Amb l'arribada de la tardor, una gran part de la població surt a collir bolets als boscos.
Els bolets són ingredients imprescindibles en la preparació de molts plats de la gastronomia catalana, però la flora micològica de Catalunya inclou també espècies tòxiques, algunes de molt perilloses.
Els nous coneixements científics han evidenciat que alguns bolets que s'havien considerat tradicionalment com a comestibles, han passat a ser considerats com a tòxics, com és el cas del verderol, groguet o pixaconill, segons la contrada (en castellà, seta de los caballeros ).
El desconeixement i la confusió amb espècies comestibles d'aspecte semblant fan que cada any, en arribar la temporada de bolets, es produeixin intoxicacions, algunes, fins i tot, mortals.
El criteri bàsic per evitar una intoxicació per la ingestió de bolets tòxics és consumir únicament aquells que se sap amb tota certesa de quina espècie són.
Si es té algun dubte a l'hora d'identificar-los, rebutgeu-los.
Els símptomes d'intoxicació varien segons l'espècie que l'ha produïda.
Es poden presentar un o alguns d'aquests símptomes: forts dolors d'estómac, suor freda, vòmits dolorosos i continuats, diarrees fètides i abundants, vertigen, prostració total, deliris i períodes alternatius de crisi i de calma.
Els símptomes característics de cada espècie es descriuen en comentar els principals bolets tòxics.
Els primers símptomes es poden presentar al cap de poca estona d'haver menjat els bolets (normalment entre mitja hora i tres hores) o aparèixer passades algunes hores.
Les intoxicacions més greus, en particular la causada per la farinera borda ( Amanita phalloides ), es manifesten després d'unes 8 o 10 hores, de vegades més; per tant, el fet que els símptomes triguin a presentar-se és un indici que la intoxicació pot ser molt perillosa.
Als primers símptomes d'intoxicació, per poc importants que semblin, s'ha d'anar immediatament a un centre sanitari.
L'eficàcia del tractament depèn, en bona part, de la rapidesa amb que s'actuï.
Davant dels primers símptomes, s'ha d'anar immediatament a un centre hospitalari perquè la persona afectada rebi el tractament adequat.
Convé portar-hi les restes que es tinguin dels bolets, ja sigui els trossos que s'ha eliminat en netejar-los o els bolets cuits que hagin sobrat.
Això permetrà als especialistes identificar l'espècie que ha provocat la intoxicació i facilitarà l'aplicació del tractament més eficaç.
Si no heu pogut guardar restes dels bolets podeu guardar una mostra del vòmit perquè els metges identifiquin amb més precisió el tòxic ingerit.
Quan són unes quantes persones les que han menjat els bolets, les que no presenten símptomes d'intoxicació cal que també rebin assistència mèdica, ja que és probable que també hagin ingerit bolets tòxics.
A l'hora de collir-los i consumir-los, seguiu els consells següents:
Quan aneu a buscar bolets, no us oblideu de respectar el bosc.
La pràctica, per desgràcia bastant freqüent, de remoure la molsa o la fullaraca, provoca la dessecació del terra impedint que hi surtin més bolets.
Tampoc no s'han de destruir els bolets no aprofitables pel seu mal estat o d'espècies que no es coneixen i que, per tant, s'ha de tenir la prudència de no agafar-los.
No existeixen regles segures per distingir els bolets tòxics dels comestibles i les tradicions populars no són una manera segura per comprovar-ho.
L'única manera d'assegurar-se que un bolet és comestible o no, és identificar correctament l'espècie i això només s'aconsegueix gràcies al coneixement i l'experiència en el camp micològic.
Les proves casolanes per comprovar la toxicitat dels bolets, com ara l'ennegriment del gra d'all o la patata, o de les culleretes de plata, són falses.
No és cert que els bolets menjats pels cargols, llimacs o altres animals no són tòxics; els bolets, com altres vegetals, poden resultar tòxics per a les persones i no ser-ho per als cargols o altres animals.