projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
39.1 Les infraccions prescriuen quan han passat quatre anys de la consumació total de la infracció.
39.2 La imposició de sancions en virtut d'aquesta Llei no eximeix de l'obligació de restaurar la realitat física alterada o transformada, de la manera i en les condicions que determini l'òrgan sancionador, ni de l'obligació d'indemnitzar pels danys i els perjudicis ocasionats, sigui quin sigui el termini transcorregut.
39.3 Els òrgans competents poden fer públiques en els mitjans de comunicació les sancions fermes imposades en virtut d'aquesta Llei.
Aquesta publicitat és obligatòria en el cas de les sancions fermes imposades per la comissió d'infraccions molt greus.
37.1 Són competents per imposar les sancions que estableix l'article 36:
a) Els presidents de les corporacions locals, d'acord amb el que disposa la normativa vigent, en el cas de les multes de fins a un milió de pessetes.
b) El director general de Qualitat Ambiental, en el cas de les multes de fins a dos milions de pessetes i en el cas de la sanció que estableix l'article 36.2.c).
c) El president de la Junta de Residus, en el cas de les multes de fins a cent milions de pessetes i en el cas de les sancions que estableix l'article 36.2.b).
d) El Govern, en el cas de les multes de més de cent milions de pessetes i en el cas de les sancions que estableix l'article 36.2.a).
37.2 L'òrgan que ha instruït un expedient sancionador, si formula una proposta de sanció per imposar per a la qual no és competent, ha de trametre les actuacions a l'òrgan pertinent, a fi que adopti la resolució que sigui procedent.
36.1 Les infraccions determinades per l'article 34 donen lloc:
a) En el cas de les molt greus, a una multa de fins a dos-cents milions de pessetes.
b) En el cas de les greus, a una multa de fins a cent milions de pessetes.
c) En el cas de les lleus, a una multa de fins a dos milions de pessetes.
36.2 Sens perjudici de les multes que fixa l'apartat 1, es poden acordar les sancions següents:
a) En el cas de les infraccions molt greus, la clausura definitiva o temporal total o parcial, de les instal·lacions, el cessament definitiu o temporal de l'activitat i la prohibició definitiva o temporal de dur a terme activitats de gestió de residus especials.
b) En el cas de les infraccions greus, la clausura temporal total o parcial de les instal·lacions, el cessament temporal de l'activitat i, si la infracció deriva de la vulneració del règim de gestió de residus industrials especials, la prohibició temporal de dur a terme activitats d'aquest règim.
c) En el cas de les infraccions lleus, la clausura temporal parcial de les instal·lacions.
36.3 Per graduar les sancions s'han de considerar les circumstàncies següents:
b) La gravetat real del dany o de l'afecció en el medi o en la salut humana derivats de la infracció.
c) El risc objectiu que de la infracció derivi afecció en el medi ambient o en la salut humana.
f) El fet d'haver reparat en el termini fixat en el requeriment corresponent els danys derivats de la comissió de la infracció.
36.4 Si una infracció genera un benefici, pericialment acreditat, superior a la multa que en funció de la gravetat li correspon, la multa s'ha d'incrementar amb la quantia equivalent al benefici obtingut; en el supòsit que concorrin en la infracció circumstàncies agreujants de la responsabilitat, aquest increment pot arribar fins al doble de la dita quantia.
36.5 El Govern pot actualitzar la quantia de les multes que fixa l'apartat 1 quan les circumstàncies econòmiques ho aconsellin.
35.1 La responsabilitat és solidària en el supòsit que estableix l'article 22.3, i sempre que no sigui possible de determinar el grau de participació de les diferents persones físiques o jurídiques en la comissió de la infracció que hagi ocasionat el dany ambiental.
35.2 Si les infraccions d'aquesta Llei són imputades a una persona jurídica, en poden ser considerades com a responsables subsidiàries les persones físiques que n'integren els òrgans rectors o de direcció.
En cap cas no es pot exigir la responsabilitat esmentada a les persones físiques que hagin dissentit dels acords adoptats.
34.1 Les infraccions es classifiquen en molt greus, greus i lleus.
34.2 Són infraccions molt greus les accions i les omissions següents, si per les circumstàncies que hi concorren generen danys reals o potencials molt greus per a la salut humana o el medi ambient:
a) La producció i la gestió de residus industrials especials sense disposar de les autoritzacions preceptives o vulnerant-ne les condicions.
b) El lliurament, la venda i la cessió de residus industrials especials a tercers que no disposin de les autoritzacions preceptives per dur a terme la gestió.
c) L'abandonament, l'abocament no autoritzat i el dipòsit incontrolat de residus industrials especials.
d) La recollida i el transport de residus industrials especials que incompleixin les determinacions de l'article 30.
f) La vulneració de les mesures urgents imposades per l'Administració en els supòsits a què es refereix l'article 26.
a) Les accions i les omissions a què es refereix l'apartat 2, si per les circumstàncies que hi concorren no és previsible la generació d'un dany molt greu per a la salut humana o el medi ambient.
b) La producció i la gestió de residus industrials sense disposar de les autoritzacions preceptives o que en vulnerin les condicions, si produeixen afeccions al medi ambient.
c) El lliurament, la venda i la cessió de residus industrials a tercers que no disposin de les autoritzacions preceptives, si es generen danys al medi.
d) L'abandonament, l'abocament no autoritzat i el dipòsit incontrolat de residus industrials.
e) L'incompliment de l'obligació de portar el registre a què fa referència l'article 28 o el fet de portar-lo d'una manera incompleta.
f) L'incompliment de les prescripcions d'identificació dels residus industrials especials que estableix l'article 31.
g) La posada en funcionament d'aparells que hagin estat clausurats o precintats per l'Administració.
h) L'obstrucció greu de l'exercici de les funcions d'inspecció, supervisió i control que corresponen a la Junta de Residus.
i) L'omissió intencionada de la informació sol·licitada per l'Administració o el subministrament de dades falses o fraudulentes.
j) La reincidència en la comissió de infraccions lleus, tret que la falta comesa en primer lloc hagi prescrit.
a) El retard a facilitar la informació sol·licitada per l'Administració, si no té transcendència.
b) L'incompliment de l'obligació de separar o no barrejar els residus especials que estableix la normativa vigent, si no té una transcendència especial, ateses les característiques i les quantitats dels residus.
c) Les deficiències d'elaboració del Registre a què es refereix l'article 28.
d) Les diferències entre les dades consignades en el full de seguiment i els productes que es recullen o es transporten, si no impliquen un perill potencial o real.
e) Qualsevol altre acte que, per acció o per omissió, vulneri el que estableixen aquesta Llei i les disposicions que la despleguen, si no és tipificat com a infracció greu o molt greu.
7.1 La Junta de Residus és presidida pel conseller del Departament al qual estigui adscrita, o per la persona en qui aquest delegui, i en són vice-presidents el director general de Qualitat Ambiental i el director general de Seguretat Industrial.
7.2 Són vocals de la Junta de Residus:
a) Vuit representants dels diferents departaments de l'Administració de la Generalitat, nomenats pel Govern.
b) Sis representants dels municipis, designats per les entitats representatives d'aquests.
c) Dos representants de les organitzacions sindicals, designats per les entitats representatives d'aquestes.
d) Dos representants de les organitzacions empresarials, designats per les entitats representantives d'aquestes.
7.3 Actua com a secretari de la Junta de Residus un funcionari d'aquesta, designat pel director general de Qualitat Ambiental.
7.4 El funcionament, les convocatòries, les reunions i el règim per adoptar acords de la Junta de Residus es regeixen pel que estableix per als òrgans col·legiats la Llei 13/1989, del 14 de desembre, d'organització, procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat de Catalunya i la resta de la normativa aplicable.
6.1 La Junta de Residus és un organisme autònom de caràcter administratiu, amb personalitat jurídica pròpia i diferent de l'Administració de la Generalitat, a la qual s'encomana en règim descentralitzat la planificació, la informació, la promoció, l'autorització, l'organització, la gestió i la supervisió de les accions concernents als residus industrials, amb vista a assolir els objectius indicats en l'article 4.
6.2 La Junta de Residus té plena capacitat jurídica per a:
a) Regir i administrar els interessos que li són confiats.
b) Adquirir i alienar els béns i els drets que en constitueixen el patrimoni propi.
d) Interposar els recursos i exercir les accions que les lleis determinen.
6.3 Per desenvolupar les funcions a què es refereix l'apartat 1, la Junta de Residus gestiona els serveis per mitjà de la seva pròpia organització.
Pel que fa a les instal·lacions de tractament, pot fer-ne la promoció, la gestió i l'explotació indirectament per mitjà de concessió, de gestió interessada, de concert, de creació de societats amb participació majoritària de la Generalitat o de societats vinculades a la Generalitat, amb submissió plena al que determinen la Llei 4/1985, de 29 de març, de l'estatut de l'empresa pública catalana, i les altres lleis aplicables.
6.4 La Junta de Residus administra els béns que li adscriu la Generalitat per al compliment dels seus fins i disposa dels mitjans econòmics següents:
a) Els productes i les rendes del seu patrimoni.
6.5 La Junta de Residus s'ha de dotar d'un servei especialitzat per dur a terme d'una manera eficaç la inspecció i el control de la gestió dels residus industrials.
L'increment del preu del carburant ha comportat un augment dels costos en l'explotació dels serveis públics regulars de transport de viatgers per carretera que fa necessària una actualització de les tarifes aplicables als serveis esmentats.
Per tot això, a petició de la Federació Catalana d'Autotransport de Viatgers (FECAV) i ateses les competències de la Generalitat de Catalunya en matèria de transports,
Els concessionaris de serveis públics regulars de transport de viatgers per carretera dependents de la Generalitat de Catalunya podran incrementar les tarifes vigents de percepció en un 2,4%.
La percepció de tarifa complementària en les expedicions realitzades els dissabtes, els diumenges i els dies festius es regirà pel que preveuen les resolucions de la Direcció General de Transports de 21 de juliol de 1980 (DOGC de 6.8.1980) i de 16 de juny de 1982 (DOGC de 21.7.1982).
3.1 El mínim de percepció queda fixat en 155 ptes. inclòs l'impost sobre el valor afegit, per als serveis que posin a disposició dels seus usuaris títols multiviatge per un màxim de 15 viatges, amb un període mínim de validesa d'un mes i per un import que haurà de comportar una reducció del preu unitari del viatge com a mínim d'un 12,5%.
3.2 El mínim de percepció per a la resta de serveis regulars queda fixat en 130 ptes. inclòs l'impost sobre el valor afegit.
3.3 Les quanties dels mínims de percepció fixats als apartats anteriors resultaran aplicables tant els dies feiners com el dissabte, el diumenge i els festius.
3.4 No obstant el que disposen els apartats anteriors, quan en el mateix itinerari concorrin serveis urbans i interurbans de viatgers amb possibilitat de fer transport, atesa la coordinació necessària de tots els serveis, el mínim de percepció del servei interurbà no podrà resultar inferior a la tarifa ordinària del servei urbà.
Els concessionaris podran arrodonir per excés el preu total dels bitllets, inclosos els impostos i el cànon d'estació, per tal d'evitar preus que no siguin múltiples de 5 ptes.
5.1 Les empreses concessionàries hauran de presentar, davant el Servei Territorial de Ports i Transports que tingui la inspecció immediata del servei, per a la seva aprovació, els quadres de preus aplicables als diferents trajectes, amb indicació dels corresponents a l'excés d'equipatges, als encàrrecs i als paquets.
5.2 En els quadres de preus dels serveis que no hagin optat per la integració ponderada d'aquestes percepcions hauran de figurar per separat els preus corresponents als dies feiners i al dissabte, el diumenge i els dies festius.
5.3 Així mateix, en els quadres de preus corresponents a serveis als quals sigui aplicable el mínim de percepció previst en l'article 3.1 d'aquesta Ordre, hauran de figurar la modalitat i les característiques del títol multiviatge corresponent.
A les tarifes que en resultin, se'ls aplicarà l'increment que preveu aquesta Ordre.
La Direcció General de Ports i Transport podrà dictar les instruccions que calguin per al desplegament i l'aplicació d'aquesta Ordre, que entrarà en vigor l'endemà de la seva publicació al DOGC.
Un representant del Ferrocarril Metropolità de Barcelona, Societat Anònima (SPM) d) Representació dels agents de transports:
Dos representants de la Cambra de Comerç de Catalunya.
Un representant de cadascun dels grups de col·legis professionals de Catalunya següents: advocats, enginyers de camins, canals i ports, enginyers industrials, economistes, agents de duanes i gestors administratius.
Un representant del Ferrocarril Metropolità de Barcelona, Societat Anònima (SPM).
d) Representació dels agents de transports:
Dos representants de les cambres de comerç de Catalunya.
Un representant de cadascun dels col·legis professionals de Catalunya d'advocats, d'enginyers de camins, canals i ports, d' enginyers industrials, economistes i agents de duanes.
Els empleats de les empreses operadores de serveis de transport públic regular, en els actes de servei i en els actes motivats per aquests, tenen la consideració d'agents de l'autoritat en l'exercici de llurs funcions, especialment les de vigilància immediata de l'observança, pels usuaris i per tercers en general, de les regles que estableixen les lleis i els reglaments.
Aquests empleats han d'exercir les funcions inspectores corresponents i han de donar compte de les infraccions detectades als òrgans administratius competents.
-1 La Comissió de Transports de Catalunya és l'òrgan consultiu i assessor de la Generalitat en matèria de transport de viatgers per carretera, sens perjudici de les facultats que unes altres lleis o disposicions especials atribueixin a uns altres òrgans consultius. -2 Es requereix l'informe de la Comissió en els casos següents: a) L'atorgament i la pròrroga de concessions de serveis lineals i zonals, centres i estacions de viatgers. b) El rescat de concessions. c) L'aprovació dels plans de transport urbans i interurbans, llur modificació i la de les zones de transports. d) La integració dels transports urbans i interurbans a les àrees o zones de transport. e) La imposició de sancions que comporten la caducitat de les concessions o la revocació de les autoritzacions. -3 La Comissió pot informar sobre qualsevol assumpte o matèria d'interès per al transport de viatgers a Catalunya. -4 S'han de determinar per reglament la composició i el règim de funcionament de la Comissió, de manera que quedi degudament assegurada la representació dels transportistes, dels operadors del transport, treballadors i usuaris.
Si l'Administració s'ha de fer càrrec de la custòdia d'un vehicle immobilitzat per qualsevol de les causes establertes per aquesta llei, pot acordar, quan el seu valor residual resulti clarament insuficient per a, si escau, fer front a les responsabilitats econòmiques derivades de la sanció corresponent, el trasllat del vehicle a un centre autoritzat de tractament de vehicles per a la destrucció i descontaminació posteriors si, un cop finalitzat el procediment incoat i essent ferma la sanció administrativa corresponent, el titular del vehicle no ha esmenat la causa que va donar lloc a la immobilització.
Als efectes del que estableix aquest apartat, els membres de la inspecció de transport o els agents encarregats de la vigilància del transport han de retenir la documentació del vehicle, inclosa, si s'escau, la llicència o autorització corresponent per a la prestació del servei, fins que s'esmenin les causes que varen donar lloc a la immobilització.
És responsabilitat del denunciat, en qualsevol cas, la custòdia del vehicle, de les seves pertinences i les despeses que aquesta immobilització pugui ocasionar, i també cercar els mitjans alternatius necessaris per a fer arribar els viatgers a llur destinació.
En cas que no ho faci, aquests mitjans podran ésser establerts per l'Administració; les despeses que generi l'adopció d'aquestes mesures van, en qualsevol cas, per compte del denunciat, i no es pot aixecar la immobilització fins que aquest no les aboni.
La immobilització s'ha de fer en un lloc que reuneixi les condicions de seguretat suficients i que garanteixi l'efectivitat de la mesura adoptada.
En cas que no ho faci, aquesta mesura pot ésser adoptada per la força actuant.
a) Els agents de la inspecció del transport i els cossos de seguretat encarregats de la seva vigilància han de formular la denúncia corresponent i fixar provisionalment la quantia de la sanció.
b) L'import de la sanció ha d'ésser abonat en el moment de la denúncia en concepte de dipòsit i s'ha de lliurar al denunciat el rebut de dipòsit de la quantitat corresponent.
La quantitat s'ha de lliurar de resultes de l'acord que en definitiva adopti l'autoritat competent, a la qual s'ha de remetre aquesta quantitat amb la denúncia.
c) Si es deixa sense efecte la denúncia o es redueix l'import de la multa, s'ha de posar a disposició de l'interessat o del seu representant la quantitat que escaigui en cada cas.
d) En cap cas no es pot tornar la documentació del vehicle o deixar sense efecte la mesura cautelar d'immobilització del vehicle fins que no es faci efectiu l'import provisional, en concepte de dipòsit, de la sanció.
-1 Les infraccions molt greus, i les sancions corresponents, de la legislació reguladora del transport de viatgers per carretera prescriuen al cap de tres anys; les greus, al cap de dos anys, i les lleus, al cap d'un any, en les condicions que determina l'apartat 2 de l'article 132 de la Llei de l'Estat 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú. -2 El termini màxim per a tramitar i resoldre el procediment sancionador és d'un any des de la data d'inici, i és aplicable, si s'excedeix aquest termini, el que estableix l'apartat 4 de l'article 43 de la Llei de l'Estat 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
-1 Les infraccions de la legislació reguladora del transport de viatgers per carretera prescriuen als tres mesos d'haver-se comès, si abans de transcorregut l'esmentat termini no s'ha notificat al presumpte responsable la incoació de l'expedient sancionador o, si havent-se iniciat aquest, les actuacions estiguessin paralitzades per un temps superior al dit període, el qual s'ha de computar entre dues actuacions o diligències consecutives que resultin necessàries per llei o per reglament per a resoldre l'expedient. -2 El termini de prescripció de les infraccions s'interromp, en tot cas, quan s'han de practicar actuacions, les quals han de figurar de manera expressa en l' expedient, encaminades a esbrinar la identitat o el domicili del denunciat o qualsevol altra circumstància necessària per a comprovar i qualificar la infracció.
Si la persona interessada fa efectiva de manera voluntària la sanció en el termini d'un mes a comptar de la data de la notificació de l'expedient sancionador, la quantia de la sanció es redueix en un 30%.
-1 Les infraccions lleus són sancionades amb apercebiment o una multa de fins a 300 euros; les greus, amb una multa de 301 a 1.400 euros, i les molt greus, amb una multa de 1.401 a 3.000 euros.
Si la persona interessada fa efectiva de manera voluntària la sanció en el termini d'un mes a comptar de la data de la notificació de l'expedient sancionador, la quantia de la sanció es redueix en un 25%.
-1 Les infraccions lleus són sancionades amb una multa de 5.000 a 40.000 pessetes; les greus, amb una multa de 40.001 a 200.000 pessetes, i les molt greus, amb una multa de 200.001 a 400.000 pessetes. -2 La comissió de les infraccions assenyalades per l'article 53.a) i b) pot implicar, a més de la sanció pecuniària que correspon, el precintatge del vehicle amb què s'efectua el transport i la clausura del local en què, si s'escau, s'exerceixen les activitats, ambdós supòsits durant el termini màxim d'un any, sens perjudici, en tot cas, del pagament dels salaris o de les indemnitzacions que siguin procedents, i de les mesures que es puguin fixar per a garantir-ho. -3 Quan els responsables de les infraccions assenyalades per l'article 53 han estat sancionats mitjançant resolució definitiva per la via administrativa pel mateix tipus d'infracció, en els dotze mesos anteriors, la segona infracció comporta la retirada temporal de l'autorització administrativa corresponent a l'empara de la qual s'efectuava l'activitat o es prestava el servei, per un termini màxim d'un any.
En el còmput del termini esmentat no es tenen en compte els períodes en què no ha estat possible d'efectuar l'activitat o prestar el servei perquè ha estat temporalment retirada l'autorització. -4 Les sancions regulades per aquesta Llei s'han d'entendre, en tot cas, compatibles amb la possiblitat que l'Administració acordi la caducitat de la concessió o la revocació de l'autorització per les causes i amb el procediment establerts per la legislació vigent.