El talent serà el factor més important per a la competitivitat en el futur, afirma un nou estudi de ManpowerGroup.
La tecnologia està reduint la necessitat d'infraestructures físiques i d'actius mentre que habilita per crear valor a través de la captura, l'anàlisi i l'intercanvi de grans quantitats de dades.
La novetat per a persones i empreses, especialment en mercats oberts com els EUA i el Regne Unit, és el moviment de talent dins i fora les organitzacions, per exemple, per mitjà de plataformes de negoci, en què interactuen consumidors i productors amb intercanvis que creen valor per ambdues parts.
L'ocupabilitat ja no depèn del que tu ja saps, sinó del que ets capaç d'aprendre.
En aquesta transformació del treball, l'estudi considera que no s'ha de menystenir el valor de la connexió humana, ja que cap organització pot ser competitiva a menys que el talent hi sigui present.
El capital humà està reemplaçant el capital financer com a motor de creixement econòmic, afirma l'estudi.
En conclusió, la revolució real serà una revolució de competències, on s'ha de trobar l'equilibri adequat entre la tecnologia i el talent.
El Fons Monetari Internacional (FMI) ha publicat en la Declaració Final les conclusions preliminars de la visita realitzada a Espanya.
L'FMI constata que l'economia espanyola és més competitiva, destaca el sector serveis, que ha substituït al de la construcció, i també la recuperació de la indústria manufacturera.
En relació amb la política fiscal, el nivell d'endeutament privat s'ha situat en nivells més gestionables i el sector bancari en una posició més sòlida, segons l'informe.
No obstant això, adverteix que encara queden alguns reptes a afrontar: el deute públic, l'atur estructural, l'envelliment de la població que genera pressions fiscals, la productivitat i les ineficiències del sistema tributari.
A nivell de política fiscal, l'FMI considera, entre d'altres, que cal aproximar més els impostos i les taxes ambientals als nivells dels països homòlegs de la UE.
Per afrontar la sostenibilitat de les pensions l'FMI estima necessari un paquet de mesures que incentivin una vida laboral més llarga i fomentin l'estalvi complementari.
Finalment, conclou que el mercat laboral requereix d'un plantejament integral, amb polítiques actives d'ocupació ben dissenyades, amb especial atenció a la millora de la qualitat de l'educació i a la formació.
L'Anuari de l'Ocupació del Tercer Sector Social de Catalunya 2017, publicat per La Confederació, estima que durant el 2016 el Tercer Sector Social de Catalunya ha ocupat 92.000 persones, un 2,2% més que l'any 2015.
El Tercer Sector Social està format predominantment (92%) per entitats amb menys de 250 persones contractades i el 75% de la contractació correspon a tècnics d'atenció directa.
L'Anuari subratlla que es tracta d'un sector clarament feminitzat (74% dels professionals són dones) i amb equips de treball joves, la franja d'edat més comuna se situa entre els 26 i 35 anys.
Segons la Confederació, l'activitat desenvolupada i el sistema de finançament dels serveis socials i d'atenció a les persones (model de contractació pública i subvencions) condiciona en gran part la tipologia de contractació del sector.
Així mateix, el document destaca un lleuger descens del pes de l'ocupació indefinida (del 60% el 2015 al 54% el 2016) i un augment de la contractació parcial (del 53% al 56%).
Pel que fa a la mitjana salarial s'ha mantingut estable respecte de 2015 (20.610 euros), sent inferior a la del sector de la sanitat (38.368 euros) i al de l'educació (32.004 euros).
Finalment, destaca també una bretxa salarial entre homes i dones poc significativa (el 3% enfront del 26% del mercat laboral català).
La situació actual de desigualtat i pobresa al país està prop de convertir-se en crònica, segons l'informe Càlcul del Salari de Referència de l'Àrea Metropolitana de Barcelona que ha publicat la consultora Daleph.
L'estudi calcula per primera vegada el salari de referència (SDR) de l'Àrea Metropolitana de Barcelona, que té per objectiu establir una remuneració que sigui suficient perquè un treballador i la seva família puguin viure dignament.
Es tracta d'un indicador molt més adaptable a les circumstàncies de l'entorn de les persones, les famílies i les condicions locals, afirma la consultora.
Per calcular aquest salari, un cop definides les tipologies de llar i de municipi, els economistes han elaborat la cistella de béns i serveis necessària per garantir la vida digna del treballador i la seva família, tal com estableix l'article 23 de la Declaració Universal dels Drets Humans.
Segons l'estudi, l'SDR mínim calculat per a un barceloní que viu sol és de 1.181,87 euros, 1.137,85 i 817,07 per als casos de parelles amb i sense fills, respectivament, i 717,13 per a les llars de tres adults.
L'informe considera que el SDR pot representar una eina nova per al sector públic a l'hora de promoure polítiques de benestar i justícia social.
El Consell de Treball, Econòmic i Social de Catalunya (CTESC) ha publicat un informe sobre l'atur de llarga durada en les persones de 45 a 64 anys que conté un seguit de recomanacions per a la reinserció laboral.
El document s'ha elaborat sobre la base d'un treball d'anàlisi documental i de tècniques d'investigació quantitatives (explotació de bases de dades oficials) i qualitatives (realització de 16 entrevistes a 25 representants d'organitzacions públiques i privades).
Els principals resultats de l'informe evidencien que l'edat juga un paper important en la incidència de l'atur de llarga durada.
Així, el 48,7% de les persones aturades de 16 a 64 anys porta més d'un any en aquesta situació i assoleix el 73,9% en les persones de 45 a 64 anys.
La taxa d'atur de llarga durada més elevada es registra en les persones de 55 a 59 anys (12,7%), seguida per les persones de 60 a 64 anys (11,2%), i és una mica més baixa en els homes que en les dones (9,4% i 11,6%, respectivament).
Quant a les recomanacions, destaca que és necessària una millor coordinació de les administracions públiques, l'existència de polítiques actives d'atenció individualitzada i la intervenció immediata davant la situació d'atur; tot això sense deixar de tenir present que la base és un teixit productiu generador de llocs de treball.
Gairebé el 90% de les pernoctacions a la Unió Europea (UE) són generades per residents de la mateixa UE, fet que significa que els turistes de fora de la UE només representen un 10% del total, d'acord amb les dades referides a 2015 i publicades recentment per Eurostat.
Diverses regions d'Espanya, Itàlia i França es troben entre les més afavorides pel turisme a la UE; en canvi, els Estats Units i Turquia són les destinacions top en pernoctacions dels turistes de la UE quan viatgen fora.
Canàries roman la regió turística més popular de la UE, amb 94 milions de pernoctacions l'any 2015.
Entre les destinacions principals també hi figuren Catalunya (75,5 milions de pernoctacions), les Illes Balears (65,2 milions de nits) i Andalusia (61,4 milions).
Finalment, s'afegeixen a les principals destinacions turístiques regionals de la UE la regió croata de Jadranska Hrvatska (68,1 milions de nits), la regió italiana de Veneto (63,3 milions ) i Inner London al Regne Unit (44,8 milions).
La Cambra de Comerç de Barcelona i la Diputació de Barcelona han presentat L 'Informe territorial de la demarcació de Barcelona 2017, publicació que fa balanç de l'evolució econòmica, amb dades de l'any 2016, a nivell de província i de comarca.
L'informe inclou, a més, quatre monografies sobre l'estructura empresarial, les empreses exportadores, la indústria i la quantificació de les jubilacions futures en aquest sector.
La demarcació de Barcelona és l'única que creix demogràficament a Catalunya, tot i que l'índex d'envelliment es preveu que augmenti de forma considerable, de manera que per cada 100 joves menors de 16 anys hi haurà 158 persones més grans de 64 anys el 2026.
Pel que fa al valor afegit brut real de la demarcació, es va incrementar un 3,4% el 2015 (el més positiu des de 2008) gràcies a la notable recuperació de la construcció (+3,8%), els serveis (+3,6%) i el manteniment del creixement industrial (+2,5%).
Paral·lelament a la millora de l'activitat, les dades del mercat de treball confirmen un increment interanual de l'ocupació del 4,4%, amb el 82% de les noves afiliacions procedents del sector serveis, i una disminució del nombre de persones aturades registrades (-12,5% respecte de 2015) fins a situar-se en 331.000 persones aturades a finals de 2016, el mínim des de l'any 2009.
El darrer informe mensual de CaixaBank Research conté un monogràfic que destaca la polarització cada cop més intensa del mercat laboral europeu.
L'augment de l'ocupació és especialment intens en feines qualificades i de salaris alts i en feines de qualificació i salaris baixos.
En el mercat laboral europeu les ocupacions de qualificació mitjana es caracteritzen per ser rutinàries i deslocalitzables.
En canvi, en les ocupacions de qualificació baixa i elevada les tasques són, majoritàriament, no rutinàries.
Les causes de la polarització del mercat de treball cal buscar-les, en part, en factors globals, com són la globalització, que redueix el pes de les ocupacions més fàcilment deslocalitzables, i les noves tecnologies, que impacten en les ocupacions de qualificació mitjana, ja que les tasques rutinàries poden ser substituïdes per robots o algorismes informàtics.
L'estudi conclou que, atès que tant l'obertura comercial com el progrés tecnològic són beneficiosos per al conjunt de la societat, cal polítiques educatives, del mercat laboral o socials que facilitin una distribució equitativa dels beneficis que comporten aquests factors globals.
L'INE ha publicat els resultats provisionals de l'Estadística de migracions de l'any 2016, que proporciona una aproximació estadística dels fluxos migratoris amb l'estranger a nivell nacional, per comunitat autònoma i per província, així com de les migracions interautonòmiques i interprovincials.
El 2016, la població resident a Espanya va créixer per primer cop des de 2011 i es va situar en 46.528.966 habitants a 1 de gener de 2017.
El nombre d'espanyols es va incrementar en 81.975 persones i el d'estrangers en 6.892 (en aquests resultats influeix el procés d'adquisició de nacionalitat espanyola).
Espanya va registrar un saldo migratori positiu de 89.126 persones, entre espanyols (-23.540) i estrangers (+112.666).
A Catalunya, la població va créixer en 32.886 persones i es va situar en 7.441.176.
Respecte de la migració exterior, totes les comunitats autònomes van presentar un saldo migratori positiu en valors absoluts, a excepció de Castella-La Manxa i Extremadura, sent Catalunya la capdavantera amb 24.431 estrangers més.
Pel que fa a la migració interior, es va situar en tercer lloc, amb un saldo migratori positiu de 3.306 persones.
Entre l'any 2015 i el 2050 el nombre de persones de 55 i més anys en els països de l'OCDE creixerà un 50%.
L'envelliment de la població pressiona el finançament de la salut, l'atenció social i les pensions.
Per compensar aquests costos més alts, un estudi de la consultora PwC aposta perquè els treballadors romanguin més temps en servei actiu i, així, augmentin el PIB, el consum i els ingressos fiscals.
D'acord amb els resultats del Golden Age Index 2017, elaborat per la consultora, Islàndia, Nova Zelanda, Israel i Suècia se situen en els primers llocs del rànquing de països que ocupen i formen els treballadors de 55 i més anys; Espanya, en el lloc 25, i Luxemburg, Eslovènia i Grècia en els darrers llocs.
PwC estima que si els països de l'OCDE augmentessin la taxa d'ocupació de les persones de 55 i més anys fins a igualar la de Suècia (76%), podrien obtenir, en conjunt, uns 2 bilions de dòlars de guany potencial del PIB a llarg termini.
Per als governs d'aquests països, les prioritats per retardar la jubilació han d'incloure la reforma dels sistemes de pensions i l'establiment d'incentius financers per als empresaris.
També són importants, afirma l'estudi, les mesures de suport a l'aprenentatge i la formació, incloent-hi l'automatització que comporta el ràpid progrés tecnològic.
Un nou estudi d'Eurofound, Fluxos del mercat laboral i mobilitat ocupacional a Europa: l'impacte de la gran recessió, ofereix una nova perspectiva per comprendre millor el que va passar amb els treballadors que van perdre els seus llocs de treball durant la recessió.
L'estudi es realitza comparant sis països europeus (França, Itàlia, Polònia, Espanya, Suècia i el Regne Unit) en tres períodes diferenciats: just abans de la crisi (2006-2007), al seu inici (2009-2010) i durant uns anys de la crisi (2012-2013).
De l'anàlisi dels fluxos entre inactivitat, atur i ocupació (diferenciant cinc categories de llocs de treball segons els seus salaris mitjans) és possible identificar tres grups de països: Suècia i el Regne Unit mostren una alta fluïdesa en el mercat laboral, amb fluxos elevats entre l'ocupació i l'atur i també entre diferents categories de llocs de treball; Polònia i Espanya tenen importants fluxos entre l'atur i l'ocupació en feines poc remunerades però poques possibilitats de mobilitat en l'escala professional, i, finalment, els patrons similars de França i Itàlia mostren una fluïdesa i mobilitat ocupacional relativament baixa.
El 2016, el creixement del comerç mundial va ser inferior a la taxa de creixement del Producte Interior Brut del món per primer cop des de 2001, segons les dades del darrer butlletí econòmic ICE del Ministeri d'Economia, Indústria i Competitivitat.
Les perspectives per als propers anys són favorables, amb un creixement esperat per a l'economia mundial del 2,7% el 2017, segons l'Organització Mundial del Comerç (OMC), i del 2,8% el 2018.
Quant al comerç, l'OMC estima que el volum mundial de mercaderies creixerà un 2,4% el 2016, i entre un 2,1% i un 4% el 2018.
Per al 2017, el creixement del PIB s'espera que assoleixi el 2,7%, sent l'estimació de l'aportació de la demanda nacional de 2,2 punts i de 0,5 punts la demanda externa.
Així mateix, el sector extern ha continuat un comportament positiu el 2016, ja que les exportacions de béns van créixer en termes nominals un 1,7%, assolint els 254.530 milions d'euros de comerç declarat.
Segons l'informe, els factors que expliquen el bon comportament del sector extern són el notable creixement de la competitivitat i l'augment de la base exportadora amb un increment d'empreses que s'estan internacionalitzant (148.794, el 2016).
L'estudi ManpowerGroup de projecció d'ocupació a Espanya preveu per al tercer trimestre de 2017 un creixement net d'ocupació del +4%, un cop ajustades les dades a les variacions estacionals.
Les intencions de contractació es mantenen estables en comparació amb el trimestre anterior i milloren en 3 punts percentuals en relació amb el mateix període de l'any passat.
Per regions, els mercats laborals més sòlids es registren en les zones est i nord, on la projecció d'ocupació neta se situa en el +7%.
S'espera un modest creixement de les contractacions en les regions centre i nord-est, amb una projecció de +5% en ambdues, i la zona sud amb un +2%.
La projecció més feble s'ha registrat a la zona nord-oest (+1%).
En comparació amb el segon trimestre de 2017, la zona centre és la que presenta uns plans de contractació més sòlids (+3%), seguida de les zones est i nord (+2%); en canvi, les projeccions es redueixen en 5, 4 i 3 punts percentuals al nord-oest, nord-est i sud, respectivament.
En comparació amb el mateix període de 2016, l'augment més significatiu el registra la zona nord-est (+6%), seguida de les zones centre i nord (+5%).
Per sectors, s'espera que els nivells de contractació augmentin en vuit sectors, sent el més sòlid el de l'hostaleria, i es mantinguin sense canvis en l'agricultura i caça i en la construcció.
El Consell de Treball Econòmic i Social de Catalunya (CTESC) ha publicat la Memòria socioeconòmica i laboral de Catalunya 2016.
El document està estructurat en tres àmbits d'anàlisi: l'economia i el mercat de treball, els factors estratègics de l'economia (R+D+I, infraestructures i sostenibilitat) i el benestar i les condicions de vida.
D'acord amb les dades, l'any 2016 el creixement econòmic a Catalunya ha estat del 3,5%, afavorit pel bon comportament de la demanda interna i del sector exterior; per al 2017 el CTESC preveu un creixement del PIB del 2,9%.
Per sectors, la indústria encapçala el creixement (+4%), seguida de la construcció (+3,2%) i dels serveis (+3,1%).
Pel que fa a l'ocupació, el 2016 va encadenar tres anys consecutius de creixement, amb una taxa d'ocupació del 66,4%, principalment en el sector serveis; no obstant això, la temporalitat i la parcialitat presenten taxes elevades (21,2% i 14%, respectivament).
Pel que fa a l'àmbit de benestar i condicions de vida, la Memòria destaca, entre d'altres, la reducció de la cobertura dels ingressos per cotitzacions respecte de la despesa en pensions contributives.
La Cambra de Comerç ha publicat la 52a edició de la Memòria econòmica de Catalunya 2016 que ofereix una visió global de l'economia catalana en el context internacional i espanyol.
El tema central del monogràfic i dels vuit articles que inclou és la indústria 4.0, les tecnologies que la componen i el seu potencial de creixement en el teixit industrial català.
Entre les principals conclusions del balanç econòmic, destacar que, el 2016, el PIB a Catalunya ha recuperat el nivell que tenia el 2007, en haver registrat un creixement del 3,5%, superant el del conjunt d'Espanya i duplicant el registrat pel conjunt de països membres de la zona euro.
En canvi, només s'ha recuperat el 35% de l'ocupació que es va perdre entre 2008 i 2013, sent el repte més important el de reduir la precarietat, ja que l'augment d'ocupació es dona, sobretot, en treballadors no fixos.
Quant a la indústria 4.0, l'anàlisi DAFO mostra com una de les fortaleses l'augment de llocs de treball d'alta qualificació i ben remunerats, tot i que la manca de mitjans i consciència per adaptar-se a la quarta revolució industrial amenaçaria amb deixar enrere pimes i sectors.
L'INE ha publicat les dades definitives de l'Enquesta de consums energètics, instrument que permet obtenir informació detallada sobre aquest consum, mesurat en termes monetaris, per sectors i productes energètics.
A nivell nacional, el consum energètic de les empreses industrials va assolir els 10.957 milions d'euros l'any 2015, amb un descens de l'1,2% respecte de 2013, darrer any en què es va realitzar l'enquesta.
Els principals productes energètics utilitzats per les empreses industrials van ser l'electricitat (56,4% del total), el gas (31,4%) i els productes petrolífers (6,9%).
Per branques d'activitat, el major consum energètic el va tenir la indústria de l'alimentació (15,7% del total), la metal·lúrgia (15,6%) i la química (15,1%).
En el costat oposat, les de menor consum van ser la indústria del tabac (0,1%), confecció de peces de vestir (0,2%) i fabricació de productes informàtics, electrònics i òptics (0,2%).
Per comunitats autònomes, destaquen amb una major participació en el consum energètic Catalunya (22% del total), la Comunitat Valenciana (12,4%) i Andalusia (10,7%).
En el costat contrari, les Illes Balears (0,3%), Canàries (0,5%) i La Rioja (0,6%) són les que van tenir un pes menor.
Pimec ha publicat l'article Contribució de la logística a l'economia catalana que té per objectiu difondre el pes real de la logística en l'economia.
Una de les vies per conèixer aquest pes consistiria a sumar el VAB (valor afegit brut) dels epígrafs que tradicionalment s'agrupen com a activitats logístiques (transport terrestre, marítim, aeri, emmagatzematge i activitats postals i de correus) i els consums intermedis de les activitats logístiques, és a dir les compres que realitzen les empreses per a dur a terme la seva activitat.
No obstant això, Pimec considera que hi ha activitats que habitualment no s'associen a la logística però que hi estan estretament relacionades, com són, per exemple, els serveis de lloguer de vehicles o els relacionats amb les tecnologies de la informació.
Segons l'estudi, el valor d'aquestes activitats es podria esbrinar a partir d'una enquesta que fos prou representativa, però ara per ara no es poden precisar.
Per tant, a partir de les dades conegudes, es pot estimar que el 2014 la contribució de la logística a l'economia és del 12,6% (26.278 milions d'euros), resultat de la contribució dels sectors tradicionalment identificats com a activitats logístiques (4,8%) i dels consums intermedis (7,8%).
La tercera edició del Baròmetre de la Innovació a Catalunya analitza amb dades de 2016 l'estat i el procés d'innovació de les empreses catalanes al nostre país.
Els principals resultats mostren que augmenta el percentatge d'empreses que adquireixen o desenvolupen R+D (des del 24,1% el 2015 fins al 25,4% el 2016) sent la indústria la que se situa al capdavant d'aquest creixement (del 37,3% d'empreses el 2015 al 39,4% el 2016).
Segons l'estudi, més de la meitat de les empreses catalanes ha innovat el 2016, sobretot les empreses emergents i les majors de 50 anys.
Les empreses han innovat en procés, productes i serveis i mètodes d'organització (el 68,1%, el 65,6% i el 64,8% sobre el total d'empreses innovadores, respectivament).
La tecnologia que més s'ha incorporat a les empreses innovadores és el Big Data (18,9%), seguida de l'internet de les coses (10,9%).
Entre els recursos que hi destinen destaca la formació en nous mètodes de treball (48,9%) i en introducció de nova maquinària (27,0%).
Finalment, el 53,7% de les empreses innovadores ha exportat el 2016; per contra, entre les empreses que no innoven, només exporta una de cada cinc.
El 2017, la majoria de les empreses innovadores (80,3%) preveu un augment de la facturació; el 64,1%, un augment de la productivitat, i el 35,6% preveu incrementar el nombre de treballadors.
La Comissió Europea ha publicat la setena edició de l'Informe Barreres al comerç i a la inversió que proporciona, amb referència al 2016, una visió global de les barreres comercials i d'inversió que afecten directament els operadors econòmics de la Unió Europea (UE) en tercers països.
Actualment, hi ha registrades 372 barreres actives, sent Rússia, Brasil, la Xina, l'Índia i Indonèsia les principals usuàries d'aquests instruments proteccionistes.
Del total de les 36 noves barreres del 2016, Rússia va ser la que va imposar el major nombre de noves restriccions comercials, seguida de prop per l'Índia; mentre que Algèria, Egipte i Turquia es van destacar com a usuàries actives de polítiques de localització.
Tretze sectors d'activitat econòmica van registrar noves barreres, entre els quals destaquen, principalment, els vins i licors, així com l'agricultura i la pesca, l'automoció, farmacèutica, serveis, dispositius mèdics, joguines i ferro, acer i sectors de metalls no fèrrics.
Els fluxos comercials potencialment afectats per les noves barreres registrades el 2016 es calcula que arriben fins als 27,17 milions d'euros, xifra que equival a l'1,6% del total de les exportacions de la UE.
Eurofound ha publicat el sisè informe anual de Monitor de Treball Europeu que detalla els canvis en l'ocupació des del segon trimestre de 2011 fins al segon de 2016.
La primera part de l'informe fa una descripció quantitativa i qualitativa dels canvis en l'ocupació, és a dir, quants llocs de treball s'han creat o destruït, en quins sectors i de quin tipus de feina es tractava.
La segona part, més analítica, aborda el paper que juguen les ocupacions en l'estructura de la desigualtat salarial europea.
A partir de la recuperació iniciada el 2013 s'han creat 8 milions de nous llocs de treball, la majoria d'ells en els serveis, però també en la indústria amb més d'1,5 milions.
També s'ha incrementat la proporció de treballadors de més edat en moltes de les ocupacions, fet que suggereix, segons l'informe, que les vides laborals ampliades i la jubilació posterior són tan importants a l'hora d'explicar el recent creixement de l'ocupació com qualsevol ressorgiment del dinamisme del mercat de treball.
D'altra banda, l'informe evidencia que hi ha hagut un modest creixement cap a treballs ben remunerats i, en canvi, un fort augment en treballs de salaris mitjans i baixos.