Resolució de 17 de desembre de 2015, de finalització de la Reclamació 15/2015
Administració reclamada: Ajuntament de Seròs
Paraula/es clau: Ajuntament, Informes d'intervenció, Límits al dret d'accés, Protecció de dades personals, Anonimització, Motivació, Informació inexistent, Format d'accés a la informació, Gratuïtat de l'accés, Recurs de reposició, Aplanament, Peu de recursos, Informe jurídic
El dret fonamental a la protecció de dades personals constitueix, efectivament, un dels límits previstos a la llei que pot justificar la denegació d'accés a una determinada informació pública (articles 21.1.f, 23 i 24 LTAIPBG).
Cal emfatitzar, tanmateix, que segons la nova regulació de la transparència (articles 20 a 25 LTAIPBG, que recullen els estàndards internacionals en la matèria), els límits al dret d'accés no es poden invocar de manera genèrica, sinó que l'Administració ha de motivar suficientment que, en el cas concret, l'accés a la informació pot generar un perjudici efectiu per al dret o interès en qüestió (test del dany o perjudici).
En segon lloc, l'Administració ha de ponderar aquest perjudici amb la concurrència d'un possible interès públic o privat superior que justifiqui concedir l'accés (principi de la ponderació).
En tercer lloc, en virtut del principi de proporcionalitat, s'ha de donar almenys accés parcial a aquella part de la informació no afectada pel límit del qual es tracti; en el cas de les dades personals, aquest accés parcial es pot articular a través d'un procediment senzill d'anonimització, mitjançant el qual s'ocultin o suprimeixin les dades personals que puguin constar a la informació sol·licitada, per tal d'impedir la identificació de la persona afectada.
Com recorda a més la persona reclamant en el seu recurs de reposició (recollit a l'antecedent núm. 4), en el cas del límit de la protecció de dades personals, si l'accés parcial no permet satisfer la petició d'informació i la persona que la sol·licita vol conèixer la identitat de la persona afectada (aquest no és el cas de la present reclamació), caldrà donar l'oportunitat a aquesta darrera d'expressar la seva conformitat a la difusió de les seves dades personals, en virtut de l'article 31.1 LTAIPBG, abans de denegar la sol·licitud.
Res de tot això es justifica a la lacònica resolució desestimatòria de 7 d'agost de 2015, que incorre, per tant, en un defecte greu de motivació (article 34.4 LTAIPBG), que per sí sol podria comportar la seva anul·lació.
Al decret d'alcaldia de 18 de novembre de 2015, dictat amb posterioritat a la presentació de la present reclamació (antecedent núm. 8), l'Ajuntament rectifica el criteri emprat a la resolució anterior i estima l'accés parcial a l'informe d'intervenció sol·licitat, mantenint ocultes les dades personals que hi apareixen.
Aquesta Comissió ha pogut tenir accés a la versió de l'informe lliurada a la persona reclamant i constata que, efectivament, s'han anonimitzat les dades personals dels treballadors municipals als quals s'hi fa referència (llevat del propi secretari-interventor que signa l'informe, el nom del qual s'ha de mantenir visible).
Com és obvi, no es pot exigir el lliurament d'informació pública que no existeix o que, havent existit, s'hagi destruït i no es pugui recuperar.
La pròpia noció d'informació pública pressuposa que es tracti d'informació que l'Administració tingui en el seu poder (articles 2.b LTAIPBG i 13 de la Llei estatal 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern).
Això, naturalment, s'ha d'entendre sens perjudici de les responsabilitats que aquesta manca d'elaboració o la destrucció puguin en el seu cas comportar davant de les instàncies competents, que no correspon a aquesta Comissió dirimir, i de les noves sol·licituds d'accés a informació que la divulgació del referit informe d'intervenció pugui suscitar.
L'article 34.4.c LTAIPBG obliga a motivar el lliurament de la informació en un format diferent al demanat, i l'article 36.2 LTAIPBG estableix una sèrie de casos taxats que poden justificar el subministrament en un format diferent.
L'Ajuntament no ha motivat perquè opta per un format diferent de lliurament, i a la vista de les circumstàncies del cas no sembla que concorri cap de les causes justificatives de l'article 36.2.
Com s'ha assenyalat a l'antecedent núm. 7, l'Ajuntament va trametre a la GAIP el referit informe d'intervenció, per correu electrònic, uns dies abans que dictés el decret d'alcaldia que reconeixia el dret d'accés de la persona reclamant, de manera que ja disposava d'ell en suport electrònic i no li hauria costat res trametre-li per correu electrònic a aquesta, com havia demanat a la seva sol·licitud.
Això no només li hauria estalviat haver-se de desplaçar a l'Ajuntament per recollir la documentació, sinó haver de pagar la taxa corresponent, atès que segons l'article 37.1 LTAIPBG "[l]'accés a la informació pública és gratuït si les dades [...] existeixen en format electrònic, cas en el qual han d'ésser lliurades per correu electrònic".
En tractar-se, per tant, d'una taxa que ha estat exigida i percebuda indegudament per part de l'Ajuntament, aquest n'ha de retornar l'import a la persona reclamant, que tenia dret, ateses les circumstàncies, a rebre-la gratuïtament per correu electrònic, com era la seva preferència.
Però això no sembla admissible, atès que la sol·licitud ja havia estat resolta de manera expressa per la resolució de 7 d'agost de 2015 (recollida a l'antecedent núm. 3), i contra aquesta última l'interessat ja havia interposat recurs potestatiu de reposició, a l'empara de l'art. 38 LTAIPBG (antecedent núm. 4).
El que hauria hagut de fer l'Ajuntament era estimar el recurs de reposició.
En efecte, malgrat que la persona reclamant podia entendre desestimat el seu recurs de reposició per silenci administratiu negatiu, en haver transcorregut més d'un mes des de la seva interposició sense rebre notificació de la seva resolució (articles 43.1 i 117.2 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú –LRJPAC–), l'Ajuntament seguia tenint l'obligació de resoldre el recurs de manera expressa (articles 42.1 i 43.3 LRJPAC) i no estava vinculat pel sentit negatiu del silenci (article 43.3.b LRJPAC), de manera que hauria pogut estimar-lo perfectament.
Una altra possibilitat hauria estat que l'Ajuntament s'aplanés formalment en el marc del procediment de reclamació tramitat per la GAIP.
Ni l'LTAIPBG ni l'LRJPAC (la regulació en matèria de recursos administratius de la qual resulta d'aplicació supletòria a la tramitació de les reclamacions davant la GAIP, en virtut de l'article 42.6 LTAIPBG) preveuen la figura de l'aplanament, que no sol tenir sentit en matèria de recursos administratius, atès que qui els resol és la mateixa Administració que ha dictat la resolució impugnada.
Però l'aplanament té ple sentit en el cas de reclamacions alternatives als recursos administratius ordinaris presentades davant d'òrgans administratius plenament independents de l'Administració que ha dictat la resolució impugnada (article 107.2 LRJPAC), com és la GAIP (articles 39.2, 40, 41 i 42.10 LTAIPBG).
En un cas similar, el del recurs especial en matèria de contractació interposat davant dels tribunals administratius de recursos contractuals previstos a la legislació de contractes (articles 40 i següents del Reial decret legislatiu 3/2011, de 14 de novembre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de contractes del sector públic –TRLCSP–), s'admet amb naturalitat aquest aplanament, així com l'aplicació analògica de la regulació d'aquesta figura continguda a l'article 76 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, malgrat que no sigui tampoc prevista pel TRLCSP (així ho ha assenyalat reiteradament, p. ex., el Tribunal Administratiu Central de Recursos Contractuals des de la seva Resolució 295/2012).
La GAIP també admet i fomenta aquest aplanament, que contempla a l'apartat 16 del seu Manual de reclamació davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública (GAIP).
L'aplanament es pot produir en qualsevol moment del procediment (tot i que el moment més idoni perquè és produeixi és el de lliurament de l'expedient i l'informe jurídic sobre la reclamació) i requereix que la persona reclamant manifesti que la informació lliurada satisfà les seves pretensions.
L'aplanament davant la GAIP és especialment útil en els casos, molt freqüents, en què la persona reclamant no ha interposat abans el previ recurs potestatiu de reposició, i on sembla una alternativa millor a la via de la revocació d'ofici d'un acte desfavorable oberta per l'article 105.1 LRJPAC.
L'aplanament evita l'existència de dos procediments paral•lels, amb la inseguretat que això pot representar per a la persona reclamant i per als possibles tercers afectats, i resulta coherent amb el fet que sigui la presentació de la reclamació davant la GAIP el factor que motiva sovint el canvi de criteri de l'Administració reclamada.
Això no només suposa una infracció dels articles 34.7 LTAIPBG i 58.2 i 89.3 LRJPAC, sinó que comporta el risc que els interessats desconeguin l'existència d'un dels mecanismes més importants per fer efectiu el canvi de paradigma que pretén propiciar la nova regulació de la transparència administrativa: la possibilitat d'interposar una reclamació voluntària i gratuïta davant d'un òrgan especialitzat i completament independent capaç d'adoptar una resolució jurídicament vinculant de la controvèrsia en un termini molt més breu que els òrgans judicials, òrgans judicials als quals es podrà acudir en tot cas amb posterioritat i que controlaran plenament les resolucions que aquell pugui dictar.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 17 de desembre, resol:
Contra aquesta resolució, que posa fi a la via administrativa, es pot interposar recurs contenciós administratiu davant el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya en un termini de dos mesos, a comptar de l'endemà de la notificació de la resolució, d'acord amb la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.