Còpia de documents relatius a la participació de la persona reclamant en l'adjudicació de contractes.
L'Administració justifica i acredita la concurrència de la causa d'inadmissibilitat de l'article 29.1. b LTAIPBG (necessitat d'una tasca complexa d'elaboració o reelaboració) en el volum ingent de la informació demanada (mes de 16 milions de folis), en el fet que part important d'aquesta informació no formi part dels arxius electrònics, de manera que s'hauria de cercar manualment entre els nombrosos expedients afectats i en que aquesta tasca afectaria seriosament el normal funcionament de l'entitat.
Tot i que la informació es demana amb la finalitat d'exercir el dret a la defensa en un procés penal, finalitat que podria jugar a favor del dret d'accés en la seva ponderació amb límits legals, la ponderació no està prevista legalment, ni té gaire marge, quan es tracta d'aplicar causes d'inadmissibilitat, que solen tenir una naturalesa més material que jurídica, de manera que la seva concurrència comporta gairebé inevitablement la inadmissió.
Número d'expedient de la reclamació: 32/2017.
La part de la sol·licitud d'informació que demanava "còpia de qualsevol denúncia adreçada contra la persona reclamant i que hagi motivat qualsevol actuació administrativa d'IGC" ja es podria considerar atesa per la resolució del president i conseller delegat d'IGC de 23 de desembre de 2016 (antecedent 3), en el que textualment s'afirma "Infraestructures.cat no ha tramès cap denúncia contra el sol·licitant, per tant aquesta informació no pot ser facilitada en no existir".
La Reclamació afirma que aquesta resposta desenfoca l'objecte de la sol·licitud, i reitera que no demana les denúncies tramitades, sinó els escrits rebuts a l'empresa que imputin actuacions irregulars a la persona reclamant.
L'informe d'IGC especifica que l'empresa no hauria rebut cap escrit que imputi actuacions irregulars a la persona reclamant i que hagi motivat qualsevol actuació per part d'IGC.
Aquest debat terminològic no té massa sentit.
De fet, el que demanava la persona reclamant era, textualment, còpia de qualsevol denúncia que hagi motivat qualsevol actuació de l'empresa; IGC dóna correctament aquesta informació al dir que no hauria tramitat (terme equivalent a "qualsevol actuació administrativa") cap denúncia contra la persona reclamant, que al fer la Reclamació substitueix denúncia per qualsevol escrit pel qual se li imputin actuacions irregulars, que ve a ser el mateix.
En definitiva, aquesta part de la sol·licitud d'informació ja va ser atesa per la resolució del president i conseller delegat, i ho ha estat en termes encara més clars a l'informe aportat per IGC a aquest procediment, quan afirma taxativament que no hauria rebut cap escrit imputant a la persona reclamant cap actuació irregular, de manera que no tenia sentit procedir a la seva tramitació.
Com que aquesta resposta ja va ser donada a la resolució sobre la seva sol·licitud d'informació, quan la persona reclamant presenta aquesta Reclamació de fet ja tenia la informació demanada, i per tant procedeix desestimar aquesta part de la Reclamació.
De les consideracions aportades per l'informe d'IGC (antecedent 6.2) se'n pot deduir que en aquest cas concorre la causa d'inadmissibilitat de l'article 29.1. b LTAIPBG: per obtenir la informació demanada (còpia de la totalitat dels expedients administratius d'adjudicació de concursos públics en els que la persona sol·licitant va prendre part entre els anys 2011 i 2015, ambdós inclosos) cal una tasca complexa d'elaboració o reelaboració.
Són indicis, raonats i acreditats per IGC, que cal tenir en compte per determinar la concurrència d'aquesta causa els següents:
En relació amb la proposta de la persona reclamant, d'obtenir la informació demanada de forma desglossada i que persones designades per ella puguin col·laborar en les tasques de digitalització a la seu d'IGC, i que no ha estat objecte de comentari per part de l'informe d'aquesta empresa, es pot deduir de les consideracions anteriors que el mateix desglossament (en la mesura que comporta la localització prèvia de la diversitat de documents "desglossats") requereix una tasca complexa, com és la d'extreure de cada expedient els diversos documents pendents de digitalització o de tramitació o arxivament digital.
A més a més, i en relació amb la proposta de la persona reclamant de destacar a la seu d'IGC persones de la seva confiança a col·laborar en les tasques de digitalització, sens dubte pot comportar un risc per a la integritat dels arxius i de la documentació de l'empresa, fins al punt que la seva presa en consideració per part d'IGC hauria estat segurament poc responsable, a part que també hauria requerit una tasca gens menyspreable de supervisió i vigilància per part de les persones responsables de l'arxiu i la documentació d'IGC.
No es pot desconèixer, tanmateix, que la persona reclamant afirma necessitar aquesta informació per al seu dret de defensa, finalitat que sens dubte reforça el seu dret d'accés a la informació.
En cas de valorar l'aplicació d'un dels límits legals a l'accés a la informació establerts pels articles 21 i següents LTAIPBG, aquesta circumstància podria jugar a favor de l'accés en la ponderació prevista pels articles 22.1 i 24.2 d'aquesta llei.
Nogensmenys, l'LTAIPBG no preveu la necessitat de ponderar l'aplicació de les causes d'inadmissió amb els interessos públics o privats favorables a l'accés, i és comprensible que sigui així: tot i que límits legals i causes d'inadmissibilitat tenen els mateixos efectes de poder justificar la denegació de l'accés, mentre que els límits legals són de configuració i conceptualització essencialment jurídiques, les causes d'inadmissibilitat solen tenir una definició bàsicament material, i per tant la seva ponderació amb els drets i interessos favorables a l'accés és pràcticament inviable, tant perquè difícilment es poden ponderar factors de naturalesa tan diferent com aquests, com perquè el caràcter material de la causa li resta marge d'apreciació (el mateix tenor literal dels encapçalaments dels articles 21 i 29 LTAIPBG, el primer amb el potestatiu "pot denegar" referit al límit legal, i el segon amb l'imperatiu "són inadmeses" si concorren les causes, posa de manifest la manca de marge de ponderació en l'aplicació de les causes d'inadmissibilitat).
Finalment, la denegació d'aquesta part de l'accés sol·licitat tampoc comporta la indefensió de la persona reclamant, ja que pot sol·licitar la documentació necessària per a la seva defensa en el marc del procés judicial, ja que les autoritats judicials poden valorar la necessitat d'aquesta informació en relació precisament al dret de defensa i decidir sobre l'accés de la persona reclamant a ella sota regles diferents de les previstes per la legislació de transparència i accés a la informació pública.
Ateses les anteriors consideracions, procedeix resoldre la desestimació d'aquest motiu de reclamació, ja que IGC va aplicar justificadament la causa d'inadmissibilitat de l'article 29.1. b LTAIPBG, la concurrència de la qual queda acreditada a l'informe aportat per l'empresa a aquest procediment.