projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Aplicacions mòbils aconsellen al pacient sobre si és idoni o no que visiti el seu metge
En alguns països, a l'atenció primària, existeixen les visites mèdiques fora de l'horari d'atenció habitual.
No obstant, la gran part d'aquestes visites no tenen caràcter urgent i, per exemple, al Regne Unit, un 41-60% es consideren innecessàries.
A Holanda i d'altres països, les visites de triatge telefòniques amb un professional d'infermeria tenen un paper clau en l'organització de consultes fora de l'horari habitual.
Si la consulta no es considera necessària, se li indica al pacient què cal fer i se li expliquen els símptomes que cal vigilar.
L'app (en anglès, Should I see a doctor?) avalua els símptomes del pacient preguntant quina àrea corporal es veu afectada i seleccionant entre els símptomes que es mostren i, de vegades, es complementa amb escales de dolor i la presència de símptomes d'alarma.
El pacient, finalment, rep alguns d'aquests missatges:
Des del seu llançament, s'ha descarregat unes 200.000 vegades, i s'ha fet una enquesta a prop de 4.500 dels seus usuaris.
D'aquests, a 126 se'ls va contactar el mateix dia que feien servir l'app i per a la mateixa consulta.
Les consultes més realitzades són sobre dolor abdominal, consultes dermatològiques i tos.
En un 58% dels casos, l'app va aconsellar visitar el metge.
En un 11% dels casos, l'app va aconsellar no visitar el metge, quan la valoració del professional d'infermeria hauria estat fer una visita.
La majoria dels usuaris es van mostrar satisfets amb l'app i un 65% van seguir les seves recomanacions.
Per tant, les eines d'autotriatge poden ser cost-efectives, dirigeixen les visites mèdiques i apoderen el pacient per a la seva autocura.
Calen, però, eines que regulin l'àmbit de la salut digital i més estudis per avaluar els resultats en salut
En alguns països, a l'atenció primària, existeixen les visites mèdiques fora de l'horari d'atenció habitual
Les principals guies clíniques recomanen la teràpia no farmacològica com a primera opció o si la simptomatologia és lleu
La demència afecta un percentatge important de la gent gran.
Les principals guies clíniques recomanen la teràpia no farmacològica com a primera opció o si la simptomatologia és lleu.
Només es recomana l'ús d'antipsicòtics si la simptomatologia és greu, i sempre iniciant el tractament a dosi baixa i arribant a la dosi necessària per controlar els símptomes.
També, cal avaluar la necessitat de tractament entre els 3 i 6 mesos des del control dels símptomes.
Tot i aquestes recomanacions, entre un 20-30% dels pacients institucionalitzats amb demència reben tractament amb antipsicòtic.
Aquesta xifra augmenta fins al 45% si la demència és greu.
L'objectiu d'aquest estudi va ser elaborar un protocol (segons un algoritme de decisió) d'ús d'antipsicòtics i valorar la seva aplicabilitat en la desprescripció d'aquests fàrmacs en aquest grup de pacients.
La mitjana d'edat dels pacients inclosos, candidats per a la desprescripció, va ser de 82 anys i un 60% eren dones.
Un 46% dels pacients presentaven demència tipus Alzheimer i la majoria rebien tractament per presència d'agitació o agressió.
Amb el protocol, es va retirar el tractament al 80% dels pacients, i es va reduir a la dosi mínima eficaç al 20% restant.
Els antipsicòtics més freqüents eren risperidona i quetiapina.
Posteriorment, es va iniciar un període de seguiment mínim de 6 mesos i només en 2 pacients va ser necessari reiniciar el tractament.
Per tant, tot i que el nombre de pacients inclosos era baix, i només es va avaluar en un únic centre, els resultats suggereixen que és possible consensuar i aplicar un protocol d'ús d'antipsicòtics, sota una perspectiva multidisciplinària.
L'objectiu d'aquest estudi va ser elaborar un protocol (segons un algoritme de decisió) d'ús d'antipsicòtics
El nivell d'educació impactava significativament en el coneixement sobre l'ús d'antibiòtic
En l'embaràs, cal anar amb precaució ja que, de manera general, és preferible evitar la presa de medicaments durant el primer trimestre, i caldria prescriure medicaments sempre que sigui necessari i quan s'esperi que sigui beneficiós per a la mare i no existeixi risc per al fetus.
Els antibiòtics s'utilitzen àmpliament durant l'embaràs com a conseqüència d'infeccions i, de vegades, sense prescripció mèdica.
Aquest estudi avalua la consciència de les dones sobre l'efecte dels antibiòtics durant l'embaràs.
La mostra incloïa 253 dones a les quals s'havia realitzat un qüestionari sobre el seu coneixement i la seva percepció sobre l'ús dels medicaments en l'embaràs i, en concret, dels antibiòtics.
El nivell d'educació impactava significativament en el coneixement sobre l'ús d'antibiòtic per la simptomatologia, la causa per la qual és necessari el seu ús i el coneixement sobre que no s'ha de fer ús d'antibiòtics sense prescripció mèdica.
L'edat de la dona i un avortament previ no van afectar la durada del tractament amb antibiòtic quan va ser necessari.
A més, la majoria de les participants no havien pres antibiòtics durant l'embaràs anterior o l' actual.
Aquesta sensibilització es plasma en l'ús d'antibiòtics mitjançant la prescripció mèdica i el seu coneixement que l'ús sense prescripció és un comportament equivocat, que no havien pres antibiòtic en les primeres etapes de l'embaràs i el seu coneixement sobre els usos dels antibiòtics.
Com a conclusió, condicionat pel nivell socioeconòmic, hi ha una bona sensibilització social de les dones embarassades sobre l'ús d'antibiòtics i els seus efectes secundaris durant l'embaràs.
Caldria prescriure medicaments només quan sigui necessari i s'esperi que sigui beneficiós per a la mare i no existeixi risc per al fetus
Ha demostrat ser efectiu en el maneig de la esquizofrènia resistent a altres tractaments i en la reducció del risc de suïcidi
La clozapina és un dels medicaments antipsicòtics prescrits per al tractament de l'esquizofrènia i el trastorn bipolar.
Ha demostrat ser efectiu en el maneig de la esquizofrènia resistent a altres tractaments i en la reducció del risc de suïcidi.
Pels seus efectes adversos, alguns d'ells potencialment greus, s'utilitza amb precaució. incloses Alguns d'aquests efectes adversos són, alteracions metabòliques, com l'hipercolesterolèmia, l'hiperglucèmia i la diabetis tipus II, entre d'altres.
A més, és l'antipsicòtic que més s'associa amb l'augment de pes.
Aquest, conjuntament amb els altres efectes adversos, tenen un impacte negatiu tant en el compliment terapèutic del pacient com en la seva qualitat de vida.
Algunes publicacions suggereixen diferències segons el sexe del pacient pel que fa a la gravetat dels símptomes i l'evolució de la malaltia.
Aquesta revisió sistemàtica analitza les diferències entre homes i dones, tant dels efectes adversos com de l'eficàcia de la clozapina.
De manera general, les dones responen millor als antipsicòtics en el diagnòstic d'esquizofrènia, però per a la clozapina, no hi ha prou estudis que mostrin evidència en aquest sentit.
En el tractament amb clozapina, els homes són més propensos a desenvolupar alteracions metabòliques, com hipercolesterolèmia, hipertensió i risc cardiovascular.
Les dones, en canvi, mostren més tendència a l'augment de pes, la diabetis i l'estrenyiment.
Altres antipsicòtics no s'associen tant amb l'augment de pes, però la seva eficàcia és menor en termes clínics.
Com a conclusió, tot i que s'observa una tendència en els efectes adversos i reposta al tractament reportats segons el sexe del pacient, calen altres estudis que reafirmin aquests resultats per poder oferir millores en termes de qualitat de vida.
A més, si es poden predir les taxes d'efectes adversos, es podrien adoptar mesures addicionals per tal d'afavorir el compliment terapèutic d'aquests pacients.
Els homes són més propensos a desenvolupar alteracions metabòliques.
Les dones, en canvi, mostren més tendència a l'augment de pes, la diabetis i l'estrenyiment
La hipertensió arterial afecta aproximadament al 40% de les persones adultes en països desenvolupats
Hi ha diversos factors que condicionen l'ús d'un determinat fàrmac, com els factors de risc cardiovascular o la contraindicació d'un fàrmac, i per tant, l'elecció ha d'individualitzar-se per a cada pacient.
Les preferències de cada pacient ha de ser un eix central en l'atenció sanitària.
El grau de satisfacció es una mesura general per a avaluar, entre d'altres, l'efectivitat d'un tractament, ja que impacta directament en l'èxit del mateix.
Tan mateix, una bona satisfacció del pacient vers la seva medicació prediu la continuïtat del tractament, l'ús correcte i el compliment terapèutic.
Aquest estudi avalua la satisfacció total dels pacients amb hipertensió arterial en termes d'efectivitat clínica, compliment, comoditat en el seu ús i tolerabilitat.
A més, detalla també si el tipus de tractament antihipertensiu, l'estat de salut i les característiques personals es relacionen amb el nivell de satisfacció.
Existeix un nivell acceptable de satisfacció en aquests pacients, tot i que el control de les xifres de pressió arterial (PA) és insuficient.
Fins a un 48% dels pacients presentaven xifres de PA mal controlades.
Un de cada quatre pacients eren incomplidors amb el seu tractament.
El nivell de satisfacció està condicionat tant per la efectivitat com el nivell de compliment terapèutic, tot i que altres variables relacionades amb les característiques dels pacient, del tractament i l'estat de salut també intervenen.
Per tant, el pacient, com a actor principal de la seva patologia, pot ser un decisor clau sobre els seus tractament.
Calen nous estudis en població hipertensa per a disposar de resultats sobre la satisfacció amb el tractament i els seus determinants com a part important dels resultats en salut.
Una bona satisfacció del pacient vers la seva medicació prediu la continuïtat del tractament, l'ús correcte i el compliment terapèutic
Les persones residents en centres sociosanitaris presenten característiques especials que poden afectar l'efectivitat i seguretat dels medicaments i que requereixen un maneig individualitzat.
L'atenció farmacèutica facilitada en aquests centres té com a objectiu l'ús adequat dels medicaments per a una gestió integral i eficient de les malalties cròniques o prevalents en l'àmbit sociosanitari i adaptat a les seves necessitats, tot garantint la continuïtat de la cura entre els diferents àmbits assistencials.
La guia s'estructura segons els ATCS dels medicaments i en determinats subgrups incorpora una taula d'equivalents terapèutics.
A més de dades bàsiques dels medicaments, com la seva presentació o via d'administració, incorpora també enllaços al seu informe de posicionament terapèutic o notes informatives de l'Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris (AEMPS), si se'n disposa.
Aquesta guia farmacoterapèutica pretén ser una eina d'ajuda per a una selecció dels medicaments tenint en compte criteris de qualitat, seguretat i efectivitat, i adaptats a les característiques particulars d'aquests pacients, per tal de maximitzar la seva salut i la qualitat de vida.
La guia s'estructura segons els ATCS dels medicaments i en determinats subgrups incorpora una taula d'equivalents terapèutics
Els medicaments antipsicòtics són el tractament en pacients amb esquizofrènia, entre d'altres malalties.
Especialment, els antipsicòtics de segona generació s'associen amb guany de pes, alteracions lipídiques i dels nivells de glucosa, tot contribuint a una síndrome metabòlica.
La prevalença de síndrome metabòlica en pacients amb esquizofrènia és gairebé del 70% en aquells pacients amb patologies cròniques.
A més, la prevalença d'obesitat, diabetis mellitus tipus 2 i hipercolesterolèmia en pacients amb esquizofrènia s'estima en 3-5 vegades més elevada que en la resta de la població.
Aquest estudi és una revisió sistemàtica de 18 antipsicòtics i placebo en tractament agut per a esquizofrènia.
En concret, revisa l'evidència disponible per avaluar si el tractament indueix canvis en el pes corporal, l'índex de massa corporal (IMC), el colesterol total, el colesterol LDL i HDL, els triglicèrids i la concentració de glucosa.
En total, s'hi inclouen més de 25.000 pacients amb una durada mitjana de tractament de 6 setmanes.
Pel que fa al pes corporal comparat amb placebo, els rangs oscil·len entre -0,23 kg per a l'haloperidol (amb interval de confiança 95% de -0,83 – 0,36 kg) i fins als 3,01 kg per a la clozapina (1,78 – 4,24 kg).
Respecte a l'IMC, comparat amb placebo, no s'observaven canvis amb aripiprazole i haloperidol, mentre que amb l'olanzapina l'increment mitjà era d'1,07 kg/m 2.
Per al colesterol total, la clozapina mostrava els canvis més significatius, seguit d'olanzapina i quetiapina.
Per als nivells de LDL, la cariprazina mostrava menys efecte i l'olanzapina més (valor mitjà de 0,20 mmol/L).
Per a l'HDL, l'antipsicòtic amb més efecte era l'amisulprida, i per als nivells de glucosa i de triglicèrids, la clozapina.
Per tant, els efectes en la funció metabòlica varien segons l'antipsicòtic, fins i tot, alguns d'aquests fàrmacs comparats amb placebo mostraven més efectes adversos de tipus metabòlic.
Cal remarcar que els canvis metabòlics no influeixen en l'eficàcia del fàrmac.
La millora clínica del pacient pot anar associada amb aquestes efectes col·laterals.
Revisió sistemàtica de 18 antipsicòtics i placebo en tractament agut per esquizofrènia
Des del passat mes de gener, es troben disponibles, sota prescripció mèdica i amb finançament, dos fàrmacs per a la cessació tabàquica, la vareniclina i el bupropió.
No obstant això, el pacient ha de complir unes determinades condiciones, segons les indicacions del Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social.
Són diverses les funcions que el farmacèutic o farmacèutica comunitari pot exercir per tal d'ajudar el ciutadà o ciutadana que inicia un tractament d'aquest tipus.
El farmacèutic o farmacèutica comunitari és un agent de salut expert en el medicament i, per la seva accessibilitat i disponibilitat amb la ciutadania, imprescindible en la cessació tabàquica.
Segons dades d'un estudi de la SEFAC, un 25% de les persones que tenen intenció de deixar de fumar es dirigeix en el seu primer intent al farmacèutic o farmacèutica comunitari.
En un segon intent, un 40%, i en el tercer intent, fins a un 47%.
El compliment terapèutic és imprescindible per mantenir els resultats de cessació com a mínim un any.
El document detalla una intervenció farmacèutica breu en el tabaquisme, ja que l'abordatge de la cessació també ajuda a la fidelització del pacient, a més d'establir relacions transversals amb altres professionals sanitaris.
El farmacèutic o farmacèutica comunitari és un agent de salut expert en el medicament
Saber quan i com tractar als pacients guanya importància en un entorn on, en els darrers anys, s'observa un notable increment de la polimedicació
La presa de decisions compartida suposa un canvi en la relació entre metge i pacient
Comparació versus la pràctica clínica
Aquest és el cercador de les guies clíniques del National Institut for Health and Clinical Excellence (NICE) britànic
El Butlletí d'Informació Terapèutica (BIT) és una publicació periòdica sobre medicaments i farmacoteràpia
Portal web per a accedir al contingut de les guies de pràctica clínica, entre d'altra informació
Alguns estudis no han trobat diferències entre opioides, no-opioides i fins i tot, tractament no farmacològic en la resolució del dolor
Codeïna, tramadol o oxicodona sovint s'empren per al tractament del dolor crònic no oncològic, tot i que no hi ha evidència que siguin efectius en tractaments crònics i no s'haurien de considerar de primera línia.
Alguns estudis no han trobat diferències entre opioides, no opioides i, fins i tot, tractament no farmacològic en la resolució del dolor.
Aquest resultat recolza les conclusions d'una metanàlisi i revisió sistemàtica, on es conclou que els opioides (incloent-hi oxicodona, morfina, fentanil i tramadol) mostraven un efecte analgèsic discret a curt termini i, a llarg termini, no existia evidència d'efectivitat.
A més, el seu ús continuat s'associa amb nombrosos efectes adversos i interaccions.
Aquest efecte s'incrementa en el cas de la gent gran, generalment amb comorbiditats i polimedicació.
Quan es prescriuen de forma continuada, augmenta, a més, el grau de tolerància i dependència, però també d'hiperalgèsia, tot i que sovint són els factors psicològics els que influencien la sensació de dolor i el grau de tolerància.
La principal causa de reducció en la qualitat de vida en aquests pacients és el canvi de l'estat d'ànim, i no el dolor en si.
El punt clau per al maneig del dolor és entendre i empatitzar amb el pacient i, amb ell, fer-li entendre que haurà de conviure amb el seu dolor,i trobar-hi mètodes perquè es vegi menys afectat pel seu dolor, sense necessitat de centrar-se en la intensitat del dolor.
Cal individualitzar el tractament per a cada pacient, fent èmfasi en els tractaments no farmacològics, incloent-hi tractaments farmacològics si estan indicats per a aquell tipus de dolor i per als quals existeix evidència.
Cal individualitzar el tractament, emfatitzant en els tractaments no farmacològics
Estudi de la Universitat de Lisboa
Avaluació de l'impacte global de les polítiques de despesa farmacèutica del govern portuguès utilitzant dades mensuals des de gener del 1995 a l'agost de 2008.
En aquest període es va augmentar el copagament i es van reduir els preus determinats administrativament.
A més, es va promoure el consum de medicaments genèrics.
La conclusió de l'estudi és que les mesures van ser, en general, poc efectives.
De fet, la introducció de preus de referència va tenir un efecte transitori de menys d'un any, i el creixement històric de la despesa a Portugal es va reprendre de seguida.
Avaluació de l'impacte global de les polítiques de despesa farmacèutica del govern portuguès
L'informe d'Audit Commission, l'ens del govern britànic que s'encarrega de protegir el tresor públic, ha analitzat la reducció de la despesa en tractaments de baix valor clínic a l'Atenció Primària
L'informe d 'Audit Commission, l'ens del govern britànic que s'encarrega de protegir el tresor públic, ha analitzat la reducció de la despesa en tractaments de baix valor clínic a l'Atenció Primària.
L'objectiu dels centres d'atenció primària britànics ( Primary Care Trusts, PCT) és estalviar i invertir els diners que es destinaven a aquests tractaments en altres serveis amb millors resultats clínics.
Per aconseguir-ho, Audit Comission ha desenvolupat una eina per ajudar els centres a reduir el dèficit de manera local.
Aquest document exposa els progressos que s'han aconseguit tot assegurant el més alt nivell de qualitat del National Health Service (NHS)
La síndrome del còlon irritable és una de les afeccions modernes més complicades de diagnosticar
La síndrome del còlon irritable és una de les afeccions modernes que més costa de diagnosticar, ja que tot just s'està començant a comprendre.
El Departament de Salut dels Estats Units ha publicat una guia on es tracen les línies mestres per a un tractament eficaç d'aquesta afecció.
En el document es detalla com és el quadre clínic típic d'una persona que pateix còlon irritable, i a més hi apareixen taules on es detallen els tractaments farmacològics que estan resultant més eficaços.
També ofereix una possible classificació dels diferents tipus de síndrome en funció de la intensitat dels símptomes i de com es presenten.
Guia on es tracen les línies mestres per a un tractament eficaç d'aquesta malaltia
Entre aquestes malalties, es poden trobar des de diferents tipus de leucèmia poc comuns fins a trastorns genètics
Si es cerca informació sobre malalties minoritàries, l' European Medicines Agency (EMA) disposa d'una llista àmplia de totes aquestes afeccions i de les substàncies actives existents per combatre-les.
Entre aquestes malalties, es poden trobar des de diferents tipus de leucèmia poc comuns fins a trastorns genètics.
En una llista s'exposen aquestes malalties i en diverses columnes s'especifiquen les substàncies actives que poden servir per al tractament, el nom comercial com a medicament, i s'informa de la data de valoració i si finalment l'avaluació va ser positiva o la substància va ser retirada.
El Committee for Orphan Medicinal Products (COMP) de l'EMA és l'encarregat de designar una companyia farmacèutica perquè rebi els incentius de la Unió Europea, amb l'objectiu de desenvolupar un medicament per tractar alguna de les malalties estranyes existents.
L'European Medicines Agency (EMA) disposa d'una llista àmplia d'aquestes malalties
Aquest manual es dirigeix als professionals de salut
El govern britànic va enfortir els sistemes de gestió de medicaments d'especial control per reduir al mínim els riscos per a la seguretat del pacient en cas d'ús inadequat, tal com disposa la Llei de Salut ( Health Act) de 2006 del Parlament anglès.
Aquest manual es dirigeix als professionals de salut responsables ( accountable officers, AO) i al personal de suport en atenció primària, atenció especialitzada, serveis d'ambulància, serveis de salut mental i hospitals.
L'objectiu és ajudar-los en la tasca de monitoratge de l'ús de medicaments d'especial control dins la seva organització i en la gestió segura i efectiva d'aquests fàrmacs.
La guia posa èmfasi en els requisits legals i fa recomanacions al respecte.
Aqusta guia presenta els requisits legals i fa recomanacions
L'ACSA ha publicat aquesta nova versió del manual
Estudi observacional retrospectiu (maig 2007 - abril 2010) que analitza el procés de selecció i d'avaluació de nous medicaments
Consulteu tota la informació disponible
Des de fa 16 anys, el Grup d'experts de la sida (GeSIDA) i el Pla Nacional sobre la Sida (PNS) editen conjuntament el document de consens sobre el tractament antiretroviral (TAR) en adults amb VIH
Informe AEMPS sobre l'ús de medicaments antidepressius a Espanya dels anys 2000 al 2013
La població pediàtrica forma part d'un grup de pacients especials ateses les seves particularitats
El programa centra la seva intervenció en el desenvolupament d'un servei de Seguiment Farmacoterapèutic (SFT) a través de l'oficina de farmàcia
Diversos estudis han avaluat l'ús de la digoxina
L'estudi que aquí es presenta analitza la informació farmacogenòmica dels medicaments aprovats per l'EMA des de 1995
La mucopolisacaridosi tipus II (MPS II) o síndrome de Hunter és una malaltia per dipòsit lisosomal produïda pel dèficit d'un enzim implicat en el metabolisme dels glicosaminoglicans
El programa ADHIÉRETE té per objectiu avaluar l'adherència al tractament en uns determinats supòsits
La malaltia de Fabry és una malaltia lisosomal hereditària, lligada al cromosoma X, que freqüentment afecta el sistema cardíac, renal i nerviós
Valoració sobre si aquests pacients podrien beneficiar-se d'un major control de la pressió arterial amb l'ús d'un sistema combinat d'autogestió
Es tracta d'un assaig clínic fase III, multicèntric, en 16 països diferents, aleatoritzat (1:1:1), controlat, que compara pembrolizumab amb ipilimumab (tractament estàndard) en melanoma avançat
Aspirina i reducció del risc de mortalitat associat a càncer de pulmó
Factors potencials que determinen l'efectivitat comparada d'un nou medicament per càncer de mama a Anglaterra, Espanya i Suècia
Espanya és un dels països que té un índex de consum d'antibiòtics per habitant més elevat
La polimedicació és un fet freqüent, especialment, en la tercera edat.
Un dels reptes de l'atenció sanitària és que els pacients facin un ús òptim de la medicació, per tal d'evitar reaccions adverses, hospitalitzacions i mortalitat
Un dels reptes més grans per disposar d'una bona seguretat del pacient actualment té lloc entre la transició de l'alta hospitalària i la primera visita a l'atenció primària
Calen intervencions destinades a efectuar una prescripció més objectiva, tot tenint en compte la variabilitat interpersonal