Em dic Albert Borràs i González i vaig néixer a Igualada el 7 de juliol de 1975.
A Igualada és on he crescut i és on continuo creixent cada dia gràcies a la família.
La vida va tenint canvis any a any, però el canvi més important va ser conèixer l'Anna i formar una família.
Som pares de 2 nens, el Genís i el Jofre, de 9 i 6 anys, uns nens amb molta energia que ens ajuden a créixer cada dia ensenyant-nos ells a nosaltres moltes coses.
L'avi murcià, pagès, observava el temps, un besavi igualadí també; així va ser que ja de ben petit vaig estar interessat en observar els fenòmens meteorològics, en concret les nevades, les pluges intenses i les tempestes amb calamarsa.
Poder preveure quan es produirien era un objectiu de petit que de gran l'he convertit en professió.
Els estudis de físiques a la Universitat de Barcelona i posteriorment el Graduat Superior de Meteorologia i Climatologia van ser el meu puntal per començar a fer les meves prediccions meteorològiques a mitjans de comunicació de la comarca i per a la meva ciutat, Igualada.
La docència la vaig començar a exercir d'adolescent donant classes de repàs i acabada la carrera vaig començar a treballar com a professor a escoles i instituts a diferents indrets de Catalunya.
A l'estiu del 2008 l'Ajuntament de Pujalt em va oferir l'oportunitat de continuar el projecte de l'Observatori de Pujalt començat per l'Ernest Guille que havia mort al mes de juny.
L'oferta passava per deixar la feina de professor a l'escola i dedicar-me exclusivament a l'Observatori per tal de dinamitzar-lo.
Així va ser, i des de llavors treballo per tal de potenciar al màxim tot el que té aquest observatori i així acostar la ciència a tothom, públic escolar i no escolar, mirant de transmetre la meteorologia, l'astronomia i les energies renovables per tal de fer d'aquest un món millor.
Tinc la sort de treballar en allò que m'agrada, en allò que vull fer i a més poder-ho transmetre als més petits i també als no tan petits.
L'activitat professional em dona vida sobretot gràcies al contacte diari amb la gent.
Treballar el valor del treball col·lectiu crec que és molt important.
El país, la ciutat, el poble, l'escola, el barri el fem entre tots, treballant conjuntament i no de manera individual.
Cal treballar en el valor pel respecte pel nostre entorn que és de tots.
Entorn urbà, rural i també el nostre medi ambient en general.
Treballar per una societat més justa ens farà ser un país més avançat.
La riquesa d'un país no es comptabilitza pels diners que pot tenir.
Conèixer l'Anna i formar una família.
Som els pares del Genís i del Jofre que tenen 9 i 6 anys.
Amb ells aprenem cada dia i ens ajuden a enriquir-nos i fer-nos créixer.
Continuar creixent, continuar gaudint de la vida primer de tot amb la família i, junt amb l'Anna, mirant d'ajudar a fer créixer el Genís i el Jofre abans que marxin de casa.
També mirant de créixer en l'activitat professional que vol dir mirar de fer millor cada dia la feina que faig.
La descoberta d'un exoplaneta el mes de novembre del 2018 per part d'un equip de científics internacionals liderats pel manresà Ignasi Ribas (Institut d'Estudis Espacials de Catalunya) i dels quals hi havia un parell d'anoiencs, l'Albert Rosich d'Igualada i el Juan Carlos Morales de Capellades, membres d'AstroAnoia, l'Agrupació Astronòmica de l'Anoia.
La descoberta va ser gràcies a 18 anys d'observacions, a un bon tractament d'aquestes dades i gràcies a un bon treball en equip.
És una molt bona notícia per a la ciència feta a Catalunya que ens afecta també a la Catalunya Central per la implicació de l'Albert i el Juan Carlos.
Molts científics han de marxar del país i aquesta descoberta ens recorda que també aquí es fa investigació.
La identifico amb el que tinc a prop en el dia a dia que per mi és l'Anoia i el Bages.
L'Anoia, ja que és on visc i on treballo.
El Bages, ja que és on viu la família de l'Anna.
A Osona hi vaig sovint per temes de feina, però tinc la sensació que ja és més enllà de la Catalunya Central, igual amb el Berguedà i el Solsonès.
Recordo que de petit hi havia des d'Igualada una rivalitat amb Manresa important, una rivalitat que després crec que ha desaparegut.
La muntanya màgica de Montserrat.
Arribar-hi a peu o en bicicleta, caminar pels seus camins, respirar la pau i la tranquil·litat dels seus paratges.
És un pulmó important que tenim al centre de Catalunya amb un encant especial.
Gaudir amb la família, anar a córrer, anar a caminar o anar en bicicleta.
Temps lliure en queda poc en el dia a dia... és important poder gaudir de cada moment del dia.
Diaris, actualment en bona mesura digitals.
M'agrada estar informat del que passa, a la meva ciutat, comarca i país.
Per fer-ho, la premsa digital és la que consumeixo amb més quantitat.
La comunicació és més que bàsica.
Crec que vivim en un món en què creiem que estem molt comunicats amb tothom, però a vegades perdem de vista el que tenim al costat.
La tecnologia ens ajuda a saber moltes coses que estan lluny de nosaltres, però no podem tancar els ulls al que tenim al costat.
Una bona comunicació és el principi de tot.
A l'Observatori de Pujalt ho recordem lligant-ho amb la ciència i la figura del científic.
Un científic ha d'observar per investigar i no sols fa servir la tecnologia si no que observa els fenòmens que vol estudiar amb els seus propis ulls.
L'observació és el principi d'una bona investigació i una bona comunicació és el principi de tot.
Poder viure en un món ben aviat on els interessos econòmics no siguin els que controlin la societat.