El ministeri fiscal i el jutge de menors han de vetllar en tot moment per la protecció dels drets de les víctimes i dels perjudicats per les infraccions comeses pels menors.
De manera immediata se'ls ha d'instruir de les mesures d'assistència a les víctimes que preveu la legislació vigent.
Les víctimes i els perjudicats tenen dret a personar-se i ser part en l'expedient que s'incoï a aquest efecte, per a la qual cosa el secretari judicial els ha d'informar en els termes que preveuen els articles 109 i 110 de la Llei d'enjudiciament criminal, i instruir-los del seu dret a nomenar un advocat o a instar el nomenament d'un advocat d'ofici en el cas que siguin titulars del dret a l'assistència jurídica gratuïta.
Així mateix, els ha d'informar que, si no es personen en l'expedient i no fan renúncia ni reserva d'accions civils, el ministeri fiscal les ha d'exercir si correspon.
Els que s'hi personin poden prendre coneixement des d'aleshores de les actuacions i instar la pràctica de diligències i tot el que convingui al seu dret.
Sense perjudici d'això, el secretari judicial ha de comunicar a les víctimes i als perjudicats, tant si s'han personat com si no ho han fet, totes les resolucions que adoptin tant el ministeri fiscal com el jutge de menors, que puguin afectar els seus interessos.
Especialment, quan el ministeri fiscal, en aplicació del que disposa l'article 18 d'aquesta Llei, desisteixi de la incoació de l'expedient, immediatament ho ha de posar en coneixement de les víctimes i perjudicats, i els ha de fer saber el seu dret a exercir les accions civils que els assisteixen davant la jurisdicció civil.
De la mateixa manera, el secretari judicial ha de notificar per escrit la sentència que es dicti a les víctimes i perjudicats per la infracció penal, encara que no s'hagin mostrat part en l'expedient.
De conformitat amb el que estableix l'article 69 de la Llei orgànica 10/1995, de 23 de novembre, del Codi penal, aquesta Llei s'aplica a les persones majors de divuit anys i menors de vint-i-un imputades en la comissió de fets delictius, quan el jutge d'instrucció competent, oïts el ministeri fiscal, el lletrat de l'imputat i l'equip tècnic a què es refereix l'article 27 d'aquesta Llei, ho declari expressament mitjançant interlocutòria.
Són condicions necessàries per a l'aplicació del que disposa l'apartat anterior les següents:
Que l'imputat hagi comès una falta, o un delicte menys greu sense violència o intimidació de les persones ni perill greu per a la seva vida o la integritat física, tipificats en el Codi penal o en les lleis penals especials.
Que no hagi estat condemnat en sentència ferma per fets delictius comesos una vegada complerts els divuit anys.
A aquest efecte no es tenen en compte les condemnes anteriors per delictes o faltes imprudents ni els antecedents penals que hagin estat cancel·lats, o que ho hagin de ser d'acord amb el que disposa l'article 136 del Codi penal.
Que les circumstàncies personals de l'imputat i el seu grau de maduresa aconsellin l'aplicació d'aquesta Llei, especialment quan ho hagi recomanat l'equip tècnic en el seu informe.
Contra la interlocutòria que resolgui el que indiquen els apartats anteriors, es pot interposar recurs d'apel·lació en el termini de tres dies, del qual ha de conèixer la Sala de Menors del Tribunal Superior de Justícia corresponent, sense recurs de reforma previ.
L'apel·lació se substancia d'acord amb el règim general que estableix la Llei d'enjudiciament criminal.
La interlocutòria, una vegada ferma, s'ha de traslladar al ministeri fiscal per a la tramitació del procediment que preveu aquesta Llei.
* La disposició transitòria única de la Llei orgànica 9/2000, de 22 de desembre, sobre mesures urgents per a l'agilitació de l'Administració de justícia, per la qual es modifica la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial va suspendre l'aplicació de la Llei orgànica 5/2000, de 12 de gener, reguladora de la responsabilitat penal dels menors, pel que fa als infractors d'edats compreses entre els 18 i els 21 anys, pel termini de dos anys des de la seva entrada en vigor.
Posteriorment, la disposició transitòria única de la Llei orgànica 9/2002, de 10 de desembre, de modificació de la Llei orgànica 10/1995, de 23 de novembre, del Codi penal, i del Codi civil sobre sustracció de menors, la va suspendre fins l'1 de gener de 2007.