Resolució 363/2017, de 20 de novembre
Diversa informació per documentar l'existència d'unes rieres.
Les reclamacions a la GAIP han de tenir per objecte informacions demanades prèviament a l'Administració que se suposa les té en el seu poder i així han d'acreditar-ho.
Tant per raons elementals de seguretat jurídica, com pel principi general de proscripció de l'abús de dret, no es poden admetre reclamacions a la GAIP demanant informacions que ja hagin estat reclamades prèviament per la mateixa persona i hagin estat objecte de resolucions prèvies de la mateixa GAIP; si aquesta Comissió de Garantia s'ha pronunciat sobre el dret de la mateixa persona reclamant a una determinada informació, no té cap sentit, i és entorpidor pel seu normal funcionament i per a l'atenció deguda als drets de la resta de ciutadania, que s'hagi de tornar a pronunciar sobre el mateix objecte.
El dret d'accés a la informació no empara cap dret a poder exigir a l'Administració pública la confecció de certificacions; confegir una certificació és una tasca jurídicament qualificada que requereix no només la redacció de bell nou del text corresponent de la certificació (cosa que, per si sola, ja és dubtós que pugui ser requerit en base al dret d'accés a la informació pública), sinó també una tasca prèvia de comprovació dels fets objecte de la certificació, que depassa en molt del que és exigible a l'Administració en base al dret d'accés a la informació pública, sens perjudici que pugui ser-li exigit en base a altres drets.
Número d'expedient de la Reclamació: 401/2017
En una primera valoració, tot sembla indicar que la informació demanada per la persona reclamant és de naturalesa urbanística o sobre béns de domini públic, objectes sobre els quals es pot presumir que efectivament la persona reclamant té dret a la informació sol·licitada, ja que no sembla previsible que hi concorrin límits legals.
Els antecedents posen de manifest que en aquesta Reclamació hi coincideixen objectes inclosos en una altra Reclamació anterior (la 365/2017, que va donar lloc a la Resolució 327/2017, de 22 de setembre) i una doble relació d'informacions demanades (la de la sol·licitud presentada el 31 de juliol de 2017 i la de les al·legacions formulades el 6 de novembre).
Tot plegat obliga a fer una precisió prèvia sobre quina és concretament la informació objecte d'aquesta Reclamació per tal de confirmar, si escau, el dret a obtenir-la.
A aquests efectes, cal fer dues consideracions generals, a més del que es dirà al fonament jurídic 2.
En primer lloc, les reclamacions a la GAIP han de tenir per objecte informacions demanades prèviament a l'Administració que se suposa les té en el seu poder i així han d'acreditar-ho.
La Reclamació davant la GAIP és un procediment revisor d'una sol·licitud prèvia d'informació i per raons de congruència només es pot reclamar allò que prèviament s'ha sol·licitat a l'Administració reclamada i així s'acredita.
En segon lloc, tant per raons elementals de seguretat jurídica, com pel principi general de proscripció de l'abús de dret, no es poden admetre reclamacions a la GAIP demanant informacions que ja hagin estat reclamades prèviament per la mateixa persona i hagin estat objecte de resolucions prèvies de la mateixa GAIP.
Si aquesta Comissió de Garantia s'ha pronunciat sobre el dret de la mateixa persona reclamant a una determinada informació, no té cap sentit, i és entorpidor pel seu normal funcionament i per a l'atenció deguda als drets de la resta de ciutadania, que s'hagi de tornar a pronunciar sobre el mateix objecte.
Tal com es concreta més endavant, alguna de les informacions incloses en aquesta Reclamació ja varen ser objecte de pronunciament per la Resolució de la GAIP 327/2017 (sobre la Reclamació 365/2017); si la persona reclamant considera que l'Ajuntament no li ha facilitat la informació estimada per aquella Resolució el que hauria d'haver fet, tal com la convida el punt 3 de la seva part resolutiva, és informar a la GAIP d'aquest fet, i aquesta Comissió intervindria, en la mida de les seves facultats, en el corresponent tràmit de compliment de la Resolució, sense necessitat de nous pronunciaments, i per tant de manera molt més ràpida que presentant noves reclamacions amb els mateixos objectes, que l'únic que fan, com s'ha dit, és dificultar i entorpir el funcionament de la GAIP.
Tenint en compte aquestes consideracions, cal insistir que la informació objecte d'aquesta Reclamació, i sobre l'accés a la qual s'ha de pronunciar la GAIP, és únicament la inclosa a l'antecedent 2 i reproduïda tot seguit, amb les precisions fetes a alguns dels apartats:
Atès que no s'ha indicat la concurrència de cap límit a l'accés a la informació assenyalada als apartats anteriors, cal declarar el dret de la persona reclamant a obtenir-la, amb l'abast i les precisions fetes a cada cas.
A les al·legacions presentades per la persona reclamant en relació amb l'informe municipal (antecedent 9) es fa referència a altres informacions que també reclama a l'Ajuntament; aquestes altres informacions o bé es corresponen amb una anterior sol·licitud d'informació de la mateixa persona reclamant, presentada a l'Ajuntament l'11 de gener de 2017, i sobre la qual ja es va pronunciar la Resolució de la GAIP 327/2017 (és el cas de la majoria d'apartats 3 i 5 de l'antecedent 9 de les al·legacions), o bé es tracta d'informació que no consta a les reclamacions presentades davant la GAIP que la persona reclamant hagi sol·licitat prèviament a l'Ajuntament (com a mínim seria el cas dels apartats 4, 6 i 7 i de la referència feta a la superfície assignada pels apartats 1 i 2 de l'antecedent 9).
Per les raons exposades anteriorment, la GAIP no es pot pronunciar sobre peticions d'informació pública que no li consti s'hagin presentat prèviament a l'Ajuntament, ni que una Reclamació tingui per objecte sol·licituds sobre les que ja s'hagin pronunciat anteriors resolucions de la GAIP, sens perjudici (en aquest darrer cas) que la GAIP, en aplicació de criteris de simplicitat administrativa, pugui reconvertir aquesta part de les al·legacions en una incidència d'execució de la seva Resolució 327/2017.
A diversos apartats de la seva sol·licitud la persona reclamant demana "certificacions" i a les seves al·legacions en algun cas indica que se li hauria facilitat documentació, però sense la corresponent certificació.
En els casos que el demanat són certificacions, cal entendre que el dret d'accés a la informació obliga l'Administració a lliurar-les només si té en el seu poder les certificacions requerides, és a dir, si els serveis municipals disposen de la informació demanada en un format anomenat "certificació" o quelcom similar.
Ara bé, el dret d'accés a la informació no empara cap dret a poder exigir a l'Administració pública la confecció de certificacions.
Confegir una certificació és una tasca jurídicament qualificada que requereix no només la redacció de bell nou del text corresponent de la certificació (cosa que, per si sola, ja és dubtós que pugui ser requerit en base al dret d'accés a la informació pública), sinó també una tasca prèvia de comprovació dels fets objecte de la certificació, que depassa en molt del que és exigible a l'Administració en base al dret d'accés a la informació pública, sens perjudici que pugui ser-li exigit en base a altres drets.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 20 de novembre 2017, resol per unanimitat: