La sulfasalazina 1 és un salicilat que s'administra per via oral per al tractament de la colitis ulcerosa i de la malaltia de Crohn, amb l'objectiu d'induir la remissió en els brots aguts i per al manteniment d'aquesta remissió.
La indicació terapèutica autoritzada és "Tractament dels episodis aguts i manteniment de la remissió de la colitis ulcerosa.
Actualment, l'única especialitat amb sulfasalazina comercialitzada és Salazopyrina 500 mg comprimits (envàs amb 50 comprimits).
Segons la informació del web de l'Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris (AEMPS), des de finals de maig de 2020, hi ha desproveïment de Salazopyrina 500 mg comprimits i no hi ha notificada una data prevista de finalització del desproveïment.
S'indica que el metge o metgessa prescriptor ha de determinar la possibilitat d'utilitzar altres tractaments comercialitzats i que, en cas que no sigui possible la substitució, es pot sol·licitar la sulfasalazina de manera puntual i justificada per accés individualitzat a través del servei de medicaments en situacions especials de l'AEMPS ( https://cima.aemps.es/cima/publico/detalle.html? nregistro
Atès que no hi ha altres especialitats de sulfasalazina per via oral comercialitzades 2-5, l'alternativa disponible és la mesalazina, un altre salicilat d'administració oral per al tractament de les malalties inflamatòries intestinals.
Per al tractament de la colitis ulcerosa, els salicilats són el tractament de primera línia en la malaltia lleu-moderada.
Les guies de pràctica clínica recomanen la utilització de salicilats orals, sols o combinats amb salicilats rectals, per a la inducció de la remissió i per al manteniment de la remissió a llarg termini.
En general, es recomana que el tractament sigui indefinit i que s'utilitzin dosis > 2 g en la inducció.
Les guies solen prioritzar l'ús de mesalazina per davant de sulfasalazina, atès que sembla tenir menys reaccions adverses que la sulfasalazina i perquè disposa d'algunes formulacions d'administració diària que poden resultar més còmodes per als pacient.
Quant a la malaltia de Crohn, les guies de pràctica clínica fan recomanacions molt febles per a l'ús de salicilats orals per a la inducció de la remissió o inclús els desaconsellen, igual que per al manteniment.
Atesos els problemes de subministrament, en pacients tractats amb sulfasalazina, es recomana considerar si és possible el canvi a mesalazina.
No hi ha una equivalència establerta de dosis entre ambdós salicilats orals i, per tant, la dosi de mesalazina depèn de si es tracta d'un tractament agut del brot o del tractament de manteniment de la remissió i de quina dosi de sulfasalazina estava rebent el pacient.
Cal tenir en compte que es disposa de diferents especialitats de mesalazina oral comercialitzades i que no es pot assegurar l'equivalència de dosis de les diferents formulacions galèniques.
Així doncs, per determinar la pauta de tractament de mesalazina, s'aconsella consultar la fitxa tècnica del medicament i fer una valoració individualitzada de la situació clínica de cada pacient.
Així mateix, es recomana avaluar la resposta clínica i l'evolució de la simptomatologia per ajustar, si cal, les dosis indicades inicialment.
A la taula 1 es mostren totes les especialitat comercialitzades de mesalazina per via oral, amb les seves indicacions i posologies recomanades
Especialitats farmacèutiques orals de mesalazina i posologia recomanada per a cada indicació ( https://cima.aemps.es/cima/publico/lista.html )
Malaltia de Crohn (fase aguda i de manteniment de la remissió): 1,5 g/dia, en 3 preses.
Recentment, s'han detectat problemes de subministrament de Salazopyrina 500 mg comprimits i, de moment, es desconeix la data de restabliment del proveïment.
La indicació autoritzada a la fitxa tècnica de la sulfasalazina és el tractament dels episodis aguts i el manteniment de la remissió de la colitis ulcerosa i el tractament de la malaltia de Crohn activa.
Per a aquests pacients es pot valorar com a alternativa l'ús de mesalazina, l'altre salicilat oral disponible.
Hi ha comercialitzades diferents especialitats d'administració oral amb mesalazina, amb diferents dosis i formulacions.
Atès que no existeix una equivalència clarament establerta entre les dosis de sulfasalazina i de mesalazina i que les diferents formulacions orals de mesalazina tampoc no es poden considerar equivalents, cal sempre la valoració d'un metge o metgessa per tal d'escollir la millor opció de tractament i determinar la pauta terapèutica.