Tal i com preveu l'article 39.1 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG), la GAIP és "l'encarregada de vetllar pel compliment i les garanties del dret d'accés a la informació pública" que regula la mateixa llei.
En termes equivalents ho preveu l'article 1 del Reglament de la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública (RGAIP), aprovat pel Decret 111/2017, de 18 de juliol.
El Capítol II del Reglament de la Comissió, el qual regula les funcions que li corresponen, en el seu article 7.2.h), preveu que correspon a la Comissió de Garantia la funció d'emetre informe sobre els projectes normatius que elabori una administració pública catalana quan reguli, de forma directa o indirecta, el dret d'accés a informació pública, com és el cas que ens ocupa, o bé, quan a criteri de l'òrgan impulsor de la norma, pugui tenir alguna rellevància sobre aquest dret.
És de conformitat amb aquesta previsió que la Comissió ha d'emetre informe en relació amb el Projecte de decret / /2019 pel qual s'aprova el Reglament de desenvolupament parcial de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, el qual incideix directament sobre el dret d'accés, ja sigui de forma expressa al Títol III expressament dedicat al Dret d'accés a la informació pública, com de forma indirecta en d'altres de les previsions del projecte normatiu com poden ser disposicions de caràcter general, definicions o sobre els subjectes obligats.
A continuació es formulen algunes consideracions generals en relació amb el contingut del Projecte de decret, fent esment dels diferents apartats o títols sobre els quals incideixen.
Una de les finalitats de la transparència és que la ciutadania pugui identificar clarament les disposicions i els altres documents públics de rellevància.
Aquest Reglament en té, de rellevància, i seria convenient que fos fàcilment identificable pel seu títol per a la ciutadania.
Dir que és de desenvolupament parcial de l'LTAIPBG és cert, però no diu res sobre quin és el seu contingut.
El cas és que desenvolupa les matèries de transparència i del dret d'accés a la informació pública (llevat d'alguna qüestió, com ara la GAIP, que té el seu reglament específic; però això no treu que aquest Reglament es pugui definir com el que, amb caràcter general, regula la transparència i el dret d'accés); per tant, estaria bé que això sigui clarament reflectit al títol.
Es proposa, per tant, el títol següent: Reglament de transparència i dret d'accés a la informació pública.
I es podria afegir al final, als efectes de complir amb els protocols de denominació de les normes, la informació formal: ", que desenvolupa parcialment la Llei 19/2014...".
En aquests termes el present Projecte de decret esdevindria el Projecte de decret pel qual s'aprova el Reglament de transparència i dret d'accés a la informació pública, que desenvolupa parcialment la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern.
En termes generals, cal assenyalar que el Reglament ha de desplegar l'LTAIPBG, concretar-ne o precisar-ne aquells elements que requereixen d'un desenvolupament més específic que en faciliti la seva aplicació-especialment, des del punt de vista del procediment i de la concreció dels continguts de publicitat activa-, però sempre dins del marc de la llei i amb el més absolut respecte i garantia al principi de jerarquia normativa i sense col·lidir amb les disposicions expresses de la llei ni la seva finalitat inequívoca de garantir la transparència de l'activitat pública i l'exercici ple del dret d'accés de les persones a la informació i a la documentació pública.
Si el Reglament no desplega els preceptes legals sinó que, de fet, els modifica en sentit restrictiu de manera que en resulti perjudicat el dret de la ciutadania a accedir a informació pública, seria un reglament contra legem.
És per aquest motiu que cal reconsiderar algunes de les previsions d'aquest Reglament i reflexionar sobre si el seu contingut precisa i concreta l'LTAIPBG, o bé resulta restrictiu i per tant, contrari als termes de la Llei que és objecte de desplegament.
S'introdueixen a continuació diferents consideracions sobre els diferents títols, amb algunes valoracions generals sobre capítols o articles sencers i d'altres que incorporen propostes alternatives de redactat.
3.1 Títol I. Disposicions generals
En relació amb el Títol I es formulen les consideracions següents:
L'article 2 té un contingut confús i no afegeix res a l'article 3 de la Llei, que és molt més clar i que no sembla que plantegi especials problemes d'interpretació.
Proposem substituir-lo per una remissió general, com ara la següent:
"L'àmbit subjectiu d'aplicació d'aquest Reglament és el definit per l'article 3 LTAIPBG, sens perjudici de les singularitats previstes en alguns preceptes".
Els articles 3 i 5 no afegeixen res a allò previst per l'article 3 de la Llei i, malgrat el seu caràcter de mínims, les referències que fan als Registres dels respectius sectors públics poden tenir efectes reduccionistes de l'àmbit subjectiu.
Aquesta consideració, afegida a la necessitat de depurar les normes de disposicions sobreres, als efectes de reforçar la seva claredat, aconsella suprimir-los.
També proposem suprimir els articles 4 i 6.
Només té utilitat la definició dels conceptes d'alts càrrecs i de personal directiu als efectes de la publicitat de les seves retribucions.
Per tant, aquesta regulació s'ha de dur al precepte o preceptes que desenvolupen l'article 11.1.b de la Llei, i prou.
Articles 7 a 10: El redactat actual resulta reduccionista i limitatiu en relació amb la llei que desplega,i per tant, caldria modificar els articles següents eliminant les referències potencialment restrictives de l'àmbit subjectiu de les obligacions de publicitat activa, en el sentit que s'indica tot seguit:
- 7.1.a: la referència a què les funcions públiques i les potestats administratives hagin de ser assignades normativament pot resultar restrictiva respecte de la regulació legal, que no preveu aquesta limitació.
En el cas de les potestats, és obvi que només poden ser assignades normativament.
Però hi pot haver casos de funcions públiques assignades per altres títols jurídics, com ara funcions d'inspecció.
- 7.1.b: el requisit de què els serveis públics hagin de ser adreçats a la ciutadania no és a la llei, i pot resultar restrictiu.
Per exemple, poden ser adreçats a les empreses.
- 7.1.c, segona línia del paràgraf segon. "i no com a transferència" deu ser un error, i deu voler dir "o com a transferència".
A més, tot aquest paràgraf resulta restrictiu respecte de les previsions legals, perquè hi poden haver fàcilment fons públics que queden fora del capítol 4.
- 7.3: al final de l'apartat només es preveuen responsabilitats als efectes de la publicitat activa, quan sembla que també n'hi haurien d'haver per tal de complir les obligacions del dret d'accés a la informació pública, si s'escau.
- 8.2.a: limitar els ajuts públics a les aportacions dineràries és reduccionista, perquè també poden ser en espècie.
Per exemple, l'ús d'equipaments públics (hotel d'entitats, per ex.), molt habitual en el cas de les entitats ciutadanes locals.
- 8.2.c: el requisit de la personalitat jurídica pot resultar reduccionista.
Per exemple, els grups polítics municipals no tenen personalitat jurídica i perceben subvencions.
- 10.1: no sembla justificat excloure de les retribucions les dietes per assistència a sessions, que tenen un contingut retributiu evident.
3.2.1 Valoració general sobre el Títol II relatiu a la Publicitat activa
Amb caràcter general, sembla qüestionable distingir en dos capítols diferents les obligacions de publicitat activa de l'Administració de la Generalitat i les de les entitats locals.
En primer lloc, perquè la majoria de preceptes són reiteratius, de manera que la norma resulta innecessàriament llarga i feixuga.
I en segon lloc, perquè pot convidat a qüestionar-ne la legitimitat competencial.
Moltes de les matèries regulades per aquest títol tenen una forta càrrega interna o organitzativa, àmbit en el qual els reglaments de la Generalitat poden qüestionar l'autonomia dels ens locals.
Els preceptes legals que regulen les obligacions de publicitat activa són prou detallats, com perquè des dels governs locals es pugui reivindicar legítimament la competència exclusiva per desenvolupar-los.
El risc que s'acaba d'apuntar es dilueix si la regulació reglamentària de les obligacions de publicitat activa és comuna per a totes les administracions de Catalunya.
En aquest plantejament, el Reglament pot invocar un element legitimador més clar: la necessitat d'establir uns estàndards mínims compartits per totes les administracions.
I si en algun punt sorgeix la necessitat de fer referència a algun concepte o element propi d'alguna de les administracions implicades, se'n fa referència i prou, sense necessitat de duplicar tota la regulació.
3.2.2 Anàlisi concret d'articles del Títol II, Capítol I
En relació amb l'article 11.1, segon i tercer paràgrafs relatiu a les obligacions generals i actualització de la informació es proposa una esmena de modificació:
"La periodicitat de l'actualització serà, com a mínim, anua l semestral,...
Es proposa una actualització semestral per evitar la contradicció flagrant entre l'exigència del primer paràgraf del punt 1, d'actualització permanent de la informació (que reprodueix literalment l'exigència de l'article 6.1.b LTAIPBG) amb el segon paràgraf, que fa una interpretació excessivament laxa i incoherent fixant que el període d'actualització serà, com a mínim, anual.
El Reglament no pot diluir tant l'exigència legal que preveu que la informació publicada al portal sigui revisada i actualitzada amb caràcter permanent.
Respecte el segon paràgraf es proposa una esmena d'addició:
"En cas que la informació no estigui actualitzada d'acord amb la periodicitat exigible, s'ha de fer constar expressament aquesta circumstància, el motiu o motius que ho impedeixen i la previsió temporal d'actualització al portal de transparència."
Es proposa complementar aquest paràgraf atès que l'incompliment legal i reglamentari de l'obligació de fer publicitat activa actualitzada de la informació exigeix no solament la constància i la justificació pública del seu incompliment, sinó també l'assumpció pública d'un compromís temporal concret de regularització del compliment de les obligacions de publicitat activa per part dels subjectes obligats.
En relació amb l'apartat 7 del mateix article 11, paràgraf segon relatiu a les obligacions generals i autoavaluació
"L'avaluació interna ha de basar-se en el procediment i indicadors objectius continguts al model d'avaluació que aprova a aquest efecte l'òrgan de l'Administració de la Generalitat i el seu sector públic competent en matèria de transparència.
El model d'avaluació ha d'incorporar com a indicador els incompliments detectats en l'avaluació anual del Síndic, si escau, i els pronunciaments de la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública en les resolucions de reclamacions d'accés i en els criteris generals o dictàmens emesos en exercici de la seva funció orientadora dels subjectes obligats en matèria de transparència o publicitat activa, establerta a l'article 7.2. i) i l) del Reglament de la Comissió, aprovat per Decret 111/2017, de 18 de juliol.
Es proposa incorporar aquest paràgraf perquè el model d'avaluació intern no pot desconèixer les valoracions o avaluacions realitzades pels òrgans de control extern previstos per la llei.
Respecte l'article 12, a l'apartat 1 seria recomanable requerir, a més a més de la identificació de les unitats administratives, la relació existent entre elles.
L'organització no es limita a la relació dels òrgans, sinó que també comporta definir o expressar les relacions (de subordinació, jerarquia, etc.) que els vinculen i que expliquen la posició respectiva de cada un d'ells en el conjunt de l'organització, incloses les seves funcions.
En relació amb l'article 13 3.f: sembla que hauria de ser formulat al revés.
D'acord amb el criteri de l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades se sol entendre que s'ha de respectar l'anonimat (almenys parcial) de les persones que aspiren a l'ocupació pública, i que es pot facilitar el nom de les persones finalment seleccionades, ja que normativament s'ha de publicar oficialment la seva designació.
Doncs bé: en aquest cas la publicació de les 4 últimes xifres del NIF (pseudoanonimització) té sentit per a les persones admeses a la prova, de qui no s'hauria de publicar el nom, i en canvi, es pot difondre el nom (i prou) de la seleccionada.
En relació amb l'apartat 6 del mateix article 13 sobre els alliberats sindicals caldria publicar no només el nombre, sinó també el nom i el sindicat que representen.
Aquestes persones han participat en processos electorals, han fet promoció de la seva candidatura; és rellevant per a les seves funcions representatives i pel comportament dels sindicats respectius que siguin totalment transparents respecte dels recursos públics que perceben per desenvolupar la seva tasca.
Respecte l'apartat primer de l'article 14, aquest és el lloc idoni on determinar qui són els alts càrrecs i els directius de les entitats del sector públic.
En l'àmbit de l'Administració de la Generalitat, el concepte d'alt càrrec ja està força clar.
En l'àmbit de l'Administració local són els i les electes.
Els directius de les entitats convindria concretar-los una mica més del que fa la Llei 2/2014, que és molt confusa.
Es podria fer una llista de mínims, complementada amb la resta de càrrecs en els què concorren les circumstàncies de la disposició addicional 21 de la Llei 2/2014.
La llista de mínims hauria de ser la següent:
- Persona titular de la presidència de l'entitat o empresa pública.
- Persona titular de la vici-presidència executiva.
- Quantitats percebudes pels membres dels consells d'administració o equivalents per retribuir aquesta condició.
- Més la referència als altres que tinguin aquesta condició en aplicació de la disposició addicional 21 de la Llei 2/2014.
En tot cas, la transparència de les retribucions no s'hauria de limitar a aquests mínims legals.
En aplicació de l'article 8.1.m de la Llei, cal fer publicitat activa de molta més informació retributiva, ja que és evident que aquesta és una de les matèries que són amb més freqüència objecte de sol·licituds d'informació.
Per tant, o bé en l'apartat relatiu al personal, o bé en el relatiu als directius i als càrrecs, caldria establir l'obligació de fer publicitat activa del total anual de retribucions percebudes per cadascuna de les persones (identificades amb el seu nom i cognoms, càrrec i tipus de vinculació amb l'Administració) que presten els seus serveis a qualsevol de les administracions, entitats o empreses o altre tipus d'organismes definits per l'article 3.1.a, b o c de la Llei i que reuneixin alguna de les circumstàncies següents:
- Ocupar un lloc de Direcció de Serveis o equivalent o superior.
- Haver obtingut el lloc de treball per lliure designació.
- Guanyar unes retribucions íntegres anuals, sumant tots els conceptes, superiors a la retribució mitja de les direccions de serveis de l'Administració de la Generalitat.
La difusió personalitzada d'aquestes retribucions té la seva empara en els criteris acordats fa temps entre l'Agència Espanyola de Protecció de Dades i el Consell de Transparència i Bon Govern de l'Estat.
Atès que moltes sol·licituds d'informació pública demanen, o bé retribucions d'autoritats o personal, o bé, dades sobre processos selectius o de promoció de personal, o inclouen dades sobre la participació d'autoritats o funcionaris determinats en el funcionament dels serveis i de les activitats públiques, per a un funcionament més àgil del dret d'accés seria recomanable establir les bases que facilitin lliurar aquesta mena d'informació, sense necessitat de fer actuacions burocràticament massa pesades.
Amb aquesta finalitat es proposa que en el moment d'iniciar, per qualsevol relació administrativa, mercantil o laboral, la prestació de serveis a les administracions o al sector públic, les persones contractades o nomenades hagin de ser informades formalment de què les seves dades personals, associades a les activitats públiques que exerceixen, al procediment seguit per a la seva selecció i promoció professional o als seus drets i deures en el marc de la relació jurídica que tenen amb l'administració o amb el sector públic (llevat de les que siguin especialment protegides), poden ser cedides si són sol·licitades en exercici del dret d'accés a la informació pública; en el rebut d'assabentat/da d'aquest advertiment també haurien d'acceptar que aquestes cessions es facin sense que se'ls faci prèviament el trasllat previ regulat per l'article 31 LTAIPBG, llevat que posin de manifest o l'administració o entitat pública en la que presten els seus serveis conegui d'ofici que la difusió de la seva identitat al servei públic pugui causar-les un perjudici singular.
Així mateix, l'oposició a l'accés a les dades per motius fonamentats haurà de ser comunicada per la persona afectada a l'administració, essent ella la coneixedora de les circumstàncies que es puguin oposar –seguretat de la persona, intimitat, altres circumstàncies especials que puguin justificar que una persona en concret requereixi que es restringeixi l'accés a les seves dades- i de quan aquestes s'inicien o cessen.
En matèria de retribucions, caldria introduir també en algun lloc que la informació retributiva publicada ha d'incloure totes les retribucions percebudes, incloses les assistències a reunions i similars, de la mateixa o d'altres administracions o entitats a la qual presta els seus serveis principals l'alt càrrec, directiu o empleat públic.
En relació amb l'article 17, a més de difondre la informació requerida de les campanyes institucionals, caldria requerir el mateix en relació amb la publicitat en general feta per qualsevol administració o entitat, com ara la publicitat sobre infraestructures o serveis (horaris, talls de carreteres, etc.), ja que són activitats que poden comportar esmerçar-hi molts recursos, que podrien ser objecte d'assignació tendenciosa.
D'altra banda, en relació amb l'article 18.1 relatiu a la Gestió del Patrimoni es proposa la següent esmena d'addició tenint en compte que el valor econòmic del patrimoni constitueix també un element rellevant en la transparència del patrimoni públic.
Als efectes de la lletra a) de l'article 11.2 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, s'ha de publicar la informació relativa als béns que siguin propietat de l'Administració de la Generalitat o del seu sector, o sobre els quals disposi de drets d'altra naturalesa, amb indicació del tipus de dret de la seva titularitat sobre el bé, el títol i la data d'adquisició i l'import total de l'adquisició, una breu descripció de l'ús o destinació i de la situació física del bé, que en el cas de béns immobles inclou, almenys, la població i l'adreça d'ubicació, la superfície total i la superfície construïda, i el valor cadastral, entre d'altres."
En relació amb l'article 21 Estudis, informes i dictàmens es proposa la següent esmena de modificació, addició i supressió als efectes que quedi redactat en els termes següents:
La motivació d'aquesta proposta sobre l'article 21 és que no es pot reduir l'abast de l'obligació de publicitat activa de l'article 8.1.h a la informació merament contractual dels estudis o dictàmens, a què ja obliguen l'article 13 així com l'apartat f del mateix article 8.1 LTAIPBG.
Amb major amplitud està justificat a la Resolució d'aquesta Comissió 436/2019.
Per tant, no hi ha cap motiu justificat per excloure de la publicitat activa els estudis relatius a projectes d'inversió en matèria d'obra pública o de contractació i d'articles d'opinió, ben al contrari, són àmbits especialment rellevants a efectes del control de la despesa pública.
Respecte l'article 23 sobre la publicitat activa de l'activitat subvencional, es proposa que quedi recollit en els següents termes:
La fonamentació d'aquesta proposta rau en què no es pot justificar que el fet que les subvencions als grups polítics estiguin excloses de l'àmbit d'aplicació de la Llei general de subvencions pugui tenir cap mena d'efecte exclusiu de l'àmbit d'aplicació de l'article 15 de la llei de transparència a aquestes subvencions.
Resultaria completament contrari a l'esperit de la Llei i a la literalitat del seu article 15, que no en fa cap exclusió, relaxar les obligacions de transparència i justificació dels beneficiaris que la Llei imposa a qualsevol particular quan les subvencions les reben representants electes per a l'exercici de la seva funció representativa, tenint en compte que estan sotmesos molt especialment a l'escrutini i el retiment de comptes a la ciutadania.
La justificació dels beneficiaris ha de ser detallada per tal de permetre que la ciutadania pugui formar-se una opinió crítica sobre la gestió i finalitat que han donat els grups a aquests fons públics.
Es pot trobar més argumentat aquest posicionament de la Comissió en el Criteri 1/2018.
En referència a l'article 24 sobre la Publicació de la informació sol·licitada amb més freqüència, es proposa modificar l'apartat 2 i addicionar un nou apartat 3:
S'entén, en tot cas, que una informació és sol·licitada de manera freqüent quan sigui demanada en sol·licituds d'accés presentades tres o més vegades en un període de tres anys per persones sol·licitants diferents, sempre que les sol·licituds hagin estat estimades totalment en relació amb aquella informació i tinguin per objecte el mateix assumpte o matèria.
Igualment, s'entendrà aplicable l'article 8.1.m) de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, i s'haurà de publicar aquella informació que hagi estat objecte de reclamació reiterada davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública si n'ha estimat el dret d'accés.
Amb aquesta finalitat, i d'acord amb l'article 8.1.l) del Reglament d'aquesta Comissió, la GAIP requerirà formalment a les unitat d'informació la publicació de la informació.
La motivació d'aquesta proposta és aclarir que no cal que la resolució sigui totalment estimatòria de l'accés sol·licitat, sinó que ho sigui en relació amb la informació que s'ha de publicar, encara que es desestimi parcialment altra informació objecte de sol·licitud.
La previsió de l'article 8.1.m LTIAPBG sobre la publicitat activa de les informacions més demanades per la via de l'accés ha d'incloure necessàriament, i amb més motiu, les informacions més reclamades per la via de garantia davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública.
3.2.3 Anàlisi concret d'articles del Títol II, Capítol II
Es considera que els articles 25 a 36 del Reglament són sobrers.
Com ja s'ha dit abans, és millor fer una regulació conjunta dels deures de publicitat activa per a totes les administracions i entitats i empreses públiques de Catalunya, sens perjudici de què en algun precepte es faci una referència especial a previsions diferencials puntuals per a determinats tipus d'administracions.
En tot cas, si es considera pertinent mantenir l'actual dualitat de capítols per a l'Administració de la Generalitat, d'una banda, i les administracions locals, per l'altra, les consideracions fetes a les pàgines anteriors en relació amb l'Administració de la Generalitat, també ho són per a les locals i per tant els són d'aplicació les mateixes o observacions i esmenes fetes a les obligacions de publicitat activa de la Generalitat.
I per tant, es detallen a continuació les esmenes que caldria com a mínim incorporar.
En relació amb l'article 25.1, de les Obligacions generals i actualització de la informació caldria introduir la següent esmena d'addició per congruència amb l'article 6.1.b LTAIPBG i les esmenes fetes a l'article 11 d'aquest Reglament, en relació amb les obligacions d'actualització de la informació del portal de transparència que s'imposen a l'Administració de la Generalitat i del seu sector públic.
La informació objecte de publicitat ha d'estar permanentment actualitzada, amb indicació expressa de la data de la darrera actualització....
La periodicitat de l'actualització serà, com a mínim, anual semestral si la naturalesa...
En cas que la informació no estigui actualitzada d'acord amb la periodicitat exigible, s'ha de fer constar expressament aquesta circumstància i el motiu o motius que ho impedeixen i la previsió temporal d'actualització al portal de transparència."
Respecte l'article 32 relatiu al Patrimoni es proposa una esmena d'addició d'un nou paràgraf, atès que no hi ha motiu per rebaixar les exigències de transparència en relació amb els béns immobles s'imposen a la Generalitat, perquè la Llei no en fa distinció en el seu article 11.2.a) que és igual per a qualsevol nivell administratiu.
De la mateixa manera que s'ha proposat en l'àmbit de la Generalitat, es considera adient incorporar a la publicitat activa el valor econòmic del patrimoni immobiliari com un element rellevant en la transparència del patrimoni públic.
Als efectes de la lletra a) de l'article 11.2 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, s'ha de publicar la informació relativa a les dades més rellevants dels béns immobles de domini públic, béns patrimonials i béns mobles, amb un valor especial que constin a l'inventari general, de conformitat amb la normativa de règim local.
S'entén per a béns mobles amb un valor especial aquells que puguin tenir un valor històric, artístic o cultural o bé que el seu valor econòmic sigui rellevant.
En relació amb els béns immobles de domini públic i patrimonials, s'indicarà el títol i la data d'adquisició, l'import total de l'adquisició, una breu descripció de l'ús o destinació i de la situació física del bé indicant-ne la població i l'adreça d'ubicació, la superfície total i la superfície construïda, i el valor cadastral, entre d'altres.
En relació amb l'article 34 sobre Estudis i informes es proposa que passi a ser Estudis, informes i dictàmens i respecte el seu contingut es formula una esmena de modificació, supressió i addició, per congruència amb les obligacions de transparència d'estudis, informes i dictàmens de la Generalitat, article 21 d'aquest Reglament.
Article 21 Estudis, informes i dictàmens
Cal tenir en compte que no es pot reduir l'abast de l'obligació de publicitat activa de l'article 8.1.h a la informació merament contractual dels estudis o dictàmens que ja és obligada per l'article 13 i l'apartat f del mateix article 8.1 LTAIPBG.
Està fonamentat aquest posicionament amb major amplitud a la Resolució d'aquesta Comissió 436/2019.
No hi ha cap motiu justificat per excloure de la publicitat activa els estudis relatius a projectes d'inversió en matèria d'obra pública o de contractació i d'articles d'opinió, ben al contrari, són àmbits especialment rellevants a efectes del control de la despesa pública.
En relació amb l'article 36 relatiu a l'Activitat subvencional es proposa una esmena de modificació i addició, congruent amb les obligacions de publicitat activa de l'activitat subvencional imposades a la Generalitat i d'acord amb la motivació que ja ha estat exposada en la proposta d'esmena sobre l'article 23 d'aquest Reglament.
3.2.3 Consideracions sobre el Títol II, Capítol III Altres subjectes obligats
Respecte l'article 37 convindria que el Reglament determini amb un cert grau de major concreció o detall en la determinació de quines són les funcions públiques dels col·legis professionals i de les administracions corporatives que resten sotmeses a les obligacions de transparència.
Cal suposar que el Departament de Justícia hauria de poder ajudar en aquesta tasca.
També hi ha un criteri del Consell Estatal de Transparència i Bon Govern, si bé amb una interpretació que sembla massa restrictiva.
3.3 Consideracions relatives al Títol III Dret d'accés a la informació pública, Capítol I
Addició de nous articles 40 bis i 40 ter
Es proposa l'addició d'un nou article i modificació del títol del Capítol I Abast i exercici del dret d'accés a la informació pública
Article 40 bis Abast del dret d'accés a la informació
La informació sobre la què es projecta el dret d'accés, d'acord amb l'article 2.b de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, inclou tota la informació que l'Administració ha elaborat o la que té poder jurídic d'exigir a tercers com a conseqüència de l'exercici de les seves funcions, sense que pugui ser limitada temporalment a l'entrada en vigor de la llei ni exigir-se la possessió prèvia de la informació per part de l'Administració.
En tot cas, la informació ha de ser temporalment preexistent a la sol·licitud.
Es formula aquesta proposta atès que resulta necessari desplegar l'abast del dret d'accés i cal fer-ho d'acord amb la definició legal de la informació, que inclou tota la informació en poder de les administracions (és a dir, aquella informació en relació amb la qual l'administració tingui un títol jurídic que l'habiliti per exigir-la de tercers, per exemple, contractistes o prestadors de serveis públics) sense que sigui exigible la possessió material prèvia de la informació.
Considerant que al Reglament es fixa el límit temporal per a obligacions de publicitat activa l'entrada en vigor de la Llei, cal aclarir que per a l'exercici del dret d'accés l'únic requisit és la preexistència de la informació i que es conservi en poder de l'Administració, de manera que pot projectar-se sobre informació anterior a l'entrada en vigor de la Llei de transparència.
És exigible, tanmateix, que la informació que es sol·licita sigui preexistent a la sol·licitud (en el format o forma demanada o en qualsevol altra, sempre que les dades siguin preexistents).
El dret d'accés no empara la pretensió que s'elabori o es reculli informació arran de la sol·licitud i per satisfer-la, i tampoc es pot projectar temporalment sobre informació relacionada amb activitats o funcions públiques futures, que encara no existeixi en el moment de la sol·licitud.
Es proposa un nou article 40 ter.
Requisits de la sol·licitud d'accés
Respecte l'article 45 relatiu a la Recepció de la sol·licitud per coherència amb l'article 27.5, cal identificar la persona responsable de la tramitació de la sol·licitud.
Considerant l'elevat índex de silenci en relació amb les sol·licituds d'accés a la informació pública, cal identificar des de la mateixa presentació de la sol·licitud la via de reclamació per al cas que no es resolgui, tal i com és preceptiu fer-ho en cas de resolució expressa (disposició addicional única del Reglament de la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública).
És per aquest motiu que es proposa la redacció següent:
1.La notificació de la recepció ha de contenir la data en què la sol·licitud ha tingu5t entrada en el registre electrònic de l'administració o organisme competent per a la seva tramitació, l'òrgan competent per resoldre i la data màxima de la resolució i la persona responsable de la tramitació.
També s'indicaran els efectes que pugui produir el silenci i s'indicarà la cia i el procediment de reclamació davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública per al cas que la sol·licitud sigui desestimada totalment o parcialment o no s'hagi resolt dins del termini d'un mes.
En referència a l'article 46 sobre l'Esmena de la sol·licitud respecte les sol·licituds imprecises caldria addicionar nous apartats:
El subjecte obligat ha de prestar d'ofici o a instància de la persona sol·licitant l'assessorament i a assistència necessaris per tal que la persona sol·licitant pugui concretar els termes en què es va formular la seva petició inicial.
No podrà ser desestimada o inadmesa una sol·licitud pel seu caràcter imprecís si durant el termini per resoldre l'Administració no ha requerit formalment a la persona sol·licitant la precisió o concreció de la informació sol·licitada i l'hi ha prestat l'assistència per fer-ho.
No es pot qualificar d'inconcreta o imprecisa una sol·licitud atenent l'ampli abast de la informació sol·licitada, si els termes que la identifiquen són clars, sens perjudici que aquesta amplitud pugui ser causa d'inadmissió per la complexitat d'elaboració, si s'acredita.
Cal tenir en compte que l'Administració no pot justificar en un pretès caràcter imprecís la desestimació extemporània d'una sol·licitud, si prèviament no ha permès a la persona sol·licitant que la concreti i li ha donat el suport que preveu l'LTAIPBG en el seu article 28.
A la llum de l'experiència d'aquesta comissió, és convenient que el reglament aclareixi la diferència entre una sol·licitud genèrica o d'ampli abast i una sol·licitud imprecisa o inconcreta.
En relació amb l'article 48, relatiu a l'Audiència a terceres persones es proposa introduir modificacions en el seu redactat actual, a fi que quedi recollit en els termes següents:
Als efectes de l'establert a l'article 31.1 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, s'entén que es dóna trasllat de la sol·licitud mitjançant la tramesa d'una comunicació que indiqui la informació que es sol·licita, la motivació o justificació de la sol·licitud si s'ha fet constar i, si l'Administració considera que pot ser rellevant de cara als drets dels tercers, la identitat de la persona sol·licitant.
Quan s'hagi de realitzar un trasllat massiu a una multitud de persones afectades, s'emprarà la via o canal que menys alteri el normal funcionament de l'administració i serà vàlid i adient l'ús d'intranets o de canals de comunicació electrònica corporativa, si existeixen.
La proposta es formula per precisar que de cara a l'oposició a l'accés o a la formulació o d'al·legacions en defensa dels drets privats de tercers, la identitat de la persona sol·licitant pot ser rellevant i l'article 31.3 LTAIPBG preveu que pugui ser desvetllada als tercers.
Cal validar l'ús de canals electrònics corporatius de comunicació que alleugereixin la càrrega del trasllat i en limitin el temps necessari per fer-lo.
En referència a l'article 49 Règim especial d'accés es proposa una modificació del seu redactat en els termes que es reprodueixen a continuació tenint en compte que és consolidada i molt seguida per altres òrgans de garantia del dret d'accés la interpretació de la Comissió en el sentit que la disposició addicional primera, apartat 2 LTAIPBG, per la via de l'aplicació supletòria de l'LTAIPBG, permet l'accés a la via de reclamació general en els casos d'accés a informació sotmesa a un règim especial d'accés que en tot cas s'afegeix com a opció al catàleg de garanties que prevegi el règim especial d'accés.
Això suposa que rau en l'esfera de l'elecció o la voluntat de la persona sol·licitant decidir quina via de recurs o reclamació fa servir en garantia del seu dret d'accés.
El text de l'actual projecte suposaria que si en el règim especial hi figurés un règim de garantia específic (com és el cas de la via jurisdiccional de garantia del dret a la informació dels electes locals) només podria usar-se aquella via i no seria possible fer ús de la via de reclamació a la GAIP, encara que la persona afectada hi optés.
Això suposaria donar pitjor garantia a un millor dret.
Les persones sol·licitants d'accés a informació sotmès a un règim especial gaudiran igualment i en tot cas del mecanisme bàsic de garantia de reclamació davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública, d'acord amb el Capítol IV de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, sempre que la normativa específica no estableixi un altre sistema de reclamació específic, sens perjudici del seu dret a usar altres vies de reclamació o recurs específiques previstes per la normativa sectorial, si escau.
En aquests casos, la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública resoldrà d'acord amb el règim jurídic especial i aplicarà, en allò no previst per ell, les disposicions de la Llei 19/2014, del 29 de desembre.
Així mateix es proposa l'addició d'un nou article, Article 49 bis Resolucions d'inadmissió, que reculli el contingut que han de tenir de les resolucions que inadmeten sol·licituds d'accés, equiparant-les al contingut i requisits de les resolucions desestimatòries, ja que ambdues tenen el mateix efecte restrictiu de l'accés.
" La Resolució d'inadmissió d'una sol·licitud d'informació s'ha de notificar dins del termini d'un mes i ha de contenir la invocació de la causa d'inadmissió aplicada i la justificació de la seva aplicació al cas concret.
Considerant que la inadmissió de la sol·licitud té efectes restrictius de l'accés a la informació, la interpretació i aplicació de les causes d'inadmissió s'ha de regir pels principis generals, de proporcionalitat i de temporalitat aplicables als límits a l'accés, establerts als articles 20 i 22 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre.
La Resolució d'inadmissió ha d'indicar la via de reclamació davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública."
3.4 Consideracions relatives al Títol III Dret d'accés a la informació pública, Capítol II
En general, respecte els articles 50 a 53 del Reglament, es proposa de valorar la possibilitat de preveure específicament en algun dels preceptes relatius a definir la informació pública o les causes d'inadmissibilitat la previsió específica de què el dret d'accés a la informació pública no empara el dret a obtenir certificats, compulses o indexacions d'expedients, que s'hagin de fer expressament per atendre la sol·licitud.
D'altra banda, i en concret respecte els articles que especifiquen les causes d'inadmissió, articles de 50 a 53, ambdós inclosos, i sens perjudici de les consideracions d'ordre general que ja s'han dut a terme, es proposen esmenes concretes.
En relació amb l'article 50 relatiu a Notes, esborranys, resums, opinions o documents de treball intern o sense rellevància o interès públic es proposa que quedi redactat en els següents termes:
En referència a l'article 51 relatiu a la causa d'inadmissió per Tasca complexa d'elaboració o reelaboració es proposen les modificacions que es recullen a continuació:
Cal tenir en compte que no s'ha de confondre complexitat de la tasca d'elaboració amb volum d'informació.
El volum de documentació pot justificar una pròrroga del termini de resolució, si escau i es motiva (no del termini de lliurament, cal tenir-ho en compte, que ja dobla en la seva durada al de la llei bàsica), o també pot justificar que l'Administració canviï el format d'accés, però no necessàriament una sol·licitud d'un gran volum d'informació comporta una tasca d'elaboració complexa que en justifiqui la inadmissió.
Pot ser satisfeta, fins i tot, amb la sola comunicació de la informació si es fa pública en algun portal.
Sembla procedent incorporar el criteri temporal previst per a la inadmissibilitat de la informació pròxima a publicar-se per a poder inadmetre les sol·licituds d'informació que en un termini raonable (3 mesos, com en l'altre cas) l'Administració té previst o bé, tenir elaborada o bé, disposar de mitjans informàtics que li permetin fer-ho amb menys esforç de recursos humans.
La desproporció dels recursos requerits per elaborar la informació no es pot justificar en relació amb el dimensionament de les unitats d'informació (molt sovint inexistent i encara més sovint infradotades, cosa que no pot premiar-se amb una inadmissibilitat ni pot justificar la vulneració del dret d'accés dels ciutadans) sinó amb els recursos humans i materials de què disposa l'òrgan competent per resoldre al complet, el qual haurà de reassignar temporalment, si escau, el seu personal per complir amb les obligacions legals derivades de la llei de transparència.
Respecte l'article 53 que fa referència a Altres causes d'inadmissió es proposa la supressió de tot l'article atès que no es poden incorporar per la via reglamentària altres causes d'inadmissibilitat no previstes o recollides per la Llei de transparència que desplega.
Resulta improcedent incorporar per la via reglamentària altres supòsits d'inadmissió que el legislador català, deliberadament, no va recollir de la llei bàsica amb la voluntat d'establir un perfil més exigent per a les administracions i incrementar les garanties del dret d'accés de la ciutadania, com la inadmissió de les sol·licituds repetitives o abusives que no s'incorporen a la llei catalana.
La relació de causes d'inadmissió contingudes a l'article 19 LTAIPBG és de numerus clausus i no hi ha cap referència que pugui motivar incloure'n d'altres.
Si la informació que es sol·licita no reuneix els requisits de la definició de l'article 2.b LTAIPBG, es podrà si correspon desestimar la sol·licitud.
En tot cas, cal tenir en compte que fins i tot allí on la legislació aplicable preveu aquests supòsits, ja s'han interpretat restrictivament en el sentit que no es pot inadmetre per repetitiva una sol·licitud que reproduís una d'anterior, si la informació a donar fos diferent o hagués d'actualitzar-se en relació amb la que ha estat amb anterioritat facilitada.
Respecte l'article 54, en general, cal assenyalar que tots els seus apartats que fan interpretacions extensives dels límits són il·legals, perquè els límits al dret d'accés només poden ser establerts per llei i aplicats al cas concret en funció de les seves circumstàncies de forma restrictiva i sempre en benefici del dret d'accés (article 20 LTAIPBG).
Per tant, no és legalment admissible que reglamentàriament es determinin supòsits generals no previstos legalment com a límits generals.
Això passa en els apartats 4 i 7, que estableixen supòsits generals que van molt més enllà dels enunciats respectius de la Llei.
En canvi, els apartats 5, 6 i 8 semblen més acotats a allò que és propi dels reglaments.
Per exemple, entendre que, en qualsevol cas, les dades del procés d'admissió d'alumnes o de la composició social dels centres escolars afavoreix la segregació escolar i, per tant, és afectat pel límit de la protecció dels menors d'edat, és una suposició molt qüestionable, ja que és igualment defensable que la difusió d'aquestes mateixes dades serveixi a la protecció dels drets dels menors d'edat en determinats casos; per tant, aquesta previsió comporta un desenvolupament esbiaixat del límit que només és admissible si es fa per llei, doncs no es pot descartar que en els casos concrets, que és quan s'ha de decidir l'aplicació del límit, es pugui acreditar precisament que el millor per als menors d'edat afectats, en aquell cas, pugui ser la difusió d'aquestes dades.
Per tant, el redactat resulta limitatiu del dret d'accés i contrari a la llei, en predeterminar el sentit de la ponderació, i és necessari eliminar-lo.
Al marge d'aquesta consideració general es proposen nous apartats per aquest article 54 en cas que es mantingués l'article i de modificació d'alguns dels seus apartats que es precisen, una a una, a continuació.
Es proposa l'addició d'un primer apartat a l'article amb el contingut següent:
D'acord amb el principi de prevalença de la transparència, d'interpretació restrictiva dels límits en benefici del dret d'accés establerts, d'exclusió de la potestat discrecional de l'Administració i d'exigència de proporcionalitat en l'aplicació dels límits establerta als articles 7, 20 i 22 de la Llei 19/2014, de 29 de desembre, la restricció de l'accés a la informació només queda justificada en el cas que causi un perjudici cert i tangible en el bé jurídic protegit, que s'haurà de ponderar cas per cas i justificar en la resolució, permetent l'accés parcial a la informació que no en quedi afectada.
Quan el bé jurídic protegit pel límit aplicable només es lesioni amb la difusió oberta de la informació, es preservarà el dret d'accés amb vista amb l'advertiment de la limitació de la difusió.
En el cas que la informació parcial lliurada pugui ser difícilment comprensible, la resolució d'estimació parcial incorporarà l'oferiment de col·laboració de l'Administració per a aportar elements de context que ajudin a la comprensió de la informació lliurada.
Es proposa una esmena a l'Apartat 1 relatiu a l'aplicació temporal dels límits i conservació dels documents:
La resolució de les sol·licituds d'accés a la informació pública ha d'indicar, si és procedent, el moment a partir del qual la informació deixarà d'estar afectada per l'aplicació de límits.
Les taules de conservació documental establertes per la Comissió Nacional d'Accés, Avaluació i Tria Documental tindran en compte els límits a l'accés de caràcter temporal que estableixin les lleis per garantir que la documentació es conserva i pot ser consultada quan aquest límit temporal deixi de ser aplicable.
A aquest efecte, l'òrgan competent per resoldre ha de tenir en compte els terminis de conservació dels documents que eventualment hagi pogut establir la Comissió Nacional d'Accés, Avaluació i Tria Documental.
Aquesta proposta es formula atès que es considera que el redactat actual confon la temporalitat dels límits amb els criteris de conservació documental.
La resolució de l'òrgan competent en relació amb la sol·licitud d'accés ha de ponderar i justificar, d'acord amb l'article 22.2 LTAIPBG i en el cas que una llei estableixi el caràcter temporal del límit, quin és el lapse de temps en què perduren les raons jurídiques que justifiquen l'aplicació de límit, o dit d'altra manera, a partir de quin moment el bé jurídic protegit pel límit ja no resultarà lesionat amb l'accés.
I en aquesta ponderació no s'han de tenir en compte els terminis de conservació dels documents, ans al contrari, els terminis de conservació dels documents hauran de tenir en compte el valor informatiu que un document té en termes de transparència i les afectacions al seu accés que pugui resultar dels límits establerts legalment per determinar una conservació més o menys llarga (per exemple, si un document no és d'accés públic fins que transcorrin 50 anys, haurà de ser conservat per un període més llarg per permetre que, aixecat el secret legal, pugui ser consultat).
Respecte el 54.2 es proposa la següent esmena d'addició:
"Quan l'aplicació d'un límit es trobi motivada explícitament en un informe, s'ha de fer públic de forma activa aquest informe.
Si afecta a informació objecte de publicitat activa, l'informe es publicarà, a més, en l'espai web on sistemàticament hauria de publicar-se aquella informació; si l'informe justifica la desestimació total o parcial d'una sol·licitud d'informació, es difondrà juntament amb la resolució desestimatòria de l'accés que s'hi empara.
Pel que fa a l'article 54.3 es proposa una esmena de modificació:
En virtut dels principis de proporcionalitat i d'accés parcial, en els casos en els quals sigui d'aplicació un límit a informació que, d'acord amb els articles 9 a 15 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, s'ha de publicar en el portal de transparència, s'hi difondrà aquella informació sol·licitada en un resum, extracte o llistat sempre que la protecció de l'interès o del bé jurídic tutelat pel límit ho permeti.
Així com respecte l'apartat 4, que fa referència a la Seguretat pública, en què es proposa un redactat alternatiu a l'actual:
Per a la ponderació de l'aplicació del límit relatiu a la seguretat pública tant en la informació que ha de ser objecte de publicitat activa com en el marc d'un procediment d'accés a la informació en tindrà en compte com a elements de valoració casuística el risc tangible i directe per a la seguretat o integritat de les persones i del seu patrimoni o l'afectació de la convivència ciutadana i l'ordre públic, l'afectació de la seguretat dels membres del cos policial o el dany directe sobre la investigació policial."
La fonamentació d'aquesta proposta és que el sistema de ponderació unànimement acceptat entre el dret d'accés i els límits a aplicar (així ho estableix la normativa europea i ho recull explícitament l'exposició de motius de la Llei bàsica de transparència 19/2013, del 9 de desembre, és el test del dany (avaluar si de la difusió activa o de l'accés a la informació sol·licitat en deriva un dany cert sobre el bé jurídic protegit, en aquest cas, la seguretat pública) i subsegüentment en cas que aquest dany es produeixi, ponderar encara si hi ha, o no, un interès públic en la divulgació de la informació que hagi de ser prevalent.
Aquesta ponderació s'ha de fer, per exprés mandat legal, cas per cas, i s'ha de justificar els elements ponderats i el resultat de la ponderació en la resolució que limiti totalment o parcialment l'accés, o en l'informe que justifiqui la limitació de la seva publicitat activa.
D'acord amb aquesta exigència legal, el Reglament no pot introduir elements de ponderació discrecional en mans de l'Administració ni ampliar l'exigència de dany en el bé jurídic protegit a supòsits hipotètics i conceptes jurídics indeterminats ("que pugui causar alarma social...")
La referència a la limitació de la informació que pugui perjudicar la investigació o la sanció d'infraccions penals, administratives o disciplinàries té un encaix específic en l'article 21.1.b) i per tant, resulta incongruent introduir-la com a criteri d'aplicació del límit de l'article 21.1.a (seguretat pública).
En darrer terme i respecte l'apartat 5 de l'article 54 relatiu al límit de la investigació i sanció d'infraccions es proposa la supressió de la referència "entre altres" infraccions atès que d'acord amb la Memòria interpretativa del Conveni 205 del Consell d'Europa, de 18.6.2009, que és la font inspiradora directa d'on s'han transposat els límits al dret d'accés a la informació pública, l'apreciació d'aquest límit queda lligada a que se'n derivi un dany en la investigació com el que s'hi descriu.
Incorporar "entre d'altres" resulta injustificadament obert i indeterminat i, per tant, contrari a l'aplicació restrictiva dels límits i la interdicció de la discrecionalitat en la interpretació i aplicació dels límits.
Aquest apartat quedaria redactat en els termes següents:
Als efectes del que preveu la lletra b) de l'article 21.1 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, s'entén que l'accés a la informació pública perjudica la investigació o la sanció de les infraccions penals, administratives o disciplinàries en la mesura que, entre d'altres, pugui obstaculitzar, dificultar o interferir una investigació en curs, destruir proves o sostreure els presumptes infractors o persones investigades de l'acció de la justícia o de l'activitat sancionadora de l'Administració, així com qualsevol altra conducta que pugui comprometre el procediment en tràmit o entorpir o perjudicar l'èxit de les actuacions en curs."
Quant a l'article 54.7, se'n proposa la supressió de tot l'apartat per les raons exposades en els comentaris inicials a aquest article
En aquest mateix capítol l'article 55 fa referència a la Protecció de dades personals, article del qual també se'n proposa una modificació de redactat, apartat 1, atès que no s'entén a quines excepcions es refereix.
L'article 23 LTAIPBG és taxatiu en determinar l'exclusió de l'accés tret que s'aporti el consentiment.
En tot cas, el Reglament podria determinar la forma en què aquest consentiment s'ha d'acreditar.
Però resulta innecessari remetre a la legislació de protecció de dades per interpretar i desplegar un precepte de la llei de transparència prou clar.
Sobretot, tenint en compte que la disposició addicional de la Llei orgànica de protecció de dades personals i garantia dels drets digitals remet, al seu torn, a la legislació de transparència, de manera que s'estaria creant un bucle de remissions que només pot dificultar la comprensió del règim d'accés a aplicar.
Sembla més adient per al Reglament desplegar la previsió d'aportació de consentiment exigit per l'article 23 LTAIPBG determinant i determinar les obligacions de les parts en aquest cas.
Als efectes del que preveu l'article 23 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, les excepcions a la denegació de l'accés a informació que contingui dades especialment protegides han d'emparar-se en el règim vigent en matèria de protecció de dades de caràcter personal, correspon a la persona sol·licitant aportar el consentiment escrit i exprés de les persones afectades per l'accés que sol·licita.
L'Administració donarà trasllat de la sol·licitud i del consentiment a la persona afectada, i emprarà els mecanismes que consideri adients per a autenticar el consentiment escrit aportat."
En relació amb el 55.5 se'n proposa la supressió atès que la interpretació que fa el Reglament difereix de la previsió legal de la disposició addicional sisena de l'LTAIPBG.
Allí es recull la previsió que, la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública, l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades Personals i la Comissió d'Accés, Avaluació i Tria Documental "adoptin mesures de coordinació necessàries per garantir una aplicació homogènia, en llurs respectius àmbits d'actuació, dels principis i regles sobre la protecció de les dades personals i l'accés a la informació.
A aquest efecte, poden establir criteris i regles d'aplicació".
Aquesta previsió legal de coordinació no implica, com interpreta el Reglament, que les tres parts hagin d'adoptar criteris conjuntament, sinó que cadascú en el seu respectiu àmbit d'actuació vetllarà per l'actuació coordinada, cosa ben diferent.
En tot cas, aquesta disposició addicional sisena ja ha estat desplegada al Reglament de la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública, en el seu article 56, i sistemàticament no correspon a aquest Reglament, que expressament fixa en la seva Exposició de motius que desplega les previsions dels títols I a III de la Llei.
3.4 Consideracions relatives al Títol III Dret d'accés a la informació pública, Capítol III sobre la Resolució i accés a la informació
En relació amb l'article 56, es proposa la supressió parcial de la segona part del paràgraf segon, apartat 3:
Als efectes del que preveu l'article 33.2 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, la unitat d'informació o òrgan corresponent en la resta d'Administracions públiques pot acordar la pròrroga del termini inicial per resoldre la sol·licitud per un termini màxim de quinze dies naturals addicionals.
L'acord de pròrroga, que ha de ser dictat i comunicat a les persones interessades abans del transcurs del termini inicial per resoldre i comunicat a les persones interessades, ha d'estar motivat en alguna de les circumstàncies referides a l'apartat primer de l'article 51 d'aquest Reglament, sempre que, tot i la concurrència d'alguna d'aquestes circumstàncies, es prevegi dictar resolució dins del termini prorrogat."
Aquesta proposta es motiva en què l'article 51 remet al desplegament de l'article 29.1.b) LTAIPBG, és a dir, de la causa d'inadmissió per tasca complexa d'elaboració.
L'article 33.2 LTAIPBG que ara es desplega fa referència a la pròrroga del termini de resolució, no pas a la pròrroga per a l'elaboració de la informació, que no està prevista a l'LTAIPBG.
La pròrroga del termini de resolució s'ha de motivar en la dificultat de resoldre (afectació de tercers, ponderació de límits, identificació o localització de la informació que es sol·licita i anàlisi del seu contingut per copsar si hi concorren límits... ) per qualsevol tasca prèvia a la determinació del sentit que haurà de tenir la resolució de la sol·licitud, no en el volum de còpies a realitzar.
Respecte el 56.4 es proposen les modificacions següents dels apartats a) i c)
Les resolucions de les sol·licituds d'accés, que en tot cas posen fi la via administrativa, han d'incloure el contingut següent:
a) Un peu de recurs en què s'indiqui que la resolució posa fi a la via administrativa, així com els recursos que procedeixen, l'òrgan davant del qual han de presentar-se i el termini per a interposar-los.
Pel que fa a la informació relativa als recursos que procedeixen, amb caràcter general s'ha d'indicar la possibilitat d'interposar un recurs potestatiu de reposició, una reclamació davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública o un recurs en via contenciosa administrativa, llevat en el cas de les resolucions dictades per societats públiques, fundacions del sector públic i consorcis, el peu de recurs de les quals ha d'indicar la possibilitat d'interposar una reclamació davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública o un recurs davant la jurisdicció contenciosa administrativa.
c) Un avís legal que estableixi l'obligació d'actuar d'acord amb la normativa de protecció de dades personals, si escau, que determinarà de forma clara i precisa les obligacions que adquireix la persona que ha sol·licitat la informació en relació amb les dades personals que s'hi conté i les limitacions concretes de difusió que deriven de la normativa de protecció de dades, si escau.
L'esmena en la primera proposta es proposa a fi de connectar el text de l'apartat a) amb la indicació dels recursos que conté el projecte al final de l'article, per a una millor sistemàtica.
I respecte l'apartat c) cal assenyalar que la sola advertència de l'obligació d'actuar d'acord amb la normativa de protecció de dades personals en una resolució que estimi el dret d'accés genera confusió i temença en la persona que rep la informació.
No s'ha d'exigir a la ciutadania un coneixement especialitzat d'aquesta normativa per poder entendre quin ús poden fer de la informació sol·licitada, sinó que és l'Administració que ha ponderat i avaluat l'accés a aquella informació la que ha d'aclarir-li en la pròpia resolució com afecta la normativa de protecció de dades a la posterior cessió de les dades personals que se li lliuren i quines obligacions o limitacions concretes assumeix aquella persona que les rep en relació amb la seva difusió.
Addició d'un nou article 56 bis
Les Administracions atendran amb la màxima diligència i, en tot cas, dins del termini de quinze dies des que li ha estat notificada la reclamació davant de la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública, el requeriment que li faci aquest òrgan de garantia de remetre-li l'expedient relatiu a la sol·licitud d'informació que és objecte de reclamació, l'informe jurídic que reculli el seu posicionament, i la identificació de les terceres persones afectades, si n'hi ha.
Les Administracions han de col·laborar amb la GAIP en el trasllat de la reclamació a les terceres persones afectades sempre que li ho requereixin.
La cessió de les dades personals d'aquestes terceres persones queda legitimada per la finalitat del procediment, per bé que la Comissió no les desvetllarà si les terceres persones afectades ho sol·liciten.
Quan li ho sol·liciti la Comissió, l'Administració realitzarà el trasllat de la reclamació per compte i li en retrà comptes.
La manca de col·laboració d'un subjecte obligat amb la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública no impedeix que aquest òrgan de garantia continuï amb el procediment de reclamació fins a la seva Resolució, que l'obligarà i tindrà caràcter executiu igualment, sens perjudici de les responsabilitats que puguin ser-li exigides per aquest entorpiment o dilació del procediment.
Els subjectes obligats a lliurar informació per una resolució la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública han de comunicar-li puntualment les actuacions dutes a terme en execució d'aquella Resolució.
En tot cas, quan davant de la queixa de la persona reclamant la Comissió requereixi que s'informi dels motius de l'incompliment i de la previsió de lliurament de la informació, el subjecte obligat atendrà el requeriment dins del termini de deu dies.
La desatenció d'aquest requeriment donarà lloc a l'exigència de responsabilitats d'acord amb l'article 43.3 de la llei i pot ser sancionat com a una infracció molt greu en relació amb el dret d'accés a la informació pública d'acord amb l'article 77.2.b
Les resolucions de la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública estimatòries de les reclamacions han de ser publicades al respectiu portal de transparència.
També s'han de difondre els requeriments de compliment o les peticions d'incoació de procediment sancionador que la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública adreci als subjectes obligats, d'acord amb l'apartat anterior."
Resulta sistemàticament convenient reproduir i desplegar en aquest Reglament les obligacions de col·laboració i d'execució de les resolucions de la Comissió que es recullen tant en la llei com en el reglament de la Comissió.
Igualment, resulta adequat preveure la publicació de les resolucions estimatòries de reclamacions del dret d'accés, per les mateixes raons que justifiquen l'exigència de publicació de les resolucions desestimatòries o limitatives del dret d'accés previstes en l'article 56.5 del mateix Reglament.
Respecte l'article 58 que regula el Procediment simplificat mitjançant la comunicació de la informació, es proposa modificar el present redactat, apartats 1 i 3, i que quedi redactat en els termes següents:
D'acord amb l'article 34.8 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, quan en la tramitació de la sol·licitud d'accés no s'apreciï la concurrència de límits a l'accés ni de tercers afectats per l'accés, l'Administració podrà simplificar el procediment substituint la resolució estimatòria plena per una comunicació d'aquesta estimació a la què s'acompanyi la informació sol·licitada o s'indiqui de forma clara i precisa l'enllaç web on consultar-la.
Aquest procediment simplificat no podrà aplicar-se per al cas que la informació l'accés a la qual es comunica no satisfaci completament i sense restriccions la sol·licitud, o la informació es lliuri en un format diferent del sol·licitat."
Cal tenir en compte que aquesta és una previsió legal pensada per als casos en què la sol·licitud és d'informació que ja està penjada al web (publicitat activa) o que clarament no té afectacions (memòries d'activitat anteriors, per exemple).
Per a aquests casos, el procediment resulta excessivament feixuc per a l'Administració (a la qual es dispensa de l'obligació de resoldre) i per a la persona sol·licitant (a qui se li evita l'espera del termini de lliurament).
Qualsevol limitació o restricció de l'accés o canvi de format requereix resolució motivada, d'acord amb l'article 34.4 LTAIPBG.
La remissió genèrica al portal de transparència o a una de les seves seccions no és suficient per a substituir el lliurament de la informació.
Cal indicar l'enllaç precís on la informació es pot consultar a un sol clic.
Les comunicacions substitutòries, que en tot cas posen fi la via administrativa, han de contenir les previsions contemplades a l'apartat quart de l'article 56 d'aquest Reglament, si escau.
En tot cas, inclourà la referència a la via de reclamació davant la Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública.
Tot i que la comunicació de la informació presumeix una estimació, cal especificar que és procedent també la via de reclamació davant la Comissió per al cas que la informació a la qual es facilita l'accés sigui incompleta o insatisfactòria.
Examinat el Projecte de decret / /2019 pel qual s'aprova el Reglament de desenvolupament parcial de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, el Ple de la GAIP, en la sessió de 8 de novembre de 2019, el considera adequat a les previsions sobre el dret d'accés a la informació pública contingudes a l'LTAIPBG, sempre que es tinguin en compte i s'hi incorporin les consideracions fetes en aquest informe.
Altrament, en tot allò que resulti restrictiu o limitatiu de l'abast del dret d'accés o de la transparència legalment reconegut i que en les propostes d'esmenes anteriors s'ha detallat i justificat, no tindrà caràcter vinculant ni determinant del sentit de les resolucions d'aquesta Comissió, que les ha de dictar en aplicació de la Llei.