Resum: Aquest article tracta els diferents debats i intents de reforma del sistema federal austríac dels darrers quinze anys.
L'article parteix d'una perspectiva històrica que descriu els desenvolupaments més rellevants del federalisme austríac en el decurs del segle XX, i destaca la importància del procés de centralització a través de la constant transferència de competències des dels Länder al Govern federal, així com els diversos debats en aquest sentit.
Segons l'autora, des de 1995, any de l'accés d'Àustria a la Unió Europea, s'han perdut dues grans oportunitats per dur a terme una reforma general del sistema federal que pogués contribuir a compensar el procés de centralització.
La primera oportunitat perduda té referència directa amb la Unió Europea.
Els Länder van accedir a l'adhesió amb la condició que la Constitució federal preveiés des de diverses dimensions la seva participació en els processos europeus de presa de decisions, tot deixant de banda l'oportunitat d'aprofitar el debat i pressionar per a una reforma estructural del sistema federal.
La segona oportunitat perduda té a veure amb la dispersió de propostes resultants dels treballs de la Convenció Constitucional Austríaca.
La Convenció, creada el 2003, tenia la missió de discutir la reforma de la Constitució en els aspectes que regulen l'estructura federal del país i, en conseqüència, elaborar- ne un primer esborrany.
La incapacitat d'establir i definir eixos comuns de reforma, juntament amb la manca de flexibilitat i de cerca de compromís polític, van desdibuixar el paper de la Convenció.
Catedràtic de Ciència Política de la Universitat de Barcelona
Resum: L'autor es proposa analitzar el moment actual de reforma que viu l'Estat de les autonomies.
Per això planteja la necessitat de resoldre una sèrie d'incògnites que, per la seva banda, en contenen i generen d'altres.
En primer lloc, establir per què encara avui, gairebé trenta anys més tard de 1978, sembla com si estiguéssim en el punt de partida, territorialment parlant; sota aquesta premissa, l'autor estudia la "refundació" del model autonòmic que, al seu parer, té lloc, i critica que s'hagi començat per la reforma dels estatuts en comptes de començar per la reforma de la Constitució.
En segon lloc, planteja la necessitat de donar algun tipus de definició per al model d'Estat que sembla que es dissenya, així com una explicació dels seus caràcters; en aquest context analitza el procés estatutari català i la reforma constitucional proposada pel Govern, per concloure escometent la definició del tipus d'Estat que resultaria d'aquests processos i de la diversa manera en què cada un d'ells evolucioni.
En tercer i últim lloc, planteja la importància d'afrontar el moment actual del nostre Estat, tant en sentit teòric com en sentit crític, i la necessitat d'elaborar un paradigma federal que pugui servir de guia.
Catedràtic de Dret Constitucional de la Universitat de Barcelona
Professor titular de Ciència Política de la Universitat Pompeu Fabra
Resum: En aquest article s'analitza la relació entre la immigració i l'autogovern de nacions minoritàries.
Mentre que aquest vincle és present a l'agenda política de Quebec i de Flandes, encara no ho està en la de Catalunya.
Tenint el cas de Catalunya com a objecte últim d'estudi, aquest article s'interessa abans per com Quebec i Flandes han resolt (o més ben dit, estan resolent) els interrogants entorn de la relació entre immigració i Govern.
En aquest marc ens plantegem quins són els elements que podrien conformar la filosofia pròpia de Catalunya, tenint en compte les seves característiques comunitàries.
En la primera ( Inmigración y autogobierno: premisas teóricas ), aborda les principals premisses teòriques que susciten l'estudi del vincle entre immigració i autogovern, basant-se en les aportacions de J. Carens, W. Kymlicka, R. Bauböck.
En la segona ( El debate sobre la inmigración en Flandes y en Quebec ), identifica i discuteix els principals temes del debat acadèmic en aquests territoris, susceptibles d'aportar elements per discutir una filosofia de la immigració a Catalunya.
La tercera ( Elementos para construir una filosofía pública de la inmigración en Cataluña ), consisteix en un breu estat de la qüestió, basat en l'actual Pla de Ciutadania i Immigració (2005-2008) i prova de donar unes primeres respostes a la pregunta sobre quins han de ser els principals temes d'una filosofia pública de la immigració a Catalunya, centrant-se tant en el debat sobre la ciutadania com sobre la definició de qui ha de ser considerat immigrant a Catalunya.
Per acabar, un balanç final recull les principals línies de reflexió i d'anàlisi futures.
Doctorand del Departament de Dret Administratiu de la Universitat de Barcelona
Professor titular de Dret Constitucional de la Universitat de Girona, i Cap de l'Àrea de Recerca de l'Institut d'Estudis Autonòmics
Aquest annex consta de dues parts:
A) Nota introductòria al projecte de llei de reforma de la Constitució alemanya
B) Projecte de llei de reforma de la Constitució alemanya presentat al Bundestag