Resolució de 24 d'agost de 2016, d'inadmissió de la Reclamació 151/2016
Administración: Agència de l'Habitatge de Catalunya
Còpia d'un expedient sancionador en base al qual es va desestimar la concessió d'una cèdula d'habitabilitat.
La reclamació davant la GAIP és prematura, ja que la persona reclamant havia presentat un recurs de reposició encara no resolt, amb el mateix objecte.
La presentació simultània d'un recurs potestatiu de revisió i una Reclamació a la GAIP, amb el mateix objecte, constitueix una duplicitat de procediments de revisió contrària a l'ordenament jurídic.
La desestimació del recurs de reposició, si es produeix, pot ser objecte de Reclamació davant la GAIP.
Duplicitat de procediments de revisió.
D'acord amb l'antecedent 3, resulta acreditat que la persona reclamant hauria presentat la reclamació havent presentat també un recurs de reposició contra la desestimació de la seva sol·licitud d'accés a informació pública que encara no hauria estat resolt ni exhaurit el termini per fer-ho.
Es produeix, doncs, una duplicitat de procediments de revisió incoats en relació amb la mateixa sol·licitud d'accés a informació pública i amb la mateixa pretensió que resulta contrària a l'ordenament jurídic, ja que, en la mesura que la Reclamació davant la GAIP és equivalent a un recurs administratiu, resulta d'aplicació la prohibició d'interposar simultàniament dos recursos administratius en relació amb el mateix objecte legalment establerta amb la única excepció del recurs extraordinari de revisió, segons que es desprèn d'una interpretació sistemàtica dels articles 109.
114.1, 115.2, 116.1 i 117.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, del règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (LRJPAC).
Així mateix, resulta aplicable a les reclamacions davant la GAIP, per analogia, la prohibició que estableix l'article 116.2 LRJPAC de presentar recurs contenciós administratiu si prèviament s'ha presentat un recurs potestatiu de reposició mentre aquest no hagi estat resolt.
La concurrència d'un recurs potestatiu de reposició i d'una Reclamació davant la GAIP s'ha de resoldre amb la inadmissió d'aquesta darrera, tenint en compte que la desestimació del recurs de reposició pot ser objecte de Reclamació davant la GAIP, tal i com es disposa en els articles 39.1 y 42.1 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG) y considerant que, mentre no s'hagi resolt el recurs potestatiu de reposició, no existeix una decisió última de l'Administració reclamada en relació amb la sol·licitud d'informació que hagi de ser objecte de revisió per la GAIP.
D'acord amb els preceptes citats, el Manual de Reclamacions de la GAIP disposa al seu apartat 2.1 que no es poden impulsar al mateix temps més d'una via de reclamació o recurs en relació amb una mateixa sol·licitud d'informació, i l'apartat 11 estableix que el termini per presentar una Reclamació davant la GAIP és d'un mes des que ha estat notificada la desestimació del recurs de reposició.
D'acord amb això, la reclamació ha de ser inadmesa per prematura, en haver estat presentada abans de la desestimació del recurs potestatiu de reposició presentat simultàniament amb el mateix objecte.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 24 d'agost de 2016, resol per unanimitat: