I. La consellera d'Ensenyament sol·licita dictamen sobre el Projecte de decret pel qual s'estableix l'ordenació dels ensenyaments de l'educació secundària obligatòria.
La consellera ha sol·licitat que el dictamen es tramiti pel procediment d'urgència a l'empara de l'article 15.1 de la Llei 5/2005, de 2 de maig, que regula aquesta Comissió.
La urgència, en aquest cas, es justifica en la necessitat que es pugui complir el calendari d'aplicació de la nova ordenació del sistema educatiu, atès que la disposició final cinquena de la Llei orgànica 8/2013, de 9 de desembre, per a la millora de la qualitat educativa (LOMCE), i la disposició final primera del Reial decret 1105/2014, de 26 de desembre, pel qual s'estableix el currículum bàsic de l'educació secundària obligatòria i el batxillerat, preveuen que aquests ensenyaments han de quedar implantats l'any acadèmic 2015-2016 en els cursos primer i tercer de l'educació secundària obligatòria.
El president de la Comissió n'ha apreciat la urgència.
El Projecte normatiu es dicta en desplegament del que disposen la Llei 12/2009, de 10 de juliol, d'educació, i l'article 6.4 de la Llei orgànica 2/2006, de 3 de maig, en la versió modificada per la LOMCE.
En conseqüència, en tractar-se d'un reglament que desplega una llei, la Comissió és competent d'acord amb el que disposa l'article 8.2.b) de la Llei 5/2005, esmentada.
La norma projectada té per objecte establir el currículum de l'educació secundària obligatòria d'acord amb la nova normativa estatal bàsica que s'acaba d'esmentar.
Aquesta ordenació curricular proposada pel Departament d'Ensenyament substitueix l'oferta del currículum establert pel Decret 143/2007, de 26 de juny, i el Decret 51/2012, de 22 de maig, de modificació del Decret 143/2007, de 26 de juny, pel qual s'estableix l'ordenació dels ensenyaments de l'educació secundària obligatòria, ambdós objecte de dictamen d'aquesta Comissió Jurídica Assessora, números 156/2007 i 135/2012, respectivament.
La Generalitat és competent en virtut del que disposa l'article 131.3.c) de l'Estatut d'autonomia de Catalunya (EAC), referit a "L'establiment dels plans d'estudi corresponents, incloent-hi l'ordenació curricular".
La competència de la Generalitat és de caràcter compartit, i, com a tal, inclou les potestats legislativa i reglamentària "en el marc de les bases que fixi l'Estat" (article 111 de l'Estatut).
La normativa bàsica estatal s'estableix en el Reial decret 1105/2014, de 26 de desembre, esmentat.
L'opinió d'aquesta Comissió haurà d'estar supeditada al que en el seu moment determini el Tribunal Constitucional, en relació amb la conflictivitat constitucional a la qual es farà referència més endavant.
Tanmateix, en situacions com aquesta, i mentre no es produeixi aquell pronunciament, l'exercici de les competències comporta sempre una interpretació d'allò que li és aplicable com a bàsic.
L'article 68 de l'Estatut d'autonomia estableix que el Govern "Exerceix la funció executiva i la potestat reglamentària d'acord amb aquest Estatut i les lleis".
L'article 39.1 de la Llei 13/2008, de 5 de novembre, del president de la Generalitat i del Govern, estableix que correspon al Govern la titularitat de la potestat reglamentària en l'exercici de les competències de la Generalitat, i l'article 26.e) de la mateixa disposició legal atribueix al Govern l'exercici de la potestat reglamentària "en tots els casos en què no sigui específicament atribuïda al president o presidenta de la Generalitat o als consellers".
L'article 53 de la Llei 12/2009, esmentada, disposa que correspon al Govern establir el currículum, pel que fa als objectius, als continguts i als criteris d'avaluació, en el marc dels aspectes que garanteixin l'assoliment de les competències bàsiques, la validesa dels títols i la formació comuna regulats per les lleis.
Per tant, el Govern està habilitat per a dictar la disposició projectada.
Pel que fa als aspectes d'ordre formal, es constata que la documentació de l'expedient és correcta.
Amb el text que se sotmet a dictamen s'adjunten les diferents versions que s'han suscitat durant la tramitació i les memòries a què fa referència l'article 64 de la Llei 26/2010, de 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya.
Tant la memòria general com la memòria d'impacte de les mesures proposades s'ajusten formalment a allò que disposen els apartats 2 i 3 de l'article 64 esmentat.
Des del punt de vista material no s'observen insuficiències, ja que es justifica i s'explica el model curricular adoptat per la Generalitat.
Així mateix, s'incorpora una memòria d'avaluació de les observacions i al·legacions presentades, emesa per la Direcció General d'Educació Secundària Obligatòria i Batxillerat en data 30 de juny de 2015.
El procediment d'elaboració del Projecte de decret ha seguit els tràmits previstos en els articles 61 i següents de la Llei 26/2010.
S'ha iniciat a proposta del Departament d'Ensenyament, i la unitat administrativa impulsora ha estat la Direcció General d'Educació Secundària Obligatòria i Batxillerat.
De conformitat amb l'article 65 de la Llei 26/2010, l'expedient ha estat objecte d'informe jurídic de l'advocada en cap del Departament i de l'advocada de la Generalitat en dates 29 d'abril de 2015 i 1 de juliol de 2015.
El Projecte de decret s'ha publicat en l'aplicació SIGOV, en compliment del que disposa l'article 66 de la Llei 26/2010 quan es tracta de projectes de disposicions reglamentàries, l'aprovació de les quals correspon al Govern.
La versió aprovada en el Consell Tècnic de 5 de maig de 2015 inclou les propostes efectuades pel Departament de Justícia, relatives a la necessitat que es prevegi la situació dels menors tutelats (article 21), i que les mesures extraordinàries de l'article 21.5 abasti a l'alumnat fins als 18 anys.
La Direcció General de Pressupostos del Departament d'Economia i Coneixement ha emès un informe favorable en data 30 d'abril de 2015.
El Projecte de disposició s'ha sotmès a consulta del Consell Escolar de Catalunya, que el 17 de juny de 2015 ha emès un informe favorable, però amb un seguit d'observacions i recomanacions, les quals han estat valorades per la unitat administrativa impulsora.
S'han acceptat la majoria de recomanacions encaminades a millorar-ne la redacció i a concretar-ne els continguts.
També ha emès informe, tot i que no és preceptiu, l'Institut Català de les Dones.
Així mateix, s'ha sotmès a la Comissió Mixta del Departament d'Ensenyament i les Entitats Municipalistes.
La disposició projectada s'ha sotmès al tràmit d'audiència segons es detalla en els antecedents, de conformitat amb el que preveu l'article 67 de la Llei 26/2010.
També ha estat objecte d'informació pública d'acord amb l'article 68 de la norma esmentada.
Hi han formulat al·legacions la Societat Catalana de Filosofia i els sindicats Ames i PREC.
Ho han fet fora de termini la Fundació Escola Cristiana de Catalunya i Professionals per l'Ètica de Catalunya.
Totes elles han estat valorades i motivadament acceptades o rebutjades.
V. La LOMCE va modificar la Llei orgànica 2/2006, de 3 de maig, d'educació, i el Reial decret 1105/2014, de 26 de desembre, va establir el currículum bàsic d'educació secundària obligatòria i del batxillerat.
Aquest Reial decret estatal determina que el currículum està integrat pels elements següents: objectius, competències o capacitats per a integrar continguts propis, habilitats, destreses i actituds que ajudin a aconseguir els objectius, metodologia didàctica, estàndards i resultats d'aprenentatge avaluables, i criteris d'avaluació.
Els continguts d'aquest currículum s'ordenen per tres tipus d'assignatures: les troncals, les específiques i les de lliure configuració autonòmica.
En relació amb les assignatures troncals, correspon al Govern de l'Estat fixar els continguts comuns, els estàndards d'aprenentatge avaluables, l'horari lectiu mínim (50 %), i els criteris d'avaluació, i determinar les característiques generals de les proves en relació amb l'avaluació final de l'educació secundària obligatòria.
Correspon a la Generalitat: complementar els continguts; fixar l'horari lectiu màxim, i complementar els criteris d'avaluació.
Finalment, correspon als centres educatius complementar els continguts i fixar la càrrega horària de cada assignatura.
Pel que fa a les assignatures específiques, les competències que corresponen a l'Estat són: fixar els estàndards d'aprenentatge avaluables, els criteris d'avaluació i les característiques generals de les proves en relació amb l'avaluació final de l'educació secundària obligatòria.
Correspon a la Generalitat fixar els continguts i l'horari lectiu i complementar els criteris d'avaluació.
Pertoca als centres educatius complementar els continguts i fixar la càrrega horària a cada assignatura.
En el cas de les assignatures de lliure configuració autonòmica, entre les quals s'inclou la llengua cooficial, a la Generalitat correspon fixar els continguts i l'horari lectiu, establir els criteris d'avaluació i fixar els estàndards d'aprenentatge avaluables.
D'altra banda, correspon als centres complementar els continguts i fixar la càrrega horària de cada assignatura.
L'objectiu de la disposició general projectada, segons les memòries que acompanyen el text, és doble.
D'una banda, aplicar les recomanacions de la Unió Europea recollides a l'Estratègia Educació i Formació 2020 (Education amb Training 2020) i a la Comunicació Repensar l'Educació de 2012 (Rethinking Education), que insten els governs a prendre mesures per a garantir que tots els joves desenvolupin les capacitats i competències necessàries per a afavorir l'assoliment dels objectius personals i socials en matèria de creixement i ocupació.
En aquest marc de referència, el Projecte de decret pretén impulsar la revisió i actualització del currículum de l'educació secundària obligatòria amb la finalitat d'aprofundir en la seva perspectiva competencial, especialment en la conceptualització de les competències bàsiques, per a garantir que tots els professionals del sistema educatiu català la comparteixin i la incorporin a la seva pràctica docent, i aconseguir que tot l'alumnat les pugui assolir en un context d'equitat.
Es tracta d'orientar d'una manera adequada els processos d'ensenyament i aprenentatge i els vinculats a l'avaluació per a aconseguir una millora substancial del nivell competencial de l'alumnat en acabar l'educació obligatòria.
D'altra banda, el Projecte de decret té com a finalitat aplicar la normativa estatal que regula el currículum de l'educació secundària obligatòria, que estableix els aspectes bàsics i que ha derogat la normativa anterior, en exercici de les competències compartides per al desenvolupament curricular que correspon a la Generalitat de Catalunya (article 131.3 de l'EAC).
Un cop el Govern de l'Estat ha establert el currículum bàsic per a l'educació secundària obligatòria, correspon al Govern de la Generalitat, d'acord amb la legislació vigent, completar-lo i adequar-lo a la realitat del sistema educatiu de Catalunya, segons s'indica en l'expedient.
El contingut de la norma projectada, doncs, té com a finalitat la implantació d'un nou currículum dels ensenyaments d'educació secundària obligatòria derivats dels canvis que s'han produït a la normativa orgànica estatal bàsica garantint els drets i deures en l'àmbit de l'educació que estableix l'article 21 de l'EAC.
El Projecte de decret s'estructura en vint-i-vuit articles agrupats en quatre capítols, vuit disposicions addicionals, dues disposicions transitòries, una disposició derogatòria única, tres disposicions finals i onze annexos.
Està encapçalat pel preàmbul corresponent.
El capítol I es titula "Disposicions de caràcter general" i conté 6 articles: l'article 1 es refereix a l'objecte; l'article 2, a les finalitats; l'article 3, als objectius; l'article 4, a l'organització general; l'article 5, al projecte educatiu plurilingüe, i l'article 6, al règim lingüístic als centres educatius de l'Aran.
El capítol 2, titulat "Currículum", està configurat pels articles següents: l'article 7 es refereix a l'estructura del currículum; l'article 8, a les competències clau; l'article 9, a les competències bàsiques en l'àmbit de les matèries i continguts clau; l'article 10, a les matèries; l'article 11, a les matèries dels tres primers cursos; l'article 12, a les matèries de quart curs; l'article 13, a l'organització de quart curs; l'article 14, al treball de síntesi; l'article 15, al projecte de recerca, i l'article 16, al servei comunitari.
El capítol 3 es titula "Orientació educativa i gestió pedagògica" i està configurat pels articles següents: l'article 17 es refereix a l'orientació educativa; l'article 18, a l'atenció a la diversitat dels alumnes; l'article 19, a l'acció tutorial; l'article 20, a l'orientació acadèmica i professional; l'article 21, a les transicions i continuïtat formativa; l'article 22, al projecte educatiu i autonomia pedagògica; l'article 23, als equips docents, i l'article 24, al material didàctic.
El capítol 4 titulat "Avaluació i promoció", està integrat pels articles 25, 26, 27 i 28, que es refereixen, respectivament, als aspectes següents: criteris generals d'avaluació; promoció de primer a tercer; avaluació de quart, i títol de graduat en educació secundària obligatòria.
Les vuit disposicions addicionals s'ocupen, respectivament, del calendari d'implantació del servei comunitari; de la diversificació curricular; de la simultaneïtat d'estudis obligatoris i ensenyaments artístics o esportius; de l'ensenyament de la religió; de l'educació de les persones adultes; dels ensenyaments a distància; de l'organització curricular de quart, i de l'acreditació de la competència digital.
Mitjançant dues disposicions transitòries es fa referència a l'obtenció del títol de graduat en educació secundària obligatòria mentre no estigui implantada la prova final i a la vigència de la prova d'avaluació de quart d'ESO mentre no es concreti cap altre tipus de prova externa d'avaluació.
La disposició derogatòria única afecta la normativa que fins ara regulava l'ordenació d'ensenyaments de l'educació secundària obligatòria.
A l'últim, tres disposicions finals clouen la norma projectada, destinades al calendari d'aplicació, a les autoritzacions al titular del Departament d'Ensenyament i a l'entrada en vigor.
L'annex 1 inclou les matèries agrupades per àmbits de coneixement; l'annex 2, la distribució horària global per matèria i curs, i l'annex 3 a 11, el currículum de totes les matèries.
El marc normatiu en què se situa el Projecte de decret, com ja es va indicar en el Dictamen 120/2015, en relació amb una norma similar relativa a l'educació primària, està presidit per la Llei 12/2009, de 10 de juliol, d'educació, la qual, com indica el preàmbul, "d'acord amb les competències compartides vinculades a la regulació i les garanties de l'exercici del dret a l'educació, assumeix i desenvolupa els preceptes estatutaris i esdevé la norma bàsica dels posteriors desenvolupaments reglamentaris a Catalunya".
La Llei reflecteix, doncs, l'opció per un model propi de l'educació en exercici de les competències que l'Estatut atribueix a la Generalitat, en el context del model constitucional sobre els poders públics que les lleis orgàniques necessiten en aquest àmbit.
Així, la Llei d'educació desenvolupa també el règim lingüístic derivat de l'Estatut, que, en l'article 143.1, estableix que "Correspon a la Generalitat de Catalunya la competència exclusiva en matèria de llengua pròpia, que inclou, en tot cas, la determinació de l'abast, els usos i els efectes jurídics de la seva oficialitat, i també la normalització lingüística del català".
Més endavant, el preàmbul assenyala que la Llei desenvolupa l'organització de l'ensenyament i el desenvolupament curricular en totes les etapes i modalitats educatives, entre les quals està l'educació secundària obligatòria.
Així mateix, emfatitza l'opció de la Llei per l'autonomia dels centres educatius, i crida l'atenció sobre el fet que "La flexibilitat ha de permetre recollir tota la tradició educativa de Catalunya i la seva riquesa pedagògica i d'oferta educativa, a la qual no s'ha de renunciar, ans al contrari: la Llei regula el sistema educatiu amb el propòsit d'estimular-ne la creativitat i la llibertat".
En el context d'aquest informe, importa remarcar, a part del títol II de la Llei, tot ell dedicat a regular el règim lingüístic del sistema educatiu, la regulació dels currículums continguda en els articles 52 i 53.
D'acord amb el primer, el currículum comprèn per a cada etapa els objectius, els continguts, els mètodes pedagògics i els criteris d'avaluació, i en els nivells bàsics, com l'educació secundària obligatòria, inclou també les competències bàsiques.
L'article 53 precisa que el Govern ha de determinar el currículum "En el marc dels aspectes que garanteixen l'assoliment de les competències bàsiques, la validesa dels títols i la formació comuna regulats per les lleis".
L'article 59 estableix la regulació essencial de l'educació secundària obligatòria, que fixa en 4 anys, i es cursa normalment entre els 12 i els 16 anys, amb els continguts organitzats per matèries que es poden agrupar en àmbits de coneixement.
L'apartat setè preveu que l'avaluació dels aprenentatges dels alumnes d'educació secundària obligatòria ha de ser contínua i diferenciada segons les matèries del currículum.
La decisió sobre pas de curs té caràcter global.
L'article 54 regula el calendari escolar i la jornada escolar, aspectes directament relacionats amb la càrrega horària del currículum.
Per a l'educació secundària obligatòria es fixa un horari lectiu per a cada curs de mil cinquanta hores.
El títol VII de la Llei, que encapçala l'article 80, regula l'autonomia dels centres educatius, que s'articula entorn del projecte educatiu del centre, que entre altres extrems, ha de contenir, segons disposa l'article 91.4.c) "la concreció i el desenvolupament dels currículums".
Atès el caràcter compartit de la competència autonòmica en aquest camp, com ja es va indicar en el Dictamen 120/2015, té un paper significatiu la regulació estatal que ha d'establir les bases d'ordenació de la matèria.
Aquesta competència estatal deriva de les previsions de l'article 149.1.1 i 30, en relació amb l'article 27 també de la Constitució.
Les facultats estatals s'estenen, com va indicar ja una antiga STC 6/1982, de 22 de febrer -doctrina assumida recentment per la Sentència 212/2014, de 14 de novembre-, a la determinació del currículum bàsic, això és, els ensenyaments mínims o comuns i la fixació dels horaris mínims (STC 87/1983, de 27 d'octubre).
Ara bé, com va afirmar la STC 131/1996, d'11 de juliol, les competències bàsiques de l'Estat han d'exercir-se d'una manera suficientment àmplia i flexible per a permetre a les comunitats autònomes adoptar les seves pròpies alternatives polítiques.
En aquest sentit, cal tenir en compte actualment la Llei orgànica 2/2006, de 3 de maig, d'educació (LOE), en la versió modificada per la LOMCE, que ha suposat una considerable modificació dels aspectes relacionats amb l'ordenació de les etapes educatives.
La nova regulació de les facultats estatals és més detallada amb una classificació de les assignatures troncals, específiques i de lliure configuració autonòmica.
Mentre que el text de l'article 6 de la LOE assignava al Govern estatal la fixació "en relació amb els objectius, competències bàsiques, continguts i criteris d'avaluació, els aspectes bàsics del currículum que constitueixen els ensenyaments mínims" i, en l'apartat tercer, establia que "Els continguts bàsics dels ensenyaments mínims requereixen el 55 per cent dels horaris escolars per a les comunitats autònomes que tenen llengua cooficial i el 65 per cent per a les que no en tenen", la nova regulació en els articles 6 bis.
1.e), 2.a) i 2.e) introdueix nous aspectes, l'examen dels quals vam fer en el dictamen citat, que ara es reprodueix.
«Així, el primer precepte esmentat assigna al Govern estatal "el disseny del currículum bàsic, en relació amb els objectius, competències, continguts, criteris d'avaluació, estàndards i resultats d'aprenentatge avaluables".
S'afegeix, doncs, aquesta referència a estàndards i resultats d'aprenentatge.
La lletra a) de l'apartat segon precisa que correspon al Govern "1r.
Determinar els continguts comuns, els estàndards d'aprenentatge avaluables i l'horari lectiu mínim del bloc d'assignatures troncals.
Determinar els estàndards d'aprenentatge avaluables relatius als continguts del bloc d'assignatures específiques.
Determinar els criteris d'avaluació de l'assoliment dels objectius dels ensenyaments i les etapes educatives, i del grau d'adquisició de les competències corresponents, així com les característiques generals de les proves, en relació amb l'avaluació final d'educació primària".
Finalment, l'article 6.bis.2.e), en relació amb l'horari lectiu que ha d'assignar-se a les assignatures troncals, estableix que no ha de ser inferior al 50 % de l'horari lectiu total en còmput global per a tota l'educació primària, la precisió del qual, així com les assignatures específiques i de lliure configuració autonòmica, correspon a les administracions educatives, segons especifiquen els epígrafs quart i cinquè de l'article 6.bis.2.c).
Aquest precepte detalla, a més, facultats de les comunitats autònomes, en dir que "poden: 1r.
Complementar els continguts del bloc d'assignatures troncals.
2n Establir els continguts dels blocs d'assignatures específiques i de lliure configuració autonòmica [...].
En relació amb l'avaluació durant l'etapa, complementar els criteris d'avaluació relatius als blocs d'assignatures troncals i específiques, i establir els criteris d'avaluació del bloc d'assignatures de lliure configuració autonòmica.
Establir els estàndards d'aprenentatge avaluables relatius als continguts del bloc d'assignatures de lliure configuració autonòmica"».
Finalment, l'article 6.bis.2.d).1r assigna als centres docents la possibilitat de "complementar els continguts" de totes les assignatures, utilitzant la mateixa expressió emprada per a configurar el paper de les comunitats autònomes.
Tots els preceptes relacionats tenen la condició de bàsics d'acord amb la disposició final cinquena.
L'esquema de la nova regulació comporta la definició dels continguts de les assignatures troncals per l'Administració estatal, definició que pot ser complementada per la comunitat autònoma, i dels corresponents a les específiques i de lliure configuració autonòmica per les comunitats autònomes; la determinació dels estàndards d'aprenentatge relatius a les assignatures troncals i específiques s'assigna a l'Administració estatal i els relatius a les de lliure configuració a les administracions autonòmiques.
Pel que fa als criteris d'avaluació, correspon fixar-los a l'Estat per a les assignatures dels dos primers blocs, si bé s'admet que les comunitats autònomes els complementin, i a aquestes en el cas de les de lliure configuració.
Així mateix, s'assigna a l'Estat establir les característiques generals de les proves en relació amb l'avaluació final d'educació secundària obligatòria.
En desplegament d'aquesta regulació legal s'ha dictat el Reial decret 1105/2014, de 26 de desembre, pel qual s'estableix el currículum bàsic de l'educació secundària obligatòria i del batxillerat.
A tot el contingut li atorguen caràcter bàsic, d'acord amb la disposició final segona.
Els articles 1 a 9 contenen disposicions generals.
Els articles 10 a 23 regulen l'educació secundària obligatòria.
L'article 2 del Reial decret conté, en l'apartat primer, la definició d'alguns conceptes utilitzats per la Llei, i, en concret, defineix d'una manera separada els estàndards d'aprenentatge avaluables (lletra e) i els criteris d'avaluació (lletra f), i, en el segon apartat, estableix les competències del currículum.
Els annexos I i II, als quals remeten els articles 4 i 5, contenen, respectivament, els continguts comuns, els criteris d'avaluació i els estàndards d'aprenentatge avaluables de les matèries del bloc d'assignatures troncals, i els criteris d'avaluació i estàndards d'aprenentatge avaluables de les matèries del bloc d'assignatures específiques.
L'article 6 es refereix als elements transversals a tractar en totes les matèries.
Els articles 7 i 8 tracten respectivament de l'autonomia dels centres i de la participació familiar en el procés educatiu.
L'article 9 posa l'atenció en l'alumnat amb necessitats específiques de suport educatiu.
Amb l'article 10, el Reial decret inicia la regulació específica de l'educació secundària obligatòria.
Després que els articles 10 i 11 estableixin el principi general i els objectius d'aquesta etapa, l'article 12 disposa que l'ESO s'organitza en matèries i comprèn dos cicles, el primer, integrat pels tres primers cursos, i, el segon, pel quart curs al qual s'assigna "un caràcter fonamentalment propedèutic".
L'article 13 es refereix al currículum dels tres primers cursos, o primer cicle, especificant per a cada curs les assignatures troncals i específiques.
L'apartat quart, primer paràgraf, darrer incís, especifica que "La matèria llengua cooficial i literatura rep un tractament anàleg al de la matèria llengua castellana i literatura", i és de lliure configuració autonòmica i aquesta darrera troncal.
Finalment, l'horari de les assignatures troncals no serà inferior al 50 %.
L'article 14 regula el quart curs, sense que s'esmenti que constitueix un segon cicle.
La principal característica de la regulació és la possibilitat d'escollir entre l'opció d'ensenyaments acadèmics per a la iniciació al batxillerat, o l'opció d'ensenyaments aplicats per a la iniciació a la formació professional.
L'única diferència pel que fa a les assignatures troncals obligatòries es concreta entre matemàtiques amb una orientació o altra.
La diferenciació és més apreciable en l'apartat d'assignatures troncals elegibles, però desapareix en el camp de les assignatures específiques.
Els articles 15, 16, 17 i 18 es refereixen respectivament al procés d'aprenentatge i atenció individualitzada, a mesures per a l'atenció de la diversitat, a la integració de matèries en àmbits de coneixement i a l'alumnat que s'incorpora amb retard al sistema educatiu.
L'article 19 regula els programes de millora de l'aprenentatge i del rendiment.
L'article 20 tracta de les avaluacions els referents de les quals són els criteris d'avaluació i els estàndards d'aprenentatge avaluables dels annexos I i II.
L'article 21 regula l'avaluació final de l'ESO.
L'apartat tercer disposa que el Ministeri "ha d'establir per a tot el sistema educatiu espanyol les característiques de les proves, les ha de dissenyar i n'ha d'establir el contingut per a cada convocatòria".
L'apartat cinquè desfà qualsevol relació entre l'opció del quart curs i la decisió dels alumnes a l'efecte d'elegir les matèries d'avaluació final, de manera que es redueix l'operativitat d'aquella opció.
L'article 22 regula la promoció de curs amb la previsió que la repetició de curs és excepcional.
Finalment, l'article 23 regula les condicions per a obtenir el títol de graduat en ESO, i estableix la ponderació per a fixar la qualificació final entre les obtingudes al llarg de l'etapa educativa i l'avaluació final.
Com a resum del marc normatiu dissenyat per la nova normativa estatal, que té caràcter bàsic, es pot indicar que incideix en diversos capítols de l'ordenació de l'educació secundària obligatòria: a) definició de competències i continguts amb l'establiment de tres blocs d'assignatures o àrees amb funcions autonòmiques de complement en la definició dels continguts troncals; b) establiment d'un percentatge mínim d'horaris lectius per a les troncals; c) diferenciació entre els tres primers cursos i el quart, sense que la formalització com a cicle tingui una substanciació clara; d) introducció d'una possibilitat d'opció, més acadèmica o més professional, en el quart curs, que té, però, una operativitat reduïda, e) incorporació d'un element nou en el procés d'avaluació -els estàndards d'aprenentatge- a afegir als criteris d'avaluació, ambdós orientats també a una prova d'avaluació final, l'ordenació de la qual es reserva l'Administració estatal.
En relació amb les normes estatals i autonòmiques que s'han citat, existeix una conflictivitat constitucional, que, això no obstant, no afecta la seva vigència.
Així, diversos aspectes de la Llei 12/2009, d'educació, van ser objecte del recurs 8741/2009 davant el Tribunal Constitucional per parlamentaris del Grup Popular, però la presentació d'aquest recurs no comporta efectes suspensius de la vigència de la norma.
El Govern de la Generalitat ha presentat el recurs d'inconstitucionalitat 1377/2014 contra diversos preceptes de la LOE als quals dóna una nova redacció, o a propis, de la LOMCE.
Entre aquests, els articles 6 bis 2, apartats a) 3, b).3 i c).1 i 21.2, així com la disposició addicional trenta vuitena.
Això no obstant, el Govern de la Generalitat no ha presentat conflicte de competència en relació amb el Reial decret 1105/2014, de 26 de desembre.
X. Per a acabar de precisar el marc en què s'ha de situar el Projecte normatiu sobre el qual s'informa, cal fer referència a les regles aplicables a possibles col·lisions entre les previsions de la Llei 12/2009 i els preceptes legals i reglamentaris de l'esfera estatal.
Seguint l'exposició que vam fer en el nostre Dictamen 120/2015, s'ha de començar per recordar les característiques amb les quals l'Estatut d'autonomia atorga a la Generalitat competències en matèria d'educació secundària obligatòria de caràcter compartit a l'article 131.3, i precisa que, en tot cas, aquesta competència inclou l'ordenació del sector de l'ensenyament i de l'activitat docent i educativa i l'establiment dels plans d'estudi corresponents, incloent-hi l'ordenació curricular.
D'acord amb l'article 111 de l'EAC, en el camp de les competències compartides, la Generalitat pot establir polítiques pròpies.
Com es va dir en el Dictamen 163/2008, aquesta possibilitat dóna cobertura a una regulació pròpia i diferenciada.
Aquesta possibilitat, però, exigeix una adequació substancial a allò que, efectivament, és bàsic i amb la virtualitat derivada de la relació entre una norma autonòmica i una norma estatal bàsica.
Cal tenir en compte que la norma bàsica actua més com a límit que com a directriu, i, per això, subsisteix la politicitat pròpia de la norma autonòmica.
D'altra banda, la norma bàsica posterior amb contingut contrari no deroga la legislació autonòmica -en aquest supòsit, la Llei 12/2009-, per manca de les identitats necessàries, sinó que té l'efecte de desplaçar-la (conjunturalment) o fer-la inaplicable (mentre subsisteixi la contradicció), i els seus efectes quan la col·lisió es produeixi entre una norma a la qual s'ha atribuït la condició de bàsica i una norma autonòmica amb rang de llei, que és expressió de la voluntat popular, han d'interpretar-se restrictivament, sobretot si la norma qualificada de bàsica és de rang reglamentari.
Quan s'aprecia l'atorgament de caràcter bàsic a disposicions que s'entén que no el tenen, cal suscitar la intervenció del Tribunal Constitucional, sense que, mentrestant, a diferència del cas de recursos presentats pel president del Govern estatal contra disposicions autonòmiques, a causa de l'asimetria en què s'ha situat en posicions d'inferioritat a les comunitats autònomes, les normes impugnades, o el seu caràcter bàsic, perdin vigència o valor.
En aquestes circumstàncies, mentre no es pronunciï la justícia constitucional, només queda oberta la via hermenèutica a fi de buscar una adequació, més substancial que formal, textual o de literalitat, entre la norma autonòmica i la norma bàsica estatal.
Amb aquesta finalitat, cal fer ús de totes les tècniques disponibles a fi d'establir la lectura dels preceptes que sigui més coherent amb l'ordenament globalment considerat.
Només quan la contradicció entre disposicions estatals i autonòmiques sigui insalvable, caldrà fer reclam a la col·laboració, i, si aquesta no és possible, a la rectificació, sense que, en tractar-se de competències autonòmiques compartides, pugui buscar-se el suport de la clàusula de prevalença de l'article 149.3 de la CE.
D'una manera puntual -en concret, l'article 5, sobre projecte educatiu plurilingüístic-, el Projecte de decret es fonamenta en la competència de la Generalitat en matèria de llengua pròpia, competència atorgada per l'article 143.1 de l'EAC amb caràcter exclusiu.
Si es donés una contradicció frontal entre la llei autonòmica i la disposició estatal, essent ambdues vigents, s'hauria de resoldre d'acord amb la clàusula de prevalença esmentada, la qual, precisament, estableix l'aplicació preferent del dret autonòmic generat a l'empara de les competències assignades com a exclusives.
En iniciar l'estudi del Projecte normatiu, s'ha d'assenyalar que es planteja com a disposició completa en la qual es recullen indiferenciadament els preceptes d'arrels bàsiques i d'aquells que són opcions pròpies o de desplegament.
Tant l'articulat com els annexos, responen a la finalitat de disposar d'un text únic.
Aquesta ha estat la solució emprada en supòsits similars.
Encara que aquesta opció de tècnica normativa no permet visualitzar, amb claredat, allò que és bàsic i allò que no ho és, presenta també l'avantatge d'oferir una regulació completa.
D'altra banda, la conveniència de disposar d'una regulació conjunta del currículum, abonen la solució tecniconormativa adoptada.
Així mateix, s'adiu amb la previsió de l'article 53 de la Llei 12/2009, que disposa que el Govern ha de determinar el currículum pel que fa als objectius, als continguts i als criteris d'avaluació de cada àrea, matèria i mòdul en el marc dels aspectes regulats per les lleis.
El preàmbul del Projecte de decret explicita el suport estatutari de la regulació que es proposa i es fa referència a la legislació bàsica, al·lusió normal atès el caràcter compartit de la potestat reguladora en aquest àmbit.
Ara bé, sorprèn que s'ometi la Llei 12/2009, de 10 de juliol, d'educació -al marge d'un esment al final sobre el règim lingüístic-, ja que aquesta norma encapçala l'ordenació educativa a Catalunya.
Hauria de corregir-se aquesta omissió.
Al llarg del preàmbul s'utilitza en diverses ocasions l'expressió competència amb una significació educativa -competències bàsiques, plantejament competencial, competència clau- i, en el primer paràgraf, en canvi, s'utilitza per al·ludir a la distribució de potestats públiques i a la qualitat que té la Generalitat en esmentar que té competència compartida.
La definició és correcta, si bé, per a facilitar la comprensió global del text, per la reiterada referència en altres paràgrafs a la significació educativa, podria substituir-se per atribució de potestat.
El paràgraf tercer acaba d'una manera estranya.
També caldria eliminar els parèntesis de l'incís final de l'al·lusió a resolucions europees.
En el paràgraf deu, la referència l'entorn del centre s'identifica només com a territorial.
Podria valorar-se al·ludir també a l'entorn social.
Abans d'examinar els diversos extrems de la regulació projectada, constatada la voluntat d'una formalització del currículum de caràcter més operatiu, en el sentit d'oferir una ordenació final que defineix la pauta a seguir en els centres docents, al marge de quin sigui l'origen, estatal o autonòmic, de cada regla, cosa que comporta la introducció de noves denominacions, es planteja la conveniència d'introduir, en els preceptes inicials, un article en el capítol primer amb definicions, recollint, a més, algunes que es fan d'una manera puntual, en alguns articles.
Així, matèries comunes, competències clau, continguts clau, dimensions, àmbits de coneixement, etc.
Una primera lectura del projecte normatiu, tot tenint en compte les previsions del Reial decret 115/2014, posa en relleu algunes diferències d'estructura, a més de la caracterització operativa que s'acaba d'indicar.
Així, la norma estatal (article 12) afirma d'entrada que l'etapa d'ESO comprèn dos cicles, el primer de tres cursos escolars, el segon d'un, mentre que el projecte normatiu prescindeix de l'agrupació en cicles i afirma que comprèn quatre cursos (article 4).
Ara bé, aquesta discrepància és més aviat formal sinó només aparent.
El mateix Reial decret s'oblida ràpidament del segon cicle i l'article 14 es refereix només a l'organització del quart curs d'ESO.
No hi ha, d'altra banda, cap referència a la divisió en els cicles anunciats amb conseqüències educatives o jurídiques, ni tan sols a regular l'avaluació final d'ESO, la definició de la qual es reserva a l'Administració estatal.
En aquestes circumstàncies, no es pot donar cap significació jurídicament rellevant a aquesta variació de criteris formals d'organització.
Una segona qüestió a plantejar es refereix als horaris.
La regulació bàsica exigia que l'horari lectiu mínim corresponent a les matèries del bloc d'assignatures troncals no fos inferior al 50 % del total de l'horari lectiu (art. 13.5 i 14.5).
L'article 7 del Projecte normatiu remet a l'annex 2 i en la memòria s'acredita que es compleix aquesta condició, la qual, d'altra banda, cal entendre tenint en compte les prescripcions dels articles 13.5 i 14.5 "La matèria llengua cooficial i literatura rep un tractament anàleg al de la matèria llengua castellana i literatura".
A més, l'article 13.5 preveu un còmput global dels tres primers cursos a l'efecte de verificar el compliment d'aquest estàndard.
El capítol 1 comprèn els articles 1 al 6.
L'article 2 es refereix a les finalitats de l'ESO.
El títol és en plural però el text es refereix només a una finalitat d'assolir les competències clau que doni determinades possibilitats als alumnes.
S'hauria de revisar la redacció.
En l'apartat primer s'al·ludeix al concepte de competències clau, derivat de les proposicions europees esmentades en el preàmbul.
Les finalitats es concreten en dues de genèriques, la segona de les quals es desenvolupa en un conjunt d'elements -compressió oral, lectora, ús de noves tecnologies...- que es corresponen amb els aspectes recollits en els articles 6, 10 i 11 del Reial decret.
L'apartat segon es refereix a l'afavoriment de la igualtat d'oportunitats, a l'adaptació a les necessitats de l'alumnat, qüestions que es reflecteixen en els articles 6.3, 9.2 i 11, respectivament, de la norma estatal.
En tot cas, el contingut no planteja qüestions de legalitat.
L'article 3 regula els objectius en una llarga enumeració fins a la lletra p).
El Reial decret estatal també inclou una llista que arriba a la lletra l) en l'article 11.
Hi ha repeticions, desplegaments i complements, sense que es plantegi cap interrogant de legalitat.
L'article 4 regula l'organització general i afirma que organitza les matèries i comprèn quatre cursos acadèmics.
Encara que no recull la referència als cicles, com ja s'ha indicat, aquesta discrepància no és significativa, ja que preveu els mateixos cursos que la regulació estatal.
La referència a les matèries coincideix amb la previsió de la norma estatal.
El precepte comença amb l'expressió que l'etapa de l'educació secundària obligatòria té caràcter obligatori.
Podria revisar-se el text per a evitar la reiteració.
L'article 5 es refereix al projecte educatiu plurilingüe, que troba suport en la Llei 12/2009.
Per a una exposició més ordenada de la regulació, convindria situar l'apartat quart, que preveu que tots els centres han de formular un projecte lingüístic propi com a part del projecte educatiu, com a apartat segon.
L'article 6, sobre règim lingüístic als centres educatius de l'Aran, troba suport en la Llei 1/2015, de 5 de febrer, del règim especial d'Aran.
El capítol comprèn els articles 7 al 16 que regulen el currículum.
L'article 7 regula l'estructura del currículum.
Les matèries s'agrupen en àmbits de coneixements que comparteixen competències bàsiques, continguts i orientacions metodològiques.
L'annex 1 estableix l'enumeració i els annexos 3 a l'11 en concentren els continguts.
Com ja s'ha dit, en l'annex 2 es concreta la distribució horària global per matèria i cursos.
Del conjunt dels enunciats dels annexos es desprèn una correspondència general i de conjunt amb la regulació bàsica.
L'article 8 es refereix a les competències clau, que s'han d'assolir mitjançant el currículum que es concreta a través dels àmbits de coneixement.
L'article 9 tracta de les competències bàsiques en l'àmbit de les matèries i continguts clau.
Aquests preceptes tenen continguts no homogenis, això és, explicatius, orientatius, a més de simples definicions.
Es recomana revisar-ne l'estructura després d'una agrupació de definicions ja indicada.
L'article 10 regula les matèries i és significatiu per a valorar l'ordenació que en els articles següents es fa dels primers cursos i del quart curs i fer el contrast amb la regulació bàsica.
Les matèries es divideixen en comuns i optatives.
Les primeres es corresponen amb les matèries troncals i específiques de la regulació estatal.
L'article 11 regula les matèries dels tres primers cursos.
La comparació amb l'article 13 de la norma estatal permet constatar una correlació o coincidència, si bé l'estructura de la regulació sigui diferent.
Hi ha alguna diferència de denominació d'alguna matèria, però els continguts són substancialment iguals.
I aquest és l'element essencial per a verificar la coincidència, o no, com ja va declarar, precisament en relació amb currículums educatius, la Sentència de 26 de març de 2009 del Tribunal Constitucional.
En definitiva, la regulació projectada s'adequa a les exigències de la normativa bàsica.
L'article 12 regula les matèries del quart curs i l'article 13, l'organització del quart curs.
La regulació del quart curs d'ESO és més complexa, ja que admet, com ja es va anunciar, una opció acadèmica i una opció aplicada.
L'ordenació proposada s'addiu, des d'una perspectiva substancial, amb la prevista en l'article 14 de la norma estatal.
La introducció d'una més gran flexibilitat entre les dues opcions previstes troba suport en la funció de desplegament normatiu que correspon a la comunitat autònoma pel caràcter compartit de les seves atribucions.
A més a més, la mateixa regulació estatal, en admetre prescindir de l'opció feta en iniciar el quart curs quan ordena l'avaluació final d'etapa, posa en relleu la necessitat d'interpretar l'organització del quart curs amb flexibilitat.
En definitiva, malgrat una presentació i sistemàtica diferenciades, es pot afirmar que la regulació del currículum de l'ESO del Projecte normatiu sobre el qual s'informa reflecteix adequadament la regulació bàsica.
Els articles 14, 15 i 16 regulen, respectivament, el treball de síntesi, el projecte de recerca en el quart curs i el servei comunitari.
Aquests elements, en part innovadors, troben suport en les competències autonòmiques en aquest camp.
El capítol 3, relatiu a orientació educativa i gestió pedagògica, comprèn els articles 17 a 24.
L'article 17 es refereix a l'orientació educativa.
El contingut no planteja interrogants i es correspon amb propostes contingudes en els articles 15 i 19 del Real decret.
L'article 18, sobre atenció a la diversitat dels alumnes, tema que és objecte d'atenció en els articles 15, 16 i 19 de la norma estatal, no planteja cap qüestió de legalitat.
Una consideració similar es pot fer sobre l'article 19, que tracta de l'acció tutorial.
L'article 20 es refereix a l'orientació acadèmica i professional, i l'article 21 sobre transicions i continuïtat formativa, que tenen relació amb els articles 15 i 19 de la norma estatal, se situen en el normal exercici de les potestats que té la Generalitat.
L'article 22, relatiu al Projecte educatiu i l'autonomia pedagògica, constitueix un desplegament normal d'un element central de la Llei 12/2009.
Els articles 23, sobre equips docents, i 24, sobre material didàctic, són merament instrumentals per a completar la implementació del currículum.
El capítol 4 regula l'avaluació i la promoció, i comprèn els articles 25 a 28.
L'article 25, sobre criteris generals d'avaluació, pel seu propi contingut no planteja cap interrogant de legalitat.
L'article 26 regula la promoció de primer a tercer.
La regulació del supòsit excepcional de promoció -alumne amb avaluació negativa de tres matèries, o de dues que siguin llengua catalana, castellana o matemàtiques-, en la proposta normativa s'addiu a la normativa bàsica.
L'article 27 es refereix a l'avaluació de quart.
Les seves regles, en part idèntiques a les aplicables als altres cursos, no plantegen qüestions de legalitat.
L'article 28, sobre el títol de graduat en educació secundària obligatòria, preveu que, per a assolir aquest títol, s'ha de superar "la prova externa d'avaluació final de quart".
Aquesta referència no contradiu la previsió de l'article 21 del Reial decret que regula l'avaluació final d'ESO i reserva al Ministeri la regulació de la prova, ni tampoc la regulació del títol que es fa en l'article 23 de la mateixa norma.
Les previsions de l'apartat segon i tercer sobre accés a l'ensenyament post obligatori es correspon amb l'article 23.2 del Reial decret.
L'apartat quart sobre certificació d'escolarització ho fa en l'apartat tres de la norma estatal.
El Projecte normatiu conté vuit disposicions addicionals.
La disposició primera versa sobre el calendari d'implantació del servei comunitari; segona, sobre la diversificació curricular; tercera, sobre la simultaneïtat d'estudis obligatoris i ensenyaments artístics o esportius; cinquena, sobre l'educació de persones adultes; sisena, sobre ensenyaments a distància; setena, sobre l'organització curricular de quart, i vuitena, sobre l'acreditació de la competència digital, no plantegen interrogants de legalitat.
La disposició addicional quarta, relativa a l'ensenyament de la religió, es correspon amb la disposició addicional tercera del Reial decret, el contingut del qual segueix.
Això no obstant, després d'indicar, com la norma estatal, que la determinació del currículum de l'ensenyament de religió és competència de l'autoritat religiosa corresponent, afegeix el següent: "Aquest currículum ha de respectar els principis, els valors, les llibertats i els drets i els deures constitucionals i estatutaris, i ha de contribuir al desenvolupament de les competències pròpies de l'àmbit de cultura i valors".
En la norma estatal no hi ha una proposició similar.
Aquest òrgan consultiu entén que la regla incorporada al Projecte normatiu troba suport suficient en l'ordenament constitucional i estatutari.
El Projecte de decret conté dues disposicions transitòries.
La primera disposa que, mentre no s'hagi implantat o no tingui efectes acadèmics, el títol de graduat s'obté en superar el quart curs.
Aquesta proposició planteja algunes qüestions.
La regulació de les condicions d'obtenció d'un títol no correspon a l'àmbit de competència autonòmica, segons disposa l'article 149.1.30 de la CE.
En conseqüència, no pertoca establir-ne regles, ni que siguin transitòries.
Per tant, la proposta és incorrecta.
Ara bé, si la disposició projectada només reflecteix una regla que es desprèn de l'ordenament vigent, amb la finalitat de fer front a una situació temporal, la proposta hauria de reflectir el seu caràcter merament enunciatiu sense caràcter innovador.
D'altra banda, pel seu contingut, no es pot qualificar la disposició com a transitòria, sinó com a final.
La disposició transitòria segona preveu que el Departament d'Ensenyament faci una prova d'avaluació de les competències i coneixements bàsics de l'alumnat al final de l'ESO, prova que té caràcter informatiu, formatiu i orientador.
Ateses aquestes característiques, la previsió és compatible amb l'avaluació final regulada en l'article 21 del Reial decret i se situa en el camp de les competències autonòmiques.
La disposició derogatòria té caràcter específic.
El Projecte de decret conté tres disposicions finals.
La primera conté el calendari d'aplicació.
La segona autoritza el titular del Departament d'Ensenyament per a dictar les disposicions per a l'aplicació de les determinacions del Decret.
La tercera disposa l'entrada en vigor l'endemà de la publicació del Decret al DOGC, opció que s'hauria de fonamentar.
Una vegada valorades les observacions que es fan en el cos del Dictamen, en particular la relativa a la disposició transitòria primera, s'informa que la consellera d'Ensenyament pot sotmetre a l'aprovació del Govern el Projecte de decret d'ordenació dels ensenyaments de l'educació secundària obligatòria.