projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Aquest documental s'adreça a un públic ampli i, particularment, a joves amb interès per les Ciències de la Terra.
Gaia, La Gran Mare, és un documental científic divulgatiu que tracta, de manera generalista, de l'origen de la Terra, de la seva evolució fins a l'actualitat i del futur que espera al planeta.
Posa èmfasi en els conceptes geològics bàsics desenvolupats per alguns dels personatges més destacats de la història de les Ciències de la Terra i passa repàs a alguns dels coneixements més rellevants sobre el Sistema Terra, adquirits mitjançant el raonament científic.
De manera àgil, el documental parla de qüestions tals com l'origen i la dinàmica del Sistema Solar, la Terra i la Lluna; de l'aigua, els oceans i els continents; de l'origen de la vida, els organismes més antics i la seva evolució; de l'atmosfera primitiva i de l'atmosfera amb oxigen; tracta del temps geològic i mostra algunes de les etapes cabdals de l'evolució de la Terra, incloses algunes de les extincions massives més conegudes; explica la distribució actual dels continents i els oceans, les seves distribucions pretèrites i les futures; parla de volcans i terratrèmols, de recursos naturals d'origen geològic, d'algunes aplicacions de les Ciències de la Terra i de les amenaces a la sostenibilitat del planeta.
Els conceptes geològics es mostren íntimament lligats als ambientals i al paper que juga la vida –en general i particularment la humana- a la Terra.
Els fets i les idees es presenten mitjançant il·lustracions i animacions tridimensionals realitzades en ordinador i en filmacions d'exteriors rodades en llocs rellevants, tals com el mateix Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, museus i paisatges geològics emblemàtics localitzats a Catalunya, Anglaterra, Escòcia i el País Basc.
La direcció científica del projecte i el preguió del documental produït per l'ICGC han estat a càrrec de Xavier Berástegui, amb guió cinematogràfic i direcció de Xavier Berenguer.
Amb una durada de 48 minuts, està enregistrat en alta definició i a més d'en català, Gaia.
La Gran Mare està disponible en castellà i anglès.
Per saber-ne més: Xavier Berástegui Batalla
Observació territorial, ambiental i climatològica.
Observació dinàmica, Mecanismes de transferència del coneixement de la recerca i la innovació
L'índex Copenhagenize, que s'elabora cada dos anys, avalua i qualifica diverses ciutats del món en funció de com són d'amigables envers la bicicleta.
Recentment s'ha publicat el rànquing corresponent a 2015.
L'any 2011 l'índex es va centrar en 80 ciutats; l'any 2013, en 150; el proppassat 2015 els responsables de l'índex van optar per fixar-se exclusivament en àrees metropolitanes amb més de 600.000 habitants, afegint-hi algunes ciutats que sense assolir aqueta xifra tenen una certa importància regional o política (Ljubljana o Estrasburg, per exemple): tot plegat, l'índex de 2015 ha avaluat 122 ciutats.
Val a dir però que només es fa públic el top 20, atès que la resta de dades són per a ús intern de l'entitat responsable de l'índex, la companyia Copenhagenize Design Co., que entre altres activitats pretén esbrinar quins són els mètodes més bons i més efectius per retornar a la bicicleta el paper que diuen que ha de tenir en la mobilitat urbana.
La companyia entén que a ciutat la bicicleta adquireix tot el seu sentit, i que la inversió en infraestructura ciclista és un moviment intel·ligent: en aquest sentit, estudis elaborats a Dinamarca xifren el benefici econòmic net de la bicicleta en 23 cèntims d'euro per quilòmetre recorregut, gràcies als avantatges socials, ambientals i de salut que comporta l'activitat ciclista.
En l'altre extrem, un quilòmetre recorregut en cotxe suposa per a la societat una pèrdua neta de 16 cèntims d'euro, atenent als criteris que s'han apuntat.
Els factors que utilitza Copenhagenize per qualificar les ciutats són tretze, en cadascun dels quals una ciutat pot obtenir entre zero i quatre punts.
Hi ha la possibilitat a més que una ciutat rebi un màxim de dotze punts addicionals en el cas que hagi dut a terme actuacions realment extraordinàries per afavorir la bicicleta en el seu esquema de mobilitat.
Els tretze paràmetres són, concretament:
Atesos aquests paràmetres, el rànquing de les vint ciutats més amigables per a la bicicleta l'encapçalen Copenhaguen i Amsterdam, que en l'índex 2015 ha baixat a la segona posició.
Podeu veure el top 20 complet al bloc següent.
D'altra banda, visitant el vincle adjunt, podreu accedir a l'anàlisi detallada de cadascuna de les ciutats del rànquing, amb els seus punts forts i els seus punts febles.
Per saber-ne més: Índex Copenhagenize
Dimensió social de la mobilitat i Observació territorial, ambiental i climatològica.Observació dinàmica.
Des del passat mes de febrer que ja està disponible de manera gratuïta una nova app per a dispositius mòbils, tant Android com IOS, per informar en temps real dels sismes que puguin tenir lloc a qualsevol part del món.
L'aplicació, desenvolupada per l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (ICGC), es nodreix de les dades proporcionades pel Servei Sismològic de Catalunya de l'ICGC pel que fa als sismes que es produeixen a Catalunya, i del Centre Sismològic Euromediterrani pel cas dels que tenen lloc arreu del món.
El menú de l'aplicació consta de quatre pestanyes: terratrèmols, mapa, configuració i informació.
Observació dinàmica, Sistemes avançats de previsió, Serveis basats en la localització, Observació i mesura territorial, Comunicació amb l'usuari
El passat 7 de març es va presentar el llibre sobre la metodologia d'elaboració dels set catàlegs de paisatge i constitueix alhora una base i un precedent per a eines metodològiques futures.
La publicació Els catàlegs de paisatge de Catalunya.
Metodologia pretén posar a l'abast de qualsevol persona interessada la metodologia emprada per l'Observatori a l'hora d'elaborar l'instrument probablement més reeixit que preveia la Llei 8/2005, de 8 de juny, de protecció, gestió i ordenació del paisatge: els catàlegs de paisatge.
I ho fa després d'assolir la important fita de disposar dels set catàlegs de paisatge aprovats pel Departament de Territori i Sostenibilitat.
Els catàlegs, inspirats en l'articulat del Conveni europeu del paisatge, són una eina fonamental per al coneixement del territori i s'han convertit en el principal projecte de generació de coneixement sobre paisatge a Catalunya.
Els catàlegs han representat un gran esforç d'innovació i d'imaginació a l'hora d'identificar, interpretar i representar cartogràficament elements, valors i dinàmiques dels paisatges, a l'hora de definir i plasmar en un mapa objectius de qualitat paisatgística, o en el moment de fer comprensible l'enorme varietat de realitats paisatgístiques del país.
Aquesta és una obra coral, en què han participat tots els membres de l'Observatori del Paisatge de Catalunya i dos actors clau al llarg del procés de confecció dels catàlegs: els equips de totes les universitats públiques catalanes que hi han participat activament, i els milers de ciutadans i ciutadanes que s'hi han implicat col·laborant de manera activa en les sessions de participació i consulta ciutadanes i fent-nos arribar suggeriments de tota mena fins i tot un cop acabats els catàlegs.
La publicació ha comptat amb el patrocini d'ATLL, Concessionària de la Generalitat de Catalunya, SA. i en unes setmanes sortirà la versió en anglès, ja que l'interès en aquesta metodologia ha estat també internacional.
Observació del paisatge, Observació dinàmica
Reptes globals, actuacions locals: el mes de setembre de 2017 la mairie de París va adoptar una estratègia de resiliència urbana per fer front a les crisis de tota mena, actuals i previsibles, d'origen natural o d'una altra mena.
El mes de setembre de 2017, després de dos anys de treballs preparatoris, la municipalitat de París va aprovar la nova estratègia de resiliència de la capital, en el que alguns han qualificat de "revolució" en les maneres de pensar la ciutat, comparable només, pel seu abast, a la remodelació urbanística haussmaniana de la Ciutat-llum.
Exageració o no, es tracta certament d'una estratègia molt completa i que defuig la vaguetat que habitualment caracteritza la formulació de les polítiques de resiliència urbana en altres llocs del món, més semblants a declaracions de bones intencions.
Les noves mesures que proposa París són molt concretes i clares.
París entén que davant les crisis i els reptes presents i futurs, de qualsevol tipologia, les ciutats poden constituir el millor exemple en les maneres d'afrontar els esdeveniments adversos, i per aquesta raó la capital francesa ha buscat una aproximació integral i transversal que pot esdevenir un model a seguir per a la resta del món a l'hora d'assegurar el correcte funcionament del territori davant les eventualitats que es puguin produir.
L'estratègia parisenca, definida amb l'ajut de la iniciativa 100 Resilient Cities de la Fundació Rockefeller, té com a objectius l'elevació de la qualitat de vida, l'abordatge dels successos adversos i la millora de les perspectives de futur, i s'articula en sis reptes prioritaris i trenta-cinc propostes:
I, enquadrades en aquests eixos o reptes, vet aquí algunes de les propostes concretes:
Preparar-se per a les crescudes del Sena, progressar en la modularitat i reversibilitat d'edificis i espais públics, transformar el bulevard perifèric i les autopistes que porten a París (© Mairie de Paris)
Bastir xarxes d'intercanvi de béns i serveis, ocupació temporal d'espais públics, participació ciutadana, polítiques de paternitat... (© Mairie de Paris)
Horitzó 2030: el 90% dels parisencs tenen formació en primers auxilis (© Mairie de Paris)
Planificació estratègica d'àmbits territorials específics i en matèria ambiental, Projectes territorials i ambientals, Comportament social vinculat al territori i al medi ambient, Contaminació atmosfèrica i protecció de l'ambient atmosfèric, Exposició i riscos, Prevenció i control integrats de la contaminació, Mitigació, Adaptació, Observació dinàmica, Observació i recopilació de dades històriques en relació a paràmetres hidrològics, Medi ambient i sostenibilitat, Vulnerabilitat territorial, Sistemes avançats de previsió, Regionalitzacions dels escenaris climàtics i dels escenaris hidrològics, Observació i mesura territorial, Cooperació entre ens
L'aplicació RiuNet, desenvolupada pel grup de recerca FEM de la Universitat de Barcelona, es va presentar a la Jornada de seguiment del projecte LIFE TRivers.
A les conques internes de Catalunya, el 38% de les masses d'aigua presenten un règim hidrològic amb algun grau de temporalitat.
Segons l'ACA, hi ha dificultats per determinar l'estat ecològic de molts rius i rieres temporals perquè la manca d'aigua dificulta l'obtenció de dades i l'aplicació de les metodologies actuals.
El projecte europeu sobre rius temporals LIFE TRivers està coordinat per l'UB i inclou la participació de l'ACA.
En la seva quarta sessió, centrada en la participació pública, l'objectiu principal fou donar a conèixer les accions socials del projecte, que implica gestors, científics, entitats i, sobretot, ciutadans i ciutadanes interessats en la gestió dels rius.
Així doncs, el primer pas és conèixer la hidrologia d'un riu, especialment, si en el procés d'assecatge hi queden basses que puguin servir de refugi per a la flora i la fauna, cosa que és clau tant per a l'ecologia del riu com per a la seva correcta diagnosi i gestió.
L'aportació d'informació que pot fer la ciutadania es recull mitjançant l'aplicació RuiNet, que permet a qualsevol persona amb un telèfon intel·ligent avaluar l'estat hidrològic i ecològic d'un riu.
El programari aporta dades a TREHS ( Temporary Rivers Ecological and Hydrological Status ) que incorpora les dades històriques disponibles sobre els cabals del riu, dades de simulacions fetes segons els models i la informació addicional provinent de fotografies aèries i observacions puntuals i enquestes a veïns.
Aquesta darrera informació ha permès aconseguir dades en casos en què no hi havia cap tipus de registre anteriorment.
L'ACA i la Confederació Hidrogràfica del Xúquer (CHX) han incorporat TREHS a les seves eines per conèixer el règim hidrològic de les masses d'aigua.
Segons les dades presentades per l'ACA a la Jornada, abans de la utilització de TREHS no es coneixia el règim real d'un 38% de les masses d'aigua de Catalunya.
Gràcies a la informació proporcionada per l'aplicació, s'ha determinat el règim real de totes les masses d'aigua, de les quals el 63 % tenen un règim permanent, el 19% temporal, un 9 % intermitent i un 9 % efímer.
Finalment, a la Jornada es van presentar algunes de les dades del procés de participació ciutadana que ha tingut lloc durant els darrers mesos.
L'objectiu d'aquest procés ha estat sensibilitzar sobre els rius temporals, diagnosticar-ne l'estat i elaborar una proposta de mesures de gestió, referides tant a la millora del seu estat actual com a la conservació en el futur.
Aquest procés és important perquè obté el coneixement de la gent del territori, ajuda a buscar solucions, fomenta l'interès per la preservació dels rius temporals i contribueix a la valoració d'aquests rius.
Els resultats d'aquest procés i les propostes de mesures es presentaran a la reunió final del projecte, que tindrà lloc a Barcelona els dies 3 i 4 de maig del 2018.
Gestió de la demanda i dels recursos hídrics, Observació dinàmica i Sistemes d'informació ambiental
El projecte europeu MPA Engage té per objectiu millorar l'adaptació als impactes del canvi climàtic a la Mediterrània i reforçar les àrees marines protegides com a eina clau per prevenir la pèrdua de biodiversitat i mantenir el bon estat dels ecosistemes.
Els objectius específics del projecte son:
El projecte cercarà la implicació de diferents actors impulsant processos participatius entre:
La implicació dels diferents actors contribuirà al coneixement del medi marí i dels impactes del canvi climàtic sobre la biodiversitat marina.
Es treballarà testant protocols i també mitjançant la ciència ciutadana, per tal d'implementar l'ús i el monitoreig d'indicadors de biodiversitat i canvi climàtic a partir de les metodologies proposades i testades en les àrees marines protegides que intervenen en el projecte.
També es millorarà la formació dels gestors de les àrees marines protegides en relació amb aquests indicadors.
A partir del coneixement obtingut, es desenvoluparan plans d'adaptació al canvi climàtic a cada àrea protegida que permetin implementar estratègies resilients de reducció de la vulnerabilitat i s'editaran de materials de difusió i sensibilització.
Els principals resultats esperats son:
El Parc natural del Cap de Creus és una de les set àrees marines protegides de la Mediterrània que participa al projecte.
Des del DTES també es testejaran els protocols i es desenvoluparan els estudis a l'espai Natura 2000 Litoral del Baix Empordà.
El projecte va començar el novembre de 2019 i acaba el juny de 2022.
La reunió dels països participants a Barcelona el gener d'enguany va donar-hi el tret de sortida formal.
Engage està liderat per l'Institut de Ciències del Mar (CSIC) i els catorze socis són:
Té un pressupost de 2,5 milions d'euros, dels quals el 85% són aportats pel fons FEDER InterregMed.
El Departament de Territori i Sostenibilitat (a través de la Subdirecció de Biodiversitat i Medi Natural i l'Oficina de Canvi Climàtic) hi participa amb un pressupost de 214.937 €.
Mediterrània és un dels mars més afectats pel canvi climàtic, i encara ho serà més en el futur.
Hi ha un consens a nivell global, europeu i mediterrani per reforçar les àrees marines protegides com a eines clau per prevenir la pèrdua de biodiversitat i mantenir el bon estat dels ecosistemes i els serveis que aquests proveeixen.
Malgrat que les polítiques de la Unió Europea estableixen el marc per abordar els efectes del canvi climàtic, aquestes no s'estan implementant efectivament i la majoria de les àrees marines protegides no disposen de plans específics d'adaptació al canvi climàtic.
Engage neix per revertir aquesta situació.
Redactat per: Pilar Vendrell i Júlia Rubert i Tayà
Per saber-ne més: Pilar Vendrell, Gerard Carrión
Tendències de la biodiversitat a Catalunya, Nous actors de la conservació, Nous objectes de conservació, Observació dinàmica, Medi ambient i sostenibilitat, Vulnerabilitat territorial, Planificació estratègica d'àmbits territorials específics i en matèria ambiental, Disseny participatiu, Mecanismes col·laboratius, Comportament social vinculat al territori i al medi ambient
S'hi recullen els resultats de més de tres anys de treball col·laboratiu entre investigadors i investigadores, professionals forestals i personal gestor.
La publicació fa un repàs de les característiques d'aquests tipus de boscos, i remarca com de valuosos són per a la conservació de la biodiversitat.
Així mateix, serveixen com a referència per a la gestió forestal i s'ofereixen diverses pautes a seguir per a l'ordenació de les muntanyes i la silvicultura en funció de la maduresa forestal.
Jordi Vayreda, investigador del CREAF i un dels autors del document, invita a les persones gestores i propietàries forestals a llegir el manual per entendre la importància de conservar els pocs boscos madurs que encara tenim i a replantejar algunes de les pràctiques de gestió forestal dins, però també a fora, dels espais naturals.
El manual està disponible en castellà i anglès, forma part d'una sèrie de manuals que publica l'observatori d'espais naturals protegits EUROPARC enfocats a la gestió i planificació del territori.
Un estudi recent en el que han participat el CREAF, el CTFC i la UAB constata que gairebé el 20% dels estudis que s'han fet per relacionar la salut dels boscos i la de de les persones no són complets.
Per exemple, no descriuen el tipus de bosc i les variables forestals utilitzades són molt heterogènies.
Segons Albert Bach, investigador de l'ICTA i el CREAF i primer autor de l'estudi, encara que hi ha evidència científica que relacioni el bosc i la salut humana, la major part se centra en la part mèdica i obvia el component ecològic dels ecosistemes forestals.
Així mateix, tal i com estudiem la salut de les persones de manera integrada amb sistemes interrelacionats, també hauríem d'analitzar els boscos com un sistema complex i ric.
A l'estudi, on han participat els investigadors del CREAF Josep Peñuelas i Joan Llusià, s'han analitzat els compostos orgànics volàtils (COVs) que emeten les plantes per comunicar-se entre elles, defensar-se de les plagues o respondre a les situacions ambientals.
Tot i que es creu que poden estar relacionats estretament amb els beneficis que sentim les persones quan som al bosc, no s'ha trobat encara quin és el mecanisme que ho provoca.
Aquesta investigació, publicada a la revista International Journal of Environmental Research and Public Health, ha analitzat les variables de salut de diversos voluntaris com ara la pressió arterial, la freqüència del pols i els nivells de cortisol en passejar pel bosc.
En aquest cas tampoc s'han pogut identificar uns patrons clars que relacionin aquestes variables i el tipus de bosc.
Per això, els investigadors i investigadores remarquen que és imprescindible seguir-ho estudiant.
Redactat de la noticia: Adriana Clivillé Morató i Marga Torre
Per saber-ne més: Adriana Clivillé Morató
Tendències de la biodiversitat a Catalunya, Nous objectes de conservació, Observació dinàmica, Medi ambient i sostenibilitat, Vulnerabilitat territorial, Indicadors ambientals, Sistemes d'informació ambiental
El 22 de març el Departament de Territori i Sostenibilitat va posar en marxa un visor per mostrar els efectes de la crisi de la COVID-19 sobre diversos paràmetres significatius lligats a les polítiques de la seva competència.
Les dades també permeten comprovar el grau de compliment del confinament de la població arran de l'emergència i la seva evolució.
Els indicadors s'han agrupat en tres blocs, que es corresponen amb els tres objectius del Departament en la gestió de l'emergència del coronavirus:
Garantir la prestació de serveis bàsics o estratègics a la ciutadania: s'hi troben els indicadors corresponents a:
Minimitzar l'impacte social i econòmic sobre les persones confinades, mitjançant la garantia de l'abastament de mercaderies i articles de primera necessitat: s'hi troben els indicadors relatius a les mercaderies:
· trànsit marítim als ports de Barcelona i Tarragona
· activitat de les llotges de peix
· activitat logística (activitat en els centres logístics i ZAL i als aparcaments de camions).
Regular la mobilitat del país, ajustant-la a les indicacions sanitàries, per a permetre la continuïtat de l'activitat econòmica essencial i la prestació de serveis bàsics: s'hi troben els indicadors corresponents a:
· mobilitat (trànsit a la xarxa viària d'alta capacitat i a l'aeroport de Barcelona)
· qualitat de l'aire (variació de la contaminació atmosfèrica).
Dins de l'objectiu hi ha un recull de gràfiques interactives de tots els indicadors vinculats.
Cadascuna de les gràfiques permet tres visualitzacions: diària, últims 7 dies i històric (que permet cerca per dates concretes).
Les dades reflecteixen clarament els efectes del confinament sobre tots els aspectes analitzats, des de la caiguda absoluta de la mobilitat fins a la millora de la qualitat de l'aire o la reducció de tota la recollida selectiva excepte la fracció d'envasos.
Les diferències respecte el període previ son molt accentuades durant les setmanes de confinament i hi ha recuperacions progressives a diferents ritmes quan les mesures se suavitzen.
La informació es pot trobar també en format dades obertes, per ser reutilitzades i permetrà avaluar l'impacte de l'emergència sanitària en múltiples aspectes.
Redactat per: Lluís Farran i Júlia Rubert i Tayà
Disseny de vies locals i comarcals, Instal·lacions ferroviàries, Gestió d'aeroports, Impacte dels ports al litoral, Avaluació territorial de les activitats logístiques, Gestió de la demanda i dels recursos hídrics, Contaminació atmosfèrica i protecció de l'ambient atmosfèric, Desenvolupament d'eines d'anàlisi i d'identificació, Observació dinàmica, Observació i mesura territorial, Indicadors de mobilitat, Indicadors ambientals, Dimensió social de la mobilitat, Dimensió social de la sostenibilitat
A l'estudi que han dut a terme, a més del CREAF, el CSIC i la Universitat McGill de Montreal i el Gothenburg Global Biodiversity Centre, de la Universitat de Gothenburg, els investigadors han comparat el nombre d'innovacions observades de cada espècie amb el risc d'extinció que té l'espècie segons la Llista Vermella de la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
El resultat és clar: com és gran és la capacitat innovadora, menor es el risc d'extinció de l'espècie.
I ho han fet a partir del registre de més de 3.800 innovacions alimentàries en aus, publicades en 204 revistes d'ornitologia entre el 1960 y el 2018, i ha estat publicat a la revista Nature Ecology & Evolution
La expressió castellana ser más listo que el hambre podria descriure perquè algunes espècies d'ocells aconsegueixen suportar millor que altres les alteracions severes dels seus hàbitats.
Al menys, és el que es dedueix de l'estudi on es constata que els ocells que incorporen més fàcilment nous aliments a la seva dieta o que desenvolupen noves tècniques per aconseguir aliment, suporten millor els canvis produïts per la destrucció de l'hàbitat, que en el cas de les aus, representa la principal amenaça d'extinció.
Segons els primer autor de l'estudi, Simon Ducatez, investigador del CREAF i de la Universitat McGill de Montreal, feia molt temps que sospitaven que aquesta relació entre la innovació i la supervivència hi havia de ser, però ara han pogut comprovar-la quantitativament.
Així mateix, han pogut comprovar que com més gran és el nombre d'innovacions descrites per a una espècies, més gran és també la probabilitat que les seves poblacions siguin estables o estiguin creixent.
Entre les innovacions descrites, podem trobar:
Redactada per: Adriana Clivillé Morató i Marga Torre
Per saber-ne més: Adriana Clivillé Morató
Tendències de la biodiversitat a Catalunya, Nous objectes de conservació, Observació dinàmica, Medi ambient i sostenibilitat, Vulnerabilitat territorial, Indicadors ambientals, Sistemes d'informació ambiental