Aquest Dictamen té per objecte el Projecte de decret pel qual es regula la Junta de Finances de la Generalitat de Catalunya, òrgan competent per a la resolució de les reclamacions economicoadministratives integrat dins l'estructura de la Secretaria General del Departament d'Economia i Finances (art. 3.2.f) del Decret 566/2006, de 19 de desembre).
La Generalitat de Catalunya va crear i estructurar els seus propis òrgans economicoadministratius per a la resolució de les reclamacions interposades contra actes dictats en relació amb els seus tributs i altres actes administratius vinculats a la gestió economicofinancera de la Generalitat per Decret 223/1983, de 9 de juny.
Posteriorment, mitjançant els decrets 43/1985, de 7 de febrer; 76/1987, de 20 de febrer; 329/1989, de 9 d'octubre; 116/1993, de 23 de març i 182/1996, de 4 de juny, es varen modificar alguns aspectes de la composició d'aquest òrgan.
Actualment, la Junta de Finances es troba regulada pel Decret 73/2003, de 18 de març, objecte del Dictamen 53/03 d'aquesta Comissió, la derogació del qual es preveu de forma expressa en el Projecte de decret sotmès a la consideració d'aquest òrgan consultiu.
El Projecte consta d'un preàmbul, onze articles estructurats en tres capítols, dues disposicions transitòries, dues de derogatòries i dues de finals.
En el preàmbul es fa referència al marc normatiu en què s'insereix el Projecte de decret, així com a la finalitat de la norma projectada.
Aquesta s'identifica principalment, i sens perjudici de les consideracions que es formulen en el cos d'aquest dictamen, amb l'adaptació de la regulació d'aquest òrgan pel que fa a les seves competències, organització i funcionament al règim establert en matèria de reclamacions economicoadministratives per la Llei 58/2003, de 17 de desembre, general tributària i el Reglament general de desplegament de la dita llei en matèria de revisió en via administrativa, aprovat pel Reial decret 520/2005, de 13 de maig.
Per tal d'aconseguir aquests objectius l'articulat s'estructura de la forma que tot seguit indiquem.
L'article 1 determina la normativa aplicable en la tramitació i resolució de les reclamacions economicoadministratives que s'interposin contra els actes i actuacions de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
Els articles 3 a 9 regulen les competències i l'organització de la Junta de Finances.
Els articles 10 i 11 regulen, respectivament, el recurs extraordinari per a la unificació de criteri i el règim de recursos contra les resolucions de la Junta de Finances.
Les disposicions transitòries estableixen el règim d'aplicació de la normativa reglamentària estatal en matèria de reclamacions economicoadministratives mentre la Generalitat de Catalunya no aprovi la seva pròpia normativa en la matèria i la composició transitòria d'aquest òrgan economicoadministratiu.
Les disposicions derogatòries estableixen la substitució de la vigent regulació continguda en el Decret 73/2003, de 18 de març, així com la de qualsevol altra disposició del mateix o inferior rang per la disposició projectada.
Les disposicions finals contenen una habilitació al conseller o consellera d'Economia i Finances per dictar les normes necessàries per al desplegament, l'eficàcia i execució de la disposició reglamentària, i s'estableix l'entrada en vigor de la norma l'endemà de la seva publicació.
D'acord amb l'article 8.2.b) de la Llei 5/2005, de 2 de maig, correspon a la Comissió Jurídica Assessora dictaminar preceptivament sobre els projectes de reglaments o disposicions de caràcter general que es dictin per desplegar lleis, com ara és el cas.
El Text refós de la Llei de finances públiques de la Generalitat, aprovat per Decret legislatiu 3/2002, de 24 de desembre, estableix en l'article 3.3 que les juntes de finances de la Generalitat han de resoldre les reclamacions que es presentin respecte dels tributs i les exaccions pròpies i aquelles altres que la Llei determini.
El Projecte de decret, des d'aquesta perspectiva, desplega el mandat legal en la mesura en què es configura -atès que la llei no en detalla ni la composició ni les funcions- en relació amb aquest òrgan com un instrument d'aplicació de la norma legal.
En aquest sentit, cal recordar que aquesta Comissió ha declarat que 'la categoria de reglaments que preceptivament s'han de sotmetre a dictamen de la Comissió Jurídica Assessora abasta tots aquells que executen les lleis, entesa aquesta funció en el sentit que li ha donat la doctrina i la jurisprudència com a tota intervenció normativa feta en desplegament, complement o aplicació de la llei, de la qual el reglament esdevé col·laborador en virtut d'una remissió legal, al marge de l'extensió o profunditat en què es produeixi la dita remissió'.
Per aquest motiu 'també els reglaments organitzatius, si deriven d'aquestes funcions, tenen la categoria de reglaments executius de les llei' (dictàmens 437/00, 263/05 i 146/06, entre d'altres).
D'acord amb aquestes consideracions no ofereix dubte la competència d'aquesta Comissió per emetre el seu parer preceptiu.
En expedients com el present, en què es dictamina sobre un projecte de disposició de caràcter reglamentari, és doctrina reiterada d'aquesta Comissió que l'abast de la seva actuació comporta l'estudi de la competència de la Generalitat de Catalunya; l'habilitació del Govern per dictar la norma de què es tracta, així com la verificació que la seva tramitació s'ajusta als requisits legals juntament amb l'anàlisi de la seva adequació a l'ordenament jurídic vigent.
Tot això, sens perjudici que també es puguin formular suggeriments sobre eventuals deficiències que calgui evitar o sobre possibles millores que calgui introduir en el projecte normatiu sotmès a la nostra consideració.
Competència de la Generalitat de Catalunya.
La competència de la Generalitat per regular la matèria objecte del projecte es troba en l'article 211 de l'Estatut d'autonomia, que atribueix a la Generalitat de Catalunya competència exclusiva 'per a ordenar i regular les seves finances' en connexió amb els articles 150 i 159.
Aquests preceptes li atribueixen, respectivament, en matèria d'organització administrativa, competència exclusiva sobre 'L'estructura, la regulació dels òrgans i directius públics, el funcionament i l'articulació territorial' i la competència exclusiva en matèria de règim jurídic i procediment administratiu 'en allò que no estigui afectat per l'article 149.1.18 de la Constitució', incloent-hi 'les normes de procediment administratiu que derivin de les especialitats de l'organització de la Generalitat'.
En aquest cas, l'objecte de la norma es delimita en relació amb la matèria economicoadministrativa dins la qual s'inclou l'aplicació dels tributs propis i les sancions tributàries (lletra a) de l'article 2 del Projecte de decret), la recaptació dels ingressos de dret públic (p. ex. els preus públics de la Generalitat, lletra b) de l'article 2 del Projecte de decret), així com un conjunt d'actes derivats de la gestió economicofinancera de la Generalitat vinculada a l'execució de la despesa pública (lletres c) i d) de l'article 2 del Projecte).
Respecte d'aquestes matèries, que entren dins l'àmbit propi de l'activitat financera de la Generalitat i, per tant, dins l'àmbit competencial que li és propi, l'anàlisi del Projecte de decret posa de manifest que la seva finalitat és establir el règim jurídic dels òrgans propis competents en el si de l'Administració de la Generalitat per a la revisió en via administrativa dels actes administratius vinculats a les matèries indicades 'bàsicament, composició, funcions i règim de funcionament- i les normes de procediment, en aquest cas el règim de recursos, requerides per les especialitats de la mateixa estructura orgànica de la Junta de Finances.
L'exercici d'aquestes competències haurà de respectar allò previst en l'article 1.1 de la Llei 58/2003, de 17 de desembre, general tributària, en la mesura en què es declara aplicable a totes les administracions tributàries amb l'abast que deriva de l'article 149.1.1er., 8è, 14è i 18è de la Constitució.
Quant a la habilitació del Govern, atès que la Generalitat de Catalunya no ha legislat, en l'àmbit que li és propi, en matèria de procediment economicoadministratiu, i com ha sostingut aquesta Comissió (Dictamen 53/03) res no obsta a un parcial desplegament reglamentari directe de la legislació estatal, tenint present que el Govern de la Generalitat de Catalunya té atribuïda la potestat reglamentària, amb caràcter general, per l'article 68.1 de l'Estatut d'autonomia, per l'article 71.e) de la Llei 3/1982, de 23 de març, del Parlament, del President i del Consell Executiu de la Generalitat i per l'article 61 de la Llei 13/1989, de 14 de desembre, d'organització, procediment i règim jurídic de l'Administració de la Generalitat.
Pel que fa al procediment seguit en l'elaboració i la tramitació del Projecte de decret, cal fer algunes consideracions.
L'elaboració del decret projectat ha estat iniciada en el si del Departament d'Economia i Finances per la Junta de Finances.
La memòria que acompanya el Projecte compleix, pel que fa a l'estructura, les exigències derivades de l'article 63.2 de la Llei 13/1989.
Inclou la referència al marc normatiu en què s'insereix la norma; un apartat destinat a la justificació de la disposició, una taula de vigències i disposicions afectades; i un estudi econòmic en el qual s'assenyala que el Projecte no comporta cap increment de la despesa.
En relació amb la justificació de la disposició, aquesta se centra en l'adaptació de la regulació de la Junta de Finances a les modificacions introduïdes per la Llei 58/2003 i disposicions reglamentàries dictades en desplegament d'aquesta i a les necessitats que s'han posat de manifest en el funcionament de la Junta durant aquest últim període.
Aquestes últimes no apareixen explicitades, i el document se centra en l'explicació de l'adaptació de les disposicions estatals a l'estructura de la Junta de Finances.
Per aquest motiu, i en relació amb una part de les modificacions proposades, concretament, les que afecten la composició i el funcionament de la Junta, aquesta Comissió considera necessari recordar que d'acord amb la Llei 13/1989 cal justificar l'oportunitat i l'adequació de les mesures proposades als fins que es persegueixen per tal de conèixer i valorar les raons i els criteris adoptats i la fonamentació de les propostes i solucions, així com els objectius de la futura disposició.
En relació amb l'estudi econòmic es troba a faltar la valoració de la modificació proposada en termes de cost-benefici, és a dir, en termes no únicament de increment o no de la despesa sinó en termes d'utilitat social de les mesures adoptades.
En aquest cas, ateses les funcions de la Junta com a òrgan especialitzat en la resolució de les reclamacions economicoadministratives, no hauria estat sobrer, tot i que es tracta d'un òrgan ja existent, explicitar en quina mesura les decisions adoptades poden contribuir a una millora en la tramitació i resolució dels assumptes sotmesos a la seva consideració.
La Direcció General de Pressupostos, que no ha formulat cap observació, i la Direcció General d'Innovació i Organització Administrativa han informat sobre el Projecte.
Les consideracions formulades per aquest òrgan han estat valorades i incorporades al text del Projecte.
Igualment consta l'informe preceptiu de l'Institut Català de les Dones, les observacions del qual no ha estat considerades.
El Projecte no ha estat sotmès a informació pública ni al tràmit d'audiència.
En aquest cas concret i atès el contingut de la norma projectada es pot considerar que, tot i la interpretació restrictiva del sentit aparentment discrecional que l'article 64 de la Llei 13/1989 sembla donar al tràmits esmentats i que, per tant, aquests s'hauran de respectar en gairebé totes les tramitacions de disposicions de caràcter general elaborades per la Generalitat, d'acord amb la interpretació d'aquests preceptes en vista dels articles 9.2, 24.1 i 105.a) de la Constitució (Dictamen 240/03), aquests tràmits no eren indispensables, tenint present que és tracta d'un reglament de caràcter organitzatiu que no afecta de forma directa la posició jurídica dels ciutadans davant l'Administració, més enllà de l'afectació que per a l'interès general representa tota mesura orientada a la millora de l'organització administrativa.
En aquest sentit, la norma, en si mateixa, no amplia ni restringeix els actes susceptibles de reclamació, atès que respon a les exigències organitzatòries de la llei que desplega, ni tampoc no incideix en els recursos que poden interposar els ciutadans, que es mantenen sense variació.
Certament, s'introdueix el recurs extraordinari per a la unificació de criteri, però aquest no afecta la situació jurídica particular derivada de la resolució objecte d'aquest recurs.
En qualsevol cas, aquesta Comissió recorda que l'Administració activa ha de motivar en la documentació integrant de l'expedient les raons per les quals es consideren innecessaris els tràmits d'informació i audiència pública.
La tramitació del Projecte conclou amb l'informe favorable de l'Assessoria Jurídica del Departament d'Economia i Finances, de 16 de abril de 2007.
L'expedient incorpora, com és preceptiu, el certificat que el Projecte de decret ha estat informat pel Consell Tècnic de la Generalitat de Catalunya en la sessió celebrada el dia 18 de abril de 2007.
V. Observacions sobre el contingut del Projecte
La finalitat de la disposició projectada, segons el preàmbul, se centra en l'adaptació de la normativa de la Generalitat reguladora de les reclamacions economicoadministratives a les modificacions introduïdes en la matèria per la Llei estatal 58/2003, de 17 de desembre, general tributària (en endavant, LGT), així com el seu Reglament, aprovat pel Reial decret 520/2005, de 13 de maig, que aprova el Reglament general de desplegament de la Llei general tributària en matèria de revisió en via administrativa (en endavant (RGRVA).
Aquest Reglament es declara aplicable en els termes de l'article 1 de la LGT abans esmentat pel que fa a les competències estatals (art. 1.2 del RGRVA) i remet a la normativa específica, en aquest cas de la Generalitat de Catalunya, per determinar els òrgans competents en la matèria objecte de regulació.
Aquestes modificacions seran exposades en l'anàlisi dels preceptes del Projecte.
En relació amb el contingut del preàmbul, per consideracions de tècnica normativa, seria convenient fer esment a la competència de la Generalitat per aprovar la norma esmentada.
Respecte de la redacció del preàmbul, es formulen les consideracions següents:
' D'acord amb les observacions formulades per l'Institut Català de les Dones, en el segon paràgraf, on diu 'dels ciutadans' hauria de dir 'de la ciutadania'.
' Com a millora de redacció, se suggereix l'oportunitat de substituir l'expressió 'no pot ésser objecte de trasllat aquest Decret', continguda al paràgraf 8è, per 'no és objecte d'aquest Decret'.
' Al paràgraf 9è, per raons de tècnica normativa, caldria suprimir la referència que el nou Decret '[...] per tant, substitueix [...]', i seria més adequat establir que el nou Decret 'deroga el Decret 73/2003, de 18 de març'.
La nova redacció del precepte posa de manifest, de forma implícita, que queden fora de la regulació els procediments especials de revisió regulats en els articles 217 a 221 de la LGT, així com el recurs de reposició regulat en els articles 222 a 225 de la LGT.
Sobre aquesta exclusió, que en el text vigent es declara de forma expressa, no hi ha cap qüestió a plantejar.
La mateixa consideració mereix el fet que s'explicitin les normes aplicables en matèria de reclamacions economicoadministratives.
En aquest sentit, el Projecte guanya en seguretat jurídica en indicar expressament la normativa aplicable.
S'observa que s'ha suprimit la determinació dels actes i actuacions susceptibles de reclamació, així com la referència als actes no susceptibles de reclamació.
Aquesta opció es justifica en la memòria pel fet que aquests ja s'especifiquen en l'article 227 de la LGT i, per tant, és per evitar reiteracions.
Sobre això cal fer l'observació següent: Caldria ponderar l'oportunitat de fer una referència als requisits dels actes que integren la matèria economicoadministrativa per tal que siguin susceptibles d'aquest recurs i aquells que en queden exclosos.
Aquesta referència es podria concretar en una remissió, sense reproduir-ne el contingut, a l'esmentat precepte de la LGT, per tal de que, a l'efecte de tècnica normativa, es determinessin els requisits dels actes que integren la matèria economicoadministrativa i són susceptibles de recurs.
En el cas que no se segueixi aquesta orientació fóra convenient modificar el títol del capítol I, atès que, tot i la desaparició del contingut del Projecte, fa referència expressa als actes impugnables.
Se suggereix la titulació següent: 'Disposicions generals i àmbit d'aplicació'.
Així mateix, caldria suprimir el 5è paràgraf del preàmbul, atès que continua fent referència als actes susceptibles de reclamació.
Aquest precepte és correlatiu a l'article 226 i la disposició addicional onzena de la LGT, que delimiten la matèria economicoadministrativa, en funció de si es tracta o no d'actes de naturalesa tributària, respectivament.
Aquesta Comissió valora positivament l'opció seguida en regular aquest aspecte, concretada en la determinació de la matèria economicoadministrativa en un únic precepte, amb la qual cosa la disposició presenta una sistemàtica adequada a l'efecte de ser aplicada pels operadors jurídics.
D'altra banda, de forma implícita, es posa de manifest que les competències en la tramitació i resolució es concentren en la Junta de Finances amb la intenció de garantir-ne la independència funcional, per seguir, així, una orientació en l'àmbit estatal caracteritzada per la separació de les funcions d'aplicació dels tributs respecte de les resolució de les reclamacions que contra dits actes es puguin interposar.
En relació amb el contingut d'aquest precepte es fan les observacions següents:
A la lletra a) cal canviar l'expressió 'vinculades a aquesta' per 'vinculades a aquests'.
A la lletra b), relativa al recurs de revisió, caldria fer referència al caràcter ferm dels actes i resolucions susceptibles d'aquest recurs extraordinari.
D'altra banda, la referència als 'actes de gestió', utilitzada pel Decret vigent i per la normativa estatal anterior a la LGT de 2003, pot induir a confusió.
Així, en relació amb els actes de naturalesa tributària, són susceptibles de reclamació tant els actes de gestió en sentit estricte, com la resta d'actes d'aplicació dels tributs, juntament amb els actes d'imposició de sancions tributàries (art. 2.a) del Projecte).
D'altra banda, cal tenir en compte que són susceptibles de reclamació actes de naturalesa no tributària, d'acord amb el contingut de la matèria economicoadministrativa que estableix el mateix Projecte de decret.
Per tant, i en coherència amb la supressió de l'enumeració dels actes susceptibles de reclamació i el fet que aquest precepte es limita a sistematitzar les modalitats de reclamació, es proposa la redacció següent: 'b) Dels recursos extraordinaris de revisió que s'interposin contra els actes administratius ferms i les resolucions fermes de les reclamacions economicoadministratives en les matèries a què es refereix l'article 2 d'aquest decret.'
En l'apartat 2 s'observa que s'ha suprimit l'exigència que tots els membres de la Junta de Finances siguin funcionaris 'adscrits al Departament d'Economia i Finances'.
Aquesta modificació no queda justificada ni en la memòria ni el l'informe jurídic.
En aquest últim document s'indica que la composició de la Junta no varia respecte de la regulació anterior.
D'altra banda, la disposició transitòria segona del Projecte continua fent referència a funcionaris del grup A 'adscrits al Departament d'Economia i Finances'.
Aquestes discrepàncies aconsellen que es ponderi la conveniència de mantenir l'adscripció dels funcionaris membres de la Junta de Finances al Departament d'Economia i Finances, i s'aclareixi aquest aspecte de la disposició projectada.
En el contingut d'aquest article s'adverteixen diverses modificacions, així com la introducció de noves disposicions.
Pel que fa a les modificacions, que tot i el silenci de la memòria sobre la fonamentació de cadascuna d'elles sembla que es pot considerar que responen a la voluntat de millorar el funcionament de l'òrgan sobre la base de l'experiència i les necessitats d'aquest, posades de manifest des de l'aprovació de la regulació vigent, fan referència a la composició de les sales de reclamacions, que passen de tenir quatre vocals a almenys dos (apartat 4); règim de substitució en la presidència de sala, secretaria de la Junta i vocalies (apartats 9 i 10), que s'atribueixen, respectivament, al vocal que designi el president o la presidenta de la Junta i als vocals de l'altra Sala que designi la Presidència de la Junta.
D'acord amb la norma vigent, la substitució del vicepresident correspon al vocal més antic de la Sala Segona, la del secretari al vocal més jove i la dels vocals pels de l'altra sala, en raó de l'antiguitat.
Aquestes modificacions no presenten cap qüestió de legalitat, atès que l'article 27.2 de la Llei 13/1989 preveu l'existència de normes específiques de funcionament del òrgans col·legiats, com ara és el cas.
La mateixa consideració es pot formular respecte de l'apartat 13, que incorpora de forma expressa al text reglamentari una de les funcions típiques del secretaris del òrgans col·legiats, com és el règim de les actes de les sessions.
S'observa una modificació en el règim aplicable als vots particulars en el sentit que desapareix la referència al fet que no se'n farà esment en la resolució ni en la notificació d'aquesta, i se'n manté únicament la incorporació en l'expedient.
Aquesta regulació pot induir a confusió, atès que el RGRVA estableix l'obligació de fer esment a l'existència de vots particulars en la resolució de la reclamació (art. 29 i 30, apartats 8 i 11, respectivament).
Per aquest motiu, s'aconsella ponderar la possibilitat d'aclarir aquest extrem.
Per raons de tècnica normativa, en l'apartat 11 es considera més adequat emprar l'expressió 'tenen el deure d'assistir', en lloc d'estan obligats a assistir'.
A l'últim, s'incorporen al Projecte de decret dues noves prescripcions.
La primera té per objecte establir de forma expressa, en consonància amb el nou contingut de les normes estatals (art. 228.1 de la LGT i art. 29 i 30, apartats 9 i 12 del RGRVA, respectivament), la independència funcional dels membres de la Junta en la seva actuació en la resolució de les reclamacions economicoadministratives.
Amb tot, es pot considerar que aquesta independència funcional ja es desprèn de la tradicional separació entre les funcions d'aplicació dels tributs i de resolució de les reclamacions que contra aquesta se suscitin (art. 83.2 de la LGT).
El mateix precepte del Projecte, en el darrer incís, i per tal d'evitar resolucions contradictòries dins la Junta de Finances, introdueix una norma igual a la que preveu l'article 228.1 de la LGT en relació amb els tribunals economicoadministratius estatals, i estableix la vinculació dins el mateix òrgan de les resolucions dictades.
Com a noves disposicions introduïdes respecte de la regulació vigent, cal destacar les normes relatives a l'actuació de forma unipersonal dels membres de la Junta de Finances.
Pel que fa a la seva actuació en els supòsits previstos en l'apartat 7 de l'article 5, no se suscita cap qüestió de legalitat.
El Projecte de decret s'adequa a les prescripcions de la norma estatal (art. 231.1 i 4, 239.4 i 244.4 de la LGT).
Quant a l'específic procediment abreujat (art. 245 a 248 de la LGT), l'especialitat que presenta el Projecte de decret (art. 5.6) rau en el fet que atribueix el coneixement de les reclamacions que s'han de tramitar per aquest procediment a la Sala o al Ple, mentre que la normativa estatal en preveu la designació entre els membres dels tribunals economicoadministratius o les seves sales.
Aquesta opció organitzativa que es pot considerar obligatòria en l'àmbit estatal, entenem que no necessàriament ha de ser seguida en l'àmbit de les reclamacions economicoadministratives que corresponen als òrgans de l'Administració de la Generalitat de Catalunya.
En aquest sentit, la finalitat de la norma que introdueix aquest procediment és establir un procediment més àgil i senzill per a determinades reclamacions en funció de la seva quantitat o de les qüestions al·legades, amb una tramitació que permet que es resolgui en uns terminis més curts.
Des d'aquesta perspectiva entenem que correspon a la Generalitat valorar en quina mesura, atesa la seva estructura administrativa, pot donar compliment a la finalitat d'aquest procediment i aquesta valoració consta expressament en la memòria que integra l'expedient.
Es proposa, per tal de millorar la sistemàtica del precepte, que les funcions establertes en l'últim incís de la lletra b) es traslladin a l'apartat d) per enunciar d'una forma diferenciada les funcions de resolució de reclamacions respecte de la resta d'atribucions de la Vicepresidència.
En la mateixa lletra b) se suggereix, per fer mes entenedora la norma, assenyalar que la resolució definitiva ha de ser redactada d'acord amb allò aprovat en la sessió de la Junta 'corresponent' i substituir l'expressió 'expedients que li hagin correspost' per 'expedients que li hagin estat atribuïts'.
Es proposa substituir la referència en singular al vocal de la Junta pel plural 'vocals', atesa la integració en la Junta de Finances de vuit membres amb aquesta condició.
Així mateix, se suggereix que en la redacció de la lletra b) s'introdueixi la mateixa modificació apuntada en relació amb l'article 7.
La regulació projectada correspon, bàsicament, a la regulació del recurs extraordinari per a la unificació de criteri (art. 242 de la LGT) amb les adaptacions derivades de l'estructura de la Junta de Finances.
Quant al contingut, seria convenient que la regulació de la legitimació per interposar aquest recurs, atribuïda exclusivament a òrgans directius amb competències per raó de la matèria, fos concordant amb la terminologia emprada en la lletra a) de l'article 3.
Així, se suggereix la redacció següent: 'pels òrgans de direcció del Departament d'Economia i Finances o d'altres departaments i de les entitats de dret públic vinculades a aquests o que en depenguin.'
El seu contingut coincideix amb el de la mateixa disposició del Decret 73/2003.
Tanmateix, d'acord tant amb la regulació vigent com amb la projectada, sembla que ha perdut la seva raó de ser, atès que, actualment, està previst que tots els membres de la Junta siguin funcionaris adscrits al Departament d'Economia i Finances que ocupen aquest lloc amb dedicació exclusiva, amb la qual cosa sembla innecessari preveure retribucions complementàries.
Per aquest motiu, la norma que es justificava en el context dels canvis en la dedicació dels membres de la Junta introduïts pel Decret 73/2003 sembla deixa de tenir justificació.
Per raons de tècnica normativa, se suggereix suprimir l'expressió 's'oposi', atès que té el mateix significat que l'expressió anterior 'sigui contrària'.
Un cop considerades les observacions formulades en el cos d'aquest Dictamen, es pot elevar al Govern, per a la seva aprovació, el Projecte de decret de regulació de la Junta de Finances de la Generalitat de Catalunya.