, en els municipis de menys de cinc mil habitants.
També són béns culturals d'interès local (BCIL), els béns immobles que quan va entrar en vigor la Llei 9/1993 eren inclosos en catàlegs de patrimoni cultural incorporats en plans d'urbanisme.
El Departament de Cultura de la Generalitat els ha d'inscriure al Catàleg del Patrimoni Cultural Català.
Són construccions, edificis i conjunts d'edificacions que, tot i no haver estat declarats BCIN o BCIL, reuneixen també prou valors artístics, arquitectònics o històrics per formar part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.
Localitzat a uns 2 Km al sud del municipi de la Roca, a la vessant occidental del massís de Séllecs, dins d'una torrentera que drena el torrent de Séllecs, afluent del riu Mogent
Detall del bloc granític on es localitzen les pintures.
Declarat Bé Cultural d'Interès Nacional-Zona Arqueològica (BCIN).
Llei 9/93, de 30 de setembre, del Patrimoni Cultural Català.
A finals de l'any 1945, el senyor Josep Estrada i Garriga descobrí en la vessant occidental del massís de Séllecs les pintures rupestres de "La Pedra de les Orenetes".
La primera notícia fou publicada per ell mateix a la revista "Museu" de Mataró l'any 1949, on s'inclogué un primer dibuix de les principals figures: punts, digitacions, una creu, un serpentiforme, un semicercle i dues dones.
Deu anys després, el mateix autor publicà una Síntesis Arqueológica de Granollers y sus alrededores presentant de nou aquestes representacions.
Les pintures van ser novament calcades per Marià Ribas i exposades i divulgades en petites publicacions de caràcter pedagògic, com l'editada pel Museu Municipal de Mataró l'any 1980.
Durant els anys 1987-1988 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" dut a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
"La Pedra de les Orenetes" està formada per un gran bloc de granit d'uns 8 m de llargada, 3 m d'amplada i 3 m d'altura, fortament erosionat.
La part basal mostra diverses cavitats, una de les quals constitueix un abric de dimensions mitjanes, que és la zona principal de les pintures.
Des d'aquesta concavitat, per la qual es pot travessar el bloc per sota, segueixen cap a la dreta altres concavitats i punts erosionats amb representacions pictogràfiques.
S'individualitzen 32 figures que corresponen a traços curvats, serpentiformes, punts, figures femenines, cruciformes, barres, digitacions, formes antropomorfes, quadrúpeds, ramiformes i representacions humanes, així com a restes de pigment de difícil interpretació.
Les pintures d'aquest fris mostren diferències estilístiques ( de l' esquemàtic-semiesquemàtic a l' estilitzat i naturalista), cromàtiques (vermellós, castany-vermellós, ataronjat-vermellós i ataronjat-groguenc) i tècniques (digitació, traç simple i tinta plana) així com un grau d'erosió divers que sembla indicar un procés amb superposicions i diverses fases, algunes de les quals semblen tenir relació amb les de l'abric de Cogul.
Conjunt d'abrics localitzat a uns 3,50 Km a l'oest de la població d'Altafulla, a la dreta del camí del Mas d'en Cosidor, orientades al S-SW.
Declarat Bé Cultural d'Interès Nacional-Zona Arqueològica (BCIN).
Llei 9/93, de 30 de setembre, del Patrimoni Cultural Català.
Les pintures dels Abrics de l'Apotecari van ser descobertes el maig de 1994 pel Dr.
Eudald Carbonell i els membres del laboratori d'arqueologia de la Universitat Rovira i Virgili de Tarragona durant una excursió organitzada amb motiu de la realització d'una assignatura.
La notícia del descobriment es va donar a conèixer el dia 13 de maig de 1994 mitjançant la premsa diària.
Josep Castells, membre del Servei d'Arqueologia de la Generalitat de Catalunya, va proposar la documentació d'aquest conjunt.
El dia 21 de setembre del mateix any, durant la realització d'aquesta documentació, es van localitzar unes noves pintures de color negre que no havien estat observades per Eudald Carbonell.
Durant l'any 1995 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Aquest conjunt pictòric està constituït per 3 abrics.
L'abric I té unes dimensions d'uns 9,50 m de boca, 4 m d'altura i uns 2,50 m de profunditat, i està orientat al S-SE.
En aquest abric s'ha documentat una única figura corresponent a un grup de 4 barres, de color vermell, tècnica de tinta plana i estil esquemàtic.
Les quatre barres són del mateix tamany: 7,50 cm d'alçada i 1 cm d'amplada.
Aquesta figura es localitza a l'esquerra de l'abric i molt a prop d'on s'inicien les abundants mostres de líquens que hi ha en el sostre.
L'abric II es troba situat aproximadament a uns 5 m de l'abric I i està orientat al sud.
Medeix uns 12 m de boca, 5 m d'altura i uns 4 m de profunditat.
En la part central d'aquest abric s'han localitzat 2 figures de color negre corresponents a una figura humana i una representació animal que sembla un conill.
Tant per la seva execució com per l'estil pictòric sembla, però, que ambdues figures són d'execució tardana i han estat pintades recentment.
L'abric III, format per 2 cavitats, es troba a uns 16,5 m a l'Est de l'anterior conjunt, éssent les seves dimensions de 9,50 m de boca, 4,50 m d'altura i 4,50 de profunditat.
Aquest abric està orientat S-SW.
En la primera cavitat d'aquest abric es localitzen 4 representacions animalístiques corresponents a dos cérvols i dos animals indeterminats de color castany fosc i gris, tècnica de tinta plana i estil esquemàtic-naturalista.
En la segona cavitat, en una petita escletxa de la banda esquerra, es localitzen tres figures negres corresponents a un quadrúped indeterminat d'estil esquemàtic amb traces naturalistes i restes de pigment.
La tècnica utilitzada és de tinta plana.
Abric situat a la banda dreta del Barranc de Canà, prop de la mina de carbó "Federica" en una zona de camps d'oliveres, abandonat al llit del barranc
Detall de l'abric amb les pintures.
Declarat Bé Cultural d'Interès Nacional-Zona Arqueològica (BCIN).
Llei 9/93, de 30 de setembre, del Patrimoni Cultural Català.
Aquest conjunt fou descobert pels volts de l'any 1983 per Josep-Enric Gómez.
En el I Congreso Internacional de Arte Rupestre Prehistórico, celebrat a Casp l'any 1985, J.R. González, de l'I.E.I., presentà una comunicació sobre aquest abric.
Durant l'any 1985 les pintures foren objecte d'una documentació exhaustiva, dins el "Projecte Corpus de Pintures Rupestres de Catalunya" portat a terme pel Servei d'Arqueologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Les pintures es troben en una zona plana de la roca que forma una mena d'estrats, alguns més sobresortints, i que són en realitat l'única protecció que presenten les pintures.
Aquestes es localitzen a una alçada superior als 2 m respecte del sòl de l'abric i la seva orientació és S-SE.
Bàsicament el conjunt està integrat per 3 figures que corresponen a: un motiu geomètric indeterminat o rectangles coronats per triangles de color vermell-castany fosc, un quadrúpede (els traços de la zona mitja són de color vermell i la resta de la figura és vermell-castany fosc) i un motiu indeterminat de color vermell-castany, totes tres d'estil esquemàtic i tècnica de traç simple.
Malgrat que presenta certes semblances amb representacions considerades prehistòriques, concretament de l'edat del Bronze, aquests elements són poc definitoris per poder establir una cronologia més exacta.
D'altra banda, el desconeixement existent sobre iconografia medieval rupestre obliga a una certa prudència en aquest tema.
Declaració sobre la preservació de la informació generada en el marc de la pandèmia
Arran de la pandèmia generada per la COVID-19, es genera molta documentació d'interès per estudis epidemiològics, científics i tècnics que tenen un valor informatiu, científic i històric que caldria conservar.
Per aquest motiu la Comissió Nacional d'Accés, Avaluació i Tria Documental va celebrar un ple extraordinari el dia 21 d'abril i va aprovar aquesta Declaració sobre preservació de la informació generada en el marc de la pandèmia COVID-19.
Descarregueu la declaració a través d'aquest enllaç.
El grup permanent del model del quadre de classificació municipal i comarcal impulsa una jornada tècnica sobre l'aplicació d'aquest instrument i dels seus complements.
Aquesta jornada s'adreça específicament als arxius adherits ja que es vol compartir experiències i resoldre en comú dubtes i situacions derivades de la implementació del QdCAC i també dialogar sobre quina evolució pot tenir aquest instrument.
La jornada es celebra el proper dia 22 de gener de 2020.
Per a més informació podeu consultar el programa.
La jornada es celebra el proper dia 22 de gener de 2020
Catalunya és un país amb una forta tradició en moviments associatius en tots els àmbits i un clar exemple en són les activitats esportives tant professionals com amateurs, que han estat presents en la nostra història.
Les activitats esportives a Catalunya han conformat part del teixit associatiu de la societat catalana.
XX destaquen noms d'esportistes catalans de gran ressò internacional en totes les disciplines i entitats centenàries que han format esportistes d'elit i amateurs.
A Catalunya, hi ha aproximadament 2.500 clubs esportius amb més de quaranta anys d'antiguitat, dels quals, més de 120 són centenaris.
Aquesta és una mostra del que representen les activitats esportives, professionals i amateurs, al llarg de la nostra història, fent de Catalunya un referent a escala internacional.
Aquesta realitat, combinada amb la funció dels arxius catalans, ha permès recuperar i posar a l'abast dels ciutadans innumerables fons d'entitats esportives.
Amb l'objectiu de sensibilitzar als clubs esportius del valor del seu patrimoni i promoure l'acció de recuperar, conservar, tractar, fer accessible i donar a conèixer el patrimoni documental dels clubs esportius es promou a la ciutat de Girona un seminari biennal sobre els arxius de l'esport.
El II Seminari Internacional dels Arxius de l'Esport és organitzat conjuntament per la Diputació de Girona, l'Ajuntament de Girona, el Departament de la Presidència de la Generalitat de Catalunya, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, la Secció d'Arxius dels Esports del Consell Internacional d'Arxius i l'Associació d'Arxivers de Catalunya.
El seminari posarà l'accent en les polítiques públiques a Catalunya en matèria d'arxius d'esports i es presentaran experiències de França, Finlàndia i Catalunya i instruments com el Directori Internacional de la Secció d'Arxius de l'Esport o la Guia de suport als arxius de les entitats i federacions esportives de Catalunya.
Informació i inscripcions a: http://esportarxiu.ddgi.cat/
El Directori d'Arxius de Catalunya és la relació d'arxius públics i privats que custodien, organitzen i donen accés als fons documentals, actualment són 327 arxius.
En aquest hi trobareu les dades bàsiques d'identificació de les institucions i serveis d'arxius, amb indicació del seu nom, el tipus d'arxiu, l'adreça, el municipi, la comarca, el correu electrònic, telèfon, posicionament geogràfic, responsable i si disposen de pàgina web i xarxes socials pròpies.
Aquestes dades, fins ara publicades mitjançant el cercador d'arxius de Catalunya, es consideren la informació preliminar per a l'elaboració del Registre d'Arxius de Catalunya, un dels instruments del Sistema d'Arxius de Catalunya.
És un altre pas més en la política d'impulsar les dades del Sistema d'Arxius de Catalunya i la difusió dels instruments que el constitueixen, facilitar el seu ús i reutilització d'aquesta informació a través de formats consumibles (dades obertes), tant pels diferents entorns tecnològics del sector privat com de les Administracions Públiques.
Oferir dades obertes és un servei a la ciutadania, al teixit empresarial i a la mateixa Administració, que pot afavorir la interoperabilitat i la seva eficiència, a la vegada que és un exercici de transparència que permet accedir a informació sobre accions i serveis de l'Administració.
El passat 22 de gener es va celebrar a l'espai BITAL la jornada "Parlem de Classificació, aquí teniu les conclusions i la presentació
Us informem que dins de l'àmbit del model de Quadre de classificació per a ajuntament i consells comarcals (QdCAC) que ofereix el Departament de Cultura de la Generalitat, S'ha publicat les conclusions de la Jornada el dia "Parlem de Classificació" que va tenir lloc el dia 22 de gener de 2020 a l'espai BITAL.
També teniu a la vostra disposició la presentació de la Jornada que podeu consultar als enllaços relacionats.
La jornada pretén reflexionar sobre la destrucció de documentació i els seus efectes a l'hora d'afavorir o no l'accés a la informació pública.
Podrem conèixer els mecanismes legals existents per destruir correctament la informació; podrem revisar els mecanismes d'avaluació i tria que determinen per què i quan es pot destruir; farem un repàs del marc legal sancionador de les males pràctiques; i veurem com es coordinen els agents necessaris en aquesta temàtica per crear una doctrina comuna que no generi confusió a les organitzacions públiques.
La destrucció d'informació sensible acaba provocant efectes nocius contra el necessari retiment de comptes, contra la lluita anticorrupció i contra la transparència.
Cal conèixer les males pràctiques en aquest sentit i promoure una visió pedagògica.
Oficina d'Antifrau de Catalunya; Associació d'Arxivers de Catalunya amb el suport de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya
El poder de les dades en la transformació digital de la cultura
La gestió de les dades, el big data o les dades obertes estan revolucionant la manera en com accedim a serveis i continguts que s'ofereixen des del món de la cultura.
Les col·leccions es presenten més que mai associades a les seves dades d'identificació, de context de creació o hipervinculades, per exemple.
Informació que abans estava disponible en format document avui dia s'hostatja en bases de dades que permeten la seva explotació automatitzada i la vinculació amb documents.
Els documents d'arxiu s'analitzen, es descriuen i es presenten associats a tot el seu context d'informació.
En la 7a Jornada de museus, gestió documental i arxiu analitzarem com les noves formes de tractament de les dades afecten la gestió, la difusió i la conservació de la informació en les institucions culturals.
L'Arxiu de la Sindicatura de Comptes de Catalunya aplega tota la documentació que aquesta institució genera en el compliment de les seves funcions com a òrgan fiscalitzador extern dels comptes, de la gestió econòmica i del control d'eficiència de la Generalitat, dels ens locals i de la resta del sector públic de Catalunya.
Des del 2017 la Sindicatura de Comptes té la seva seu a la via Laietana número 60.
Disposa d'unes instal·lacions per l'arxiu a la planta baixa de 87,8 m2 i està equipat, principalment, amb armaris compactes amb capacitat per 3208 caixes d'arxiu (352'8 metres lineals).
La documentació més antiga és de l'any 1984, el de la seva creació.
També hi ha unes 2400 caixes dipositades en les instal·lacions d'una empresa de custòdia externa, en la major part es tracta de documentació corresponent als anys 80 i 90 del segle passat.
La sèrie documental més important a l'arxiu de la Sindicatura és la dels Informes de Fiscalització, ja que és la plasmació de la principal funció de la institució: la fiscalització i control financer del sector públic català.
Tots els Informes, un cop aprovats pel Ple es trameten al Parlament i es publiquen al web de la Sindicatura on tothom que vulgui pot consultar-los.
Altres sèries importants són el Compte General de les Corporacions Locals i el Compte General de la Generalitat de Catalunya que es realitzen i publiquen cada any.
Fins fa poc temps la Sindicatura rebia un gran volum de documentació comptable en paper cada any, però de mica en mica aquest volum ha anat disminuint i actualment gairebé tota la documentació es rep via electrònica (principalment EACAT).
Les tasques més importants que s'estan portant a terme a l'arxiu actualment estan encaminades a finalitzar els instruments que manquen per completar el sistema de gestió documental de la Sindicatura, com per exemple el calendari de conservació i eliminació, el quadre de tipologies documentals, un perfil de metadades o un protocol de digitalització.
Per altra banda s'està treballant en reduir la gran quantitat de documentació en paper que encara existeix, recuperant les caixes dipositades en règim de custòdia externa i elaborant noves propostes d'accés i avaluació documental per les sèries que encara no disposen de cap TAAD i preparant transferències a l'arxiu històric per aquella documentació que s'ha de conservar però ha perdut el seu valor administratiu o primari.
El 25 d'octubre de 2016, el Ple de la Sindicatura va aprovar la creació d'un Grup de Treball Multidisciplinari per a la implantació integral d'un sistema de gestió de documents electrònics a la Sindicatura de Comptes.
Aquest grup ha emprès diferents tasques com per exemple:
És una tasca que es preveu llarga però l'objectiu és poder-ho implementar a temps per complir els terminis que marca la Llei 39/2015, de 1 d'octubre, del Procediment Administratiu Comú de les Administracions Públiques.
Abast cronològic: 1985 - actualitat
Horari d'hivern: 1 d'octubre a 31 de maig.
Horari d'estiu: 1 de juny a 30 de setembre, dilluns a divendres, 9-14 h.
L'actual Arxiu del Parlament de Catalunya es va constituir a principis de la II legislatura, concretament el 1984, moment en què van començar les transferències de la documentació parlamentària de la I legislatura.
Segons els Estatuts de Règim i Govern Interior (ERGI), l'Arxiu s'ocupa de l'organització i el tractament de la documentació produïda o rebuda pel Parlament, en qualsevol forma o suport material, com a resultat de l'activitat dels òrgans parlamentaris i dels serveis administratius, per assegurar la conservació i la consulta, si és el cas, de la informació.
Entre els fons documentals que conserva l'Arxiu del Parlament en destaca la documentació produïda per l'activitat parlamentària des de la I legislatura (1980) fins a l'actualitat, que es conforma per la documentació produïda per les iniciatives parlamentàries (lleis, resolucions, mocions, preguntes, sol·licituds d'informació, l'elecció del president de la Generalitat, de senadors, del Síndic de Greuges, d'altres càrrecs públics,....), la documentació produïda pels òrgans de la Cambra (Ple del Parlament, Mesa, Diputació Permanent, Junta de Portaveus, les comissions parlamentàries,....), i la documentació dels serveis administratius.
Així mateix l'Arxiu parlamentari conserva part de la documentació produïda pel Parlament de l'època republicana (1932-1938).
En conserva la col·lecció completa del Diari de Sessions (donació Villamartín) i documents solts de l 'activitat parlamentària i administrativa d'aquella època, recuperats gràcies a la donació de la família Perxés, qui detentà la custòdia d'aquests documents durant l'etapa de la dictadura franquista.
L'Arxiu també conserva els expedients de les obres de rehabilitació del Palau del Parlament (1932-1933) i l'Àlbum de fotografies de condicionament del Palau (1932) gràcies a la donació de la família Mainart.
De la mateixa època conserva també alguns documents d'un funcionari de la Cambra (donació Busquet).
Entre d'altra documentació que conserva l'Arxiu del Parlament, en destaca també la documentació produïda per l'Estatut de Sau (1978-1979) i el fons personal de Marcel·lí Domingo (1901-1939) (donació Fornas).
L'Arxiu també conserva una col·lecció de la documentació produïda pels partits polítics en el marc de les diferents eleccions polítiques.
Abast cronològic: Segle XX i XXI
Horari d'hivern: 1 d'octubre a 31 de maig.
Horari d'estiu: 1 de juny a 30 de setembre, dilluns a divendres, 9-14 h.; El més d'agost és tancat.