Línia de recerca: llicenciats i llicenciades
Considerant-lo com un concepte jurídic indeterminat, que correspon concretar al legislador mitjançant la llei.
En aquest sentit, i donat el pes de la llei en la configuració de l'àmbit competencial i funcional dels ens locals, sovint s'ha posat de manifest la necessitat de preveure mecanismes jurídics que els permetin garantir un àmbit d'actuació i decisió propi, dedicant el Capítol II del nostre treball, precisament, a l'examen d'alguns d'aquests mecanismes.
En primer lloc, el nostre estudi es centra en especialment en els mecanismes de protecció jurisdiccional de l'autonomia local davant del Tribunal Constitucional, que permeten als ens locals, especialment municipis i províncies, reaccionar davant d'aquelles lleis, tan estatals com autonòmiques, que es considerin contraries a aquest principi constitucional.
Tot i això, i malgrat constituir un pas molt important en la configuració constitucional de l'autonomia local. les dificultats pràctiques que planteja el seu exercici, tant pel que fa als requisits de legitimació activa com en la seva tramitació, etc., han posat de manifest la necessitat de buscar vies complementaries de protecció, apuntant-se a la participació, tan orgànica com funcional, dels ens locals en els procediment decisoris que els afectin com un mecanisme idoni per assegurar una adequada ponderació per part del legislador de tots els interessos en presencia.
Tot i això, es pot constatar que, a diferència del que succeeix al dret comparat, la legislació espanyola de règim local conté escasses referències a aquests instruments participatius, limitant-se essencialment, la creació d'òrgans administratius de col·laboració entre les diferents administracions públiques; el funcionament dels quals, a més, moltes vegades s'ha revelat poc eficaç.
El nou Estatut d'Autonomia de Catalunya, en canvi, constitueix un punt d'inflexió en aquesta matèria, ja que, junt a la nova regulació del règim local a la nostra Comunitat Autònoma, preveu també la creació del Consell de Governs Locals, com a òrgan de representació dels municipis i vegueries en les institucions de la Generalitat, assenyalant que aquest haurà de ser escoltat en la tramitació parlamentaria de les iniciatives legislatives i dels plans i normes reglamentaries que afectin especialment l'administració local.
D'aquesta manera, s'introdueix una nova institució, la funció de la qual és vetllar per l'adequat tractament de l'autonomia local en la legislació autonòmica, promovent un àmbit d'actuació propi per als ens locals i assegurant el respecte als principis generals que han de regir la distribució de les funcions administratives.
Així, al llarg del Capítol IV del nostre treball de recerca, hem aprofundit en la determinació del seu règim jurídic, podent constatar els nombrosos dubtes que planteja la novedosa, però alhora escassa, regulació estatutària.
Aquests interrogants se'ns presenten, sobretot, a l'hora de determinar quina ha de ser la seva concreta composició i les seves funcions específiques.
Elements aquests que, des del nostre punt de vista, constitueixen el nucli bàsic de la seva regulació i que determinaran, en bona mesura, el seu futur desenvolupament.
Així, el nostre treball pretén ser una primera aproximació teòrica a aquesta nova figura estatutària, el Consell de Governs Locals, proporcionant, a partir de la comparació amb el model regional italià (especialment amb la figura del Consiglio delle Autonomie Locali) i de l'experiència espanyola, nous criteris per afrontar el tractament d'aquesta nova institució; i plantejant-nos noves hipòtesis que ens permetin avançar en la seva concreta configuració jurídica.