El sobrepès i l' obesitat es defineixen com un excés de pes corporal, produït per un augment de les reserves de greix per sobre del considerat normal, en funció de les característiques individuals (altura, corpulència, edat i sexe).
La diferència entre un i altre terme és el grau d'excés de pes, que és menor en el sobrepès.
Dit d'una altra manera, les persones amb sobrepès poden no tenir obesitat, mentre que les persones obeses sempre tenen sobrepès.
El pes normal o pes saludable és aquell que permet mantenir un bon estat de salut i gaudir d'una bona qualitat de vida.
Es calcula en funció de les característiques (edat, sexe o complexió) de cada persona.
L'excés de pes augmenta el risc de patir malalties cardiovasculars, diabetis, trastorns de l'aparell locomotor i alguns tipus de càncer, entre altres problemes de salut, i pot arribar a produir discapacitat.
Segons dades de l'Organització Mundial de la Salut (OMS), l'any 2016 el sobrepès i l'obesitat afectaven més de 1.900 milions de persones adultes (de 18 anys o més) i més de 340 milions d'infants i adolescents (de 5 a 19 anys).
Quant al nostre territori, l' Enquesta de salut de Catalunya 2016 revela que la meitat de la població de 18 a 74 anys i el 36,3% de la població de 6 a 12 anys té excés de pes.
L'augment de l'obesitat és tan alarmant en les darreres dècades que l'OMS ha arribat a considerar aquest trastorn com l'epidèmia del segle xxi.
L'excés de pes es produeix quan hi ha un desequilibri entre les calories (unitats de mesura del valor energètic dels aliments) que s'ingereixen i les que es cremen mitjançant la pràctica d'activitat física.
El cos emmagatzema aquest excés de calories en forma de greix.
Per tant, les dues causes principals del sobrepès i l'obesitat són:
L'excés de pes també pot ser fruit de la combinació d'altres factors:
Aquest apartat únicament fa referència a l'obesitat a causa de factors conductuals, psicològics o socioculturals.
I en el cas dels infants cal afegir:
Per calcular si una persona té un pes saludable, sobrepès o obesitat, s'utilitza la fórmula de l'índex de la massa corporal:
Índex de massa corporal (IMC) = pes (en quilos) / alçada 2 (en metres)
Quan l'índex de massa corporal es troba entre:
Exemple: l'Antoni té 47 anys, mesura 1,72 metres i pesa actualment 87 kg.
Per tant, l'Antoni presenta un excés de pes molt elevat, pràcticament es troba en situació d'obesitat de grau I.
En alguns casos, el càlcul de l'IMC no és un mètode fiable, ja que no permet identificar si l'excés de pes es deriva d'una hipertròfia muscular (augment del volum muscular), pròpia dels esportistes, o d'un augment del greix corporal.
Per això, s'utilitzen altres eines complementàries, com ara l'índex cintura maluc (ICC).
L'ICC permet, a més, valorar la distribució del greix, que influeix en el nivell de risc cardiovascular:
Els valors que es consideren normals són:
En el cas dels infants, un criteri per considerar que estan obesos és que sobrepassin el 20% del seu pes ideal.
No obstant això, actualment hi ha un consens internacional ampli per utilitzar l'IMC com a mètode diagnòstic del sobrepès i l'obesitat en la infància i en l'adolescència, encara que cal tenir molt en compte els aspectes diferencials en relació amb els adults pel que fa a les fases del desenvolupament del teixit adipós en aquestes edats.
Per als valors de referència s'utilitzen els establerts en les taules antropomètriques.
Com que consultar les taules pot ser complex, ha de ser el o la pediatre qui indiqui si l'infant té un pes normal, sobrepès o obesitat.
La millor estratègia per tractar l'excés de pes és reduir el nombre de calories que s'ingereixen i augmentar les que es cremen.
La motivació per perdre pes és un factor clau per a l'èxit del tractament.
En alguns casos, el metge o metgessa pot prescriure medicaments.
Aquests fàrmacs poden modificar la manera com el cervell regula l'impuls de menjar i reduir, per tant, la gana, o bé impedir que els intestins absorbeixin el greix dels aliments que es consumeixen.
Cal tenir en compte, però, que els fàrmacs per al tractament de l'obesitat només funcionen si es combinen amb una dieta saludable i activitat física regular.
En casos d'obesitat extrema, es pot optar per la cirurgia (cirurgia bariàtrica).
Una de les intervencions més freqüents és la cirurgia de derivació gàstrica.
Consisteix a connectar una part petita de l'estómac (anomenada bossa ) a l'intestí prim, de manera que els aliments que s'ingereixen van a parar directament a la bossa.
Així, es redueix la quantitat d'aliment que es pot consumir i la quantitat de greix que el cos pot absorbir i acumular.
També es poden implantar dispositius quirúrgicament, com ara:
Els tractaments que prometen pèrdues de pes espectaculars en poc temps poden ser perillosos.
Si voleu perdre pes, consulteu sempre amb el vostre professional sanitari de referència.
Si hi ha indicis d'excés de pes en un infant de quatre a set anys, cal que el pediatre o pediatra avaluï la situació i que la família posi en marxa les mesures necessàries.
Si un nen o nena de vuit a nou anys presenta excés de pes, cal actuar de seguida, ja que a partir d'aquesta edat és més difícil revertir el procés que portarà el nen o la nena cap a l'obesitat i els trastorns de salut associats.
És molt important que el tractament dietètic no comprometi les demandes nutricionals del procés de creixement.
L'excés de pes (sobrepès i obesitat) augmenta el risc de patir altres problemes de salut, com ara:
D'altra banda, l'excés de pes durant la infància i l'adolescència està fent que malalties com ara la diabetis, la hipertensió arterial i l' artrosi es manifestin més sovint en la gent jove.
A més, un infant amb sobrepès té moltes probabilitats de convertir-se en un adult obès.
Hi ha dues mesures bàsiques per evitar l'excés de pes:
En el cas dels infants, l'excés de pes depèn en gran part de l'alimentació i de l'activitat física que fan habitualment, i d'altres aspectes relacionats amb l'estil de vida i el benestar emocional.
També hi tenen un paper molt important els factors socioeconòmics, educatius i d'entorn, que es relacionen amb la facilitat o dificultat per poder seguir un estil de vida saludable.
Cal destacar que els nens i nenes aprenen del que fan les persones més properes: mare, pare, avis, germans.... per això és molt important donar-los exemple seguint un estil de vida saludable en què es consumeixin aliments saludables, s'incorpori l'activitat física en el dia a dia (anar a peu, en bici, transport públic, jugar al parc, etc.) i es respectin unes pautes de son adequades.
Hi ha alguns consells que poden ajudar les famílies a evitar que els seus infants tinguin excés de pes:
Informe de la Xarxa Espanyola d'Agències d'Avaluació de Tecnologies Sanitàries i Prestacions de l'SNS
Informe del conveni entre l'Institut de Salut Carles III i l'AQuAS, finançat pel Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat