Altres contaminants de l'aire són el diòxid de sofre (SO 2 ), el benzè, els hidrocarburs aromàtics policíclics, el monòxid de carboni els metalls tòxics, l'arsènic, el cadmi, el níquel, el plom, el sulfur d'hidrogen, el clor i el clorur d'hidrogen.
Aquí teniu informació bàsica sobre aquests contaminants i com poden afectar la salut.
El diòxid de sofre (SO 2 ) és un gas incolor, d'olor forta i sufocant, que en una atmosfera humida es transforma en àcid sulfúric i causa la deposició àcida.
El diòxid de sofre prové de la combustió de combustibles que contenen sofre.
L'exposició al diòxid de sofre pot afectar el sistema respiratori i la funció pulmonar, així com provocar irritació ocular.
La inflamació del sistema respiratori provoca tos, secreció mucosa i empitjorament de l'asma i de la bronquitis crònica, i augmenta la propensió de les persones a patir infeccions de l'aparell respiratori.
El benzè és un compost aromàtic altament volàtil que prové principalment de la combustió incompleta de combustibles fòssils.
Les principals fonts d'emissió són antropogèniques.
A Europa el transit és la font d'emissió més important d'aquest compost, però cal destacar també els processos de combustió, la calefacció domèstica i l'evaporació durant la distribució d'hidrocarburs i en algunes activitats industrials.
Així mateix, és un dels precursors que contribueixen a la formació de l'ozó troposfèric.
Una exposició crònica al benzè pot reduir la producció de glòbuls vermells i blancs de la medul·la òssia provocant anèmia aplàstica.
A més, el benzè és una substància carcinògena pels humans d'acord amb l'Agència Internacional de Recerca sobre el Càncer.
Aquest grup de compostos tenen, en la seva composició, dos o més anells aromàtics condensats i es formen durant la combustió incompleta de diversos combustibles.
Aquests compostos provenen principalment de l'àmbit domèstic, del trànsit, de la indústria, del sector agrícola i de la naturalesa.
El benzo(α)pirè s'utilitza com a indicador de l'exposició total a HAPs.
Aquesta substància, així com d'altres HAPs, és carcinògena pels humans d'acord amb l'Agència Internacional de Recerca sobre el Càncer.
És un gas incolor, sense olor i sense gust.
S'emet a l'atmosfera per dues vies: l'emissió directa i la formació química provinent d'altres contaminants.
L'emissió directa es genera en combustions incomplertes (gas, carbó, gasoil o biomassa), principalment en fonts com el trànsit i les estufes per a ús domèstic.
El monòxid de carboni entra en el cos pels pulmons i s'uneix fortament a la hemoglobina de la sang.
Això provoca una reducció del transport de l'oxigen a les cèl·lules del cos. Les persones amb malalties cardiovasculars són les més sensibles a l'exposició a aquesta substància i poden veure agreujada la seva malaltia.
A nivells molt elevats el monòxid de carboni pot arribar a provocar la mort.
En l'aire ambient els metalls i els compostos que formen amb altres elements estan principalment en el material particulat.
Poden tenir un origen natural (volcans, focs, etc.), o bé, un origen antropogènic, principalment: processos de combustió, trànsit i processos industrials (plantes de sinterització, indústries del ferro i de l'acer i indústries de metalls no fèrrics).
Els efectes d'inhalar aire amb nivells elevats d'arsènic inclouen un increment de la mortalitat per malalties cardiovasculars, neuropaties i gangrena de les extremitats.
A més, les formes inorgàniques dels compostos d'arsènic poden causar càncer de pell i de pulmons.
Els ronyons i els ossos són els principals òrgans afectats per una exposició al cadmi.
Els efectes sobre la salut inclouen danys en la funció renal i un increment del risc d'osteoporosis.
A més, hi ha evidències que una exposició crònica al cadmi pot incrementar el risc de càncer de pulmó.
D'acord amb l'Agència Internacional de Recerca sobre el Càncer, diversos compostos de níquel són carcinògens i poden incrementar el risc de desenvolupar càncer de pulmó, nas, laringe o pròstata.
Altres afectes sobre la salut del níquel inclouen danys en el tracte respiratori i en el sistema immune, efectes de disrupció endocrina i reaccions al·lèrgiques en la pell (habitualment després d'una exposició dèrmica).
El plom és una substància tòxica que es pot acumular en l'organisme i pot afectar a diversos òrgans com els ronyons, el fetge, el cervell i el sistema nerviós.
Aquesta substància té uns efectes especialment nocius en els infants.
L'exposició al plom pot causar seriosos danys en el cervell incloent-hi retard mental, trastorns del comportament i problemes de memòria.
En els infants l'efecte més crític és el deteriorament del neurodesenvolupament.
D'altra banda, l'exposició al plom pot causar anèmia, hipertensió, disfunció renal, immunotoxicitat i toxicitat reproductiva.
La presència d'aquest gas en l'aire pot estar associada a determinades activitats industrials relacionades amb el tractament d'aigües residuals, refineries de petroli, producció de coc, etc.
L'exposició a concentracions baixes d'àcid sulfúric pot provocar irritació als ulls, nas i gola, així com dificultats respiratòries en persones asmàtics, mal de cap, alteracions de la memòria, cansament i alteracions de l'equilibri.
L'exposició a nivells molt alts pot produir pèrdua de coneixement i alteracions o aturades respiratòries.
El clor és un gas inorgànic corrosiu i oxidant amb una olor molt forta i irritant.
Les principals fonts d'emissió són les indústries químiques com ara plantes de producció de plàstics i d'emblanquiment de paper, entre d'altres.
L'exposició a nivells baixos de clor pot produir irritació del nas, la gola i els ulls.
A nivells més alts, respirar aquest gas pot produir tos i alteracions en la freqüència respiratòria i danys als pulmons.
És un gas inorgànic molt corrosiu i oxidant amb una olor molt forta i irritant.
Les principals fonts d'emissió es relacionen amb els productes de neteja, la incineració, l'adobament de la pell, les refineries, etc.
L'exposició curta a baixos nivells pot produir irritacions de la gola.
Una exposició a baixos nivells prolongada pot provocar problemes respiratoris, irritacions dels ulls i pell i descoloriment de les dents.
L'exposició a nivells alts pot causar respiració panteixant, estretament dels bronquíols, coloració blava de la pell, acumulació de líquid en els pulmons i, fins i tot, la mort.