És un nematode (cuc rodó intestinal) del gènere Trichinella.
Els principals reservoris del paràsit poden ser els animals domèstics (gos, gat, cavall i porc) i els salvatges, especialment els carnívors i els omnívors (animals la dieta dels quals és vegetariana però ocasionalment poden consumir també carn).
Així, a Catalunya els principals animals que actuen com a reservori de la triquina són el senglar, l'ós, la guineu, el llop, les aus rapinyaires.
A Catalunya és una malaltia parasitària produïda pel consum de carn de senglar (o de productes carnis) insuficientment cuinada o crua infectada per larves enquistades d'aquest nematode.
És una malaltia que cursa, entre d'altres i depenent de la localització del paràsit, amb símptomes gastrointestinals (diarrea, malestar abdominal, còlics), febre, adoloriment muscular, edema de les parpelles superiors (que pot anar acompanyat d'hemorràgies subconjuntivals) i que, en molts casos, es resol per ella mateixa.
En algunes persones, però, depenent de la seva sensibilitat, l'estat immunitari i la quantitat de larves ingerides, pot arribar a ser més greu i han de ser hospitalitzades, i fins i tot pot arribar a ser mortal.
La mortalitat sol ser inferior a l'1%, encara que pot arribar fins al 40% si no es diagnostica i es tracta ràpidament.
A Catalunya no s'ha detectat cap porc domèstic d'engreix positiu a triquinel·la des del 1999, però sí es detecta en senglars abatuts a les caceres i es van declarant casos cada any.
Com a part del control veterinari oficial, en els establiments de manipulació de caça que processen porcs senglars es fa sistemàticament un control de triquines per descartar la presència del paràsit, i alhora una inspecció post mortem de les canals i vísceres per tal de descartar altres possibles malalties i zoonosis.
Mostres i resultats de la investigació de triquina en animals en sales de tractament de caça
És per això que, per tal de consumir la carn de porc amb seguretat, i malgrat que per al autoconsum no és obligatori, hauríeu de demanar a un veterinari que inspeccioni les carns dels senglars abatuts per descartar qualsevol risc de malaltia.
Aquesta inspecció sí que és obligatòria en el cas que comercialitzeu les carns a comerços al detall o a restaurants i les carns ja que s'ha de passar per una sala de tractament de caça autoritzada 1 per tal de ser sotmeses a la corresponent inspecció per un veterinari oficial.
A Catalunya, no s'han detectat casos de triquinel·la en humans en els darrers anys, excepte l'any 2006, en què es va declarar un brot amb 4 casos per consum de carn de senglar.
No obstant això, es fa evident que cal vigilar igualment els casos de consum privat de peces de carn de caça.
Així, les carns no inspeccionades per un veterinari, i en especial si no s'ha fet la prova de detecció de la triquinel·la, no s'haurien de considerar aptes per al consum.
Qualsevol veterinari que disposi dels mitjans apropiats, en l'exercici de tasques privades, pot inspeccionar les mostres de carn.
El Col·legi Oficial de Veterinaris de cada província us informarà dels veterinaris més propers.
[1] Per conèixer els establiments de manipulació de caça on cal portar els animals de la cacera, us podeu adreçar als serveis regionals de l'Agència Salut Pública de Catalunya.
La detecció de triquina l'ha de fer un veterinari.
En el cas del senglar, el diagnòstic de triquina s'ha de fer mitjançant la troballa de Trichinella mitjançant examen triquinoscòpic de preparacions musculars de la canal.
Universitat Autònoma de Barcelona)
Aquestes preparacions han de ser de les parts musculars següents:
Hi ha dos mètodes per dur a terme la detecció:
Avinguda de la Reina Maria Cristina, 54
Servei Regional a Terres de l'Ebre
Servei Regional a la Catalunya Central
Carrer de la Muralla del Carme, 7, 1r,