El descompte comercial és l'operació financera mitjançant la qual l'entitat financera avança l'import d'un crèdit comercial no vençut que tingui la seva empresa amb terceres persones, atès que la major part de les transaccions comercials no són al comptat, sinó que són amb pagament ajornat (a 30 dies...).
En termes generals quan es parla de descompte ens estem referint a:
En aquesta operació no es fixen imports màxims ni mínims per als documents rebuts.
És molt rar efectuar descompte de paper comercial (lletres, rebuts o pagarés) a termini superior a més d'un any o dos.
Les línies de descompte i crèdit tenen una durada habitual d'un any i solen renovar-se al finalitzar aquest període.
La lletra de canvi és el document més emprat en descompte bancari, encara que també s'utilitzen altres documents, tant canviaris (lletra de canvi i pagaré, el lliurament dels quals a l'entitat financera implica automàticament la cessió del crèdit), com no canviaris (rebuts normalitzats, certificacions d'obres o subministraments públics, factures i qualsevol altre document que acrediti un dret de cobrament).
Línia de descompte és la modalitat més habitual.
Es tracta d'una operació contractual que es formalitza amb una pòlissa de descompte, en la qual s'estableix un import límit fins el que l'empresa pot descomptar paper.
Si l'import dels efectes descomptats arriba al límit de la línia de descompte, l'empresa haurà d'esperar al venciment dels efectes descomptats per - un cop cobrats per l'entitat sense incidències - portar noves remeses al descompte.
El principal avantatge de descompte bancari és la seva extrema facilitat d'ús.
Un cop formalitzat mitjançant una pòlissa de descompte, només cal presentar a l'entitat financera una relació (remesa normalment fet en impresos facilitats pel banc, tot i que, actualment, també es pot fer en llistats d'ordinador, i fins i tot es pot envair electrònicament segons el quadern 32 del CSB) perquè de forma pràcticament immediata el banc aboni a l'empresa l'import nominal dels efectes descomptats menys els interessos i les despeses.
L'entitat financera s'encarregarà de la gestió de cobrament de cada efecte, de forma que elimina la càrrega administrativa de reclamar el cobrament en el seu venciment.
Tanmateix, la utilització d'aquest instrument permet a l'empresa d'alertar-se de les morositats.
En la gestió directa de cobrament per part de l'empresa, sempre és més dificultós determinar quan el deutor és morós o bé s'endarrereix en el pagament.
En canvi en el descompte la recepció de d'impagats indica amb rotunditat la morositat del deutor.
Els tipus d'interès solen ser més baixos que els altres instruments similars, si es descompten lletres de canvi i pagarés.
Els interessos són prepagats, és a dir, es dedueixen de l'import nominal que l'empresa porta a descomptar.
Això encareix l'instrument ja que, en descomptar els interessos, hi ha un part que realment no s'anticipa, però en canvi sí que es computa en termes d'interessos.
El fet d'instrumentar el crèdit en lletres de canvi i pagarés fa que calgui pagar l'impost sobre transmissions patrimonials i actes jurídics documentals ( timbrat de l'efecte).
La cessió del crèdit a l'entitat financera es considera "condicionada a bon fi".
Això vol dir que si al venciment el deutor no paga, l'entitat carregarà a l'empresa l'import nominal de l'efecte més les comissions i despeses que ocasioni el no pagament.
L'entitat financera es reserva el dret de no descomptar aquells efectes d'una remesa que consideri que poden resultar impagats.
El risc d'impagats fa que l'empresa hagi de mantenir una posició creditora al balanç, debilitant la posició financera de l'empresa.
El risc d'impagats dificulta també l'establiment de plans acurats de tresoreria, ja que l'empresa no sap mai quines incidència haurà de fer front.
En aquesta modalitat, el tipus d'interès que s'aplicarà depèn del termini (des del moment de la bestreta fins al venciment de l'efecte).
D'aquest forma, algunes entitats financeres apliquen trams d'interessos, és a dir, a major termini major tipus d'interès.
Les comissions que s'apliquen depenen de les característiques de cada efecte (domiciliació, acceptació, etc) segons s'estableixi a la pòlissa.
Existeixen costos addicionals de timbres i correu.
Aquesta modalitat està en desús i en qualsevol cas és preferible utilitzar el sistema forfait que es descriu a continuació.
Aquesta fórmula la van començar a aplicar les entitats bancàries als seus clients preferencials i actualment, és la més estesa.
Aquesta modalitat es basa en el fet que el tipus d'interès que s'aplica és fix (també pot ser fix només el diferencial) amb independència del termini de venciment de l'efecte.
Habitualment es pacta una comissió global pels serveis de descompte, excepte el correu, IVA i timbres corresponents en el seu cas.
Per tant, existeix un tarifa única que l'empresa negocia amb el banc en funció de la seva situació, és a dir, característiques del paper comercial, volum venciment mitjà etc...
Bestretes de crèdit en suport magnètic
Mitjançant aquest sistema regulat al quadern 58 del CSB, les empreses poden unificar la gestió de cobrament dels seus crèdits.
No obstant això, atès que l'entitat financer anticipa a l'empresa l'import dels crèdits abonant-li en compte, l'entitat assumeix una posició de risc superior en el cas del descompte comercial.
Malgrat que la pràctica habitual està produint que la bestreta de crèdit doni suport magnètic s'assimili al descompte comercial, és molt important tenir present que aquest és una cessió d'un crèdit pel cobrament.