El gas natural és una barreja de gasos en diferents proporcions.
Està format per una base de metà en un percentatge que supera el 70 per cent, amb presència d'altres elements com el nitrogen, el diòxid de carboni (CO2) i l'età.
El gas natural destaca pel fet de ser el combustible fòssil que té un impacte ambiental més reduït en tot el cicle de vida del gas, des de l'extracció i l'elaboració, fins el transport i el seu consum.
Això és degut a les característiques següents:
Pel que fa a la seva producció, el gas natural es troba en els jaciments de petroli dissolt o associat amb el petroli o en dipòsits de carbó.
Mentre que la distribució es fa a través de gasoductes i bucs metaners.
En el cicle de vida del gas hi participen un nombre significatiu d'agents, des dels productors, que realitzen l'explotació, la investigació i l'explotació del jaciments d'hidrocarburs, fins els transportistes, els distribuïdors, els comercialitzadors i, finalment, els consumidors i els gestors tècnics del sistema.
Transportista: titular de les instal·lacions d'emmagatzematge, regasificació o gasoductes de transport (pressió superior a 16 bar).
Distribuïdor: titular de les instal·lacions de distribució (pressió inferior a 16 bar o que alimenten un únic consumidor)
Comercialitzador: persona que compra gas natural, als productors o a altres comercialitzadors, i el ven a clients qualificats o a altres comercialitzadors en condicions prèviament pactades.
El comercialitzador utilitza les instal·lacions de transportistes i distribuïdors pel transport i subministrament de gas als seus clients, a canvi d'un peatge.
Consumidors de gas: tots els consumidors de gas son qualificats, fet que els permet rebre el subministrament d'una empresa comercialitzadora o que poden importar directament el gas, pagant els peatges establerts per l'Administració per l'ús de les instal·lacions.
Així, els consumidors directes en mercat poden accedir directament a les instal·lacions de tercers.
Gestor tècnic del sistema: responsable de la gestió tècnica de la xarxa bàsica i de transport secundari de gas natural.
Enagas GTS SAU és l'empresa que assumeix les funcions i obligacions del gestor tècnic del sistema.
Oficina de canvis de subministrador (OCSUM): òrgan creat per l'Administració i format pels distribuïdors i comercialitzadors de gas natural i d'electricitat, que supervisa i gestiona els canvi de subministrador dels consumidors finals. creada.
La producció de gas al nostre país és molt reduïda.
Així l'aprovisionament de bona part del gas que es consumeix ens arriba a través d'oleoductes internacionals i per bucs metaners, que transporten el gas en estat líquid (-160o) fins a les terminals de regasificació.
Les empreses de transport i distribució són les encarregades de construir i operar les instal·lacions de transport i les xarxes de distribució.
Per la seva banda, el comercialitzador utilitza les instal·lacions de transportistes i distribuïdors per al transport i subministrament de gas als seus clients, a canvi d'un peatge.
Respecte a la gestió del sistema i la coordinació dels agents, és responsabilitat d'Enagas, que és el transportista principal i gestor tècnic del sistema.
La seva funció inclou la garantia de continuïtat i seguretat del subministrament de gas natural.
Les instal·lacions del sistema gasista estan formades pels següents elements i xarxes:
Formen part de la xarxa bàsica de transport:
Formen part de la xarxa de transport secundari els gasoductes amb una pressió màxima de disseny entre 60 i 16 bars.
En formen part els gasoductes amb una pressió de disseny P=16 bars i els que, independent de la pressió de disseny, porten el gas a un únic consumidor a partir d'un gasoducte de la xarxa bàsica o de transport secundari.
Es tracta dels emmagatzematges subterranis i estructures requerides per a l'explotació dels emmagatzematges subterranis exclosos del règim retributiu del sistema.
Quan el gas s'extreu dels jaciments es pot transportar fins als punts de consum a través de diversos mitjans:
Per transportar el gas per bucs metaners és necessari liquar el gas a la sortida del pou transformant-lo en gas natural liquat (GNL).
Això s'aconsegueix reduint 600 vegades el seu volum a una temperatura de -160oC.
El GNL es transporta a pressió atmosfèrica en bucs metaners fins a la planta de regasificació on es el GNL torna a l'estat gasós i s'injecta a la xarxa de gasoductes.
Per tant, el transport del gas natural inclou la liqüefacció, el transport, la regasificació i l'emmagatzematge.
Són les societats mercantils titulars de les instal·lacions d'emmagatzematge, regasificació i dels gasoductes de transport (pressió superior a 16 bar).
Aquestes societats estan autoritzades per a construir, operar i el mantenir les instal·lacions de regasificació de gas natural liquat, de la liqüefacció, del transport i de l'emmagatzematge bàsic de gas natural.
Autorització per a l'exercici de l'activitat de transport
La llei 34/1998, del sector dels hidrocarburs contempla la necessitat d'obtenir l'autorització administrativa per l'exercici de l'activitat de transport.
Per la seva banda, el reial decret 1434/2002, que regula les activitats de transport, comercialització, subministrament, autoritzacions de gas natural, indica les condicions necessàries per l'exercici d'aquesta activitat.
Autorització de les instal·lacions de transport
Per poder construir, modificar, explotar instal·lacions de la xarxa bàsica de transport és necessari l'autorització de l'Administració.
En cas que es tracti d'una nova instal·lació de la xarxa bàsica, a més, la instal·lació ha d'estar contemplada en la Planificació energètica del Ministeri d'Indústria, que ha d'atorgar l'autorització administrativa pel sistema de concurrència.
La construcció i explotació de les instal·lacions gasistes de la xarxa bàsica requereixen les següents autoritzacions:
D'altra banda, la competència per l'autorització de les instal·lacions de transport secundari situades íntegrament a Catalunya correspon a la Generalitat.
Els distribuïdors són les persones jurídiques titulars de les instal·lacions de distribució que tenen per funció la distribució de gas natural a través de canalització, així com del manteniment, la construcció i l'operació de les instal·lacions de distribució destinades a situar el gas en els punts de consum.
Aquestes són totes les funcions dels distribuïdors, que no poden comprar ni vendre gas en el sistema.
Concretament, les empreses distribuïdores són responsables de:
Autorització per a l'exercici de l'activitat de distribució
Per a poder realitzar l'activitat de distribució, les empreses han d'acreditar el compliment d'uns requisits relacionats amb la seva capacitat legal, tècnica i economicofinancera.
Els comercialitzadors de gas són agents que compren i venen i subministren gas a la seva cartera de clients.
No poden ser propietaris d'infraestructures i accedeixen al sistema sol·licitant i contractant la capacitat d'entrada als transportistes, i la de sortida als distribuïdors a través de les seves infraestructures.
Els costos d'utilització del sistema es facturen d'acord als peatges i cànons establerts per la normativa.
Respecte a les funcions dels comercialitzadors de gas, són les següents:
Autorització per a l'exercici de l'activitat de comercialització
Per a poder realitzar l'activitat de comercialització, les empreses han d'acreditar el compliment d'uns requisits relacionats amb la seva capacitat legal, tècnica, econòmica i de garantia del subministrament:
Les empreses comercialitzadores, per poder exercir la seva activitat, han de comunicar per escrit a la Generalitat l'inici de la seva activitat.
En la comunicació han de fer una declaració responsable en el sentit que la societat compleix els requisits establerts per l'exercici de l'activitat.
Per la seva banda, la Generalitat comunicarà d'aquest fet als organismes competents en la matèria de l'administració general de l'estat.
Finalment, la Comissió Nacional d'Energia assigna al comercialitzador un codi i actualitza al seu web la llista de totes les empreses que exerceixen l'activitat de comercialització de gas amb les noves dades.
Els preus de venda del gas natural són lliures i pactats entre el consumidor i el comercialitzador.
No obstant això, per tal de protegir als petits consumidors, l'Administració han establert unes tarifes d'últim recurs (TUR 1 i TUR 2).
S'hi poden acollir els consumidors connectats a gasoductes de pressió inferior o igual a 4 bar i consum anual inferior a 50.000 kWh.
Actualment, les empreses comercialitzadores d'últim recurs són les següents:
Tots els consumidors tenen dret a escollir lliurement al comercialitzador de gas que considerin més adient a les seves necessitats.
En tot cas, el canvi de subministrador és gratuït i s'ha de realitzar en un termini màxim de tres setmanes.
El comercialitzador s'encarrega de realitzar el canvi de subministrament amb l'empresa distribuïdora.