projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
El conjunt del context de la gestió de residus ha patit canvis significatius en els darrers anys, tant pel que fa als tipus i quantitats de residus generats i als seus cicles de gestió com als actors del sistema.
Alhora, el creixement progressiu del sector dels residus, la diversificació de la seva oferta i els canvis en les eines de gestió ha comportat una multiplicitat d'interaccions.
D'altra banda, la previsible finalització dels mercats de recursos a baix preu motiva un canvi d'escenari que, a curt termini, farà de la gestió dels residus un dels pilars de les polítiques d'ús eficient dels recursos.
En aquest marc, L'ARC elabora, per al període 2013-2020, nous instruments de planificació que pretenen respondre a tots aquests reptes.
En aquesta etapa, l'instrument bàsic és el Programa general de prevenció i gestió de residus i recursos de Catalunya 2013-2020 (PRECAT20) i, pel que fa a les infraestructures, el Pla territorial sectorial d'infraestructures de gestió de residus municipals de Catalunya 2013-2020 (PINFRECAT20).
Els dos instruments indicats incorporen les modificacions derivades de la consulta als membres del Consell de Direcció i dels suggeriments rebuts en el procés de participació, i que han estat presentats en el Consell de Direcció de 16 d'abril de 2014, per a iniciar la tramitació d'aprovació dels projectes de Decrets d'aquests instruments planificadors.
Amb la voluntat d'intercanviar reflexions i propostes i crear plegats un nou model de gestió, amb el màxim consens possible, l'Agència de Residus de Catalunya, amb la col·laboració de la Direcció General de Polítiques Ambientals, va obrir un procés de participació del PRECAT20 i del PINFRECAT20, entre els mesos de gener i març de 2014.
El procés s'inicià amb un seguit de sessions informatives i de debat arreu del territori català, amb l'objectiu de conèixer i prendre en consideració les opinions del món local (ajuntaments, consorcis, etc.), empreses del sector productiu i de la gestió dels residus, món associatiu (entitats ambientals i socials), sindicats, col·legis professionals, universitats i ciutadans particulars que van presentar propostes a la nova planificació plantejada.
També es podien fer aportacions a través d'un formulari web específic.
En total, es van recollir unes 1.500 aportacions, entre els més 400 participants en les sessions informatives, territorials i sectorials, i les que van arribar a través del formulari web.
D'aquestes aportacions, unes 900 han estat propostes i unes 600, comentaris.
La majoria de les propostes s'han centrat en la voluntat d'incrementar la valorització material, i en l'economia circular, baixa en carboni, i en la reducció de la generació de residus, la prevenció i la reutilització.
El 69% de les propostes s'han incorporat als documents de la nova planificació de residus.
El resultat d'aquest procés va ser presentat en la Sessió de Retorn que va tenir lloc el 12 de maig de 2014.
Millora de l'accessibilitat a les estacions de Metro i FGC
El Pla Director d'Infraestructures (PDI) 2011-2020 conté un programa específic de modernització i millora de les xarxes existents amb tres grans tipus d'intervencions a les actuals xarxes ferroviàries metropolitanes (metro, FGC i Rodalies).
Una d'elles són les actuacions de millora en infraestructura i estacions, que inclou les adaptacions pendents d'estacions a persones de mobilitat reduïda (PMR).
L'objectiu principal d'aquestes actuacions és l'adequació, com a mínim, d'un dels vestíbuls existents a cada estació per tal de fer possible el recorregut des del carrer fins a l'andana a persones amb dificultats motores.
La xarxa principal de Ferrocarrils de la Generalitat (FGC) té un total de 83 estacions, amb la incorporació de 3 noves estacions el mes de juliol de 2015 a Terrassa i unes altres 3 estacions el juliol de 2017 a Sabadell.
D'aquestes, 24 corresponen a les línies urbanes (L6, L7 i L8), 27 al Metro del Vallès (incloses les del funicular de Vallvidrera) i, les 32 restants, a la línia Llobregat- Anoia (incloses les de l'aeri d'Olesa de Montserrat a Esparreguera).
El setembre de 2013 van finalitzar les obres de millora i adaptació de l'estació de Gràcia, el desembre de 2015 s'ha adaptat l'estació de Peu del Funicular, el febrer de 2017 s'ha adaptat l'estació de Sarrià de la L6, i el setembre de 2017 l'estació de Putxet (L7), amb això tota la xarxa d'FGC està adaptada a persones amb mobilitat reduïda.
A banda, el gener de 2017, es va adjudicar el perllongament la línia Llobregat- Anoia entre Plaça Espanya i Gràcia.
FGC també gestiona els cremalleres de Núria (5 estacions) i Montserrat (3 estacions) i la línia de Lleida a la Pobla de Segur (17 estacions).
D'aquesta manera ja estan adaptades el 100 % de la xarxa principal de les instal·lacions d'FGC:
Millora de l'accessibilitat a les estacions de Metro i FGC
El Pla Director d'Infraestructures (PDI) 2011-2020 conté un programa específic de modernització i millora de les xarxes existents amb tres grans tipus d'intervencions a les actuals xarxes ferroviàries metropolitanes (metro, FGC i Rodalies):
La Llei 13/2014, de 30 d'octubre, d'accessibilitat, estableix les condicions necessàries per tal que els mitjans de transport, entre d'altres, garanteixin l'autonomia, la seguretat, la comoditat i la no discriminació de les persones amb discapacitat o amb altres dificultats d'interacció amb l'entorn.
L'article 21 disposa que les administracions públiques competents en l'àmbit del sistema de transport públic a Catalunya han d'elaborar i mantenir actualitzat un pla d'implantació progressiva de l'accessibilitat dels mitjans de transport destinats a transport públic de viatgers.
Situació actual del Pla d'adaptació a PMR
Actualment s'està treballant en l'adaptació de les estacions de l'L1, L3, L4 i L5 de metro.
Les línies L2 i L11 ja estan completament adaptades des de la seva entrada en servei, com també els trams de la L9/10 inaugurats.
La xarxa principal d'FGC ja està completament adaptada des del setembre de 2017, quan es van finalitzar les obres d'adaptació a l'estació de Putxet (L7).
La línia ferroviària de Lleida-La Pobla de Segur abasta una longitud de més de 89 quilòmetres i connecta les comarques del Segrià, la Noguera, i el Pallars Jussà, amb 17 estacions al llarg del recorregut.
La línia és titularitat de la Generalitat de Catalunya des del 2005.
Des de llavors, el Govern ha dut a terme un projecte de modernització i renovació de la línia per tal de millorar la qualitat del servei i les freqüències de pas.
Durant el primer any d'explotació del servei per part de Ferrocarrils de la Generalitat, va incrementar el nombre de viatgers en un 202%, amb 181.824 usuaris entre els mesos de juliol de 2016 i juliol de 2017.
La xifra de viatgers de 2019 s'espera que sigui superior als 250.000 usuaris.
Pel que fa a l'Índex de satisfacció del client de l'any 2018 la línia té rècord de satisfacció dels usuaris d'entre totes les línies que gestiona Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya.
El Tren dels Llacs 2019 ha tancat la temporada amb 7.039 passatgers i una ocupació del 99,53%
La línia Llobregat - Anoia uneix Barcelona amb Igualada i Manresa a través de Martorell, des d'on surten els dos ramals.
Al tram que uneix Barcelona amb Olesa de Montserrat se l'anomena Metro del Baix Llobregat.
El Pla director d'infraestructures (PDI 2011-2020)
Recull totes les actuacions en infraestructures de transport públic per al decenni 2011-2020 a l'àmbit de la regió metropolitana de Barcelona.
Un dels cinc programes d'actuacions que proposen és l'ampliació de la xarxa ferroviària (Metro i FGC) i de tramvia; com a principals fites en àmbit dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya es destaca el perllongament de la línia Llobregat Anoia fins el centre de la ciutat per l'eix de Travessera de Gràcia (L8), els perllongaments de Terrassa i Sabadell, i el projecte del llaç ferroviari d'Horta.
Programa d'ampliació de la xarxa
La Línia Barcelona-Vallès és una línia ferroviària de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) que connecta Barcelona amb el Vallès Occidental travessant la serra de Collserola.
La línia té una terminal al sud a l'estació de Plaça Catalunya cap al nord es bifurca fins a tres vegades.
Les primeres bifurcacions es troben a Barcelona i l'última al nord de Sant Cugat, per arribar fins a Sabadell o Terrassa.
El Ferrocarril de Sarrià a Barcelona, popularment conegut com a tren de Sarrià, va ser construït per la Companyia del Ferrocarril de Barcelona a Sarrià i inaugurat l'any 1863 amb tracció a vapor i ample ibèric antic (1.672 mm) per unir les dues poblacions, ja que llavors Sarrià era un municipi independent.
La línia tingué molt èxit, tot i això l'any 1874 l'empresa, per acumulació de deutes, fou absorbida per una nova societat anomenada Ferrocarril de Sarrià a Barcelona.
El 1905 s'electrificà i canvià l'ample de la via a estàndard (1.435 mm).
El Pla director d'infraestructures (PDI 2011-2020)
Recull totes les actuacions en infraestructures de transport públic per al decenni 2011-2020 a l'àmbit de la regió metropolitana de Barcelona.
Un dels cinc programes d'actuacions que proposen és l'ampliació de la xarxa ferroviària (Metro i FGC) i de tramvia; com a principals fites en àmbit dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya es destaca el perllongament de la línia Llobregat Anoia fins el centre de la ciutat per l'eix de Travessera de Gràcia (L8), els perllongaments de Terrassa i Sabadell, i el projecte del llaç ferroviari d'Horta.
Programa d'ampliació de la xarxa
Per a facilitar el transport públic per carretera, el Departament impulsa la creació de carrils específics per al bus als corredors d'entrada a Barcelona i a les entrades de les principals àrees urbanes, i la configuració de corredors preferents d'autobús d'àmbit metropolità i vies exprés en els principals corredors viaris.
En total, s'ha plantejat actuar sobre 200 quilòmetres de carreteres per al transport públic.
Aquestes mesures permetran incrementar la capacitat per transportar viatgers a la xarxa viària (increment de capacitat estimat del 20%) i reduir el temps de viatge.
Les actuacions principals previstes són les següents:
El mes d'octubre de 2011 va entrar en servei el carril bus-VAO a l'autopista C-58, mentre que la resta d'actuacions es troben en diferents fases d'estudi o projecte.
Les estacions d'autobusos exerceixen el paper de punts d'accés a la xarxa, de nodes d'intercanvi modal o entre línies d'autobús, i de punts d'informació.
Per aquesta raó, el Departament treballa en la millora de l'oferta d'autobusos i en fer el servei més competitiu que el vehicle privat.
Els objectius i directius del Pla de Transports de Viatgers de Catalunya 2008-2012 (PTVC) són:
Les mesures a fer efectives per al compliment d'aquests objectius són:
La mobilitat a Catalunya presenta en els darrers anys una tendència a incrementar el nombre de desplaçaments, acompanyada d'un augment gradual de la seva complexitat: els viatges són cada vegada més llargs i inclouen més transbordaments.
Com a conseqüència d'aquest increment i de la necessitat de jerarquitzar funcionalment el sistema de transport, és imprescindible la millora i la potenciació dels punts de correspondència i intercanvi entre modes.
Aquests punts nodals faciliten l'efecte xarxa de tot el sistema de transport públic i afavoreixen l'efectivitat davant la competència del transport privat.
En aquest sentit, un intercanviador de transport es pot definir com un node de la xarxa de transport públic destinat a facilitar l'intercanvi de passatgers/eres entre dos o més nodes de transport, minimitzant el temps empleat en els transbordaments.
El sistema d'intercanviadors impulsat pel Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat té com a objectiu principal augmentar l'ús del transport públic amb la integració en xarxa de les diferents línies i amb la captació de persones usuàries del transport privat, mitjançant l'augment de les alternatives de viatge.
A la vegada, i com a conseqüència de la implantació dels intercanviadors, la construcció d'aparcaments de dissuasió (P&R) i l'increment d'ús del transport públic, s'aconsegueix la descongestió de les vies principals, sobretot en els accessos de les zones urbanes, i la reducció del consum energètic i de la contaminació atmosfèrica i acústica.
El Pla director d'infraestructures del transport públic col·lectiu de la regió metropolitana de Barcelona 2011 - 2020
El Pla Director d'Infraestructures del transport públic col·lectiu de la regió metropolitana de Barcelona 2011-2020 (PDI) recull totes les actuacions en infraestructures de transport públic per el decenni 2011-2020 a l'àmbit de la regió metropolitana de Barcelona, amb independència de l'Administració i l'operador que les explota.
El PDI es divideix en cinc programes d'actuació:
En el cas de la xarxa de metro, les principals actuacions del programa d'ampliació de xarxa són:
Programa d'ampliació de la xarxa
Nou carril bus-VAO a l'enllaç de Ripollet
Els carrils bus-VAO són aquells pels quals només poden circular de forma exclusiva els transports públics, motocicletes, vehicles ecològics, vehicles per a persones amb mobilitat reduïda i vehicles d'alta ocupació (VAO), és a dir, amb un mínim d'ocupants.
Aquests tipus de via tenen un interval d'us especial.
En el cas del bus-VAO de la C-58, els horaris són diferents per als dies feiners i els caps de setmana i festius.
Qualsevol transport privat que accedeixi a aquests tipus de carrils sense complir els requisits pot ser sancionat.
El carril bus-VAO de la C-58 és una infraestructura pionera a Catalunya.
Disposa de 6,82 km de longitud i 10 m d'amplada.
Té dos carrils de circulació reversibles que aniran en el mateix sentit i que es podran utilitzar en direcció Barcelona o en direcció Vallès, segons les necessitats de mobilitat.
El recorregut de la via és de l'avinguda Meridiana de Barcelona a la localitat de Ripollet.
Amb un pressupost de 80 MEUR i cofinançada amb fons europeus, mitjançant el programa de competitivitat Feder Catalunya 2007 - 2013, aquesta infraestructura va ser encarregada pel Departament de Territori i Sostenibilitat a l'empresa pública Tabasa.
Es gestionada conjuntament entre el Departament de Territori i Sostenibilitat i el Servei Català de Trànsit.
Barcelona, Ripollet i Montcada i Reixac
El Barcelonès i el Vallès Occidental
El Departament de Territori i Sostenibilitat té l'objectiu de promoure, enfortir i consolidar el Tercer Sector Ambiental.
Per assolir aquest objectiu amb eficàcia s'ha dotat d'una eina que estableix reptes, àmbits de treball i un seguit de línies d'actuació i mesures.
Aquesta eina és el Pla de suport al Tercer Sector Ambiental de Catalunya.
Concretament, el 2011 es va presentar el primer Pla amb una periodicitat 2011–2014; i el juliol de 2015 es va presentar el Pla de suport 2015-2018.
L'òrgan de seguiment del Pla és la Comissió de Seguiment.
Col·labora en el desplegament del Pla i avalua el grau d'implantació de les diferents mesures i les accions concretades en els plans d'acció anuals.
Taula de Qualitat de l'Aire al Camp de Tarragona
El març de 2015 el Parlament de Catalunya va crear la Taula Territorial sobre el Camp de Tarragona.
L'objectiu de la Taula és intercanviar informació sobre la qualitat de l'aire i els efectes de les emissions de les indústries químiques en la salut de les persones, adequar la vigilància i la recerca dels efectes en la salut humana dels principals contaminants de la petroquímica i millorar la transparència.
Tots els parcs i paratges naturals de la Generalitat disposen d'òrgans rectors i, en alguns casos, també d'òrgans de participació.
Es tracta d'òrgans col·legiats amb representació de les administracions públiques i de la societat civil, que donen suport a la gestió dels espais naturals per tal d'assolir els seus objectius i finalitats, establerts per la norma que els va declarar.
A continuació trobareu els espais estables de participació de l'Agència Catalana de l'Aigua.
Aquests espais són òrgans amb àmbits de debat permanents que faciliten el debat de caràcter estratègic, amb representants de la societat civil organitzada.
En l'àmbit de l'aigua, a Catalunya, trobem el Consell per a l'Ús Sostenible de l'Aigua (CUSA) i, en l'àmbit territorial, hi trobem les comissions de desembassament.
És l'òrgan d'assessorament de l'Agència Catalana de l'Aigua en règim de participació en el qual es troben representats els diferents interessos vinculats al cicle hidrològic.
Les comissions de desembassament de l'Agència Catalana de l'Aigua assumeixen les funcions de participació en la gestió dels recursos hídrics de les conques internes catalanes.
Vídeo on s'explica què entenem per participació ciutadana, en quins aspectes es vol incidir i quins són els beneficis per a tots els implicats.
Vídeo on es descriuen les diferents fases dels processos de participació desenvolupats i els trets més destacats de cada una d'elles.
Vídeo on es presenten les dades més destacades relacionades amb els processos de participació desenvolupats en les polítiques ambientals dels darrers anys.
Vídeo on s'expliquen diferents vies per participar en les decisions ambientals de Catalunya.
Vídeo on s'explica el procés i els resultats dels primers pressupostos participatius de la Generalitat de Catalunya.
Es tracta d'un procés participatiu que es va vincular a les polítiques per donar suport a les entitats ambientals catalanes.
El Conveni reconeix que una protecció adient del medi ambient és essencial per al benestar de les persones, per gaudir dels drets fonamentals i, en particular del dret a la vida.
Les persones tenen dret a un medi ambient que els permeti assegurar la seva salut i benestar així com el deure de protegir-lo i millorar-lo.
Per això, els ciutadans han de tenir accés a la informació, estar facultats per a participar en la presa de decisions i tenir accés a la justícia en relació amb el medi ambient.
Les administracions públiques relacionades amb el medi ambient hauran d'informar periòdicament sobre les seves activitats de compliment de les obligacions del Conveni a través del formulari establert conforme la Decisió I/8, el qual consisteix en una exhaustiva revisió del compliment, paràgraf a paràgraf, de tots els articles del Conveni.
Els diferents instruments, plans i programes, de gestió de residus defineixen quins són els eixos bàsics per millorar la qualitat de vida dels ciutadans de Catalunya i protegir el Medi Ambient.
Cal prevenir la generació de residus, augmentar la recuperació dels mateixos i minimitzar els destinats a eliminació final.
Amb la finalitat de millorar la qualitat de vida dels ciutadans de Catalunya i protegir el medi ambient es promou la minimització dels residus i es fomenta la recollida selectiva.
L'objectiu de la recollida selectiva és recollir segregadament els residus per possibilitar així el seu reciclatge i la fabricació de nous productes i evitar que es destinin a abocadors o incineradores.
Això significa un estalvi energètic i de materials en comparació amb els requeriments que tindria la fabricació de productes partint de les matèries primeres originàries.
En aquest apartat trobareu totes les publicacions, revistes, guies, informes anuals, declaracions, dades estadístiques dels diferents tipus de residus, de gestió, prevenció i minimització.
A través d'aquest apartat podeu consultar les diferents dades de residus en línia, sol·licitar informació i realitzar els tràmits que us siguin necessaris.
Aquí hi trobareu informació diversa relacionada amb el sector aigua:
La planificació hidrològica defineix les actuacions que cal dur a terme en el futur en virtut de les conclusions dels plans i els programes que la componen.
En el desenvolupament d'aquests plans i programes, l'Agència Catalana de l'Aigua realitza actuacions estructurals i de gestió, amb l'objectiu de millorar la gestió integral del recurs per mantenir-ne les garanties d'ús sense afectar els ecosistemes aquàtics, amb uns rius que disposin d'una aigua qualitativament i quantitativament acceptable.
L'Agència Catalana de l'Aigua posa a l'abast de tothom un conjunt d'aplicacions de consulta per extreure dades relacionades amb l'aigua i el medi.
Les diferents consultes poden donar informació, entre moltes altres opcions, sobre la qualitat i la quantitat de l'aigua, tant d'aigües superficials com subterrànies i costaneres; informació específica sobre inundabilitat i espais fluvials, o dades corresponents a la cartografia i les masses d'aigua a Catalunya.
Les infraestructures principals a Catalunya es fonamenten en una suma d'alternatives (dessalinització, recuperació d'aqüífers, millora de xarxes, reutilització i estalvi) per garantir la disponibilitat i la qualitat de l'aigua.
A quin nivell de seguretat a contestat l'anterior pregunta?
Consens generalitzat (93%) en considerar que s'està produint un canvi climàtic.
Només un 4% no ho creuen i un 3% no ho poden afirmar.
A més la major part d'aquests consultats afirmen estar-ne totalment segurs
El percentatge de consultats que afirmen estar molt o bastant preocupats davant
l'efecte del canvi climàtic es manté estable respecte la darrera onada (90%).
Les persones que es mostren molt preocupades destaquen per ser dones, amb estudis alts i les que parlen habitualment català.
menys preocupats els residents a Tarragona i els que no es connecten mai a Internet.
La pujada del nivell de mar i l'augment de les temperatures/escalfament global són les conseqüències més esmentades de manera espontània pels consultats.
Tanmateix, existeix un nivell elevat de desconeixement (33%) en quant a les conseqüències del canvi climàtic; sent superior entre les dones, les persones majors de 65 anys, les que tenen estudis baixos, les jubilades, les nascudes en d'altres Comunitats Autònomes, les que porten més de 30 anys a Catalunya, les que parlen habitualment castellà i les que no es connecten a Internet amb freqüència.
Agrupació de la principal conseqüència.
Un 83% afirma prendre mesures per reduir el canvi climàtic, dada que augmenta lleugerament respecte l'onada anterior.
Per perfils, els menors de 30 anys, els estudiants, les persones residents a Tarragona i en municipis petits destaquen entre les que diuen no prendre cap mesura.
El reciclatge (la selecció de residus) continua sent la mesura més esmentada pels consultats per tal de reduir l'efecte del canvi climàtic, que augmenta de forma important respecte anys anteriors.
A continuació, trobem mesures relacionades amb el menor ús del cotxe (ús de transport públic, anar a
peu, etc.) i l'ús de cotxes i electrodomèstics que contaminen poc.
Evolutivament, augmenta el percentatge de gairebé totes les mesures.
Les úniques que disminueixen són la no utilització d'aerosols, estalviar aigua, vigilar la temperatura de la calefacció i/o aire condicionat i el consum responsable baix en
Nombre mitjà de mesures adoptades per mitigar el canvi climàtic.