Activitat oberta a tothom i gratuïta.
Taller amb aforament limitat a 16 persones.
Converses i taules de diàleg amb aforament limitat a 32 persones.
Taller «Futurs migrants» a càrrec d'Audrey Lingstuyl
En el taller "Futurs migrants" revisarem diverses tècniques per la creació de ficcions especulatives, a través de les quals crearem relats ambientats a la ciutat de Barcelona de l'any 2050.
Col·lectivament imaginarem futurs possibles.
En aquests explorarem les transformacions esdevingudes a la societat local i global desprès de la COVID-19, tot emfatitzant possibles reformes —legislatives, institucionals, culturals, socials...— en torn als nacionalismes i la migració humana.
Audrey Lingstuyl és cofundadora i editora en Äther Studio.
Escriu e investiga sobre fenòmens contemporanis vinculats a la pràctica del disseny, combinant teories del disseny amb aproximacions analítiques de la semiòtica.
A més de treballar per a encàrrecs de clients, desenvolupa projectes d'investigació, art i educació de forma independent.
Conversa sobre l'exposició «Paisatges desitjats»
Enric Puig Punyet, comissari de l'exposició, conversarà amb els artistes Paula Bruna, Juan Antonio Cerezuela i Carlos Vásquez Méndez, a propòsit de les seves propostes i la de la resta d'artistes participants.
Enric Puig Punyet és doctor en filosofia, escriptor i comissari.
Actualment és director de La Escocesa, centre d'arts visuals de la xarxa de fàbriques de creació de l'Ajuntament de Barcelona, on dirigeix diversos grups d'investigació sobre qüestions com la tecnologia, l'art i el cos. L'any 2019 va impulsar en aquest centre d'art un grup d'investigació junt a Bernard Stiegler i amb la col·laboració d'Ars Industrialis.
Impulsor d'Enter Forum, trobada internacional sobre les repercussions socials de l'ús d'internet en el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, col·labora habitualment en diferents medis com El Periódico de Cataluña, La Maleta de Portbou o Le Monde Diplomatique.
És autor, entre d'altres, dels llibres La cultura del ranking (Bellaterra, 2015), La gran adicción.
També és autor amb Yves Charles Zarka de La Tierra no nos pertenece.
Acaba de publicar Los cuerpos rotos (Clave intelectual, 2020), un assaig sobre la digitalització de l'experiència desprès de la Covid-19.
Paula Bruna és ambientòloga i artista.
Des de la perspectiva hibrida de les ciències ambientals i la pràctica artística treballa en la recerca de narratives alternatives a l'Antropocè des de punts de vista no humans, mitjançant una combinació de ciència, ficció i art. Es doctoranda del programa de Estudis Avançats en Investigació Artística de la Universitat de Barcelona, i prepara una tesis sobre art i ecologia política.
Comparteix la seva investigació en congressos, publicacions (BRAC, Ecología Política), tallers (Hangar, La Escocesa, Centre del Carme de Cultura Contemporània, UAB...), esdeveniments artístics i exposicions (Kunstraum Lakeside, CCCB i Centre d'art i Natura Farrera, entre d'altres).
Juan Antonio Cerezuela és artista visual i investigador.
El seu treball es focalitza en aspectes que afecten al llenguatge i la representativitat, interessant-se en la qüestió realitzativa o performativa del llenguatge, en processos que apliquen el seu artifici i mecanicitat, i en matèries de visibilitat i invisibilitat.
Com a investigador ha escrit nombrosos articles en revistes especialitzades en arts visuals i ha participat en diversos congressos de temàtiques afins a la seva pràctica artística.
També ha col·laborat en diversos projectes R+D+I sobre pràctiques d'arts visuals com a membre del grup de recerca Laboratori de Creacions Intermèdia (Universitat Politècnica de València) i Els Usos de l'Art (Universitat de Saragossa).
Com a artista ha participat en diverses exposicions com «Gramàtiques de la temporalitat» (La Conservera, Múrcia), Getxoarte (Bilbao), Mostra d'Art Gas Natural Fenosa (Museu Mac, La Corunya).
La seva obra ha rebut recentment diversos reconeixements com el 1er premi a la XXXI Mostra d'Art Jove la Rioja (2015), el Premi al Millor Artista en WEAREFAIR (2016), el 1er Premi Art Emergent Sabadell (2017), i Menció d'Honor en Ashurst Emerging Art Prize (2018).
Els mitjans que utilitza són el cinema i la fotografia des d'una perspectiva documental i experimental establint constants correspondències entre la pràctica artística, les ciències socials, l'analògic i el digital.
Els seus treballs s'han exhibit en diverses mostres i festivals.
L'any 2016 la seva pel·lícula [Pewen]Araucaria va rebre el premi Joris Ivens/Centre National des Artes Plastiques (França).
Llicenciat en Cinema, Màster Documental de Creació (IDEC/UPF) i Màster de Creació Artística Contemporània (UB), desenvolupa actualment la seva investigació doctoral sobre el gir documental en l'art contemporani a través del concepte d'imatge dialèctiques (Beca CONICYT).
Els seus temes d'interès són la reescriptura històrica, l'estratègia documental, les representacions del real en l'art, el registre foto-fílmic com a producció d'arxiu i les tècniques obsoletes com a discurs estètico-polític.
Taula de discussió «Art i frontera» amb Tania Adam, Pilar Parcerisas i Isabel Valverde
Tania Adam és periodista i productora cultural.
Fundadora i editora de Radio Àfrica Magazine, treballa com a presentadora a Radio Àfrica Betevé (91.0 FM) i col·labora als Matins de TV3, La Directa, Playgrounder, Africa is a Country i Ctxt, entre d'altres.
Ha presentat el programa d'entrevistes Terrícoles a Betevé i African Bubblegum Music a Ràdio Primavera Sound.
La seva feina se centra en l'anàlisi i el pensament que es genera al voltant de les diàspores negres al món, amb un èmfasi especial en les músiques africanes i les dones.
També ha comissariat programes públics com «Microhistòries de la Diàspora.
Experiències encarnades de la dispersió femenina» (La Virreina Centre de la Imatge, 2018-2019) o l'exposició «Making Africa» (CCCB / ICUB, 2016).
Actualment investiga la possible descolonització dels futurs.
Pilar Parcerisas és crítica d'art, assagista i escriptora.
Cofundadora del diari Regió 7, ha publicat nombrosos textos sobre art en llibres i catàlegs, és comissària d'exposicions independent i ha escrit guions per al cinema.
Ha publicat el llibre de memòria Equipatge de mà (1997) i un recull de poemes a Falç i estrelles (2020).
Com assagista ha publicat en l'àmbit de la història de l'art Art & Co.
La màquina de l ' art (2003), Barcelona, Art-Zona (2007), Conceptualismo(s).
Presidenta de l'Associació Catalana de Crítics d'art (2007-2010), membre del Consell Nacional de la Cultura i de les Arts (2009-2019) i directora de l'Escola d'estiu Walter Benjamin de Portbou des del 2016.
Presidenta de la Fundació Angelus Novus i de l'Associació Passatges de Cultura Contemporània.
Isabel Valverde és doctora en Història de l'Art i llicenciada en Literatura Francesa.
El 1995 es va incorporar al Departament d'Humanitats de la Universitat Pompeu Fabra, on és professora titular d'Història de l'Art des de 1999 i on també va participar en la creació de l'Institut Universitari de Cultura juntament amb Eugenio Trías, Rafael Argullol, Francisco Fernández-Buey, Antoni Marí i Jaume Vallcorba.
Els seus àmbits de recerca i de docència se centren en la història social i la teoria de l'art modern, en les relacions entre art i política, i art i literatura, especialment a través de la crítica de l'art, temes sobre els quals té nombroses publicacions.
En els últims anys ha dedicat la seva recerca a la idea de paisatge des d'un punt de vista interdisciplinari i teòric, organitzant diversos seminaris internacionals sobre Teoria i Paisatge conjuntament amb l'Observatori del Paisatge de Catalunya.
Ha col·laborat regularment en el suplement Cultura/s del diari La Vanguardia.