Els recursos pesquers són un bé de domini públic i és responsabilitat de l'Administració pública vetllar pel compliment de les diferents disposicions que tenen com a finalitat la protecció dels recursos marins en el marc d'una pesca i un comerç responsables.
Els professionals de la mar i la resta de la societat han de participar activament en la consecució d'aquests objectius d'interès general.
Cal articular un marc normatiu que estableixi el procediment específic de control de les talles mínimes reglamentades, tant als àmbits de la pesca en aigües interiors, com de la comercialització, del transport, i de la restauració, ja que actualment no existeix un mètode que homogeneïtzi les actuacions de control en aquesta matèria desenvolupades al territori català, i que ofereixi les màximes garanties procedimentals als administrats.
Aquesta és una necessitat ineludible per a una administració moderna, la qual cosa està en consonància amb les noves exigències d'una societat cada cop més conscient dels seus drets i de les seves responsabilitats.
D'altra banda, donades les especials particularitats dels decomissos de recursos marins, els quals són de difícil previsió tant temporal, com en les quantitats intervingudes, s'han de preveure diferents destinacions per intentar cercar el màxim aprofitament d'aquests productes.
Amb l'establiment d'un ampli ventall de destinacions possibles, entre les quals hi ha la distribució entre centres de beneficència, quan siguin aptes per al consum humà, i l'abocament al mar, es pretén contribuir a la restitució del dany ocasionat pels infractors a l'interès general i al medi marí, així com a la reducció de les aportacions d'aquests tipus de residus als abocadors controlats.
En conseqüència, cal regular el procediment específic d'inspecció en el control de les talles mínimes reglamentades dels recursos marins, per tal de garantir un exercici correcte d'aquesta potestat de l'Administració pública que contribueixi a la consecució d'una explotació sostenible dels recursos marins i d'un ús responsable de la mar.
Per tot això, en desenvolupament del que preveu la Llei 1/1986, de 25 de febrer, de pesca marítima de Catalunya, així com el Decret 9/1987, de 15 de gener, sobre cria i recollida de marisc, i altres disposicions concordants;
A proposta de la Direcció General de Pesca i Afers Marítims i en ús de les atribucions que m'han estat conferides,
Aquesta norma té per objecte establir el mètode de mesura i el procediment de control per determinar si els peixos, els crustacis, els mol·luscos o altres organismes marins d'interès pesquer assoleixen les mides o els pesos mínims reglamentaris.
Aquest procediment s'aplica al control dels recursos marins d'acord amb les competències de la Direcció General de Pesca i Afers Marítims del Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca.
3.1 Es considera que els recursos marins objecte d'aquesta norma assoleixen la mida o el pes mínims requerits per a l'extracció, l'aqüicultura o la comercialització quan les seves dimensions o pesos són iguals o superiors a les dimensions o als pesos mínims que estableix la normativa sectorial.
Quan les seves dimensions o pesos són inferiors a les dimensions o als pesos mínims específics per a l'espècie són considerats antireglamentaris.
3.2 Les espècies procedents de l'aqüicultura quan són comercialitzades han de complir les mides o els pesos mínims requerits als seus homòlegs procedents de la pesca extractiva.
No obstant això, les mides mínimes o els pesos que estableix la normativa vigent no són d'aplicació, en qualsevol de les seves fases de producció o comercialització, als ous, les espores, les espècies immadures o els exemplars de mida no comercial, en qualsevol fase vital, sempre que siguin destinats al cultiu, la repoblació, la investigació o per a l'experimentació.
3.3 Si un recurs pesquer té establert alhora una mida i un pes mínims, es considera que compleix amb la normativa quan almenys una de les magnituds exigides és igual o superior a les fixades reglamentàriament.
4.1.1 En general, una partida o un lot és cadascuna de les diferents parts que integren la quantitat de recursos pesquers objecte d'inspecció i que, convenientment condicionades a l'interior d'envasos, embalatges o a l'engròs, mantenen unes característiques comunes, com espècie, mida, presentació, origen, tipus d'envàs, embalatge, envasador, expedidor, etiqueta o altra documentació.
4.1.2 De manera particular, una partida o un lot també és:
a) La captura embarcada o desembarcada, així com la unitat comercialitzada fins a la primera venda, o la unitat transportada encara que siguin exemplars barrejats d'espècies pesqueres diferents amb regulacions específiques, tant a l'engròs com a l'interior d'un o més envasos o embalatges, mentre es localitzin a bord de les embarcacions, al moll pesquer, a la llotja pesquera i en qualsevol lloc fins a la primera venda, o a l'interior de vehicles durant el transport.
En el supòsit que hi hagi partides documentades i altres que no ho estiguin, són considerades partides diferents als efectes de les actuacions de control.
b) La unitat comercial emmagatzemada, exposada a la venda o comercialitzada en qualsevol de les formes previstes legalment als mercats a l'engròs o al detall, que és objecte de control amb independència de la documentació que l'acompanya, excepte quan les etiquetes o les seves documentacions d'origen figurin sobre els envasos de forma inseparable del tal manera que si aquestes s'arranquen la seva integritat física es malmet.
4.2 Subpartida o sublot: part d'una partida o lot de recursos pesquers més gran, d'on s'extreu la mostra, d'acord amb el mètode reglamentat, per determinar si la partida o el lot total compleix els paràmetres que estableixen les normes vigents.
Cada subpartida o sublot ha d'estar separat físicament i ser identificable.
4.3 Mostra: un o més exemplars de recursos pesquers objecte de control extrets a l'atzar directament d'una partida o lot, o després de separar prèviament una subpartida o sublot.
4.4 Grandària de la mostra: nombre d'unitats que constitueixen la mostra destinada a determinar la mida o el pes mínims de la partida.
4.5 Exemplar: cada una de les diferents unitats que integren la mostra de recursos pesquers.
Determinació de l'espècie objecte de control
Les persones que realitzin funcions inspectores han d'identificar l'espècie objecte de control i anotar a l'acta el nom de l'espècie o espècies controlades mitjançant qualsevol de les denominacions comercials acceptades, així com el nom científic.
6.1 Si la partida controlada té un pes inferior o igual a 500 kg, la grandària de la mostra ha de ser de 40 exemplars.
Si la partida és superior a 500 kg fins a 5.000 kg ha de ser de 50 exemplars i si la partida és superior a 5.000 kg ha de ser de 60 exemplars.
6.2 En partides de grans pelàgics, si el nombre d'exemplars de la partida controlada és inferior al nombre d'exemplars requerits per formar la mostra segons els diferents intervals que preveu l'apartat 6.1 s'han de mesurar el 100% dels exemplars.
6.3 En el control de les mides mínimes del corall (Corallium rubrum) s'han de mesurar totes les branques de la partida.
Selecció de la mostra: aspectes generals
7.1 Les persones que realitzin la funció inspectora han de separar els diferents exemplars de la mostra en presència del compareixent i són els responsables del procés de la recollida de la mostra.
7.2 El mètode de recollida dels exemplars de la mostra ha d'aconseguir que sigui representativa del conjunt de la partida controlada, per la qual cosa els exemplars s'han de recollir de les diferents caixes, envasos o embalatges que composin la partida, a diferents punts i nivells que garanteixi que tots els elements que integren la partida tenen la mateixa probabilitat de formar part de la mostra seleccionada.
7.3 La selecció de la mostra s'ha de fer en condicions higièniques i amb el menor temps possible perquè produeixi les mínimes interferències en l'activitat que desenvolupi el compareixent.
7.4 En cas que algunes caixes, envasos o embalatges de la partida no siguin accessibles s'ha d'intentar, amb els mitjans disponibles, recollir alguns exemplars deixant al bon criteri de l'inspector el mètode a seguir.
Particularitats en la selecció de la mostra
8.1 A bord dels vaixells de pesca, als molls i ports pesquers abans de la primera venda, la recollida de la mostra s'ha d'ajustar a les particularitats següents:
a) En el cas particular de les pesqueres de captures monoespecífiques, si la inspecció es realitza durant la maniobra de pesca, la mostra s'ha de prendre d'entre els exemplars que es trobin a bord, encara que no estiguin dins dels envasos o embalatges.
Si del resultat del mostreig es determina que les captures de la calada són de talla antireglamentària s'ha d'ordenar al patró que avorti la maniobra, alliberi a mar la resta de la captura i s'ha d'aixecar acta d'inspecció.
b) Si la inspecció es realitza durant l'activitat marisquera, a peu o a bord d'una embarcació, i es troben exemplars d'espècies marisqueres antireglamentàries i ja estan classificades i embalades, s'ha d'ordenar que es retornin al mar i s'ha d'aixecar acta d'inspecció.
En cas que es trobin en una embarcació exemplars d'espècies marisqueres antireglamentàries que procedeixin de l'última calada, sense classificar, envasar o embalar, s'ha d'ordenar el patró que retorni al mar els exemplars antireglamentaris en la mateixa zona d'extracció després de realitzada la tria.
c) Els exemplars de la mostra s'han de prendre de les partides a controlar que es trobin envasades o estibades als diferents panyols, cambres, bodegues, arcons, cofres, envasos, embalatges o en la coberta dels vaixells pesquers.
Les mostres s'han de recollir a diferents punts i nivells de la bodega dels pesquers o de les seves seccions.
d) Quan el control de mides mínimes es faci al moll pesquer durant la descàrrega, els exemplars de la mostra s'han de prendre en diversos moments d'aquesta operació.
e) En cas de controls a bord dels vaixells a la mar, l'embarcació podrà ser escortada fins al port després d'haver precintat prèviament les bodegues, caixes, envasos, embalatges, cofres o arcons on estiguin estibades les captures objecte de control.
8.2 A les llotges pesqueres, després de la primera venda, als mercats majoristes i minoristes, als restaurants, als magatzems frigorífics i en el transport, la recollida de la mostra s'ha d'ajustar a les particularitats següents:
a) En cas de partides de gran quantitat, per garantir la representativitat de la mostra, l'inspector pot seleccionar aleatòriament determinats subpartides o sublots de la partida objecte de control d'on posteriorment s'han d'extreure els exemplars que integraran la mostra.
b) L'inspector pot requerir a l'autoritat competent l'organització de combois de vehicles fins a la instal·lació o el lloc on es pugui finalitzar l'actuació de control després d'haver adoptat les mesures adients per impedir la manipulació de les partides que s'han d'inspeccionar.
9.1 Els aparells utilitzats per amidar els exemplars de la mostra han de ser una regla metàl·lica graduada, una cinta mètrica, un peu de rei, i per a la determinació del pes un dinamòmetre o qualsevol dels altres sistemes que preveu aquesta norma.
En cas dels mol·luscos bivalves es pot utilitzar, a més a més, un sedàs o un calibrador per determinar la mida.
9.2 Els aparells de mesura convenientment identificats han de tenir els certificats de calibratge emesos per l'autoritat competent.
9.3 L'aparell de mesura emprat i el seu número de sèrie, si escau, s'han de fer constar a l'acta i s'ha d'adjuntar també una còpia compulsada del certificat de calibratge de l'aparell de mesura utilitzat.
Mètode de mesura dels recursos pesquers
10.1 Cada exemplar de la mostra s'ha de mesurar d'acord amb el mètode que estableix l'annex.
10.2 Si estan indicats dos o més mètodes de mesura, l'inspector ha d'escollir l'aplicable en funció de les circumstàncies del cas.
10.3 Si els recursos pesquers es comercialitzen sense cap o després de ser sotmesos a altres manipulacions que impliquin la pèrdua de la integritat anatòmica de l'exemplar, per determinar si són o no reglamentaris s'ha d'utilitzar el calibre mínim o la talla mínima de comercialització.
El calibre mínim o la talla mínima de comercialització és el pes mínim d'una peça o el nombre d'unitats per quilogram o pes per unitat, segons escaigui, per sota del qual no es pot comercialitzar.
10.4 A partir de la mitjana aritmètica de la mostra dels exemplars seleccionats aleatòriament, s'elabora un interval de confiança del 95% per a la mitjana del conjunt de la partida inspeccionada.
El procediment de càlcul comprova si el límit superior d'aquest interval és més petit o no que la talla mínima legal.
10.5 En un annex a l'acta s'han de fer constar les diferents mesures preses de manera individualitzada, així com la mitjana aritmètica de la mostra, la desviació estàndard, la moda i l'interval de la mitjana aritmètica de la partida inspeccionada amb el seu interval de confiança.
Les mesures s'han de prendre i expressar amb el mateix sistema que el fixat reglamentàriament.
Separació dels exemplars reglamentaris
11.1 Si en un o més envasos o embalatges es troben exemplars de mida antireglamentària de la mateixa espècie o d'espècies pesqueres diferents, barrejats amb altres exemplars de mida reglamentària o no regulada, l'inspector ha d'advertir l'interessat que pot separar els exemplars reglamentaris o no regulats dels que no compleixen la mida o el pes mínims reglamentats.
11.2 L'operació de triar ha d'anar a càrrec del compareixent i s'ha d'efectuar immediatament.
11.3 Si el compareixent renuncia a efectuar la tria o no la du a terme, s'ha de decomissar íntegrament la partida objecte de control i fer constar a l'acta l'opció escollida pel compareixent.
Determinació del pes de la partida objecte de control
12.1 En la inspecció s'ha de fer constar a l'acta el pes total de cada partida controlada i el sistema emprat per determinar-lo.
Per fer-ho es poden utilitzar dinamòmetres, bàscules o altres sistemes que es considerin oportuns o es poden atenir a les dades de qualsevol registre, diari de pesca, full de desembarcaments, nota de venda, document de transport o qualsevol altra documentació aportada pel compareixent.
En cas de no poder determinar el pes a través dels mitjans previstos anteriorment, s'estarà al pes declarat pel compareixent o en darrer terme comptarà el nombre de caixes o n'estimarà el seu volum.
12.2 Quan a la mostra aleatòria hi entrin exemplars de mida reglamentària barrejats amb d'altres antireglamentaris, el pes dels exemplars antireglamentaris del conjunt de la partida inspeccionada s'ha d'avaluar a partir del límit inferior de l'interval estadístic (amb un nivell de confiança del 90%) de la proporció d'antireglamentaris del conjunt de la partida, obtingut d'acord amb la proporció d'antireglamentaris de la mostra.
Al límit inferior de la proporció d'antireglamentaris, se li ha d'aplicar un factor de conversió mida-pes per ajustar l'estimació del pes antireglamentari de la partida a la mida mitjana dels exemplars antireglamentaris de la mostra.
13.1 En partides de pes inferior o igual als 500 kg, si la mida dels exemplars de la partida objecte de control és notòriament inferior a la reglamentària i si el compareixent reconeix voluntàriament que la partida és antireglamentària, l'inspector ha de triar els deu exemplars que a simple vista siguin més grans d'entre el total de la partida, i ha d'anotar el resultat de les mesures respectives a l'acta.
El càlcul de la mida o del pes mínim s'ha de realitzar d'acord amb aquests mesuraments utilitzant el mateix mètode estadístic descrit a l'apartat corresponent.
13.2 L'inspector ha de fer constar expressament a l'acta que el compareixent està d'acord amb el mesurament realitzat pels inspectors i renuncia voluntàriament a la determinació de la mida pel procediment establert i a la segona i tercera inspecció.
14.1 El compareixent ha de ser informat del dret a discrepar sobre els fets i les circumstàncies de la inspecció i de la possibilitat que té de sol·licitar una segona inspecció contradictòria i una altra inspecció diriment, en ambdós casos amb designació de perit de part.
La seva elecció ha de figurar a l'acta.
El compareixent s'ha de fer càrrec de les despeses del perit de part.
14.2 Si hi ha discrepància en la identificació de l'espècie o en els resultats del mesurament o del pes, l'inspector que va realitzar la primera ha de fixar la data i el lloc de la segona inspecció.
Aquesta segona inspecció s'ha de fer en el termini màxim de vint-i-quatre hores i té caràcter de prova contradictòria.
14.3 La prova contradictòria l'ha de realitzar una persona diferent de qui va subscriure la primera acta, el qual pot estar assistit per perits i per la persona que va fer la primera actuació.
14.4 Si persisteix la discrepància, la persona que hagi realitzat la prova contradictòria ha de fixar la data i el lloc de la tercera inspecció que s'ha de realitzar en el termini màxim de vint-i-quatre hores, i a la qual ha d'intervenir una tercera persona diferent, la qual pot estar assistida per perits i per qualsevol de les persones que hagin actuat abans.
Aquesta tercera inspecció té caràcter de prova diriment i definitiva.
14.5 A les proves contradictòria i diriment s'ha de tornar a prendre una segona o tercera mostra respectivament, d'acord amb el mètode de mostreig regulat anteriorment, i fer constar a l'acta individualitzadament els resultats del segon o tercer mesurament, si escau, juntament amb la resta de dades estadístiques establertes.
14.6 Tota persona que en representació del denunciat vulgui comparèixer a la realització de la segona o la tercera inspecció ha d'acreditar documentalment la seva representació.
En cas que no comparegui el denunciat o el seu representant degudament acreditat, la segona o la tercera inspecció, si escau, es practicarà igualment sense la seva presència.
14.7 Si el compareixent decideix fer sense dilació la prova contradictòria o diriment, segons escaigui, l'agent inspector per raó d'urgència pot retenir el vehicle de transport per mantenir les condicions higienicosanitàries de les espècies transportades objecte de control a l'espera que es realitzi la segona o la tercera inspecció, o pot dipositar la partida controlada en una cambra frigorífica a l'espera de la inspecció, i aniran a càrrec de l'inspeccionat les possibles despeses generades.
14.8 En cas d'haver-se de practicar una segona o una tercera inspecció, la partida ha de mantenir-se precintada i emmagatzemada en les condicions adients.
Només pot retirar els precintes un inspector.
Es considera mala fe la pèrdua, la manipulació, la modificació o qualsevol altra alteració en el precinte, així com la desaparició, la pèrdua o el robatori de la partida intervinguda i consignada en dipòsit.
15.1 En els casos en què es detecti l'existència d'espècies de talla antireglamentària als molls pesquers, al recinte de les llotges i a les seves instal·lacions annexes, l'inspector ha de realitzar les gestions necessàries per esbrinar de forma fefaent l'origen de la partida, les dades personals d'identificació del patró del vaixell que l'ha desembarcat, la llotja pesquera que l'ha venut, el comprador, o les dades del tenidor, si escau.
15.2 Quan es controlin les talles mínimes de les espècies pesqueres que surtin del recinte portuari per efectuar la primera venda en un establiment autoritzat, l'inspector ha de demanar, en els casos que preveu la normativa vigent, el document de transport o equivalent per transcriure a l'acta.
Cal adjuntar a l'acta una fotocòpia llegible o transcriure íntegrament les dades del document de transport o qualsevol altre document previst en la normativa vigent.
15.3 Totes aquestes dades han de figurar a l'acta o aportar-les en documents annexos.
Així mateix, el personal que realitza tasques inspectores ha d'elaborar tots els informes aclaridors a petició de l'instructor de l'expedient sancionador per tal que pugui determinar amb precisió els diferents subjectes responsables i quines infraccions han comès cadascun d'aquests.
16.1 Els recursos marins decomissats poden ser retornats al mar, distribuïts entre entitats benèfiques i altres institucions públiques o privades, sense ànim de lucre, o destruïts.
Quan els productes decomissats es destinin al consum humà, l'autoritat sanitària competent ha d'emetre el certificat corresponent prèviament a la seva distribució entre les entitats benèfiques.
16.2 Si els recursos marins decomissats es lliuren a les entitats esmentades o es dipositen en magatzems, l'inspector els ha d'identificar amb un rebut en el qual ha de constar, entre altres dades, els antecedents i la descripció del producte intervingut, el pes i el nom de l'entitat destinatària final o dipositària.
L'inspector ha de conservar l'esmentat rebut juntament amb la còpia del seu exemplar de l'acta d'inspecció que ha donat lloc a la intervenció.
16.3 La documentació acreditativa del repartiment i distribució dels diferents productes decomissats entre les entitats destinatàries finals l'ha de conservar l'entitat dipositària durant un període de cinc anys a l'efecte que l'autoritat competent ho pugui comprovar.
Retorn a mar: abocament a mar i immersió de productes marins procedents de decomissos
17.1 Els recursos marins decomissats poden alliberar-se al litoral català amb la finalitat de cultiu, repoblació marina o aportació a la xarxa tròfica.
17.2 Qualsevol espècie marina decomissada susceptible de sobreviure si és retornada a mar, pot immersionar-se amb les finalitats de cultiu o de repoblació en zones especials del litoral català, excepte organismes marins no autòctons.
17.3 Les zones especials del litoral on es poden realitzar aquestes actuacions s'han de decidir tenint en compte, entre altres factors, l'espècie, l'hàbitat necessari perquè pugui reeixir i prosperar l'espècie objecte d'immersió i l'existència de mariscadors professionals o de professionals de l'aqüicultura marina que puguin gestionar-les sota normes de pesca, aqüicultura i comerç responsables.
17.4 Les entitats beneficiàries d'aquestes immersions poden ser les confraries de pescadors, les associacions professionals de la pesca marítima i del marisqueig i els establiments d'aqüicultura marina radicats a Catalunya.
Entre aquestes entitats beneficiàries tindran preferència les que s'hagin caracteritzat per respectar els preceptes de la pesca i el comerç responsables.
17.5 La Direcció General de Pesca i Afers Marítims, amb l'audiència prèvia de les entitats beneficiàries ha de fixar amb l'antelació suficient les zones especials on es realitzaran aquestes immersions i el seu sistema de sembra al mar.
17.6 La Direcció General de Pesca i Afers Marítims, amb l'audiència prèvia de les entitats beneficiàries, ha d'establir un pla de gestió específic a les zones especials prèviament definides.
Els plans de gestió d'aquestes zones han de contenir, entre altres, un període mínim de veda, el qual tindrà una durada variable segons el temps teòric d'engreix fins que els exemplars immersionats assoleixin la mida mínima reglamentària per a l'extracció i la comercialització, les quotes diàries de captura, així com, si escau, el compromís de facilitar dades morfobiològiques i estadístiques de les captures a la Direcció General de Pesca i Afers Marítims.
17.7 El règim d'utilització de les zones especials destinades a immersionar les partides decomissades s'ha de fixar tenint en compte l'espècie a cultivar, l'estat d'ocupació dels parcs de cultiu prèviament definits, i es poden establir torns rotatius d'extracció.
17.8 Els mol·luscos bivalves, els gasteròpodes i els equinoderms decomissats es poden immersionar a les zones especials del litoral català tenint en compte l'estat zoosanitari del producte a immersionar i la qualitat declarada de les aigües de cultiu.
Aquestes espècies decomissades no es poden immersionar quan provinguin d'una zona a la qual s'hagi declarat oficialment un procés de maror roja, de contaminació fecal o d'altres tipus, excepte que provinguin del litoral català, les quals, en aquest cas, s'han d'immersionar en la mateixa zona d'on s'hagin extret.
17.9 Per evitar la introducció de partides infectades o infestades procedents d'altres zones que puguin afectar negativament l'estat zoosanitari dels recursos marins autòctons en una zona del litoral català designada per a la immersió, l'autoritat competent mentre resol la destinació dels recursos marins intervinguts pot demanar informe als serveis tècnics oficials competents perquè valorin la conveniència de realitzar la immersió.
Durant aquest interval i a l'espera que es determini la destinació de la partida, aquests productes podran ser conservats en cambres frigorífiques o ser introduïts en depuradores i en cetàries, les quals faran la funció de llatzeret sanitari, fins poder efectuar la immersió a la zona especial assignada, si escau.
Aprofitament per a l'alimentació animal, aportació a la xarxa tròfica o destrucció
18.1 Quan els recursos marins decomissats no puguin ser objecte d'aprofitament humà, aquests productes poden ser distribuïts entre entitats públiques o privades, sense ànim de lucre, que alberguin animals de la fauna salvatge per a la seva alimentació.
18.2 Si les quantitats decomissades són molt elevades o si els organismes marins no són autòctons es poden retornar al mar com a aportació a la cadena tròfica.
En el cas dels organismes marins no autòctons s'han de sotmetre a un tractament adequat abans del seu abocament al mar que garanteixi la mort de tots els exemplars.
18.3 Si la inspecció es desenvolupa a port amb l'embarcació atracada al moll, el personal que realitzi la inspecció pot ordenar al patró de l'embarcació de pesca o marisqueig que hagi estat denunciat per incompliment de les mesures tècniques de protecció i conservació dels recursos pesquers a salpar immediatament cap a mar obert per abocar les captures antireglamentàries decomissades.
La distància mínima a la costa del punt d'abocament no serà inferior a tres milles nàutiques i podrà ser incrementada a criteri de l'inspector per evitar que arribin a les costes catalanes els recursos retornats al mar.
Aquesta actuació s'ha de fer en presència de l'inspector.
18.4 Els recursos marins decomissats poden ser abocats en contenidors apropiats segons les circumstàncies de cada cas, d'acord amb el criteri de l'inspector.
Despeses derivades dels comissos
19.1 Les despeses derivades de la conservació de les partides intervingudes, durant el període de temps necessari per esbrinar els fets objecte d'inspecció, han d'anar a càrrec de l'Administració pública.
19.2 Quan els recursos marins comissats siguin aptes per al consum humà, es realitzi la seva immersió o s'aprofiti en qualsevol altra de les destinacions previstes, les despeses ocasionades pel repartiment entre entitats benèfiques i altres institucions públiques i privades sense ànim de lucre han d'anar a càrrec de l'Administració i de les entitats beneficiàries.
19.3 El Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya, a través de la Direcció General de Pesca i Afers Marítims, pot col·laborar al sufragi de les despeses derivades de la distribució dels productes decomissats entre entitats benèfiques i altres institucions públiques o privades, sense ànim de lucre, d'acord amb les seves disponibilitats pressupostàries, sens perjudici de les aportacions que altres departaments de la Generalitat de Catalunya o d'altres administracions puguin habilitar per garantir el màxim aprofitament d'aquests productes.
Coordinació, execució i seguiment d'actuacions
20.1 Quan els recursos marins s'hagin de distribuir per al seu aprofitament humà entre entitats benèfiques o altres institucions públiques o privades sense ànim de lucre, la Direcció General de Pesca i Afers Marítims pot sol·licitar la col·laboració dels òrgans competents en matèria de benestar social o d'organitzacions no governamentals per dur a terme el repartiment dels recursos marins decomissats, d'acord amb els criteris dictats per l'òrgan competent en matèria de salut pública.
20.2 Les diferents administracions, a través dels seus òrgans competents, poden formalitzar convenis de col·laboració amb les entitats adients per assolir els objectius que preveu aquesta Ordre.
Els mètodes de mesura dels diferents recursos pesquers són els següents:
La longitud total del cos mesurada des de la punta del cap a l'extrem de l'aleta caudal, excepte el peix espasa (Xiphias gladius) que es pren des de la punta del maxil·lar inferior a l'extrem posterior del radi més petit de l'aleta caudal.
La longitud total, mesurada dorsalment entre els dos rostres fins a l'extrem posterior del tèlson, excloent-hi les sedes.
Llagostí (Penaeus kerathurus): mesurada des de la punta del rostre fins al naixement del tèlson.
a) La longitud cefalotoràcica, mesurada sobre la línia mitjana dorsal des de la vora de la closca, punta del rostre, fins a la vora posterior de la closca.
b) La longitud total, mesurada dorsalment des de la punta del rostre fins a l'extrem posterior del tèlson, excloent-hi les sedes.
a) La longitud cefalotoràcica, mesurada paral·lelament a la línia mitjana dorsal a partir de la part posterior d'una de les òrbites fins a la vora distal del cefalotòrax.
b) La longitud total, mesurada dorsalment des de la punta del rostre fins a l'extrem posterior del tèlson, amb exclusió de les sedes.
Bivalves: la longitud de la closca, mesurada sobre l'eix major de la closca.
Cargol de punxes (Bolinus brandaris): es mesura l'amplada de la closca sense tenir en compte les pues.
Garota i garota negra (Paracentrotus lividus i Arbacia lixula): la longitud del diàmetre màxim del cos, sense pues.
Corall vermell (Corallium rubrum): el diàmetre de la base de cada colònia mesurat en sentit transversal just per sobre de la placa basal que fixa el corall al substracte o, quan la placa basal no hi sigui, en el punt de fractura.
Nereis i arenícoles (Nereis spp. i Arenicola spp.): la longitud total de l'anèl·lid mesurada des de l'extrem anterior fins a l'extrem posterior de l'exemplar.