projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Si el jutge de menors admet a tràmit el recurs, el secretari judicial ha d'obtenir un informe del ministeri fiscal i, amb l'audiència prèvia del lletrat del menor, aquell ha de resoldre el recurs en el termini de dos dies, mitjançant interlocutòria motivada.
Contra aquesta interlocutòria es pot interposar recurs d'apel·lació davant la corresponentAudiència Provincial, d'acord amb el que disposa l'article 41 d'aquesta Llei.
El jutge de menors ha d'obtenir un informe del ministeri fiscal i resoldre el recurs en el termini de dos dies, mitjançant interlocutòria motivada.
Contra aquesta interlocutòria, es pot interposar recurs d'apel·lació davant la Sala de Menors del Tribunal Superior de Justícia corresponent, d'acord amb el que disposa l'article 41 d'aquesta Llei.
Així mateix, el jutge de menors ha d'acordar que el secretari judicial remeti testimoni dels particulars relatius al trencament de la mesura al ministeri fiscal, per si de cas el fet és constitutiu d'alguna de les infraccions a què es refereix l'article 1 d'aquesta Llei orgànica i mereixedora de retret sancionador.
Així mateix, el jutge de menors ha de remetre el testimoni dels particulars relatius al trencament de la mesura al ministeri fiscal, per si el fet és constitutiu d'alguna de les infraccions a què es refereix l'article 1 d'aquesta Llei orgànica i mereixedora de retret sancionador.
En aquests informes, l'entitat pública pot sol·licitar del ministeri fiscal, quan ho consideri procedent, la revisió judicial de les mesures en el sentit que propugna l'article 13.1 d'aquesta Llei.
En aquests informes, l'entitat pública pot sol·licitar del ministeri fiscal, quan ho consideri procedent, la revisió judicial de les mesures en el sentit que propugna l'article 14.1 d'aquesta Llei.
Quan sigui procedent celebrar l'audiència, el jutge ha d'invitar el ministeri fiscal, els qui hagin exercit, si s'escau, l'acció penal, el lletrat del menor, i eventualment i respecte a les qüestions que estrictament tinguin a veure amb la responsabilitat civil l'actor civil i tercers responsables civilment, perquè manifestin el que considerin convenient sobre la pràctica de noves proves o sobre la vulneració d'algun dret fonamental en la tramitació del procediment, o, si s'escau, els ha de posar de manifest la possibilitat d'aplicar una qualificació diferent o una altra mesura de les que hagin sol·licitat.
Seguidament, el jutge ha d'acordar la continuació de l'audiència o l'esmena del dret vulnerat, si és procedent.
Si acorda la continuació de l'audiència, el jutge ha de resoldre en la sentència sobre els aspectes plantejats.
Seguidament s'ha d'iniciar la pràctica de la prova proposada i admesa i la que, amb la declaració prèvia de pertinència, ofereixin les parts per a la seva pràctica en l'acte, i s'ha d'escoltar, així mateix, l'equip tècnic sobre les circumstàncies del menor.
A continuació, el jutge ha d'escoltar el ministeri fiscal, qui hagi exercit, si s'escau, l'acció penal, el lletrat del menor i l'actor civil i tercers responsables civilment respecte als drets que l'assisteixen, sobre la valoració de la prova, la seva qualificació jurídica i la procedència de les mesures proposades; sobre aquest últim punt, també s'ha d'escoltar l'equip tècnic i, si s'escau, l'entitat pública de protecció o reforma de menors.
Finalment, el jutge ha d'escoltar el menor, i deixar l'expedient vist per a sentència.
Quan sigui procedent celebrar l'audiència, el jutge ha d'invitar el ministeri fiscal i el lletrat del menor perquè manifestin el que considerin convenient sobre la pràctica de noves proves o sobre la vulneració d'algun dret fonamental en la tramitació del procediment, o, si s'escau, els ha de posar de manifest la possibilitat d'aplicar una qualificació diferent o una mesura diferent de les que hagin sol·licitat.
Seguidament, el jutge ha d'acordar la continuació de l'audiència o l'esmena del dret vulnerat, si escau.
Si acorda la continuació de l'audiència, el jutge ha de resoldre en la sentència sobre els punts plantejats.
Seguidament, s'ha d'iniciar la pràctica de la prova proposada i admesa, i de la que, amb la declaració prèvia de la seva pertinència, ofereixin les parts per a la seva pràctica en l'acte, i també s'ha d'oir l'equip tècnic sobre les circumstàncies del menor.
A continuació, el jutge ha d'oir el ministeri fiscal i el lletrat del menor sobre la valoració de la prova, la seva qualificació jurídica i la procedència de les mesures proposades; sobre aquest últim punt, també ha d'oir l'equip tècnic.
Finalment, el jutge ha d'oir el menor i deixar la causa vista per a sentència.
El jutge de menors, dins el termini de cinc dies des de la presentació de l'escrit d'al·legacions del lletrat del menor i, si s'escau, dels responsables civils, o una vegada transcorregut el termini per a la presentació sense que aquesta s'hagi efectuat, ha d'acordar, si s'escau, el que sigui procedent sobre la pertinència de les proves proposades, mitjançant interlocutòria d'obertura de l'audiència, i el secretari judicial ha d'assenyalar el dia i l'hora en què hagi de començar aquesta dins els deu dies següents.
El jutge de menors, dins el termini de cinc dies des de la presentació de l'escrit d'al·legacions del lletrat del menor, o una vegada transcorregut el termini per a la presentació sense que aquesta s'hagi efectuat, ha d'acordar, si s'escau, el que sigui procedent sobre la pertinència de les proves proposades, mitjançant interlocutòria d'obertura de l'audiència, i assenyalar el dia i l'hora en què hagi de començar aquesta dins dels deu dies següents.
En els casos no previstos a l'article anterior, a la vista de la petició del ministeri fiscal i dels escrits d'al·legacions de les parts, el jutge ha d'adoptar alguna de les decisions següents:
c ) L'arxivament per sobreseïment de les actuacions amb remissió de particulars a l'entitat pública de protecció de menors corresponent quan així ho hagi sol·licitat el ministeri fiscal.
d ) La remissió de les actuacions al jutge competent, quan el jutge de menors consideri que no li correspon el coneixement de l'assumpte.
e ) Practicar per si mateix les proves proposades per les parts i que hagin estat denegades pel fiscal durant la instrucció, d'acord amb el que disposa l'article 26.1 d'aquesta Llei, i que no es puguin practicar en el transcurs de l'audiència, sempre que consideri que són rellevants als efectes del procés.
Una vegada practicades, ha de traslladar els resultats al ministeri fiscal i a les parts personades, abans de començar les sessions de l'audiència.
En els casos que no preveu l'article anterior, en vista de la petició del ministeri fiscal i de l'escrit d'al·legacions del lletrat del menor, el jutge adopta alguna de les decisions següents:
c ) L'arxivament de les actuacions per sobreseïment, amb remissió de particulars a l'entitat pública de protecció de menors corresponent quan així ho hagi sol·licitat el ministeri fiscal.
d ) La remissió de les actuacions al jutge competent, quan el jutge de menors consideri que no li correspon el coneixement de l'afer.
e ) Practicar per si mateix les proves proposades pel lletrat del menor i que hagin estat denegades pel fiscal durant la instrucció, d'acord amb el que disposa l'article 26.1 d'aquesta Llei, i que no es puguin practicar en el transcurs de l'audiència, sempre que consideri que són rellevants als efectes del procés.
Una vegada practicades, ha de traslladar els resultats al ministeri fiscal i al lletrat del menor, abans de començar les sessions de l'audiència.
Les parts poden sol·licitar del ministeri fiscal la pràctica de totes les diligències que considerin necessàries.
El ministeri fiscal ha de decidir sobre la seva admissió, mitjançant resolució motivada que ha de notificar al lletrat del menor i a qui, si s'escau, exerceixi l'acció penal i que ha de posar en coneixement del jutge de menors.
Les parts poden reproduir, en qualsevol moment, davant el jutjat de menors la petició de les diligències no practicades.
No obstant el que disposa l'apartat anterior, quan alguna de les parts proposi que es porti a terme la declaració del menor, el ministeri fiscal l'ha de rebre en l'expedient, llevat que hagi conclòs la instrucció i l'expedient s'hagi elevat al Jutjat de menors.
Si les diligències proposades per alguna de les parts afecten drets fonamentals del menor o d'altres persones, el ministeri fiscal, si estima pertinent la sol·licitud, s'ha d'adreçar al jutge de menors de conformitat amb el que disposa l'article 23.3, sense perjudici de la facultat de qui hagi proposat la diligència de reproduir la seva sol·licitud davant del jutge de menors de conformitat amb el que disposa l'apartat 1 d'aquest article.
El lletrat del menor ha de sol·licitar del ministeri fiscal la pràctica de tantes diligències com consideri necessàries.
El ministeri fiscal ha de decidir sobre la seva admissió, mitjançant resolució motivada que ha de notificar al lletrat i posar en coneixement del jutge de menors.
Amb relació a les diligències no practicades, el lletrat pot reproduir la seva petició, en qualsevol moment, davant el jutjat de menors.
No obstant el que disposa l'apartat anterior, quan el lletrat proposi que es porti a efecte la declaració del menor, el ministeri fiscal l'ha de rebre en l'expedient, llevat que ja hagi conclòs la instrucció i l'expedient hagi estat elevat al jutjat de menors.
Si les diligències proposades pel lletrat del menor afecten drets fonamentals d'aquest o d'altres persones, el ministeri fiscal, si considera pertinent la sol·licitud, s'ha de dirigir al jutge de menors de conformitat amb el que disposa l'article 23.3 d'aquesta Llei, sens perjudici de la facultat del lletrat de reproduir la sol·licitud davant el jutge de menors en les condicions que estableix l'apartat 1 d'aquest article.
El jutge de menors, a sol·licitud del ministeri fiscal, del menor o de la seva família, o de qui n'exerceixi l'acció penal, pot decretar mitjançant interlocutòria motivada el secret de l'expedient, en la seva totalitat o parcialment, durant tota la instrucció o durant un període limitat d'aquesta.
No obstant això, el lletrat del menor i qui n'exerceixi l'acció penal han de conèixer, sempre, íntegrament l'expedient en evacuar el tràmit d'al·legacions.
Aquest incident l'ha de tramitar el Jutjat en una peça separada.
El jutge de menors, a sol·licitud del ministeri fiscal, del menor o de la seva família, i mitjançant interlocutòria motivada, pot decretar el secret de l'expedient, totalment o parcialment, durant tota la instrucció o durant un període limitat d'aquesta.
No obstant això, el lletrat del menor, en tot cas, ha de conèixer l'expedient en la seva integritat en evacuar el tràmit d'al·legacions.
Aquest incident, l'ha de tramitar el jutjat en una peça separada.
El ministeri fiscal ha de donar vista de l'expedient al lletrat del menor i, si s'escau, a qui hagi exercit l'acció penal, en un termini no superior a vint-i-quatre hores, tantes vegades com aquell ho sol·liciti.
El ministeri fiscal ha de sotmetre vista l'expedient al lletrat del menor, en un termini no superior a vint-i-quatre hores, tantes vegades com ho sol·liciti.
Als efectes del que disposa l'apartat anterior, s'entén produïda la conciliació quan el menor reconegui el dany causat i es disculpi davant la víctima, i aquesta accepti les disculpes, i s'entén per reparació el compromís assumit pel menor amb la víctima o perjudicat de fer determinades accions en benefici d'aquells o de la comunitat, seguit de la seva realització efectiva.
Tot això sense perjudici de l'acord a què hagin arribat les parts en relació amb la responsabilitat civil.
A efectes del que disposa l'apartat anterior, s'entén produïda la conciliació quan el menor reconegui el dany causat i es disculpi davant la víctima, i aquesta li accepti les disculpes, i s'entén per reparació el compromís assumit pel menor amb la víctima o el perjudicat de portar a terme determinades accions en benefici d'aquells o de la comunitat, seguit de la realització efectiva d'aquestes accions.
Tot això, sens perjudici de l'acord a què hagin arribat les parts en relació amb l'exercici de l'acció per responsabilitat civil derivada del delicte o la falta, regulada en aquesta Llei.
El ministeri fiscal pot desistir de la incoació de l'expedient quan els fets denunciats constitueixin delictes menys greus sense violència o intimidació en les persones o faltes, tipificats en el Codi penal o en les lleis penals especials.
En aquest cas, el ministeri fiscal ha de traslladar les actuacions a l'entitat pública de protecció de menors per a l'aplicació del que estableix l'article 3 d'aquesta Llei.
Així mateix, el ministeri fiscal ha de comunicar als ofesos o perjudicats coneguts el desistiment acordat.
El ministeri fiscal pot desistir de la incoació de l'expedient quan els fets denunciats constitueixin delictes menys greus sense violència o intimidació per a les persones, o faltes, tipificats en el Codi penal o en les lleis penals especials.
En aquest cas, el ministeri fiscal ha de traslladar el que s'ha actuat a l'entitat pública de protecció de menors per a l'aplicació del que estableix l'article 3 d'aquesta Llei.
El que disposa aquest apartat s'entén sens perjudici de la tramitació de la peça de responsabilitat civil corresponent.
El jutge de menors ha d'ordenar alhora l'obertura de la peça separada de responsabilitat civil, que s'ha de tramitar de conformitat amb el que estableixen les regles de l'article 64 d'aquesta Llei.
Quan els fets esmentats a l'article 1 els hagin comès conjuntament majors d'edat penal i persones de les edats indicades al mateix article 1, el jutge d'instrucció competent per al coneixement de la causa, tan aviat com comprovi l'edat dels imputats, ha d'adoptar les mesures necessàries per assegurar l'èxit de l'activitat investigadora respecte als majors d'edat i ordenar remetre testimoni dels particulars necessaris al ministeri fiscal, als efectes que preveu l'apartat 2 d'aquest article.
El jutge de menors ha d'obrir alhora la peça separada de responsabilitat civil, que s'ha de tramitar de conformitat amb el que estableixen les regles de l'article 64 d'aquesta Llei.
Quan els fets que esmenta l'article 1 hagin estat comesos conjuntament per majors d'edat penal i per persones de les edats que indica el mateix article 1 i el 4 d'aquesta Llei, en els casos respectius, el jutge d'instrucció competent per al coneixement de la causa, tan aviat com comprovi l'edat dels imputats, ha d'adoptar les mesures necessàries per assegurar l'èxit de l'activitat investigadora respecte als majors d'edat i ha d'ordenar remetre testimoni dels particulars necessaris al ministeri fiscal, als efectes que preveu l'apartat 2 d'aquest article.
Igualment correspon al Jutjat Central de Menors de l'Audiència Nacional la competència per conèixer dels delictes comesos per menors a l'estranger quan de conformitat amb l'article 23 de la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial, i amb els tractats internacionals en correspongui el coneixement a la jurisdicció espanyola.
La referència de l'últim incís de l'apartat 4 de l'article 17 i totes les altres que conté la present Llei al jutge de menors s'entenen fetes al jutge central de menors en el que afecta els menors imputats per qualsevol dels delictes a què es refereixen els dos paràgrafs anteriors.
La referència de l'últim incís de l'apartat 4 de l'article 17 i totes les que conté aquesta Llei al jutge de menors s'entenen fetes al jutge central de menors en tot el que afecti els menors imputats per qualsevol dels delictes a què es refereixen els articles 571 a 580 del Codi penal.
Els jutges de menors són competents per conèixer dels fets comesos per les persones que esmenta l'article 1 d'aquesta Llei, així com per fer executar les seves sentències, sens perjudici de les facultats que aquesta Llei atribueix a les comunitats autònomes respecte a la protecció i la reforma de menors.
El que disposa aquesta Llei per als menors també s'aplica a les persones majors de divuit anys i menors de vint-i-un, en els termes que estableix l'article 4.
A l'efecte de designar les persones a qui s'aplica aquesta Llei, en l'articulat s'utilitza el terme menors per referir-se a les que no han complert divuit anys, i el de joves per referir-se a les més grans d'aquesta edat.
Sens perjudici de l'anterior, quan aquesta Llei es refereixi genèricament al menor o als menors, s'entén que es refereix a tots els inclosos en el seu àmbit d'aplicació.
El secretari judicial ha de procurar que la víctima d'un fet que presenti caràcters de delicte, en el mateix moment de fer la denúncia o, en tot cas, en la seva primera compareixença davant l'òrgan competent, sigui informada en termes clars de les possibilitats d'obtenir en el procés penal la restitució i reparació del dany sofert i de les possibilitats d'aconseguir el benefici de la justícia gratuïta.
Igualment ha de procurar que la víctima sigui informada de la data i el lloc de celebració del judici corresponent i que se li notifiqui personalment la resolució que recaigui, encara que no sigui part en el procés.
La víctima d'un fet que presenti caràcters de delicte, en el mateix moment de fer la denúncia o, en tot cas, en la primera compareixença davant l'òrgan competent, ha de ser informada en termes clars de les possibilitats d'obtenir en el procés penal la restitució i reparació del dany sofert i de les possibilitats d'aconseguir el benefici de la justícia gratuïta.
També se l'ha d'informar de la data i el lloc de celebració del judici corresponent i se li ha de notificar personalment la resolució que es dicti, encara que no sigui part en el procés.
El Govern, a proposta dels ministres de Justícia, d'Economia i Hisenda i de l'Interior, ha d'establir la composició i el règim de funcionament de la Comissió Nacional.
Ha d'estar presidida per un magistrat nomenat a proposta del Consell General del Poder Judicial, i integrada per representants de l'Administració General de l'Estat i, si s'escau, de les organitzacions vinculades a l'assistència i la defensa de les víctimes.
En qualsevol cas, una de les seves vocalies ha de correspondre a un representant del ministeri fiscal, nomenat a proposta del fiscal general de l'Estat.
El Govern, a proposta dels ministres de Justícia i Interior i d'Economia i Hisenda, ha d'establir la composició i el règim de funcionament de la Comissió Nacional.
Ha d'estar presidida per un magistrat del Tribunal Suprem, nomenat a proposta del Consell General del Poder Judicial, i integrada per representants de l'Administració General de l'Estat i, si s'escau, de les organitzacions vinculades a l'assistència i defensa de les víctimes.
En qualsevol cas, una de les seves vocalies ha de correspondre a un representant del Ministeri Fiscal, nomenat a proposta del fiscal general de l'Estat.
El Ministeri d'Hisenda i Administracions Públiques també pot sol·licitar de qualsevol persona física o jurídica, entitat o administració pública, l'aportació d'informes sobre la situació professional, financera, social o fiscal de l'autor del fet delictiu i de la víctima, sempre que aquesta informació sigui necessària per a la tramitació i resolució dels expedients de concessió d'ajudes, o l'exercici de les accions de subrogació o repetició.
Igualment pot ordenar les investigacions pericials necessàries per tal de determinar la durada i gravetat de les lesions o els danys a la salut produïdes a la víctima.
La informació així obtinguda no es pot utilitzar per a altres fins que els de la instrucció de l'expedient de sol·licitud d'ajuda, i en queda prohibida la divulgació.
El Ministeri d'Economia i Hisenda també pot sol·licitar a qualsevol persona física o jurídica, entitat o Administració pública, l'aportació d'informes sobre la situació professional, financera, social o fiscal de l'autor del fet delictiu i de la víctima, sempre que aquesta informació sigui necessària per a la tramitació i resolució dels expedients de concessió d'ajudes, o l'exercici de les accions de subrogació o repetició.
També pot ordenar les investigacions pericials necessàries per determinar la durada i gravetat de les lesions o danys a la salut produïdes a la víctima.
La informació obtinguda no es pot utilitzar per a altres fins que els de la instrucció de l'expedient de sol·licitud d'ajuda, i en queda prohibida la divulgació.
A fi que l'òrgan concedent de l'ajuda constati amb caràcter previ el compliment de les obligacions fiscals a què es refereix l'apartat anterior, aquell ha de sol·licitar a l'òrgan competent de l'Agència Estatal d'Administració Tributària informació sobre això en relació amb els beneficiaris de l'ajuda corresponent.
La classificació o progressió al tercer grau de tractament requereix, a més dels requisitsque preveu el Codi Penal, que el penat hagi satisfet la responsabilitat civil derivada del delicte; a aquests efectes, es considera la conducta efectivament observada amb vista a restituir el que s'hagi sostret, reparar el dany i indemnitzar els perjudicis materials i morals; les condicions personals i patrimonials del culpable, a efectes de valorar la seva capacitat real, present i futura per satisfer la responsabilitat civil que li correspongui; les garanties que permetin d'assegurar la futura satisfacció; l'estimació de l'enriquiment que el culpable hagi obtingut per la comissió del delicte i, si s'escau, el dany o destorb produït al servei públic, així com la naturalesa dels danys i els perjudicis causats pel delicte, el nombre de perjudicats i la seva condició.
Especialment, s'aplica aquesta norma quan l'intern hagi estat condemnat per haver comès algun dels delictes següents:
a ) Delictes contra el patrimoni i contra l'ordre socioeconòmic que hagin tingut una gravetat notòria i hagin perjudicat una generalitat de persones.
b ) Delictes contra els drets dels treballadors.
d ) Delictes contra l'Administració pública compresos en els capítols V al IX del títol XIX del llibre II del Codi Penal.
De la mateixa manera, la classificació o progressió al tercer grau de tractament penitenciari de persones condemnades per delictes de terrorisme de la secció segona del capítol V del títol XXII del llibre II del Codi Penal o comesos al si d'organitzacions criminals, requereix, a més dels requisits que preveu el Codi Penal i la satisfacció de la responsabilitat civil amb les seves rendes i patrimoni presents i futurs en els termes de l'apartat anterior, que mostrin signes inequívocs d'haver abandonat les finalitats i els mitjans terroristes, i a més hagin col·laborat activament amb les autoritats, o bé per impedir la producció d'altres delictes per part de la banda armada, organització o grup terrorista, o bé per atenuar els efectes del delicte, o bé per a la identificació, la captura i el processament de responsables de delictes terroristes, per obtenir proves o per impedir l'actuació o el desenvolupament de les organitzacions o les associacions a les quals hagi pertangut o amb les quals hagi col·laborat, cosa que es pot acreditar mitjançant una declaració expressa de repudi de les seves activitats delictives i d'abandonament de la violència i una petició expressa de perdó a les víctimes del seu delicte, així com pels informes tècnics que acreditin que el pres està realment desvinculat de l'organització terrorista i de l'entorn i activitats d'associacions i col·lectius il·legals que l'envolten i la seva col·laboració amb les autoritats.