Resolució de 7 de juliol de 2016, d'estimació de la Reclamació 32/2016
Import del sou brut, i detall dels conceptes retributius, del Cap de protocol, premsa i comunicació de la Diputació de Girona.
Data en què s'ha produït una modificació en les seves retribucions complementàries i justificació de la mateixa.
La GAIP és competent per a atendre reclamacions d'electes locals quan no s'hagi satisfet el seu dret d'accés a informació de la seva corporació local, aplicant la normativa reguladora del règim especial d'accés a informació dels electes locals, regulat al Text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya (TRLMRLC) i supletòriament i en allò que el millori, l'LTAIPBG.
Els electes tenen dret a conèixer informació relativa a la retribució bruta associada als llocs de treball, i la justificació de les modificacions que s'hi apliquin.
Els electes no han de justificar de manera expressa la relació de la informació demanada amb l'exercici de les seves funcions, ja que s'ha de suposar lligada a les funcions pròpies de control de la corporació local.
El tràmit d'al·legacions té per finalitat permetre aflorar i justificar per part de la persona afectada aquelles circumstàncies personals o dades concretes i específiques que contingui la informació que puguin ser determinants de l'aplicació d'un límit o de la seva ponderació, no essent rellevant pel sentit de la resolució la mera expressió de disconformitat o oposició de la persona afectada.
El deure de confidencialitat dels electes en relació amb la informació a què accedeixen no s'aplica en relació amb informació objecte de publicitat activa.
Quan la condició de persona electa hagi estat determinant de l'accés a dades de caràcter personal, el seu ús s'ha de limitar a l'exercici de les funcions inherents al càrrec.
Electes locals, Retribucions empleats públics, Dades personals, Silenci administratiu, Diputació, Terceres persones, Al·legacions, Deure de confidencialitat,
"La informació sobre la justificació de canvis en les retribucions complementàries previstes a la relació de llocs de treball no es pot considerar informació personal, atès que, en principi, no obeeix a les circumstàncies de la persona que ocupa el lloc de treball.
El dret a la protecció de dades no impedeix l'accés d'un diputat provincial a totes les retribucions percebudes per al persona que ocupa el lloc de "Cap de protocol, premsa i comunicació".
La GAIP és competent per resoldre aquesta Reclamació, ja que es presenta amb relació a la denegació d'informació pública, per part d'un dels subjectes obligats (concretament, la Diputació de Girona, un ens que integra l'Administració local a Catalunya) per l'article 3.1.a de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG).
Aquesta Reclamació ha estat presentada per una persona que té la condició de diputat de la Diputació de Girona, amb relació a una sol·licitud d'accés a la informació d'aquesta entitat, formulada al President al·legant expressament la seva condició de portaveu del Grup de la CUP, en el que constitueix una manifestació de l'exercici del dret de les persones electes locals a la informació de la respectiva entitat.
L'informe de la Diputació qüestiona la competència de la GAIP per atendre la reclamació objecte d'aquesta Resolució, per entendre que l'article 52 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases del règim local (LRBRL) estableix amb caràcter de norma bàsica no modificable per una norma autonòmica que les persones electes locals únicament poden acudir a la tutela judicial o a la via del recurs de reposició potestatiu i previ a l'anterior, en garantia seu dret d'accés a informació, quan considerin que els ha estat vulnerat.
A l'Antecedent 8 es detalla més a bastament l'argumentació vessada per la Diputació en aquest punt.
Aquest fet ens obliga a determinar, prèviament a l'anàlisi del fons de la reclamació, fins a quin punt és aplicable a aquest cas la legislació de transparència i la regulació del dret d'accés a la informació pública feta per l'LTAIPBG i, en conseqüència, la competència de la GAIP per actuar com a òrgan de garantia del dret d'accés a la informació de les persones electes locals.
L'apartat segon de la disposició addicional primera LTAIPBG estableix que l'accés a la informació pública en les matèries que tenen establert un règim especial d'accés és regulat per llur normativa específica i, amb caràcter supletori, per aquesta llei.
No hi ha dubte, doncs, que l'LTAIPBG ofereix una regulació no prevista al TRLMRLC que millora i completa un règim de garantia a l'accés a la informació per part d'uns actors en els què, a més, aquest dret està reforçat per la seva condició d'electes locals i per l'exercici de les funcions institucionals que com a tals han d'exercir en el marc de la seva Corporació (ius in officium).
Així, el dret a la informació d'aquests electes locals és un dret instrumental per a l'exercici del dret fonamental a la participació establert a l'article 23.2 de la constitució, i precisament per aquesta raó, el dels electes és un règim especial d'accés a la informació reforçat, al qual li és d'aplicació supletòria les millores en el règim d'accés a informació pública que hagi innovat l'LTAIPBG, com és el cas de la via de reclamació davant d'aquesta Comissió.
D'acord amb això, hem de rebatre l'al·legació que fa l'informe de la Diputació de Girona en el sentit que bo és d'aplicació als electes locals el règim de garanties establert a l'LTAIPBG ja que, en aplicació de la Disposició Addicional 1, paràgraf 2, de l'LTAIPBG, al règim d'accés especial per als diputats provincials se li aplicaria allò que preveu l'article 164 del TRLMRLC, i supletòriament, el que disposa l'LTAIPBG.
Argumenta la Diputació de Girona que els mecanismes de reacció previstos per la normativa bàsica de règim local contra els eventuals incompliments d'aquest dret d'accés dels electes locals no preveuen el recurs davant d'aquesta Comissió, i que el legislador català no podria modificar aquella norma per tenir el caràcter de bàsic.
Hem de dir, en aquest sentit, que és obvi que la LRBRL no contempla mecanismes i òrgans creats anys després per l'LTAIPBG, però si que ho fa la legislació posterior aplicable a l'accés a la informació, tant la bàsica estatal com la pròpia de Catalunya, i res no obsta perquè aquestes s'apliquin al cas si presenten majors i millors garanties per als electes que el règim anterior.
Resultaria contrari a tota lògica jurídica que el dret d'accés a la informació que es garanteix a qualsevol ciutadà tingui millors garanties que el dret reforçat d'accés a la informació dels càrrecs electes en l'exercici de la seva funció institucional i del dret fonamental de l'article 23.2 de la constitució espanyola.
Doncs bé, d'acord amb aquest criteri jurisprudencial i amb les argumentacions vessades en aquest FJ, si l'LTAIPBG ofereix a la ciutadania en general una via de reclamació i garantia gratuïta i que ofereix terminis de resolució molt més breus, els càrrecs electes no poden estar en pitjor condicions per a obtenir la tutela del seu dret d'accés, reforçat per una norma específica de la qual, per expressa previsió de la Disposició addicional primera de l'LTAIPBG, aquesta n'és supletòria.
En tot cas, cal no oblidar que la reclamació davant la GAIP és potestativa, i opcional en relació amb els mitjans clàssics de reacció (recurs de reposició i tutela judicial) que invoca l'Administració reclamada com a únics vàlids per als càrrecs electes.
Per tant, l'aplicació del l'LTAIPBG pel que fa a la reclamació davant d'aquesta Comissió no s'imposa ni substitueix els altres mecanismes, que poden ser emprats també pels càrrecs electes si ho consideren adient.
En definitiva, i com ja ha resolt la GAIP amb relació a les Reclamacions 3 i 4/2016, la garantia del dret d'accés proporcionada per la reclamació davant d'aquesta Comissió és aplicable en defensa del dret dels i de les electes locals a obtenir informació de la seva pròpia entitat, amb el benentès que per a la resolució d'aquestes reclamacions la GAIP ha d'aplicar preferentment el dret a la informació regulat per l'article 164 TRLMRLC i per les altres disposicions de la legislació de règim local que siguin aplicables, especialment si són més favorables a l'accés, i només supletòriament les disposicions de l'LTAIPBG.
La resolució expressa de la sol·licitud d'accés es produeix dos mesos després de la seva presentació, havent depassat amb escreix el termini fixat per a la producció del silenci administratiu estimatori de l'article 164.3 TRLMRLC, que és de quatre dies a comptar de la data de presentació de la sol·licitud.
En aquest cas, es produeix una remissió a la consulta de part de la informació demanada a la Relació de Llocs de Treball publicada al web de la Corporació i a l'acta d'un Ple que s'identifica.
Amb això, la Diputació estima que respon parcialment a la informació sol·licitada, però tanmateix, i en relació amb altra informació que qualifica de "conceptes retributius de caràcter personal" es requereix al Diputat a "concretar quina és la finalitat de l'accés que sol·licita, a efectes de valorar-ne la pertinença", de manera que l'accés a aquesta informació no quedaria estimat en aquell acte i restaria condicionat a la valoració de la pertinença que en fes l'Administració reclamada un cop el Diputat li justifiqués la finalitat de la seva sol·licitud.
Es tracta, doncs, d'una comunicació extemporània relacionada amb la sol·licitud d'accés que no suposa un acte confirmatori de l'estimació plena i incondicionada que s'hauria produït per aplicació del règim de silenci administratiu positiu de l'article 164.3 TRLMRLC.
El règim especial d'accés a informació pública per part d'electes locals presenta dues diferències substancials en relació amb el règim general d'accés a informació que l'LTAIPBG garanteix a qualsevol persona pel que fa als efectes del silenci administratiu: d'una banda, en el cas dels electes la producció del silenci administratiu positiu no queda subordinada a cap actuació ulterior de la persona sol·licitant, com preveu l'article 35.3 de l'LTAIPBG; d'altra banda, no es preveu la possibilitat que el silenci s'hagi d'entendre desestimatori o negatiu per la concurrència d'un límit, tal i com preveu l'article 35.2 LTAIPBG per al règim general d'accés..
D'acord amb això, el règim de silenci administratiu del TRLMRLC establert per a l'accés dels membres de corporacions locals a la informació de la seva Corporació és un silenci estimatori incondicionat que es produeix als quatre dies de la sol·licitud i que comporta l'estimació plena de la sol·licitud d'accés, amb tots els efectes jurídics que se'n desprenguin: "en els casos d'estimació per silenci administratiu, la resolució expressa posterior a la producció de l'acte només es pot dictar si és confirmatori (article 43.3.a de la LRJPAC).
L'Administració reclamada queda, per tant, vinculada pels seus actes propis, en aquest cas l'efecte jurídic estimatori derivat de la seva inactivitat en la resolució de al sol·licitud d'accés, i només se'n pot apartar per la via de la revisió d'ofici, cosa que no ha fet l'Administració reclamada en el cas que ens ocupa.
Tot això sens perjudici que aquesta Comissió, que no queda vinculada pels actes propis de l'Administració reclamada, i en exercici de la seva funció revisora, pugui apreciar la concurrència al cas de límits aplicables a l'accés, si així es derivés de la normativa legal a aplicar.
El règim especial d'accés a la informació aplicable als electes locals i diputats, per extensió, es fonamenta en la connexió d'aquest dret amb el dret fonamental a la participació reconegut en l'article 23.2 CE.
Nombrosa jurisprudència ha assentat ja que el dret fonamental no només protegeix la participació en la vida pública mitjançant l'accés a ser elegit, sinó que també comprèn la garantia de l'exercici de les funcions dels electes sense pertorbacions i obstacles que els ho impedeixi.
L'accés a la informació relacionada amb la seva corporació local es revela, doncs, com un dret instrumental per a l'exercici de les funcions de control i fiscalització inherents a la condició d'electe local i a l'exercici del dret a la participació.
És en virtut d'aquesta vinculació al dret fonamental a la participació que el dels electes és un règim d'accés reforçat i menys limitat que el règim general, i cal tenir-ho en compte en la ponderació d'aquest dret amb altres que mereixen una protecció legal, en aquest cas, la protecció de dades personals, per tal d'avaluar la proporcionalitat del dany que s'hi pugui causar.
La informació que es demana té a veure amb la retribució que, per diferents conceptes, percep un càrrec de comandament de la Diputació, com ho és el cap de l'Oficina de Protocol, premsa i comunicació, i la justificació de l'increment que s'hagi produït en les retribucions complementàries.
El control de les finances de la Diputació i de la correcció i legalitat de l'ús de fons públics destinats a la retribució d'empleats públics és una funció inherent al càrrec de la persona sol·licitant, i la finalitat de l'accés sol·licitat es presumeix relacionat amb aquesta funció sense necessitat que el diputat la justifiqui.
Així es desprèn de la jurisprudència del Tribunal Suprem (STS de 9 de maig de 1998) que estableix que el dret fonamental a la participació efectiva en l'actuació pública es manifesta en una àmplia gama d'assumptes concrets, entre els quals, el dret a la fiscalització de les actuacions municipals i les funcions de control, tant si és dels antecedents de temes inclosos en l'ordre del dia dels òrgans de govern de les corporacions com si ho és per a documentar-se amb vistes a decisions a adoptar en el futur.
Conseqüència d'això és que els electes no han de justificar la finalitat de l'accés deixant a mans de l'Administració valorar-ne la pertinença, sinó que, en tot cas, li correspondria a la Corporació local la càrrega de la prova que la finalitat perseguida per l'electe local no té relació amb la seva funció institucional sinó que persegueix un interès o benefici personal o de terceres persones (STS 12 de novembre de 1999).
No explica l'ofici del President de la Diputació en base a quins criteris farà la valoració de la pertinença de l'accés a la informació.
Es podria deduir de la formulació inicial de la frase que ho faria en consideració a la protecció de dades de caràcter personal, però el fet que tant en l'informe jurídic emès arran de la petició de la GAIP com en la resposta donada a aquesta Comissió en demanar que es fes trasllat a la persona interessada la Diputació afirmi i reiteri que no s'ha impedit l'accés a aquesta informació "per motius derivats de drets de tercers" fa descartar que la protecció de dades de caràcter personal sigui el fonament de la limitació a l'accés del diputat a aquesta informació.
En tot cas, el President de la Diputació no pot condicionar l'accés a informació relativa a determinats conceptes retributius, com les pagues extraordinàries, hores extraordinàries complements de productivitat a la seva pròpia valoració de la pertinença de l'accés.
L'import quantificat i desglossat de les retribucions brutes que perceben els empleats públics és una informació que la Diputació coneix i té quantificada, i per tant, ha de facilitar-ne l'accés als membres electes.
La remissió a la relació de llocs de treball publicada al web no satisfà la pretensió, ja que només s'hi quantifica el complement específic, un altre complement, i un concepte detallat com "factor dedicació".
La remissió a la Llei 7/2007, de 12 d'abril, de l'Estatut Bàsic de l'Empleat Públic (EBEP) o al pressupost tampoc resulta satisfactòria, ja que suposa dificultar innecessàriament l'accés a la informació.
Finalment, i quant a la data i justificació dels canvis en els complements retributius de la plaça, la remissió a l'Acta del Ple que aprova la relació de llocs de treball és insuficient per considerar satisfet l'accés a la informació que es demana, atès que l'única justificació que s'entén aplicable al cas, i que la mateixa Diputació esmenta en al seva resposta, és la justificació genèrica que es fa per introduir tots els canvis en la plantilla i la relació de llocs de treball que s'aproven: "(...) canvis (...) derivats de mesures internes d'organització i adaptació als canvis sobrevinguts".
Es dedueix de la consulta de la relació de llocs de treball dels dos anys precedents que es pot consultar al portal de transparència que el complement que s'incorpora a la retribució del lloc de treball té efectes a partir del 2016, però cal un detall major en la data d'inici de percepció i, sobretot, en la justificació de la creació de l'Oficina de protocol, premsa i comunicació amb funcions per a la Diputació i els ens que en depenen, ja que en l'Acta esmentada no hi consta la fonamentació o justificació, sinó solament les funcions, en els termes que s'especifiquen al FJ5.
Aquesta informació té relació amb la funció de control de la legalitat en l'actuació i d'oportunitat en la gestió econòmica i de personal que el diputat que la sol·licita ha de fer de la Diputació, d'acord amb la funció institucional per a la qual ha estat elegit, i per tant, li ha de ser facilitada sense impediments o majors obstacles en l'obtenció.
En aquest mateix sentit es pronuncia l'APDCAT, segons consta a l'Antecedent 11.
La persona afectada per la informació que se sol·licita ha formulat a la GAIP les al·legacions transcrites en l'Antecedent 14, que es limiten a formular oposició a facilitar al diputat còpia de les seves nòmines fonamentat-ho escaridament en què "són dades de caràcter personal a les que no es pot accedir, d'acord amb el que disposa la Llei Orgànica 15/99".
En relació amb aquestes al·legacions, la Comissió fa les consideracions següents:
Primer: l'objecte de la reclamació no és accedir a la còpia de la nòmina.
L'accés a la nòmina suposaria, certament, la revelació de dades de caràcter personal en principi i generalment excessiva, ja que conté informació sobre dades bancàries i número d'afiliació de la seguretat social, i podria contenir igualment informació sobre embargaments de sou administratius o judicials, deduccions, descomptes per baixes mèdiques i altres elements que dibuixarien un perfil personal.
Per això, en la majoria dels casos l'accés a la nòmina es consideraria desproporcionat ja que produeix un dany cert a la protecció de les dades personals que no resulta justificat per l'exercici de les funcions de control inherents a la condició de l'electe, que se satisfarien amb el coneixement de les dades relatives a la retribució bruta, desproveïda d'aquells elements personals.
Però el cert és que el diputat reclamant no demana accedir a la nòmina, sinó a la informació completa i desglossada dels conceptes retributius que conformen la retribució total bruta d'aquest lloc de treball, les variacions que s'hi hagin produït i la seva justificació.
En aquests termes, cal concloure que cal permetre'n l'accés, recordant l'obligació del diputat a limitar l'ús d'aquestes dades personals a la finalitat que li ha permès l'accés, és a dir, les funcions pròpies i inherents al seu càrrec, tot això de conformitat amb l'article 164.6 TRLMRLC.
Segon: El tràmit de trasllat a terceres persones per part d'aquesta Comissió es preveu per al cas que la denegació d'accés s'hagi produït per motius derivats de drets de tercers (article 42.3 LTAIPBG), cosa que la Diputació ha negat expressament i reiteradament en aquest cas.
Per tant, la GAIP no venia obligada a fer aquest trasllat, però tanmateix ha considerat oportú realitzar-lo per tal de conèixer si la persona afectada podia invocar i justificar l'aplicació d'un límit legal a l'accés a la informació que, per desconeixement de les seves circumstàncies personals o de les dades concretes que conté la informació, no hagués pogut ser apreciat per la Diputació en primer terme, i per aquesta Comissió en revisió.
Les al·legacions, doncs, només són rellevants o determinants del sentit de la resolució si afloren i justifiquen la concurrència al cas d'elements nous que permetin l'aplicació d'un límit legal a l'accés, d'acord amb l'article 164 TRLMRLC, o que calgui tenir en compte per a la seva ponderació.
En aquest cas, l'al·legació invoca genèricament la normativa de protecció de dades de caràcter personal sense aportar cap dada o informació nova que hagi de modificar la ponderació realitzada entre la limitació d'aquest dret i la protecció del dret fonamental a la participació reconegut a l'article 23.2 CE.
I cal tenir en compte, a més, que l'escrit d'al·legacions formula l'oposició a la difusió de la nòmina, quan la informació a la què es vol accedir no és la nòmina, sinó la retribució bruta.
Tenint en compte això i considerant que la mateixa Autoritat Catalana de Protecció de Dades s'ha pronunciat en aquest cas (Antecedent 11) declarant que la limitació del dret a la protecció de dades personals que comporta l'accés resulta proporcionada, idònia i necessària, les al·legacions no resulten determinants ni justifiquen una limitació del dret d'accés del diputat ni una dilatació en el temps a l'accés material de la informació reclamada.
Tercer: Pel que fa a la competència de la GAIP com a òrgan de reclamació quan la persona que demana accedir a informació és un electe, que en l'incís final de l'escrit d'al·legacions es qüestiona, es dona per reproduït aquí el FJ1.
La persona reclamant demana, entre d'altra informació, la justificació dels canvis en la retribució del lloc de treball.
La resposta donada per la Diputació, consistent en la remissió a l'Acta del Ple de 14 de novembre de 2015 que aprovà la modificació de la Relació de Llocs de Treball resulta clarament insuficient en termes de justificació, ja que només conté una referència genèrica i comuna per a tots els canvis de plantilla i relació de llocs de treball creats o modificats, formulada en aquests termes "canvis derivats de mesures internes d'organització i adaptació als canvis sobrevinguts".
Tenint en compte que el canvi en la retribució prové de l'assignació al lloc de treball de noves funcions en matèria de comunicació, així com de l'ampliació del seu àmbit d'actuació als altres ens dependents de la Diputació, la justificació de la necessitat i adequació de la mesura de ben segur ha d'haver estat avaluada i justificada en el procediment de creació del lloc de treball, en l'avaluació i justificació de l'impacte econòmic, i en la documentació d'acompanyament del projecte de modificació de la Relació de Llocs de Treball per al seu debat i aprovació al Ple.
La satisfacció del dret d'accés a informació de la persona reclamant comportarà, doncs, que se li doni trasllat d'aquesta documentació.
Ara bé, en el cas que la Diputació no hagués format correctament l'expedient de creació del lloc de treball o de modificació de la relació de llocs de treball de la Diputació, i no hagués elaborat mai cap altre document justificatiu o explicatiu del nou lloc de treball i del complement retributiu que porta associat, no ve obligada per satisfer el dret d'accés a elaborar-la i crear-la de nou, ja que l'elaboració d'informació arran d'una sol·licitud d'accés depassa clarament l'abast del dret reconegut, que s'ha de limitar a facilitar l'accés a la informació, ja siguin dades o documents, que existeix prèviament i amb independència de la sol·licitud d'accés, sens perjudici que aquesta requereixi una elaboració no complexa.
Si la Diputació, doncs, no té cap document que justifiqui la creació del lloc de treball i l'assignació del complement retributiu objecte d'accés més enllà de la justificació genèrica i ambigua que conté la modificació de la Relació de Llocs de Treball per a tots els canvis que s'hi introdueixen, no ve obligada a elaborar ex novo una justificació de la mesura, però cal que faci constar per escrit aquesta mancança, i d'això la persona reclamant, en exercici de les seves funcions de control, en podrà fer l'ús que estimi adequat.
L'article 164.6 TRLMRLC disposa que els membres de la corporació han de respectar la confidencialitat de la informació a què tenen accés per raó del càrrec si el fet de publicar-ho pot perjudicar els interessos de l'ens local o de tercers.
D'altra banda, l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades també fa esment en el seu informe a que la informació relativa a dades personals no pot ser utilitzada per una finalitat diferent a la que justifica l'accés (art. 10 de la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal, que en aquest cas i en el marc del règim especial d'accés dels electes, és la funció de control pròpia de la seva condició diputat.
L'aplicació del deure de confidencialitat de l'article 164.6 TRLMRLC s'imposa en relació amb la publicació d'informació si aquesta pot perjudicar els interessos de l'ens local, o bé els interessos de terceres persones, que en aquest cas es correspondrien, tot i que la Diputació manté la consideració contrària, amb l'interès de la persona afectada en la protecció de les seves dades de caràcter personal.
En la informació que se sol·licita s'hi contenen dades que no es poden considerar pròpiament informació personal, sinó que estan referides i són pròpies del lloc de treball, com ho demostra el fet que no depenen ni varien en funció de la persona que l'ocupa (funcions, justificació de la creació del lloc, data i justificació del canvi en les retribucions complementàries previst a la relació de llocs de treball) i altres elements dels quals l'LTAIPBG n'estableix el deure de publicitat activa i que, per tant, han de ser de coneixement i accés general (retribucions bàsiques, complements de destinació, específic i altres elements retributius del lloc de treball que hagin de constar a la Relació de llocs de treball que es publica al web de la Diputació).
Sobre aquesta informació no s'hi pot imposar deure de confidencialitat en la mesura que no hi ha perjudici als interessos de l'ens local.
En relació amb la informació que no es pugui considerar referida al lloc de treball, sinó que estigui directament relacionada amb la persona que l'ocupa, (triennis, hores extraordinàries, productivitat, o retribucions que integrin aquests conceptes) per a l'accés a la qual hauria resultat determinant la condició de diputat de la persona reclamant, aquest n'haurà de respectar el deure de confidencialitat limitant l'ús d'aquesta informació a les funcions pròpies de la seva condició d'electe local.
Sobre la base d'aquestes comunicacions i de les efectuades per les persones interessades, la GAIP ha de fer seguiment del compliment de les seves resolucions, d'acord amb el previst per l'apartat 30 del seu Manual de Reclamació, i pot adoptar les mesures que s'hi preveuen pel cas d'incompliment.