Consulta general sobre l'accés dels i de les electes locals als expedients municipals relatius a desnonaments que afectin habitatges.
Aquest Dictamen s'emet en relació amb una consulta que té per objecte valorar el dret dels i de les electes locals a la informació que rau en poder de la respectiva entitat.
Aquest fet obliga a valorar, en primer lloc, quin és el règim jurídic aplicable a aquesta modalitat d'accés a la informació pública, inclosa la competència de la GAIP per pronunciar-s'hi i, si s'escau, resoldre.
El dret dels i de les electes locals de Catalunya a la informació de la respectiva entitat és regulat per l'article 164 del Text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya (TRLMRLC), aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, de 28 d'abril, que estableix el següent:
164.1 Tots els membres de les corporacions locals tenen dret a obtenir de l'alcalde o alcaldessa o del president o presidenta, o de la comissió de govern, tots els antecedents, les dades o les informacions que són en poder dels serveis de la corporació i són necessaris per al desenvolupament de llur funció.
164.2 Els serveis de la corporació han de facilitar directament informació als membres de les corporacions quan:
a) Exerceixin funcions delegades i la informació es refereixi a assumptes propis de llur responsabilitat.
b) Es tracti d'assumptes inclosos en l'ordre del dia de les sessions dels òrgans col·legiats dels quals són membres.
c) Es tracti de l'accés a informació o documentació de la corporació local que sigui de lliure accés als ciutadans.
164.3 En els altres casos, la sol·licitud d'informació s'entén com a acceptada per silenci administratiu si no es dicta resolució denegatòria en el termini de quatre dies a comptar de la data de presentació de la sol·licitud.
En qualsevol cas, la resolució denegatòria s'ha de motivar, i només es pot fonamentar en els supòsits següents:
a) Quan el coneixement o la difusió de la informació pugui vulnerar el dret constitucional a l'honor, la intimitat personal o familiar o a la pròpia imatge.
b) Quan es tracti de matèries afectades per la legislació general sobre secrets oficials o per secret sumarial.
164.4 El que disposen els apartats anteriors s'entén sens perjudici de l'obligació de facilitar a tots els membres de la corporació la documentació íntegra de tots els assumptes inclosos en l'ordre del dia de les sessions dels òrgans col·legiats, des del mateix moment de la convocatòria.
Quan es tracti d'un assumpte inclòs per declaració d'urgència, s'haurà de distribuir, com a mínim, la documentació indispensable per poder tenir coneixement dels aspectes essencials de la qüestió sotmesa a debat.
164.5 Els membres de la corporació tenen dret a obtenir còpia de la documentació a la qual tenen accés.
Aquesta còpia es pot obtenir en format paper o bé en el suport tècnic que permeti d'accedir a la informació requerida.
164.6 Els membres de la corporació han de respectar la confidencialitat de la informació a què tenen accés per raó del càrrec si el fet de publicar-ho pot perjudicar els interessos de l'ens local o de tercers.
Malgrat l'aprovació posterior de la legislació de transparència i accés a la informació pública (anys 2013 i 2014), el precepte citat del TRLMRLC és el que regula amb caràcter preferent l'accés dels i de les electes locals a la informació de la respectiva entitat, ja que constitueix sens dubte un dels règims especials d'accés a la informació pública al qual es remet la disposició addicional primera de la Llei 19/2014, de 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG) (i en el mateix sentit la disposició addicional primera de la Llei estatal bàsica 19/2013, del 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, LTAIPBGE), que estableix el següent: "2.
L'accés a la informació pública en les matèries que tenen establert un règim d'accés especial és regulat per llur normativa específica i, amb caràcter supletori, per aquesta llei".
Per tant el règim jurídic aplicable a l'accés dels regidors i les regidores de Sant Cugat del Vallès a la informació del seu Ajuntament és el previst per l'article 164 TRLMRLC (i altres disposicions de la normativa de règim local que els sigui aplicable), essent supletòries les disposicions de la legislació de transparència i accés a la informació pública.
Els aspectes més rellevants de l'article 164 TRLMRLC, als efectes d'aquest Dictamen, són els següents:
En primer lloc, una declaració general del dret d'accés de tots els i les membres de les corporacions locals a tota mena d'informació que estigui en poder dels serveis municipals, amb l'únic requisit que sigui necessària per a l'exercici de les seves funcions.
Més endavant s'aprofundeix en què s'ha d'entendre per l'exercici de les respectives funcions i en com cal aplicar aquesta referència.
En segon lloc, l'article 164 preveu dues vies o procediments diferents perquè els i les electes locals puguin obtenir la informació de la respectiva entitat: requerint-la directament als serveis (el personal) de l'entitat, o bé demanant-la a l'alcaldia o presidència o a la junta de govern local.
L'article 164.2 mana els serveis municipals a facilitar directament als i a les membres de la corporació la informació que els demanin en determinats supòsits, alguns d'ells comuns a tots els i les electes (la relativa a les sessions dels òrgans dels quals en formin part o l'accessible a la ciutadania en general), i altres limitats als o a les electes que formen part de l'equip de govern de l'entitat (la que necessitin per a l'exercici de les seves funcions delegades de govern i direcció de l'Administració municipal).
En la resta de casos, la informació ha de ser demanada a l'alcaldia, presidència o junta de govern local (article 164.1 i 3).
En tercer lloc, l'establiment d'uns límits a aquest dret d'accés molt més reduïts que els previstos per la legislació de transparència i accés a la informació pública.
Efectivament, les úniques limitacions establertes a aquest dret per l'article 164.3 són l'honor, la intimitat personal o familiar i la pròpia imatge i els secrets oficials i judicials, mentre que els articles 21, 23 i 24 LTAIPBG n'estableixen una llista força més extensa, de límits al dret general d'accés a la informació pública.
Finalment, l'article 164.6 obliga els i les membres de les corporacions locals a respectar la confidencialitat de la informació que puguin conèixer per raó del seu càrrec, de manera que no poden divulgar-la en perjudici de la pròpia entitat o de terceres persones.
Aquest deure de confidencialitat és, òbviament, coherent amb el fet que, en aplicació dels escassos límits que els i les afecten, poden accedir a informacions que, per la seva confidencialitat, són privades per a la resta de la ciutadania, de manera que si, per una banda, poden penetrar, en exercici de la seva funció pública, a informacions vedades per a la resta de la ciutadania, només poden utilitzar aquestes informacions amb la finalitat que legitima aquest accés especial (exercir les seves funcions públiques), sense que puguin divulgar-les i infringir-ne la confidencialitat.
El resultat de l'anterior és que els i les membres de les corporacions locals ostenten un dret sens dubte reforçat d'accés a la informació de la respectiva entitat, que els legitima a accedir a informació que no és a l'abast de la resta de la ciutadania, si bé amb la responsabilitat, també reforçada, de no poder difondre-la si és afectada per algun límit de confidencialitat.
Aquest dret reforçat té plena justificació en el fet que és instrumental respecte del dret constitucional proclamat per l'article 23 de la Constitució (representació política i participació en els afers públics), que difícilment podria ser exercit plenament per les persones elegides amb aquesta finalitat si aquestes persones no tenen accés a la informació necessària per a aquest exercici.
Per tant, els límits al dret d'accés dels i de les electes locals han de ser interpretats de forma especialment restrictiva perquè no només limiten el seu dret a la informació, sinó també, de retruc, el dret de participació política que els garanteix l'article 23 de la Constitució.
Una consideració addicional que també justifica en certa manera el dret reforçat dels i de les electes a la informació de la respectiva entitat és precisament la seva condició de membres de la corporació, de manera que la informació que cau a les seves mans pròpiament no surt de l'entitat, segueix romanent en seu municipal, no s'ha difós a l'exterior, i per tant pot seguir gaudint de la protecció o de la confidencialitat que li atorga l'ordenament jurídic.
L'LTAIPBG complementa el dret especial d'accés dels i de les electes locals fent-los d'aplicació supletòria (disposició addicional 1a.2) el dret general d'accés a la informació pública.
Forma part d'aquesta supletorietat la competència de la GAIP per intervenir, si s'escau, en aquests procediments d'accés a la informació pública, com s'argumenta tot seguit.
A partir de la Resolució d'11 de febrer de 2016, sobre la Reclamació 4/2016, la GAIP ve admetent reiteradament reclamacions en relació amb sol·licituds d'informació municipal emparades en el dret a la informació reconegut a favor dels i de les electes locals per l'article 164 TRLMRLC.
Tot i que la legislació de règim local remet directament a la jurisdicció contenciosa administrativa l'eventual impugnació de tota mena de resolucions dels òrgans i autoritats locals, sense fer cap referència a la via de reclamació davant la GAIP, aquesta Comissió de Garantia ve entenent que això obeeix al fet que la legislació vigent de règim local és anterior a la de transparència que institueix la reclamació davant d'un òrgan independent i especialitzat (la GAIP, en el cas de Catalunya); que aquesta via de reclamació és voluntària i en cap cas perjudica l'accés a la jurisdicció contenciosa administrativa i, si escau, constitucional; que suposa un increment de les garanties jurídiques del dret a la informació que, si són a l'abast de la ciutadania en general, amb més raó han de poder ser accessibles als electes locals, que exerceixen un dret reforçat a la informació emparat en el de participació i representació política de l'article 23 de la Constitució.
Per les mateixes raons, la GAIP s'ha de considerar competent per emetre un dictamen sobre l'objecte consultat.
La consulta a la que respon aquest dictamen interroga la GAIP sobre l'accés a expedients relatius a desnonaments.
Els serveis municipals (especialment els serveis socials) poden estar en possessió de dades relatives a procediments de desnonament en atenció a diversos motius.
Per començar, hi ha disposicions legals que preveuen específicament posar en coneixement dels ajuntaments i la seva possible intervenció en determinats casos de desnonament.
L'article 5 de la Llei 24/2015, de 29 de juliol, de mesures urgents per afrontar l'emergència en l'àmbit de l'habitatge i de la pobresa energètica, estableix la necessitat d'oferir en determinats casos a les persones que es trobin en situació de poder ser desnonades i en risc d'exclusió social una proposta de lloguer social, prèvia a qualsevol demanda judicial de desnonament.
L'apartat 4 d'aquest precepte estableix que "la realització de l'oferta obligatòria de lloguer social a què fan referència els apartats 1 i 2 s'ha de comunicar, en un termini de tres dies hàbils des de la realització de l'oferta, a l'ajuntament del municipi en què es troba situat l'habitatge".
Així mateix, l'apartat 6 estableix que "les administracions públiques han de garantir en qualsevol cas el reallotjament adequat de les persones i unitats familiars en situació de risc d'exclusió residencial que estiguin en procés d'ésser desnonades de llur habitatge habitual, per a poder fer efectiu el desnonament.
El mecanisme de garantiment del reallotjament l'ha d'acordar la Generalitat amb l'Administració local per als casos que les meses de valoració que regula la secció IV del Decret 75/2014, del 27 de maig, del Pla per al dret a l'habitatge, tramitin com a emergències econòmiques i socials".
L'article 3 del Reial Decret Llei 7/2019, d'1 de març, de mesures urgents en matèria d'habitatge i lloguer, modifica diversos preceptes de la Llei 1/2000, de 7 de gener, d'Enjudiciament Civil (LEC), en relació amb els procediments de desnonament.
A més a més de les anteriors previsions legals, cal tenir en compte que els ajuntaments ostenten, entre altres, competències en matèria de serveis socials (articles 25.2.e de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les Bases del Règim Local, LRBRL i 68.3.k TRLMRLC i, en general, Llei 12/2007, d'11 d'octubre, de serveis socials) i d'habitatge (articles 25.2.a LRBRL i 68.3.d TRLMRLC i, en general, Llei 18/2007, de 28 de desembre, del dret a l'habitatge).
En exercici d'aquestes competències, i al marge de les previsions concretes dels dos paràgrafs anteriors, és més que plausible que els serveis municipals d'habitatge o/i de serveis socials tinguin en el seu poder dades sobre casos de desnonament, més que sigui perquè els han estat facilitades per les mateixes persones afectades, en demanda del suport pertinent.
És previsible que els expedients sobre desnonaments que estiguin en poder dels ajuntaments continguin diversos tipus de dades personals protegides per la Llei orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades Personals i garantia dels drets digitals (LOPDGDD) i pel Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d'abril de 2016, sobre la protecció de les persones físiques en allò que respecta al tractament de dades personals (RGPD).
En la mesura que és altament probable, ateses les previsions legals citades als paràgrafs anteriors, que els casos de desnonament en coneixement dels ajuntaments afectin persones en situació de vulnerabilitat, també ho és que les dades personals en poder de l'ajuntament posin de manifest aquesta vulnerabilitat, bé sigui per raons de pobresa, de dependència, de precarietat familiar, de victimologia, de menors a càrrec o/i altres situacions comparables.
En definitiva, dades personals que si bé en la majoria de casos segurament no arribaran a merèixer el qualificatiu d'especialment protegides o de categoria especial (articles 9 LOPDGDD i 9.1 RGPD), no es pot excloure que ho siguin en casos determinats (salut, per exemple), a part de què sens dubte es podran qualificar de més o menys sensibles i potencialment reveladores de la situació econòmica i de la reputació social de les persones afectades, sense excloure l'eventualitat d'incloure dades relatives a la intimitat personal o familiar.
Cal tenir en compte, a més, que l'article 9.2.h de la Llei 12/2007, de serveis socials, garanteix a les persones destinatàries d'aquests serveis la confidencialitat de les dades i de les informacions que constin en els seus expedients.
Si hom té en compte que els procediments de desnonament el més normal és que hagin estat posats en coneixement dels ajuntaments perquè els serveis socials adoptin les mesures pertinents en relació amb les persones afectades, cal entendre que contindran la identitat de persones destinatàries dels serveis socials, les dades de les quals estarien emparades per aquesta declaració legal de confidencialitat de la Llei 12/2007.
El fet que aquesta informació sigui confidencial no implica per si sol que els i les electes de l'ajuntament implicat no hi puguin accedir, ja que com hem vist al fonament jurídic anterior el seu dret reforçat a la informació de la respectiva corporació els pot garantir l'accés a informació confidencial, que no podrien divulgar.
Ara bé, l'eventualitat que alguns d'aquests expedients de desnonament puguin contenir dades relatives a la intimitat personal o familiar o especialment protegides o qualificades d'especials per l'LOPDGDD (com ara situacions de malaltia o dependència severa, víctimes de violència masclista, dades de menors d'edat), dades que per tant es podrien considerar excloses fins i tot del dret d'accés dels i de les electes locals per l'article 164.3a TRLMRLC, fa pressuposar que com a mínim en alguns casos no se'ls podria donar accés als expedients en qüestió.
Aquesta darrera consideració apunta a què difícilment es podria donar a qualsevol electe local accés indiscriminat als expedients de desnonaments en poder de la respectiva entitat.
Com ja s'ha comentat al fonament jurídic 1, el dret a la informació de la respectiva corporació garantit per l'article 164.1 TRLMRLC és garantit als i a les electes, en la mesura que la informació a la que volen tenir accés sigui necessària per a l'exercici de les seves funcions (que poden representatives i/o de gestió).
Aquesta previsió porta a la necessitat de valorar fins a quin punt i de quina manera caldria justificar la necessitat de la informació, en relació amb l'exercici de funcions pròpies dels i de les electes locals, als efectes de què es reconegui el seu dret d'accés.
A aquests efectes, es procedent distingir bàsicament tres tipus de situacions diferents en els i les membres de la corporació: electes amb responsabilitats de gestió, resta d'electes del govern municipal i electes de l'oposició.
Els i les electes amb responsabilitat de gestió (com seria el cas de l'alcalde o l'alcaldessa i dels o les titulars de les tinences d'alcaldia o de les regidories delegades) tenen garantit per l'article 164.2.a l'accés a tota la informació que necessitin per exercir aquesta responsabilitat, sense cap mena de restricció.
De fet, ni tan sols afecta el dret d'accés d'aquesta mena d'electes la limitació establerta per l'article 164.3 (que és definida en relació amb els i les electes que han de sol·licitar la informació a l'alcaldia o presidència), ja que és lògic suposar que els responsables màxims de l'entitat local han de poder tenir accés a tota la informació que es troba en el seu poder.
En relació amb els expedients de desnonaments, aquest accés ple seria predicable de l'alcalde o l'alcaldessa, així com també del o la tinent d'alcalde o regidor o regidora delegada competent en matèria de serveis socials (o/i, si s'escau, d'habitatge), en tant que responsable del servei municipal que ha de ser coneixedor i, potencialment, intervenir en allò que li correspongui a l'ajuntament.
La resta de membres del govern municipal no sembla que tinguin necessitat d'accedir a informació que no tingui relació directa amb les seves responsabilitats de govern i d'administració (que inclou les relatives als òrgans col·legiats dels que siguin membres).
Per tant, llevat que algun expedient de desnonament hagi de ser objecte de debat o resolució per part de la junta de govern o tingui incidència directa en les responsabilitats de gestió de l'electe en qüestió, com a criteri general caldria entendre que la resta de membres de l'equip de govern, tret dels i les del paràgraf anterior, no tenen necessitat d'accedir a la informació relativa als expedients de desnonament i, per tant, no tindrien dret a accedir-hi.
Els i les electes de l'oposició poden tenir necessitat d'accedir a la informació municipal per exercir les seves funcions representatives i de control del govern municipal.
En aquest cas, la GAIP ve entenent que hauran de ser els o les electes interessats els qui hauran de determinar la informació que necessiten a aquests efectes.
La Resolució de la GAIP 22/2016, relativa a la Diputació de Girona i amb un posicionament reiterat a diverses resolucions posteriors, afirma el següent: "és cert que el dret a la informació dels electes locals regulat per l'article 164 LMRLC els és garantit per obtenir els antecedents i informacions que siguin "necessaris per al desenvolupament de llur funció".
Ara bé, a qui li correspon bàsicament decidir si ho són, de necessaris per a llur funció, és als mateixos electes que exerceixen el seu dret a la informació.
En aquest cas, qui l'exerceix és un diputat de l'oposició, i es pot suposar que ho fa als efectes de controlar i fiscalitzar els serveis provincials; doncs bé, ningú més que ell mateix pot decidir quins són els serveis que vol fiscalitzar i controlar i quines dades necessita per fer-ho.
Pretendre controlar des del govern controlat com s'exerceix la funció de control, com sembla voler fer el President de la Diputació, podria deixar sense contingut la capacitat de control i afectar greument la funció representativa de qui pretén exercir-la.
La jurisprudència del Tribunal Suprem estableix que el dret fonamental a la participació efectiva en l'actuació pública es manifesta en una àmplia gama d'assumptes concrets, entre els quals el dret a la fiscalització de les actuacions municipals i les funcions de control (STS de 9 de maig de 1998).
Afegeix que els electes no han de justificar un motiu o funció específica directa i concretament connectat amb la informació a la qual volen accedir i aquesta falta d'especificació no pot ser motiu de la desestimació de la sol·licitud d'informació (STS de 5 de novembre del 2000).
Fins i tot estableix que s'ha d'emparar que pugui convenir-los no dir per a què volen la informació a fi de no desvetllar les seves estratègies d'actuació política (STS de 26 de juny de 1998 i de 27 de novembre de 2000).
I que correspon a la Corporació local la càrrega de la prova de què la finalitat perseguida per l'electe local no té relació amb la seva funció institucional, sinó que persegueix un interès o benefici personal o de terceres persones (STS de 12 de novembre de 1999)".
A més, també s'ha de tenir en compte que en una societat democràtica governada d'acord amb procediments representatius respectuosos del pluralisme polític i social, les funcions governatives i de direcció de la gestió pública són necessàriament compartides entre les minories polítiques governants i les que estan a l'oposició, amb el ben entès que a les primeres els corresponen l'adopció de les decisions executives i de direcció dels serveis i de les funcions públiques, i a l'oposició el control imprescindible per garantir una gestió pública al servei dels interessos generals.
La millor garantia perquè les persones afectades per un expedient de desnonament rebin l'atenció deguda dels serveis municipals és que aquests serveis en siguin coneixedors, naturalment, però que també ho sigui, si s'escau, una oposició eventualment interessada a garantir, també en aquest àmbit, les millors prestacions municipals que siguin possibles.
I l'única manera de controlar plenament l'exercici de les funcions administratives i de govern és que qui controla tingui accés a la mateixa informació que és a l'abast de l'òrgan o responsable polític objecte de control.
En base a les anteriors consideracions caldria concloure que els i les electes locals de l'oposició que manifestin el seu interès en controlar l'activitat municipal relacionada amb els expedients de desnonament d'habitatges han de poder tenir accés a la informació continguda en aquests expedients, llevat únicament de la que pugui ser afectada pels límits establerts pels articles 9.1 RGPD i 164.3.a TRLMRLC (dades personals especialment protegides i intimitat personal i familiar, honor i pròpia imatge).
Els i les membres de les corporacions locals poden accedir a la informació que es troba en poder de la respectiva entitat d'acord amb dos procediments diferents, segons estableix l'article 164 LRLMRLC.
Per una banda, l'article 164.2 TRLMRLC preveu determinades circumstàncies en les que la informació els i les ha de ser facilitada directament pels serveis municipals (és a dir, pel personal de l'entitat).
Als efectes que ara interessen, aquesta satisfacció directa del dret d'accés és la que procedeix quan es tracti d'informació requerida per electes amb responsabilitats de gestió i es refereixi a assumptes relatius a aquesta responsabilitat, o bé d'informació relativa a assumptes inclosos en l'ordre del dia de les sessions dels òrgans col·legiats, en relació amb els i les electes que en són membres.
Per tant, el regidor o la regidora de serveis socials (o el o la que sigui competent per a les funcions que correspongui en relació amb els desnonaments, com ara en matèria d'habitatge) pot requerir directament al personal de l'ajuntament els expedients de desnonament en relació amb els quals hagin d'intervenir els serveis socials (o els altres corresponents, com ara els d'habitatge).
Cal suposar que en aquests casos el personal municipal facilitarà la informació concernida, sense necessitat de valorar l'eventual aplicació de límits, que en principi no procediria.
Per una altra, de l'article 164.1 TRLMRLC se'n pot deduir que en la resta de casos els i les electes han de demanar la informació a l'alcaldia, presidència o junta de govern local, que segons l'apartat 3 d'aquest mateix article poden valorar la necessitat d'aplicar els límits previstos.
Aquesta seria la via d'accés que, si s'escau, haurien de seguir els i les electes de l'oposició municipal.
A més del que resulti de l'aplicació dels límits establerts per l'article 164.3 TRLMRLC, l'accés dels i de les electes locals a la informació de la respectiva entitat també pot ser restringit per l'aplicació d'altres lleis, especialment, en relació amb aquest cas, les de protecció de dades personals, com posa de manifest l'informe de l'APDCAT referit a l'antecedent 3.
Poden ser especialment rellevants als efectes d'aquesta consulta les previsions següents de la legislació de protecció de dades personals:
En primer lloc, el principi de "minimització de dades", afirmat per l'article 5.1.c RGPD, segons el qual les dades personals han de ser adequades, pertinents i limitades a allò que sigui necessari en relació amb els fins per als quals són tractades.
Aquest principi exclou una exposició injustificada de les dades personals o, dit d'una altra manera, comporta la necessitat d'acreditar o d'argumentar d'alguna manera que el sacrifici inherent a tot accés a dades personals es justifiqui en alguna utilitat concreta per a qui hi accedeix.
Per raons de proporcionalitat, l'aplicació d'aquest principi ha de ser més estricte com més delicades o sensibles siguin les dades afectades i s'efectua posant en relació la necessitat d'accedir a aquestes dades amb la finalitat que persegueix l'accés.
En segon lloc, el principi de "limitació de la finalitat", segons el qual les dades personals han de ser recollides amb una finalitat determinada i posteriorment no poden ser utilitzades amb una altra finalitat incompatible amb la primera (article 5.1.b i 5.4 RGPD).
En conseqüència, caldrà valorar fins a quin punt l'eventual accés d'electes locals a dades personals contingudes pels expedients de desnonament no persegueix una finalitat incompatible en atenció de la qual les dades personals afectades varen ser incorporades en els expedients en qüestió.
En tercer lloc, i llevat casos molt excepcionals, resta prohibit l'accés a dades personals que revelin l'origen ètnic o racial, les opinions polítiques, les conviccions religioses o filosòfiques o la filiació sindical i el tractament de dades genètiques, dades biomètriques dirigides a identificar de manera unívoca a una persona física, dades relatives a la salut o dades relatives a la vida sexual o a l'orientació sexual d'una persona física (article 9 RGPD).
Si en algun dels expedients de desnonaments hi ha dades d'aquest tipus (cosa que no es pot descartar, especialment en el cas de les dades de salut, ja que s'hi poden haver aportat per acreditar la situació de vulnerabilitat de les persones afectades), caldria limitar l'eventual accés d'electes locals a elles a l'electe responsable dels serveis socials o/i d'habitatge competent per adoptar les mesures municipals corresponents, tot evitant que hi puguin tenir accés altres electes del municipi.
Pel demés, l'article 6 RGPD preveu diverses circumstàncies en les que es pot accedir a les dades personals, sense necessitat de consentiment de les persones afectades, com ara si l'accés és necessari per a una missió d'interès públic o en exercici de poders públics o per satisfer interessos legítims o per complir una obligació legal, consideracions que permeten concloure la plena legitimitat de l'article 164 TRLMRLC per reconèixer el dret dels i de les electes locals a accedir a dades personals, sens perjudici de les limitacions establerts per l'apartat 3 d'aquest article i per l'article 9 RGPD.
La primera qüestió plantejada a la consulta és la de si un regidor pot demanar informació sobre una sèrie d'expedients sense identificar, i relatius a desnonaments d'habitatges particulars, o bé ha d'identificar prèviament l'expedient al qual vol accedir.
En atenció a les consideracions fetes al fonament jurídic 2, llevat del regidor o regidora responsable de la gestió municipal que correspongui als expedients sobre desnonaments, la resta d'electes de l'Ajuntament no haurien de poder tenir un accés general o indiscriminat als expedients de desnonaments.
Tampoc es tracta de què només puguin tenir accés a un únic expedient identificat prèviament.
El més important, als efectes de respondre a aquesta pregunta, és que els serveis municipals responsables dels expedients en qüestió, abans de permetre que un o una electe que no sigui el regidor o la regidora responsable del servei accedeixi als expedients en qüestió, han de verificar que no hi constin dades d'accés limitat de l'article 164.3 TRLMRLC o prohibit de l'article 9.1 RGPD.
Per tal de poder fer aquesta verificació, cal identificar, naturalment, els expedients als quals es vol tenir accés.
Però això no treu que puguin ser tots els expedients sobre desnonaments que es troben en poder de l'Ajuntament.
La segona qüestió plantejada a la consulta és la d'en cas de tenir dret a rebre dita informació: com s'hauria d'accedir a les dades de caràcter personal?.
Per les consideracions fetes als fonaments 2, 3 i 5, cal entendre que els regidors i les regidores responsables de la gestió municipals dels expedients sobre desnonaments tenen dret d'accés íntegre a ells, incloses totes les dades personals que continguin.
En aquest cas, el procediment que haurien de seguir per accedir-hi és el previst per l'article 164.2, és a dir: requerint l'expedient o expedients en qüestió als serveis municipals corresponents, o disposant de la clau corresponent per poder-hi accedir directament en els registres o arxius electrònics.
En el cas dels regidors o de les regidores que no formen part del govern municipal, per poder accedir als expedients sobre desnonaments han de demanar-ho a l'alcaldessa o a la junta de govern local, que pot denegar l'accés a les dades personals relatives a l'honor, a la intimitat personal o familiar o a la pròpia imatge (article 164.3.a TRLMRLC) i hauria de denegar-lo a les dades especialment protegides de l'article 9.1 RGPD.
Pel que fa a la resta de dades personals que puguin constar en aquests expedients, fins i tot les relatives a circumstàncies de vulnerabilitat social, caldria facilitar l'accés sol·licitat sempre que l'electe que les demana manifesti que les necessita per exercir les seves funcions de control del govern i dels serveis municipals.
Pel que fa als regidors o a les regidores membres del govern municipal, però sense responsabilitats específiques de gestió dels expedients de desnonament, per les raons exposades a l'antecedent 3 cal entendre que no tenen dret a accedir a les dades personals que puguin constar als expedients citats, ja que no és plausible que siguin necessàries per a l'exercici de les seves funcions.
En la mesura que es faciliten a electes de fora de l'equip de govern dades personals, i més encara si es tracta de dades sensibles, caldria recordar expressament el seu deure de respectar la confidencialitat, d'acord amb el previst per l'article 164.6 TRLMRLC.
En els casos en què calgui evitar l'accés a dades personals especialment protegides o a dades íntimes, l'Ajuntament pot fer-ho o bé tatxant la identitat de les persones afectades, o bé eliminant de la informació facilitada les circumstàncies que revelen dades especialment protegides o dades íntimes.
Finalment, la informació ha de ser facilitada en el format demanat per l'electe que la sol·licita, amb el ben entès que té dret a què se li doni còpia, tal com preveu l'article 164.5 TRLMRLC.
Malgrat aquesta previsió legal, en alguns casos excepcionals i després de la ponderació corresponent, la GAIP ha considerat justificat limitar l'accés a només vista o consulta de l'expedient, precisament per assegurar millor que no es difondrà a terceres persones que no gaudeixen de l'accés reforçat necessari per accedir-hi; s'ha tractat normalment d'accessos sol·licitats per persones que tenen la condició d'interessades, circumstància que reforçaria el seu dret general d'accés a la informació pública; en principi, no sembla justificat estendre aquesta restricció de la forma de l'accés a les persones electes, però tampoc es pot excloure si l'Ajuntament té indicis concrets de què la invocació al seu deure de confidencialitat pugui ser insuficient per impedir l'accés de terceres persones a dades personals dels expedients de desnonaments.
La tercera qüestió plantejada a la consulta és la de si, una vegada conegudes les dades identificatives de les persones desnonades, podria un regidor o una regidora posar-se en contacte amb elles sense la seva prèvia autorització?.
Si el regidor o la regidora en qüestió té responsabilitat en el servei municipal que es pugui facilitar a les persones desnonades, aquesta qüestió s'ha de respondre afirmativament, ja que sens dubte deu formar part de les seves atribucions comunicar-se amb les persones afectades, bé sigui als efectes de demanar informació addicional, o de notificar eventuals resolucions o decisions municipals que les afectin.
Si qui vol fer aquest contacte és un regidor o una regidora de l'oposició, la GAIP entén, tot dissentint parcialment o matisadament de l'informe de l'APDCAT exposat a l'antecedent 3, que aquest contacte sense autorització prèvia de l'afectat seria procedent si es compleixen les dos requisits següents:
En primer lloc, el mateix requisit que s'ha indicat al fonament jurídic anterior, de justificar la necessitat de les dades i del contacte.
Com ja s'ha dit al fonament jurídic 3, aquesta justificació de la necessitat no requereix més que la declaració del regidor o de la regidora que vol fer l'accés i, pel que fa a la necessitat del contacte, aquesta declaració hauria de manifestar el motiu o motius pel qual el contacte amb la o les persones afectades és necessari per a la finalitat de l'accés.
A títol d'exemple, si la finalitat de l'accés és controlar la gestió municipal dels expedients de desnonaments (que sens dubte és una finalitat del tot legítima per a qualsevol membre de l'oposició), es pot argumentar que el contacte amb les persones afectades és necessari per conèixer la seva opinió als efectes de verificar si estan o no satisfetes amb l'atenció rebuda dels serveis municipals.
En segon lloc, que la regidora o el regidor interessat justifiqui o argumenti que el contacte amb les persones afectades és compatible amb la finalitat en virtut de la qual les seves dades personals consten en els expedients de desnonaments respectius.
A aquests efectes, aquesta compatibilitat es podria argumentar indicant que si la finalitat de les dades personals incloses en aquests expedients i facilitades a l'Ajuntament és que els serveis socials municipals protegeixin i vetllin pels drets de les persones afectades, el contacte que vol exercir el regidor o la regidora interessada precisament té la finalitat de verificar el funcionament òptim dels serveis municipals en relació amb atendre aquest mateix objectiu.
En la mesura que es compleixin els requisits anteriors, el contacte, a iniciativa seva, dels i de les electes municipals de l'oposició amb les persones afectades pels expedients de desnonaments té justificació en llur funció representativa i no sembla infringir la legislació de protecció de dades personals.
Si un regidor pot demanar informació sobre una sèrie d'expedients sense identificar, i relatius a desnonaments d'habitatges particulars, o bé ha d'identificar prèviament l'expedient al qual vol accedir.
Ha d'identificar l'expedient o expedients als quals vol accedir (que poden ser tots els que hi ha a l'Ajuntament), ja que els serveis municipals hauran de verificar que no se li dona accés a dades especialment protegides o a dades íntimes.
En cas de tenir dret a rebre dita informació: com s'hauria d'accedir a les dades de caràcter personal?.
Si el regidor o la regidora tenen responsabilitats de gestió sobre els expedients, hi poden accedir directament o a través dels serveis municipals.
La resta de membres del govern municipal no poden accedir-hi.
Els i les membres de l'oposició ho han de demanar a l'alcaldia, que hauria de tatxar les dades personals especialment protegides o íntimes que constin als expedients.
Excepcionalment, l'Ajuntament també podria justificar donar només accés a consulta o vista.
Una vegada conegudes les dades identificatives de les persones desnonades, podria un regidor o una regidora posar-se en contacte amb elles sense la seva prèvia autorització?.
Sí, sempre que en declari la necessitat als efectes de la finalitat de l'accés i argumenti que aquest ús de les dades és compatible amb la finalitat en virtut de la qual les dades personals en qüestió consten als expedients de desnonament.
Aquest és el nostre Dictamen aprovat pel Ple de la GAIP de 22 de març de 2019, que s'emet en relació amb una consulta de caràcter general, que no condiciona ni prejutja la resolució de futures reclamacions sobre peticions concretes d'accés a la informació pública, en la mesura en què les circumstàncies i els interessos presents en cada cas poden determinar solucions diferents.