La Generalitat va ser constituïda el 1359 i el Parlament, el 1283, fet que el situa com un dels més antics d'Europa.
Catalunya, nacionalitat autònoma, exerceix l'autogovern dins l'Estat espanyol, d'acord amb la Constitució de 1978 i el nou Estatut d'Autonomia aprovat l'any 2006.
La Generalitat és el sistema institucional en què s'organitza políticament Catalunya i data de l'any 1359.
Està integrada pel Parlament, la Presidència, el Govern (constituït pel Consell Executiu) i altres institucions d'autogovern com el Síndic de Greuges i la Sindicatura de Comptes.
La Generalitat té àmplies competències en matèries com educació, sanitat, seguretat ciutadana i protecció civil, cultura, política lingüística, indústria, urbanisme, habitatge, política territorial, transports i medi ambient, entre d'altres.
Catalunya disposa d'un cos de policia propi, els Mossos d'Esquadra, que des de l'1 de novembre de 2008 està desplegat a tot el territori.
En matèria jurídica s'hi aplica el dret civil català, de tradició històrica, la modificació del qual és competència exclusiva de la Generalitat.
Hemicicle del Parlament de Catalunya
La geografia ha jugat a favor de Catalunya en el terreny de l'economia.
La seva ubicació a la península i dins de la Mediterrània li ha proporcionat una posició estratègica de primer ordre, com a porta sud d'Europa, per terra a través de carreteres, autopistes i línies de ferrocarril; per mar, gràcies a uns ports en constant creixement, i per aire, aprofitant la plataforma que constitueix la nova terminal T1 de l'aeroport de Barcelona.
L'activitat industrial ha crescut especialment entorn de la conurbació de Barcelona, però també s'ha desenvolupat en els nombrosos polígons industrials que han crescut arreu del país.
Aquest conjunt de circumstàncies ha propiciat un fort creixement i ha fet possible que, històricament, Catalunya es convertís en l'avantguarda industrial d'Espanya.
L'activitat industrial té un gran pes en el conjunt de l'economia de Catalunya, i en especial els sectors químic, alimentari, energètic, metal·lúrgic i de materials de transport.
No obstant això, els darrers anys s'ha prestat una atenció especial a l'economia del coneixement i a la logística, una activitat que creix a tot Europa.
L'aposta per les noves tecnologies i la indústria audiovisual està donant ja una personalitat diferenciada a l'economia catalana.
El districte tecnològic de Barcelona, el 22@, és una bona mostra d'aquesta voluntat, en substituir les velles i moltes vegades contaminants indústries del Poblenou per empreses de nova tecnologia.
A començaments de la dècada, el setmanari Newsweek situava Barcelona entre les 10 primeres ciutats tecnològiques del món, i un informe de l'any 2008 de la consultora Cushman & Wakefield la situava com la cinquena ciutat més atractiva d'Europa per als negocis, per darrere de Londres, París, Frankfurt i Brussel·les.
Aquest informe també la considerava la ciutat amb millor qualitat de vida d'Europa.
Un altre àmbit en què Catalunya destaca són les seves escoles de negocis, una referència a tot el món.
En paral·lel a aquesta diversificació de les iniciatives econòmiques, el gran debat és el reforçament de les infraestructures, especialment en el que es refereix a l'enfortiment del conegut com a Eix Mediterrani, que sortint des d'Algesires comunicaria amb Europa després de recórrer tot el llevant espanyol.
L'eix mediterrani es veurà reforçat amb una via de ferrocarril d'alta velocitat, en paral·lel a la línia de l'AVE que comunicarà amb França.
Els ports de Barcelona i de Tarragona són, en aquest sentit, peces claus d'una estratègia de creixement econòmic que es considera fonamental per garantir la seva competitivitat.
Els darrers anys el turisme ha crescut de tal manera que s'ha convertit ja en una de les activitats econòmiques més destacades de Catalunya.
Aquest fenomen ha tingut especial incidència en la consolidació i ampliació de l'activitat comercial.
El reclam turístic ha situat el port de Barcelona com el primer d'Europa en creuers i ha sobrepassat ja la xifra dels dos milions de persones arribades a Catalunya per aquesta via.
L'activitat financera gira entorn de les caixes d'estalvis, institucions de llarga tradició a Catalunya que històricament han concentrat el petit estalvi.
Els darrers anys les caixes han estès la seva activitat a altres sectors i tenen una forta presència a les principals empreses espanyoles.
També a l'activitat que li és més pròpia han apostat per obrir oficines a tot Espanya i han impulsat centres culturals i patrocinis fora de Catalunya.
Les escoles de negocis catalanes són una referència a tot el món.
Catalunya té una gran tradició en recerca científica.
Actualment destaca en l'àmbit de les biociències, ja que la recerca que es desenvolupa a la seva àmplia xarxa hospitalària (més de 60 centres) es complementa amb l'activitat d'universitats, empreses de biotecnologia, farmacèutiques i parcs tecnològics.
Centres com el CRG (Centre de Regulació Genòmica), el CMRB (Centre de Medicina Regenerativa de Barcelona), l'IDIBAPS (Institut de Recerca Biomèdica August Pi i Sunyer), o l'IRB (Institut de Recerca Biomèdica) són alguns dels més de 150 centres que apleguen més de 400 grups de recerca en ciències de la vida.
Alguns dels noms coneguts que treballen en aquest sector són l'oncòleg Josep Baselga, la cardiòloga Lina Badimon, els biòlegs Anna Veiga i Juan Carlos Izpisúa o els bioquímics Joan Massagué i Fàtima Bosch.
L'organització BioCat, impulsada per la Generalitat, agrupa i promou el clúster biomèdic a Catalunya, en el que es coneix com la Bioregió.
Però no només compta la biomedicina.
Tots els àmbits de recerca són representats a Catalunya en més o menys mesura, tant en la generació de coneixement com en la seva aplicació.
Cal destacar, per exemple, la recerca en ecologia, fruit de l'escola que va crear Ramon Margalef, el científic que dóna nom al Premi internacional en ciències ambientals promogut per la Generalitat.
També els grups dedicats a la paleontologia, amb personatges visibles com Eudald Carbonell i Salvador Moyà, vinculats als jaciments excepcionals d'Atapuerca i l'abric Romaní de Capellades respectivament.
Quant a les ciències socials, podem citar els grups de comunicació a la Universitat Autònoma de Barcelona o l'Internet Interdisciplinary Institute (IN3) de la UOC.
En conjunt, més de 25.000 persones treballen com a investigadors i investigadores a Catalunya, que compta amb un miler de grups de recerca consolidats i que, segons dades de l'Institute for Scientific Investigation, publiquen uns 5.000 articles en revistes internacionals, xifra superior a la de molts països europeus.
Un dels majors èxits de la política científica a Catalunya és el programa Icrea, que cada any beca investigadors d'arreu del món perquè vinguin a treballar a Catalunya.
La política científica s'articula a través dels plans de recerca que estableixen la Generalitat, el Govern Espanyol i la Unió Europea a través dels programes marc.
Catalunya és la comunitat autònoma que obté més finançament de la majoria de convocatòries estatals i europees.
Des del Govern català es gestiona la innovació en totes les vessants possibles: empresarial, digital, governança, emprenedoria, educació, etc.
L'aplicació mòbil gencat, disponible per a plataformes iOS i Android, agrupa els serveis de la Generalitat per a mòbils i els que han fet tercers amb dades obertes.
L'aplicació gencat incorpora un servei de notificacions personalitzades per fer arribar a la ciutadania comunicacions rellevants, com ara, avisos d'emergència de Protecció Civil.