La Comissió Jurídica Assessora ha d'intervenir preceptivament en els expedients de modificació de la divisió comarcal amb el seu informe que juntament amb el de la Comissió de Delimitació Territorial permetrà al Govern de la Generalitat presentar al Parlament un Projecte de llei per a la modificació de la divisió comarcal aprovada inicialment segons es determina en la disposició transitòria primera en relació amb el que estableixen els articles 4 5 i 6 de la Llei 6/1987.
D'acord amb el que es determina en l'article 13 de la Llei 3/1985 de reorganització de la Comissió Jurídica Assessora la funció d'assessorament de la Comissió ha de concretar-se en la valoració dels aspectes procedimentals sense poder estendre's en judicis polítics ni d'oportunitat.
De la lletra i de l'esperit del capítol I del títol II de la Llei 6/1987 es desprèn el reconeixement palès que es fa del principi d'autonomia municipal que tant la Constitució espanyola (art. 140) com l'Estatut de Catalunya (art. 5) proclamen; i si el Parlament en aprovar la Llei 8/1987 municipal i de règim local de Catalunya va tenir ben present –segons es llegeix en l'exposició de motius– que s'havia de dotar els municipis de Catalunya d'àmbits competencials propis de la capacitat necessària per a gestionar i representar els interessos de la col·lectivitat respectiva de suficiència financera i de la capacitat d'autoorganització és evident que s'havia de deixar la via legal oberta perquè els ens municipals fessin escoltar el seu criteri a l'hora de la respectiva adscripció a la comarca dins del marc de l'ordenament legal i de la subordinació als interessos generals.
Perquè la comarca a Catalunya no serà mai una realitat artificial i buida tant pel sentiment que neix d'arrels històriques ben endinsades en l'essència del nostre poble com pel fet que el legislador li ha donat un contingut «d'interès supramunicipal» (art. 82 Llei 8/1987) la qual cosa fa que els municipis hagin de gaudir de l'oportunitat de fer conèixer la comarca que respon millor a les seves particularitats geogràfiques i a la seva activitat econòmica per tal d'aconseguir que els municipis amb característiques socials i històriques comunes permetin la materialització dels principis d'eficàcia descentralització i prestació dels serveis (art. 2 a) i b) de la Llei 6/1987).
Aquests principis bàsics inspiren el procediment per a establir en fases correlatives la divisió comarcal de Catalunya: la consulta prèvia a tots els municipis de Catalunya per a donar-los l'oportunitat de fer sentir les seves preferències i les raons en què les fonamenten; la proposta de modificacions territorials que consideri necessàries la Comissió de Delimitació Territorial; el judici de legalitat de la Comissió Jurídica Assessora; el Projecte de llei que presentarà el Govern al Parlament i la decisió final d'aquest com a titular de la potestat legislativa.
La consulta municipal es va fer a tots els municipis d'arreu de Catalunya.
Els termes de la consulta eren ben clars i inequívocs.
Tots els ens locals destinataris es podien adonar bé del que havien de decidir.
Uns varen contestar en sentit positiu; d'altres s'hi mostraven contraris i els que no respongueren sabien que el seu silenci suposava la conformitat.
La lectura de les actes que reflecteixen el treball de la Comissió de Delimitació Territorial acredita l'objectivitat de la seva actuació i la sol·licitud o la recerca de dades dels municipis interessats i en garanteix la participació.
És important destacar la cura que s'ha tingut per a assegurar que els quòrums tant per a la seva constitució com per a la presa d'acords compleixin els requisits dels articles 5.3 de la Llei 6/1987 i 15 i 16 del Decret 282/1987.
La Comissió de Delimitació ha tingut en compte aquestes consideracions i aquests principis esmentats en els fonaments anteriors.
En tots els casos concrets comarca per comarca s'han fet constar les raons que ha considerat la Comissió tant per a acceptar les peticions com per a desestimar-les i encara ajornar-les tenint present el futur desenvolupament del mapa de Catalunya en regions o vegueries.
V. En resum la proposta de la Comissió de Delimitació estableix:
Atendre les peticions de canvi de comarca de: la Molsosa (Solsonès); Arbolí (Baix Camp); Sant Jaume d'Enveja (Montsià); Esplugues de Llobregat i Sant Just Desvern (Baix Llobregat); Bonastre i Masllorenç (Baix Penedès); Vallfogona de Riucorb (Conca de Barberà); Alfarràs i la Portella (Segrià); Montesquiu Sant Quirze de Besora Santa Maria de Besora i Vidrà (Osona); Montornès de Segarra (Segarra); Caldes de Montbui (Vallès oriental); Garidells (Alt Camp); Castellet i la Gornal Olesa de Bonesvalls i Begues (Alt Penedès).
Denegar les peticions de: Aiguamúrcia (Alt Camp); Calonge Palafrugell i Vall-llobrega (Baix Empordà); la Granadella (Garrigues); Girona Salt i Sarrià de Ter (Gironès) –respecte a la modificació de l'entorn metropolità de Girona–; Pradell de la Teixeta i la Torre de Fontaubella (Priorat); Llardecans (Segrià) –modificació de comarca de les Garrigues–; Anglès i Caldes de Malavella (Selva) i Sant Llorenç de Morunys (Solsonès).
La Comissió de Delimitació no es va pronunciar respecte a la creació de noves comarques fins a tenir estudiat el marc regional.
Si bé en alguns casos es recomana una certa descentralització.
Aquesta Comissió analitzada l'acurada proposta que ha fet la Comissió de Delimitació Territorial de les modificacions territorials de la divisió comarcal de Catalunya la considera ajustada a la normativa vigent i per tant es pot elevar al Govern de la Generalitat als efectes de la disposició transitòria primera de la Llei 6/1987 de 4 d'abril.