projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Curs gratuït amb places limitades
En aquest curs es combinarà l'estudi autònom (per bé que pautat) de la morfologia llatina amb l'aplicació pràctica dels coneixements sobre sintaxi adquirits durant les sessions virtuals.
Se seguirà una metodologia d'aprenentatge de la llengua en què els alumnes, a partir de textos preparats ad hoc, aniran veient de manera activa i gradual els diferents aparats del programa.
Objectius: Avançar en l'aprenentatge de la morfologia (nominal i verbal) i de la sintaxi del llatí clàssic.
Llegir i comprendre textos llatins de dificultat mitjana-baixa.
La inscripció es fa mitjançant la butlleta d'inscripció complimentada que podeu fer arribar a l'Arxiu Comarcal de l'Urgell a l'adreça electrònica [EMAIL] )
Investigador de la Secció de Filologia Llatina i Lingüística Indoeuropea de la Universitat de Barcelona.
Inscripcions: de l'1 al 14 d'abril 2020
Lloc: Aula virtual de l'Arxiu Comarcal de l'Urgell
Aula virtual de l'Arxiu Comarcal de l'Urgell
Mostra virtual disponible del 5 al 31 de maig
La Volta Ciclista a Catalunya des de la primera edició l'any 1911 ha estat un referent a nivell mundial i enguany havia de celebrar l'edició del centenari del 23 al 29 de març però malauradament ha quedat posposada fins el març de l'any 2021 com a conseqüència de la pandèmia.
La vinculació de la ciutat de Tàrrega i la comarca de l'Urgell amb la Volta és històrica, en total ha estat l'escenari de nou finals d'etapa, vuit a Tàrrega i una a Agramunt.
En aquesta mostra virtual us proposem un petit recorregut per la historia de la 'Volta' A Tàrrega i l'Urgell, amb especial atenció en l'edició de 1984.
Mostra virtual de l'Arxiu Comarcal de l'Urgell
Mostra virtual disponible del 3 de juny al 31 de juliol
El treball fotogràfic de Sabino Ribé Medina s'estén pel primer terç del segle XX, aproximadament des de 1910 fins l'any 1936, amb el començament de la Guerra Civil espanyola.
Tot i el seu origen barceloní no sols va retratar escenes de la capital del país.
La seva relació personal amb Tàrrega i l'Urgell el van convertir en un precís coneixedor de les terres de Ponent.
Esdevenint un explorador privilegiat de les viles i petites ciutats de l'interior, la seva gent, hàbits i costums.
Convertint-lo en una font excepcional per re visitar la societat targarina, urgellenca d'aquella època.
Les imatges del fons Sabino Ribé Medina, constituïdes per 896 plaques de vidre, estan custodiades des de l'1 de juliol de 2007 a l'Arxiu Comarcal de l'Urgell, gràcies a la donació que Dolors Ribé Roca, filla de Sabino Ribé, va fer al Museu Comarcal de l'Urgell de l'Ajuntament de Tàrrega.
En aquesta mostra virtual us proposem un petit recorregut per part de les fotografies d'aquest fons, amb una mirada pausada, tranquil·la, a la realitat.
Mostra virtual de l'Arxiu Comarcal de l'Urgell
Mostra virtual disponible del 23 de juny al 31 de juliol
Gresca, foc, tradició, màgia, permanència...
Les festes de Sant Joan tenen una llarga tradició a Catalunya.
Per la seva coincidència amb el solstici d'estiu (el solstici d'hivern seria les festes de Nadal), hom els atribueix connotacions màgiques de signe ancestral, remuntant-se a pràctiques atribuïdes a més de 8000 anys d'antiguitat, de culte al sol.
Amb tot, a partir de la cristianització de l'imperi romà, les festes de Sant Joan, van passar a celebrar el dia del naixement de l'apòstol Sant Joan, essent una de les dates més antigues del Santoral.
Us proposem una visita virtual al solstici d'estiu i la festa de Sant Joan a Tàrrega i l'Urgell
Mostra virtual de l'Arxiu Comarcal de l'Urgell
El judici del president Lluís Companys
En el cicle 'Coneix l'autor@', et podràs trobar amb escriptors i escriptores de novel·la històrica.
Descobreix, amb la nostra sèrie de trobades online amb els autors, la trama dels llibres, la seva inspiració, el seu procés creatiu i el treball de recerca.
I pregunta tot allò que vulguis en directe.
En aquesta sessió troba't amb...
Víctor Gay Zaragoza i el seu llibre 'El defensor'
Víctor Gay Zaragoza parla del seu llibre sobre el judici a Lluís Companys i el paper que va tenir el seu defensor Ramon de Colubi.
Aquest militar nacional i conservador, desafiant l'statu quo de l'època i posant en risc la seva vida i la seva carrera, va lluitar fins a l'últim moment per salvar la vida del president, convertint aquesta història en una de les més entranyables i heroiques, alhora que desconegudes, de la guerra i la postguerra civils.
de la gòtica a la humanista formal
Taller semi presencial de cal·ligrafia d'escriptura gòtica notarial a partir de documents manuscrits guardats a l'Arxiu que daten d'entre els segles XIII i XVI.
El curs es portarà a terme combinant explicacions teòriques que emmarquin la part pràctica, que serà la principal, per a una millor comprensió a l'hora de passar per l'experiència d'executar les lletres.
Per poder seguir aquest taller amb les millor condicions, cal tenir coneixements previs de cal·ligrafia, ja que la metodologia emprada és de nivell avançat.
Inscripcions: del 28 de setembre al 9 d'octubre de 2020
Públic: Has assistit a altres edicions el curs de cal·ligrafia?
Tens experiència en el món de la cal·ligrafia?
Per saber si pots accedir aquest curs de nivell 2, pots contactar amb la docent (cal· [EMAIL] ) qui en funció del portafolis i experiència, validarà els alumnes d'aquest nivell.
Dates presencials: dissabtes 17 i 31 d'octubre, i 14 de novembre.
Inscripcions del 28 de setembre al 9 d'octubre
Aquest curs pretén establir uns criteris i donar les eines necessàries per tal d'organitzar les imatges del nostre ordinador.
Aprendre com hem d'actuar amb l'objectiu de poder gaudir més plenament de les nostres imatges i sobretot d'assegurar-ne la seva perdurabilitat.
Objectius: Treballar la idea de selecció.
Entendre els conceptes bàsics de la imatge digital.
Entendre les funcions principals per organitzar el nostre arxiu familiar.
Aprendre a documentar les imatges.
Cap de Secció del Centre de Recerca i Difusió de la Imatge (CRDI) de l'Ajuntament de Girona.
Inscripcions: del 28 de setembre al 9 d'octubre de 2020
La inscripció es fa mitjançant la butlleta d'inscripció complimentada a l'Arxiu Comarcal de l'Urgell (carrer de les Sitges, 4 de Tàrrega o a l'adreça electrònica [EMAIL] )
Arxiu Comarcal de l'Urgell, Ajuntament de Tàrrega, Consell Comarcal de l'Urgell
Taller online de dues sessions a l'entorn de la il·lustració de còmics històrics.
La finalitat del taller és donar a conèixer les particularitats de la il·lustració de temes històrics i ajudar a resoldre les dificultats que planteja dibuixar-los.
En aquest curs aprendrem a identificar quins estats d'ànim i personalitat volem transmetre en els nostres personatges.
Conèixer els arquetips, models.
Així com el seu emplaçament en una escena i la resta d'elements: animals, paisatges, arquitectura, eines o armes.
Dibuixant i guionista especialitzat en còmic de temàtica històrica.
Professor a l'Escola de Còmic Joso
Arxiu Comarcal de l'Urgell, Ajuntament de Tàrrega, Consell Comarcal de l'Urgell
Portada del catàleg: Rosas Dot.
[1953-1954] Arxiu Comarcal del Baix Llobregat.
En aquesta secció es mostren els catàlegs de roses que es conserven a diferents fons i col·leccions de l'Arxiu.
De forma periòdica, els roseristes editaven un catàleg amb una fotografia i el nom de cada rosa que comercialitzaven, així com una descripció de les característiques principals de cada varietat.
Els catàlegs servien també per difondre les noves obtencions que es posaven al mercat.
Els catàlegs apareixen agrupats pels centres de producció: Successors Aldrufeu, Roses Dot, Roses Camprubí i Roses Torre Blanca, entre altres.
També hi haurà la secció de fotografies de roses que inclourà imatges procedents dels concursos fotogràfics que acompanyen cada edició de les exposicions nacionals, així com fotografies artístiques procedents de donacions de particulars.
Catàlegs: Aldrufeu, Roses Dot, Roses Camprubí i Roses Torre Blanca
L'any 1962 s'inicien els pregons de la rosa, feia quatre anys que l'exposició havia assolit la categoria de Nacional.
Des de llavors els pregons han estat el pòrtic de les exposicions.
Primer es feien per Sant Jordi o dies abans de la mostra, coincidint amb la presentació del cartell guanyador del concurs.
Després, el mateix dia de la inauguració de l'exposició.
Els pregoners i pregoneres provenen de mons diferents: la literatura, l'art, la jardineria, el periodisme (premsa, ràdio, televisió), el teatre, la música, la política, la filosofia, els valors cívics, la vida local....
En podeu tenir una mostra de les seves paraules en aquest audiovisual "Paraules de roses" que fa un recorregut sobre els pregons, pregoners i pregoneres des de 1962 fins l'any 2007.
Progressivament anirem penjant tots els pregons fins a l'actualitat.
El primer cartell de l'exposició de roses data de 1949, eren cartells textuals sense cap il·lustració.
Poc a poc es van anar incorporant imatges de roses.
Amb el temps, el cartell de cada exposició va ser fruit d'un concurs públic i a partir de llavors es presenta el dia de Sant Jordi.
A través dels cartells de les exposicions de roses es pot copsar l'evolució estètica del disseny gràfic de gairebé els últims 70 anys.
En aquesta galeria d'imatges apareixen tots els cartells de les exposicions de roses que conserva l'Arxiu Comarcal del Baix Llobregat.
Des de l'Arxiu farem un treball de recerca documental per tal d'assignar, en el cas que sigui possible, l'autoria de cadascun dels cartells.
L'origen de les exposicions de roses està estretament vinculat al roserista Pere Dot Martínez.
Aquest roserista va néixer el 28 de març de 1885 a la Torre Blanca (Sant Just Desvern), una finca propietat dels marquesos de Monistrol situada entre els termes municipals de Sant Joan Despí, Sant Just Desvern i Sant Feliu de Llobregat.
Era el primer fill de Simó Dot i Canalias i de Benita Martínez, i va tenir tres germanes.
Quan va néixer Pere Dot, el seu pare, Simó Dot i Canalias, jardiner major de la Torre Blanca, dissenyava el jardí romàntic d'aquesta finca.
La Torre Blanca era una moderna explotació agrària dedicada a granja i conreus d'arbres fruiters, dirigida per Joaquim Maria Escrivà de Romaní, un agrarista il·lustrat, fill del propietari, que va fundar les cambres agràries i va arribar a ser director general d'Agricultura.
Pere Dot va passar els seus primers anys en aquest entorn molt favorable per a la seva dedicació posterior.
A principi del segle XX la família es va traslladar a viure a Sant Feliu de Llobregat, des d'on van desenvolupar les seves activitats, primer en el núm. 25 de la Carretera, i més tard, a la casa que tenien a tocar la Riera de la Salut.
L'any 2006 l'exposició es va traslladar al palau Falguera, un escenari òptim.
Amb un espai total de 15.000 m2, la mostra es distribueix en 14 espais diferents, repartits entres les estances interiors, els jardins i els carrers limítrofs.
En aquests dos últims anys s'ha treballat per potenciar el propi marc del palau i per atreure productors especialment de rosers i de flor tallada.
Els rosaristes que participen en els últims anys són Matilde Ferrer, la família Dot, Plantbanc i Rosell-Vega.
El 2007 mor Cebrià Camprubí, un dels rosaristes que més havia col·laborat amb l'exposició en les últimes dècades.
L'any 2007 s'obre el roserar Dot-Camprubí, ubicat al barri de les Grasses, que ha estat realitzat per l'Escola Taller en diferents fases.
El 2008 se celebrà el 50è aniversari de l'Exposició Nacional de Roses i el 80è aniversari de la primera mostra.
L'any 1993, l'exposició es va traslladar a la plaça de Lluís Companys.
Llavors la mostra es vinculà especialment a la Fira, perquè era dins un recinte molt firal i compartia els mateixos gestors.
Progressivament els aficionats van anat desapareixent alhora que es van incrementar i diversificar els muntatges professionals amb temes, com la rosa seca, muntatge amb flor tallada, entre d'altres.
Durant aquests anys es treballaren temàtiques concretes de jardineria, com el jardí japonès, àrab, mediterrani, etc.
L'any 1998, amb motiu de la celebració de la 40 edició nacional, l'Ajuntament va intentar donar un nou impuls a la tradició roserística local.
Es va crear un consell general, un consell executiu i diferents comissions tècniques.
L'objectiu prioritari era involucrar les entitats del món cultural, social i econòmic i a la ciutadania en general per avançar en el projecte de la rosa com a element identificador i diferenciador de Sant Feliu de Llobregat.
El projecte més emblemàtic va ser la creació d'un roserar a la ciutat; un espai destinat a la recuperació i al coneixement de les varietats roseristiques, especialment de les pròpies.
També es va començar a plantejar una ubicació definitiva per a l'exposició.
El 2003 es fundà l'associació Amics de les Roses de Sant Feliu de Llobregat.
Amb la democràcia es van reprendre les exposicions de roses, inicialment amb menys professionalitat i recursos, però amb un caràcter més popular.
La represa, l'any 1980, va anar acompanyada de l'organització de la Fira Industrial i Comercial.
Els primeres anys van ser difícils, els roseristes havien marxat i calia adequar l'exposició als valors participatius de la nova democràcia municipal.
A partir de 1984 es començà a millorar la decoració interior.
L'Escola de Jardineria Municipal de Sant Feliu va jugar un paper fonamental en la decoració dels espais exteriors.
Durant aquests anys s'intentà vincular la rosa amb un seguit d'activitats lligades al cicle anual d'aquesta flor.
El 1985 s'inicià el Mercat del Roser – entre finals de gener i principis de febrer-, amb l'objectiu de promoure el conreu de roses entre la ciutadania i lligar-lo a l'Exposició.
També es van fer tallers i cursos d'iniciació a les roses.
Entre finals de la dècada dels seixanta i principi dels setanta les exposicions de roses van perdre la seva màxima dimensió.
Es van incrementar els recursos econòmics i la difusió en els mitjans de comunicació.
Malgrat això les exposicions van entrar en una crisi de la que trigarien en recuperar-se.
La primera i més important raó era el creixement urbanístic i la contaminació que van fer que la ciutat no fos un lloc adequat per a les roses.
Marxen els roseristes de Sant Feliu.
Els Dot se'n van a Vilafranca del Penedès, a Begues i Cervelló, els Camprubí es traslladen a Lleida i Torre Blanca deixa de produir roses.
Durant la transició política, època de crisi econòmica, les exposicions es van relacionar amb les autoritats i no veien com a possibles festes populars.
Fins i tot una vegada va haver-hi una manifestació de treballadors a la porta de l'exposició.
Durant els anys 1978 i 1979 es va produir un parèntesi a causa de la conflictivitat social i laboral que patia el país.
Durant els anys seixanta i setanta es van celebrar grans exposicions de roses.
L'Exposició, que era coneguda arreu del país, va prendre un caràcter més oficialista.
A la premsa de Barcelona sortien molts articles sobre el tema.
Venien personalitats molt conegudes del règim franquista i de la vida social de l'època.
L'any 1960 va visitar la mostra Carme Polo, l'esposa de Francisco Franco.
Des de l'any 1962 les exposicions de roses s'inicien amb un pregó.
Durant aquests anys, hi ha hagut pregoners i pregoneres molt destacats de l'àmbit de la literatura, el periodisme, la música, les arts, la política i els valors cívics.
Paral·lelament a les exposicions, es van fer moltes altres activitats amb la rosa com a motiu principal, com els certàmens literaris, el saló de la moda, els concursos de cine amateur, de pintura ràpida, d'aparadors, de fotografia, de filatèlia i del cartell anunciador de l'Exposició.
L'Exposició Nacional de Roses de Sant Feliu de Llobregat es diferenciava d'altres certàmens similars per la presència anual de noves varietat obtingudes pels roseristes locals, abans de comercialitzar-les.
A partir de 1955 l'Exposició es vinculà a la Delegació Provincial del Ministeri d'Informació i Turisme i prengué més impuls.
En aquests anys es treballà per aconseguir una nova seu que permetés engrandir la mostra i assolir la categoria de nacional.
El 1957, amb la certamen del Casino, arribà la primera exposició nacional.
La petició es basava en el prestigi del roserista Pere Dot, que l'any anterior havia obtingut el premi extraordinari en el Concurs Internacional de Roses de Madrid, amb la rosa Condesa de Mayalde.
Jaume Delgado, delegat provincial del Ministeri d'Informació i Turisme, va ser qui va vetllar per aquesta qüestió.
A partir de llavors es vincularen a l'Exposició diferents activitats, com el primer concurs literari sobre la rosa.
L'any 1958, sota l'alcaldia de Pere Miras, l'Exposició es traslladà a l'edifici de La Unió Coral.
L'any 1949 es reprengueren les exposicions de roses.
Darrere quedaven els anys més durs de la postguerra.
Josep Monmany, alcalde de Sant Feliu des de l'any 1948, va ser-ne l'impulsor.
Aquest alcalde havia estat pròxim a la tradició associativa republicana que abans de la guerra havia promogut les exposicions de roses.
També, en la represa, va ser decisiu l'inici de l'activitat de la firma comercial Roses Torre Blanca.
L'Exposició de Roses de 1949 es va fer conjuntament amb una exposició de quadres de pintors locals –com Josep Boronat, Ramon Sicart i Joan Torras– i comarcals.
S'hi van mostrar 125 gerres amb creacions de Pere Dot, Cebrià Camprubí, Antoni Dalmau i el marquès de Monistrol.
A partir de 1950 per primera vegada s'hi inclogué un concurs d'aficionats i un de canaricultura.
Des de llavors, els professionals van presentar les seves creacions fora de concurs.
El 1951 es va fer la primera exposició exclusivament de roses.
Fora de concurs hi havia les seccions dels roseristes Pere Dot, Cebrià Camprubí i Roses Torre Blanca.
Llavors es van definir per primera vegada els premis del concurs, que es donaven a la col·lecció de varietats, a la millor rosa, a la millor presentació i a l'art decoratiu.
Fins al 1954 l'Exposició es mantingué en unes dimensions modestes a l'edifici de les cases consistorials.
Acabada la guerra, la situació de repressió no propiciava les exposicions de roses.
Tot i això, el mes de maig de l'any 1939, coincidint amb la primera festa de la Victòria, es van exposar obtencions de Pere Dot i Llorenç Pahissa.
És probable que Pere Dot volgués ensenyar al món la seva primícia, el fruit del seu esforç durant els anys de la Guerra Civil amb el grup d'híbrids de la "Indica Mínima, treball a partir del qual, més tard, obtindria diverses varietats de roses en miniatura.
Tanmateix, les exposicions no tornaren a reeixir fins al final de la dècada dels quaranta.
Els Amics de l'Art i de les Lletres, l'entitat que les havia aixoplugat, va haver de tancar per significació republicana, i alguns dels socis que més havien impulsat les exposicions van haver de marxar a l'exili.
També a Barcelona es van deixar de fer les exposicions de roses de Pedralbes.
Anys després, el 1947, el tinent d'alcalde de Barcelona encarregat d'organitzar el concurs demanà la col·laboració de l'Ajuntament de Sant Feliu per tal d'organitzar-ne una mostra a Barcelona.
No obstant això, durant aquests anys Pere Dot i Cebrià Camprubí van continuar les seves hibridacions i també van obtenir reconeixements internacionals.
El 1932 es va institucionalitzar l'exposició i es va fer a l'Ajuntament.
Aquell any el consistori republicà nomenà Pere Dot fill predilecte de la ciutat i es va donar el seu nom a la plaça on acaba la rambla de la Marquesa de Castellbell.
També es va crear la diada de les roses.
A la primavera del 1935, l'Exposició es trasllada a la torre Nadal, finca adquirida per l'Ajuntament republicà dos anys abans.
Aleshores s'hi van afegir mostres de fotografia, pintura i d'altres manifestacions artístiques.
Es va fer coincidir aquesta nova ubicació amb la necessitat que té l'Ajuntament de promocionar i vendre els solars del clos de can Nadal.
Durant la Guerra Civil es van deixar de fer les exposicions de roses, però tot i així els roseristes locals, com Pere Dot i Llorenç Pahissa, van continuar les tasques d'obtenció de noves varietats.
La ciutat durant aquests anys es va dir Roses de Llobregat.
Les exposicions no es reprendran fins ben entrada la postguerra.
Pere Dot es va iniciar en el treball de la jardineria al costat del seu pare.
Als setze anys va anar a treballar amb Joaquin Aldrufeu un dels floricultors més destacats del moment i el primer hibridador de l'àmbit espanyol.
L'any 1923 Pere Dot va comercialitzar per primera vegada una de les seves hibridacions, anomenada Francesc Corbera, dedicada a un amic i client.
Un any més tard, presentà tres varietats més, Margarita Riera, Marina Fontcuberta i Oleguer Junyent.
Les dues primeres amb noms de clients i amics, i la tercera, de l'artista i escenògraf Oleguer Junyent i Sans.
Els inicis de la projecció internacional de Pere Dot estan vinculats a Nicolau Maria Rubió i Tudurí, arquitecte i paisatgista, i més tard director de Parcs i Jardins de l'Ajuntament de Barcelona i a Jean- Claude Nicolas Forestier, autor del projecte d' enjardinament de Montjuïc, seu de la futura exposició Universal de Barcelona de l'any 1929.
Ells van ser els qui el van esperonar a participar en el prestigiós Concurs de Bagatelle de París.
El 1924, la rosa Margarita Riera d'en Dot va obtenir un certificat de mèrit a Bagatelle.
El 1927, es va premiar la rosa Margarita Riera amb una medalla a l'Exposició Internacional de Saverne, també a França.
L'any 1928 l'Associació els Amics de l'Art i de les Lletres va organitzar una primera mostra de roses a l'Ateneu Santfeliuenc per retre-li homenatge per tots aquests reconeixements internacionals.
Aquesta primera exposició no era només d'aquesta flor sinó que s'exposaven treballs escolars i industrials.
L'any 1930, els Amics nomenaren Pere Dot soci d'honor de la entitat i repetiren la mostra, aquesta vegada exclusivament de roses, als baixos de Can Ricart, seu de l'associació.
En aquesta secció tractarem sobre els roseristes catalans.
Aportarem documentació textual, fotografies i audiovisuals de l'Arxiu Comarcal del Baix Llobregat sobre l'obra dels obtentors i les obtentores de noves varietats de roses.
Tractarem sobre Joaquim Aldrufeu, el capdavanter, i sobre Pere Dot Martinez, l'obtentor que més va excel·lir de tots els roseristes de Catalunya i l'Estat espanyol.
Mostrarem la trajectòria de destacats roseristes, com Llorenç Pahissa de Sant Feliu de Llobregat, Cebrià Camprubí de Sant Joan Despí, Pilar Mata i Manel Munné de Gavà i Josep Padrosa de Sant Just Desvern.
Més tard, tractarem sobre el roseristes vinculats a la Torre Blanca, com Francesc Bofill, entre altres.
En definitiva, mostrarem el llegat de roses que tenim: un patrimoni volàtil, però molt real que és present a la documentació de l'Arxiu Comarcal del Baix Llobregat.
Arxiu Comarcal del Baix Llobregat
Els dies 11, 12 i 13 de maig d'aquest any se celebra la 60 ena. edició de l'Exposició Nacional de Roses de Sant Feliu de Llobregat, que coincideix amb el 90è. aniversari de la primera mostra d'aquesta flor a la ciutat
Per aquest motiu iniciem l'espai "L'Arxiu de les Roses" amb un doble objectiu, d'una banda mostrar documentació que hi fa referència, i de l'altra difondre els productes que l'Arxiu Comarcal del Baix Llobregat ha elaborat al llarg del temps sobre aquesta matèria (exposicions, audiovisuals, etc.)
La finalitat és afavorir la recerca i divulgació sobre la tradició roserística de Sant Feliu de Llobregat, profundament arrelada a la ciutat.
Aquesta temàtica és distribuirà en tres grans entrades:
Progressivament des de l'Arxiu s'anirà farcint de continguts aquest espai per tal de divulgar tot aquest patrimoni.
Per l'adquisició de llibres us podeu posar en contacte amb l'Arxiu.
Constructors de consciència i de canvi.
Els moviments socials des del Baix Llobregat.
Sant Feliu de Llobregat: Arxiu Comarcal del Baix Llobregat: Centre d'Estudis Comarcals del Baix Llobregat, 2009.
Jornades de recerca històrica i social del Baix Llobregat.
Centre d'Estudis Comarcals del Baix Llobregat: Arxiu Històric Comarcal de Sant Feliu de Llobregat: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1993.
Fonts per a la història de les dones.
Els arxius, dipositaris de la memòria.