projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La Giardiasi és una zoonosi produïda per la infestació d'un paràsit protozou: Giardia lamblia, també conegut com a G. intestinalis i com a G. duodenalis.
La forma infectant d e G. lamblia és la forma quística, resistent al medi ambient i als sucs gàstrics.
Contaminen els aliments mitjançant la manipulació directa de persones portadores o mitjançant aigües contaminades amb restes fecals.
Els aliments implicats són, per tant, els vegetals i els que experimenten manipulacions complexes i després no són tractats tèrmicament (amanides).
També són freqüent els brots de transmissió hídrica per ingestió d'aigua contaminada amb quists o activitats en aigües recreatives (piscines, llacs).
Les GPCH són elaborades pels diferents sectors alimentaris de manera voluntària, a través de les associacions que els representen, i validades per l'Autoritat Competent.
La validació per part de les autoritats competents és un pas per garantir que en l'elaboració de les GPCH s'han consultat a totes les parts els interessos de les quals poden veure's afectats, s'han tingut en compte els codis de pràctiques del Codex Alimentarius i les recomanacions previstes al Reglament d'higiene dels productes alimenticis, i que els continguts són viables pel sector i adequats per donar compliment a les obligacions de les empreses en quan a requisits generals i específics d'higiene i al sistema APPCC.
Està previst que puguin haver GPCH d'àmbit europeu i d'àmbit estatal.
Per facilitar i potenciar l'elaboració de les GPCH la Agència Catalana de Seguretat Alimentària (ACSA) ha elaborat un document on s'estableixen els continguts mínims que han de contemplar les GPCH per ser validades per l'administració: Recomanacions per a l'elaboració d'una GPCH: Continguts minims.
Aquest ha de ser un document de referència perquè els gremis i associacions de petites i mitjanes empreses puguin elaborar les seves GPCH.
Les associacions sectorials que estiguin interessades en disposar d'una GPCH han de manifestar el seu interès i compromís amb el projecte a l'ACSA o a qualsevol altra administració o Departament de la Generalitat de Catalunya amb competències en seguretat alimentària.
Després d'una primera reunió per aclarir els objectius i l'abast del document, les associacions sectorials han d'elaborar la seva pròpia GPCH seguint els criteris del document esmentat.
Els sectors presenten el document a l'ACSA qui el revisa i sotmet a l'observació dels altres Departaments i administracions públiques amb competències en seguretat alimentària i que tinguin relació directa o indirecta amb el sector.
Es discuteixen amb les associacions les observacions o consideracions al document i finalment es valida.
La publicació i difusió de les GPCH l'ha de realitzar cada associació sectorial entre els seus membres i s'ha d'acompanyar d'un programa de formació i publicitat del projecte.
En tot aquest procés compten amb la col·laboració de les administracions que han participat en la validació del document i que al seu torn fan la difusió del mateix entre els inspectors responsables del control sanitari del sector.
La Comissió Europea ha publicat un registre amb les referències de les Guies de Pràctiques Correctes d'Higiene que, fins a dades actuals, han estat elaborades pels diferents Estats Membres.
Escherichia coli és un bacteri gramnegatiu, en forma de bacil que pertany a la família Enterobacteriaceae.
Està present de forma natural a l'intestí de tots els éssers humans i els animals de sang calenta La majoria de les soques de E. coli no són perilloses.
No obstant això, algunes soques fabriquen toxines, anomenades verotoxines o toxines de tipus shiga, que poden causar trastorns greus a les persones.
Aquestes soques reben noms diferents: E. coli verotoxígenes (ECVT), E. coli productores de toxines shiga (STEC) o E. coli enterohemorràgiques (ECEH).
L' E. coli O157: H7 és el serotip d' E. coli productor de toxina Shiga més important pel seu impacte en la salut pública, però hi ha també altres serotips freqüentment implicats en brots i casos esporàdics com E. coli O104: H4.
La majoria dels brots d' E. coli productor de toxina Shiga s'associen a productes de carn picada crua o poc cuinada, a llet crua i a vegetals, la fruita i l'aigua contaminats amb fems.
Encara que en la majoria dels casos la malaltia es cura espontàniament pot arribar a posar en perill la vida, per exemple quan dóna lloc a la síndrome hemolítica urèmica, especialment en nens petits i a la gent gran.
L' E. coli es destrueix coent els aliments fins que totes les parts arribin a una temperatura de 70°C o més.
Per prevenir la infecció cal aplicar mesures de control en totes les etapes de la cadena alimentària, des de la producció agropecuària a la granja fins a l'elaboració, fabricació i preparació dels aliments en les cuines tant d'establiments comercials com de les llars.
L'ús de les herbes d' efhedra i els preparats procedents del gènere Ephedra en els aliments està prohibit d'acord al Reglament (UE) 2015/403 de la Comissió d'11 de març de 2015 que modifica l'annex III del Reglament (CE) núm. 1925/2006 del Parlament Europeu i del Consell pel que fa al gènere Ephedra i a Yohimbe [ Pausinystalia yohimbe (K. Schum) Pierre ex Beille].
L'annex III del Reglament (CE) núm. 1925/2006 sobre l'addició de vitamines, minerals i altres substàncies determinades als aliments, recull les substàncies que tenen prohibit, restringit o subjecte a control comunitari el seu ús en els aliments:
Les herbes d' Ephedra i els preparats procedents del gènere Ephedra es troben a la Part A ("Substàncies prohibides") de l'annex III del Reglament (CE) núm. 1925/2006.
L'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA) va avaluar el 2013 la seguretat del gènere Ephedra per a l'ús en aliments.
L'EFSA va constatar que aquestes herbes es consumien en forma de complements alimentosos, que es venien per mitjà d'Internet, i que s'utilitzaven per millorar el rendiment esportiu o per aprimar-se.
L'EFSA va manifestar que no podia arribar a establir una ingesta segura d'aquestes herbes per manca de dades adequades.
També va considerar que l'exposició als alcaloides totals d' Ephedra o a l'efedrina podria produir importants efectes adversos en el sistema cardiovascular i el sistema nerviós central, com ara hipertensió arterial i infart, els quals es podrien reforçar en combinació amb la cafeïna. ( Scientific opinion on safety evaluation of Ephedra species for use in food EFSA Journal 2013;11(11):3467).
L'Encefalopatia espongiforme bovina (EEB) és una malaltia del boví que pertany a un grup de malalties anomenat encefalopaties espongiformes transmissibles (EET) que afecten el cervell i el sistema nerviós dels éssers humans i animals.
Les malalties es caracteritzen per una degeneració del teixit cerebral donant-li una aparença similar a una esponja.
La EEB va ser diagnosticada per primera vegada el 1986.
Des de 1989, la Comissió Europea i dels Estats membres de la UE han posat en marxa una àmplia sèrie de mesures per gestionar el risc d'encefalopatia espongiforme bovina a la Unió Europea (UE).
EEB es pot dividir en EEB clàssica i l'EEB atípica.
En l'actualitat només l'agent infecciós que causa EEB Clàssica s'ha demostrat que és transmissible als éssers humans.
L'EEB Clàssica va ser diagnosticada per primera vegada al Regne Unit en 1986.
Va ser primer un problema europeu i més tard es va convertir en un problema mundial que afectava al boví.
Els estudis epidemiològics suggereixen que la font d'aquesta malaltia va ser l'alimentació del boví preparada a partir de teixits d'animals infectats amb l'EEB, com ara el cervell i la medul·la espinal.
Els símptomes comuns de l'EEB clàssica en el bestiar inclouen canvis de comportament, falta de coordinació, dificultat per caminar o de peu, disminució de la producció de llet i pèrdua de pes.
No obstant això, la malaltia també s'ha detectat en animals que mostren cap símptoma.
L'agent infecciós (prió) que causa EEB en el boví pot ser transmesa als éssers humans a través del consum de carn contaminada que causen la malaltia-Jakob Creuzfeldt variant, que va ser diagnosticat per primera vegada el 1996.
Un prió és una forma anormal d'una proteïna (coneguda com PrP c ).
Els teixits bovins on s'han detectat prions són les amígdales, el timus, els ulls, l'encèfal, la medul·la espinal, la melsa, el mesenteri i l'intestí prim.
Aquests teixits (coneguts com a Material específic de risc - MER ) s'han eliminat de la cadena alimentària a les zones on hi ha EEB.
La Comissió Europea i els Estats membres de la Unió Europea (UE) han adoptat una sèrie de mesures per gestionar el risc de EET a la Unió Europea.
Hi ha una gran legislació per protegir els humans i els animals d'aquestes malalties.
Des de maig de 1998, s'han implementat mesures de vigilància a escala de la UE.
Dos cestodes de gèneres diferents causen una zoonosi crònica.
L'hoste definitiu són els carnívors, que mentre alberguen el cuc viu adult (3-6 mm) al seu intestí prim dispersen diàriament centenars d'ous microscòpics amb les femtes, que poden contaminar aigua i aliments que seran el vehicle d'infecció per a l'ésser humà en ingerir-los sense cocció prèvia.
En el cicle domèstic d' E. granulosos participa del gos com a hoste definitiu, i l'oví, el boví, els cérvols, els porcs i els cavalls com a hostes intermediaris, i ocasionalment, la fauna silvestre.
El factor de risc per a l'ésser humà és el contacte directe o indirecte amb les femtes de gos per contacte estret amb l'animal, o per contaminació aèria o alimentària (aigua i aliments).
El cicle selvàtic ( E. multilocularis ) té com a hoste definitiu la guineu.
L' E. coli O157: H7 és un serotip d' E. Coli productor de la toxina Shiga (ECTS) i produeix brots que, si bé no són freqüents, poden ser greus.
S'associa al consum de preparats carnis (carn picada, hamburgueses, salsitxes) de carn de vedella o de porc, poc cuinats o recontaminats a partir de producte cru.
També s'ha associat al consum de productes carnis curats, suc de poma no pasteuritzat, iogurt, formatge, llet, fruites i vegetals (brots de soja i enciam).
A principis del maig del 2011 a Alemanya va tenir lloc un gran brot de toxiinfecció per un E. coli enterohemorràgic d'un serogrup poc habitual (O104: H4) i productor de toxina Shiga.
El 27 de juliol del 2011 les dades oficials eren de 3.785 afectats a Alemanya, dels quals 733 van presentar síndrome hemoliticourèmica (SHU) i 45 van morir.
Tot i que hi va haver casos a tots els estats federals d'Alemanya, la majoria (el 75%) es van notificar en quatre länder del nord (Schleswig-Holstein, Hamburg, Rin del Nord-Westfàlia i Baixa Saxònia).
Dotze països europeus més (entre ells Espanya) i els Estats Units d'Amèrica van notificar afectats, tots ells associats a viatges a Alemanya o persones relacionades.
A Europa es van notificar un total de 3.910 casos, 782 dels quals amb SHU, i 46 defuncions.
L'Institut Robert Koch va declarar oficialment el final del brot el 26 de juliol del 2011, després de més de tres setmanes sense nous casos.
El brot va presentar característiques epidemiològiques distintives, amb més del 80% de casos en adults majors de 20 anys i predomini de dones (70%), i un 25% d'incidència de SHU.
El genoma de l' E. coli O104: H4 aïllat del brot alemany es distingeix d'altres soques O104: H4 pel fet que conté un pròfag portador del gen de la toxina Shiga 2 i una sèrie de factors de resistència a antibiòtics i de factors de virulència addicionals.
A França també es va notificar, a finals de juny del 2011, un brot relacionat amb l'alemany, causat per l' E. coli O104: H4.
El grup de treball creat a l'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA) per coordinar la investigació de l'origen dels brots d' E. coli O104: H4 a França i Alemanya ha posat de manifest que un lot de llavors de fenigrec o alfolba (Trigonella foenum-graecum) importat d'Egipte i utilitzat per produir germinats de llavors és el vincle més probable entre els dos brots.
Anteriorment s'havien descrit casos esporàdics causats per l' E.coli O104: H4 Stx2/Vtx2-positiu, aïllat en pacients a Europa.
Alguns d'aquests aïllaments eren E. coli enteroagregatiu (ECEA), E. coli productor de toxina Shiga (ECTS) o E. coli verotoxigen (ECVT).
Per evitar efectes adversos, la persona intolerant o al·lèrgica al gluten ha de consumir durant tota la seva vida aliments que no continguin.
Per tant és important saber si l'aliment que vol consumir conté o no gluten que pot haver-se incorporat com ingredient, com additiu, com suport d'additius i aromes o bé com impuresa.
És important llegir atentament l'etiquetatge dels productes alimentaris.
En el cas d'aliments sense envasar, tant en restauració com en venda el detall, s'ha de sol·licitar la informació sobre la presència o no de gluten en els aliments.
Els aliments per a persones intolerants al gluten només poden portar les següents declaracions a l'etiquetatge:
A casa hi ha el perill de la contaminació encreuada, procediment pel qual un aliment que no conté gluten l'incorpora a la seva composició pel contacte amb aliments, restes d'aliments, estris, etc. que sí el contenen.
Per evitar-la cal seguir unes pautes bàsiques a cuina i taula:
Els helmints són cucs paràsits que tenen cicles complexos i produeixen malalties en les persones quan aquestes actuen com a hostes intermediaris o definitius.
La forma infestant pot presentar-se lliure en el medi o estar integrada en teixits de l'hoste intermediari; aquest fet és rellevant a l'hora de determinar la forma de transmissió a través dels aliments.
Són importants, des d'aquest punt de vista, els cestodes Taenia solium, Taenia saginata i Diphyllobotrium latum, i els nematodes dels gèneres Trichinella, Anisakis, Strongyloides, Ascaris, Capillaria i Trichuris.
La intoxicació per azaspiràcids ( azaspiracid shellfish poisoning, AZP ) és una malaltia produïda per biotoxines marines degut al consum de mol·luscs bivalvs contaminats amb azapiràcides (AZA) integrades per uns 20 anàlegs de les quals les més importants són AZA 1, AZA 2 i AZA 3.
Aquestes biotoxines provoquen una síndrome tòxica que es caracteritza en éssers humans pels símptomes com ara nàusees, vòmits, diarrees greus i espasmes d'estómac (similars als de les intoxicacions diarreiques per mariscs, DSP).
Des de 1996, s'han identificat diversos incidents d'AZP a Irlanda i també s'han detectat en mol·luscs a Noruega i traces a França i Espanya.
La intoxicació neurològica o neurotòxica ( neurotoxic shellfish poisoning, NSP ) és una malaltia produïda per biotoxines marines degut al consum de mol·luscs bivalvs contaminats per brevetoxines polièters.
Aquestes biotoxines marines són produïdes per un dinoflagelal·lat, Gymnodinium breu (també anomenat Ptychodiscus breu ) (alga unicel·lular).
Les brevetoxines són tòxiques per a peixos, mamífers marins, aus i éssers humans, encara que no per als mariscs.
Cursa amb paràlisi lleugera dels membres, símptomes gastrointestinals i broncoespasme.
La intoxicació paralitzant (PSP) és una malaltia produïda per biotoxines marines degut al consum de mol·luscs bivalvs contaminats per saxitoxines (biotoxines marines) i els seus derivats.
Aquestes biotoxines marines són produïdes per dinoflagel·lats dels gèneres Alexandrium, Gymnodinium, Gonyaulax, i Pyrodinium ( algues unicel·lulars ).
El consum de marisc alimentat amb aquestes algues produeix alteracions neurològiques i els símptomes inclouen: formigueig, cremor, entumiment dels llavis i puntes dels dits, atàxia, somnolència i dificultat de la parla, provoquen la paràlisi de les extremitats en un grau que depèn del tipus de toxina implicada, la quantitat ingerida i la capacitat per eliminar-la i pot arribar a produir paràlisi respiratòria.
La intoxicació amnèsica ( amnesic shellfish poisoning, ASP ), també coneguda com a intoxicació per àcid domoic (DAP) és una malaltia produïda per biotoxines marines degut al consum de marisc contaminat per una fitotoxina que actua com a agonista de l'àcid glutàmic, neurotransmissor del sistema nerviós central.
Els mariscs (mol·luscs bivalves, gastròpodes, crancs, llagostes i altres) acumulen fitotoxines per filtració directa de les cèl·lules del plàncton o en alimentar directament amb organismes contaminats.
Es troba en certes varietats de la diatomea nitzschia i provoca alteracions digestives, i en casos greus mareig, desorientació, pèrdua de memòria, alteracions respiratòries i coma.
La intoxicació diarreica ( diarrhoeic shellfish poisoning, DSP ) és una malaltia produïda per biotoxines marines degut al consum de mol·luscs bivalvs contaminats per enterotoxines produïdes per dinoflagel·lats dels gèneres Dinophysis i Prorocentrum.
Almenys s'han identificat 7 toxines, entre elles, l'àcid ocadoic, les dinofisistoxines, les pectenotoxines i yesotoxines.
Ingerides amb els mol·luscs, provoquen símptomes gastrointestinals (diarrea, vòmits, dolor abdominal) que apareixen entre la mitja hora i unes poques hores després del seu consum, produint disfuncions gastrointestinals.
La ingesta diària admissible (IDA) és una estimació de la quantitat d'una substància en els aliments que pot ser consumida diàriament, al llarg de tota la vida, sense presentar un risc apreciable per a la salut.
Generalment s'expressa en mil·ligrams de substància per quilogram de pes corporal i s'aplica a substàncies químiques com ara additius alimentaris, residus de plaguicides i medicaments veterinaris.
Actualment Europa es veu afectada pel virus de la Influença Aviària d'Alta Patogenicitat (IAAP), H5N8.
La influença aviària és una infecció viral altament contagiosa de les aus silvestres i domèstiques.
És probable que provoqui una quantitat extremadament gran de mortalitat animal i, per tant, pèrdues econòmiques significatives.
És una malaltia animal de declaració obligatòria segons l'Organització Mundial de Sanitat Animal (OIE).
D'acord amb el Centre Europeu de Control i Prevenció de Malalties (ECDC) el virus de la influença aviària altament patògena (H5N8) és un virus que afecta a les aus sense cap risc específic per als éssers humans.
En tot el món, no s'ha detectat cap cas d'infecció en humana per aquesta soca.
Per tant, l'ECDC conclou que el risc de transmissió a la població a Europa es considera que és molt baix.
No hi ha evidències que suggereixin que el consum d'aus de corral o d'ous pugui transmetre el virus d'influença aviària als humans (OIE).
Des de l'any 2003, i d'acord amb la normativa europea, el Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP) disposa d'un programa de vigilància i prevenció per a la detecció de possibles casos d'influença aviària a les explotacions agrícoles i a les aus salvatges.
La inspecció veterinària de les aus vives prèvia al sacrifici, i de les canals als escorxadors, que realitzen els serveis veterinaris de Salut Pública del Departament de Salut impedeix la possible entrada a la cadena alimentària d'aus malaltes.
Podeu fer seguiment de la situació a Catalunya de la Influença aviària al següent enllaç: http://agricultura.gencat.cat/ca/ambits/ramaderia/sanitat-animal/dar_programes_sanitaris_aviram/dar_influenca_aviaria/dar_situacio_actual/dar_situacio_catalunya/
La guixa ( Lathyrus sativus ) és un llegum pertanyent al gènere Lathyrus, que es cultiva a l'Índia, Etiòpia, països de la conca Mediterrània i a Sud-amèrica.
La seva farina s'utilitza tant per a consum humà com per a consum animal.
També s'ha conreat en alguns països europeus, entre els quals destaca Espanya, i s'ha implantat amb gran auge en zones semiàrides del sud-oest australià.
El 15 de gener de 1944 es va publicar un decret sobre la prohibició de la comercialització de les guixes i els productes que se'n deriven, després d'identificar aquest llegum com el causant d'una malaltia anomenada latirisme, que es va fer especialment patent a Espanya durant la situació de fam generalitzada que es va viure a la Guerra Civil.
Infografia cronològica sobre les principals crisis alimentàries entre 1978 i 2013.
S'entén com a crisi alimentària una situació extraordinària de pèrdua de confiança de la ciutadania o d'alarma social en l'àmbit de la seguretat alimentària que pot estar associada, o no, a l'existència d'un risc real per a la salut de les persones.
Les sortides fora de l'entorn escolar estan considerades una gran eina educativa relacionada amb les activitats vivencials.
Algunes vegades impliquen passar el dia fora de l'escola i, per tant, haver de portar l'esmorzar i el dinar a la motxilla.
S'ofereixen un seguit de recomanacions per fer del pícnic un àpat saborós, segur i saludable.
Document elaborat per l'Agència de Salut Pública de Catalunya, amb el suport de l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària i el Departament d'Ensenyament.
Moltes empreses realitzen tastos gratuïts d'aliments com a promoció comercial.
Per a la preparació i presentació d'aquestes tastos s'han de seguir pràctiques correctes per garantir la seva seguretat.
Cal tenir en compte, sobretot, el temps màxim d'exposició dels aliments a temperatura ambient, conèixer els ingredients al·lergògens per informar als consumidors al·lèrgics i complir amb les bones pràctiques higièniques.
Amb una bona hidratació, el cos s'autoregula i pot reduir la gravetat del mal de cap, del cansament i de la pèrdua de concentració.
L'aigua ha de ser la beguda principal al llarg del dia, sobretot quan es fan activitats esportives, ja que té un important paper regulador per a l'organisme.
És recomanable que estigui sempre present en tots els àpats i que els infants hi puguin accedir fàcilment, sobretot a l'estiu.
Els organismes genèticament modificats (OGM) són aquells el material genètic dels quals s'ha modificat usant tècniques modernes d'enginyeria genètica, per conferir-los una propietat determinada.
Quan la modificació consisteix en la introducció d'un gen procedent d'una altra espècie s'anomenen organismes transgènics.
Els aliments genèticament modificats (AGM) es poden classificar en:
Infografia amb consells pràctics per la dosificació i ús del lleixiu per a la desinfecció de vegetals a la restauració.
La desinfecció de vegetals amb lleixiu és una pràctica recomanada en la restauració per reduir-ne la presència potencial de patògens.
Aquesta infografia dona consells pràctics per a una dosificació i utilització correcta i eficaç del lleixiu en la desinfecció de vegetals.
Com hem de fer servir el lleixiu?
Aquest document, és un dossier d'informació rellevant per desenvolupar una tasca pedagògica amb relació a l'informe OMS sobre el consum de carn vermella i processada i el càncer
L'Agència Internacional de Recerca del Càncer (IARC), que és una l'entitat de l'Organització Mundial de la Salut (OMS) que cataloga agents en funció de la seva capacitat de ser cancerígens, va presentar, a l'octubre de 2015, un informe on vincula en diferents graus el consum de la carn vermella i la carn processada amb el risc de patir càncer.
L'estudi complert es va publicar el març del 2018.
Saber explicar correctament aquesta temàtica suposa un repte comunicatiu de primer ordre.
En primer lloc, perquè es tracta d'un tema complex en el qual entren en joc aspectes tècnics i científics que és necessari saber traslladar de forma pedagògica.
I aquesta pedagogia és bàsica, no només perquè parlar de la relació entre carn i càncer pot generar una alarma social sobre un aliment que és essencial; També perquè aquesta alarma pot tenir un impacte directe en els comportaments de consum ciutadans.
Però un tercer factor ens recorda la rellevància de dedicar esforços a comunicar correctament la relació entre carn i càncer, i és que es tracta d'un tema viu, sobre el qual està previst que vagin sorgint nous estudis i publicacions científiques.
Fer aquest esforç de divulgació, doncs, ens resulta útil per a futures classificacions de nous aliments o conceptes relatius a la dieta i el càncer.
Davant d'una temàtica com aquesta hem de disposar d'un coneixement sòlid que ens permeti fer una pedagogia excel·lent.