El préstec és un instrument de finançament en què una entitat financera lliura una quantitat fixa de diners dels quals l'empresa pot disposar en un únic moment, amb l'obligació d'aquesta d'atendre el pagament periòdic tant dels interessos com del principal, segons el quadre d'amortització acordat contractualment.
Allò que diferencia el préstec d'altres instruments de finançament és que l'import del préstec es rep habitualment d'un sol cop, a l'inici de l'operació.
Els interessos no es paguen per anticipat.
L'empresa retornarà a l'entitat el capital i els interessos mitjançant quotes periòdiques (que poden ser mensuals, trimestrals, semestrals...) segons el quadre d'amortització inclòs al contracte de l'operació.
Els préstecs són un dels recursos més habituals per obtenir finançament a mitjà i llarg termini com ara compres d'immobilitzat (maquinària, instal·lacions...), necessitats fixes de capital ( inici o ampliacions de negocis, noves activitats...) i inversions a llarg termini o permanents (immobles, refinançament a llarg termini).
Si l'empresa o persona emprenedora escull un préstec com a alternativa de finançament és molt important que conegui exactament quants diners necessita, quant els utilitzarà, durant quin termini i com els podrà reemborsar, és a dir, el import i periodicitat de les quotes assumibles per l'empresa o la persona emprenedora.
L'empresa pot disposar de fons a mitjà i llarg termini per dur a terme inversions en actius fixos que permetin generar rendiments superiors al cost efectius del préstec.
S'ha de tenir en compte que totes les despeses, interessos i impostos originats pel préstec tenen la consideració de despesa fiscalment deduïble per l'empresa o la persona emprenedora.
Realitzar una bona planificació del termini del préstec por suposar per l'empresa que els beneficis generats per la inversió finançada suportin el cost del propi finançament.
L'inconvenient que se'n deriva és que el préstec augmenta el nivell d'endeutament (passiu) de la societat, debilitant la seva posició financera.
Un inconvenient que cal considerar detingudament a l'hora d'establir l'import del préstec és que l'empresa o la persona emprenedora ha de pagar les quotes periòdiques, les quals inclouen la part d'amortització i la d'interessos pel total del import pendent de retornar, encara que l'empresa o la persona emprenedora no utilitzi immediatament la totalitat dels fons prestats.
En aquest sentit, les parts poden establir un calendari de desemborsaments paral·lel a la consecució de cadascuna de les fases d'execució del projecte.
Com que aquesta situació es pot preveure a la negociació prèvia del contracte amb l'entitat financera, l'empresa o la persona emprenedora pot demanar un període inicial de carència en l'amortització del principal, durant el qual l'empresa o la persona emprenedora tan sols paga interessos.
Que l'empresa no pugui fer front al pagament de les quotes.
En el pitjor dels casos, això pot arribar a representar l'execució per part de l'entitat de les garanties aportades per la societat o els seus/seves socis/sòcies.
Des d'un punt de vista financer, els préstecs pateixen el risc de tipus d'interès.
Això vol dir que un préstec a tipus variable presenta el risc de pujada de tipus d'interès durant la vida del préstec.
Aquest fet augmentarà el costs financer del préstec en relació al tipus d'interès inicial.
Inversament, un préstec a tipus fix també té un risc derivat de la baixa de tipus d'interès durant el període de préstec, encara que es tracta d'un cost d'oportunitat i no d'un augment del cost financer.