projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
Un Registre de Càncer Poblacional (RCP) és la recopilació sistemàtica de tots els casos de càncer diagnosticats de nou entre els residents d'una àrea geogràfica determinada i en un període de temps determinat.
La fi d'un RCP és identificar tots els casos nous de càncer (casos incidents) en una població a risc de desenvolupar càncer (residents d'una àrea geogràfica i en un temps determinat).
El quocient entre els casos nous de càncer i la població a risc, es coneix com a incidència.
La incidència només la pot generar un RCP i el seu monitoratge a través del temps ens dona informació sobre si el càncer augmenta o disminueix en una població determinada.
Els registres de càncer es poden classificar de diverses maneres segons la presència o no d'algunes de les característiques següents:
Segons l'òrgan on s'origina el càncer:
Segons l'edat en que es diagnostiquen els càncers:
Segons la població que el registre de càncer dóna cobertura:
Aquests registres es poden classificar en:
En general, les fonts d'informació d'un registre de càncer són les mateixes per a tots els registres, però a continuació s'especifiquen les dels registres de càncer poblacionals, que són els registres que requereixen un esforç més important per detectar tots els casos.
Les fonts principals d'un registre de càncer poblacional són:
S'ha de tenir en compte que el procés d'enregistrament del càncer requereix una validació i un control de qualitat de les dades molt acurats.
Si no se segueixen uns criteris de qualitat en un RCP es poden donar diferents situacions, tant de subregistre (degut a la no notificació o no identificació de casos) com de sobreregistre (per la duplicació de casos, inclusió de no residents dins l'àrea estudiada o per altres causes), que podrien afectar la mesura de l'impacte del càncer en la població.
Per evitar aquestes situacions, s'han de dur a terme tasques de control de qualitat contínues que milloren la informació, però que retarden l'obtenció de resultats.
El control de qualitat implica quasi sempre consultar les històries clíniques dels pacients en els diferents centres sanitaris on han estat diagnosticats i/o tractats.
El retard entre la data del diagnòstic de càncer del malalt i l'enregistrament depèn del número de malalts amb càncer de l'àrea geogràfica i dels recursos que es disposa.
Aquesta és la principal causa que explica el retard de dades actualitzades en qualsevol registre de càncer.
Algunes de les tasques de control de qualitat que realitza un RCP són:
A Catalunya existeixen dos registres de càncer de base poblacional, el de Girona i el de Tarragona.
Actualment està en fase de disseny i desenvolupament el Registre de Càncer de Catalunya.
Les dades dels registres de càncer de Girona i Tarragona, amb les dades de mortalitat per càncer del registre de Mortalitat de Catalunya i les piràmides poblacionals de Catalunya proporcionades per l'IDESCAT ens proporcionen les estimacions dels indicadors de càncer per Catalunya (incidència, mortalitat i supervivència).
En aquests documents es presenta la vigilància epidemiològica de diferents malalties que es notifiquen a l'SNMC.
En aquests documents es presenten les declaracions microbiològiques anuals dels laboratoris que han participat en el sistema de notificació microbiològica de Catalunya, segons les entitats clíniques amb les variables estudiades.
En aquests documents es presenten les anàlisis de les declaracions microbiològiques dels laboratoris que han participat en el sistema de notificació microbiològica de Catalunya publicades al Butlletí Epidemiològic de Catalunya (BEC).
La vigilància en la salut pública esdevé un element clau en el suport a l'avaluació d'intervencions i té un paper transversal en el control i la prevenció primària i secundària tant de malalties com de factors de risc.
Vigilància ASPCAT és un butlletí per a informar-vos de les últimes novetats i dels temes d'actualitat i d'interès sobre aspectes de la vigilància en salut pública tant de malalties transmissibles com no transmissibles.
Coordinació: Sub-direcció General de Vigilància i Resposta a Emergències de Salut Pública - Grup operatiu (Glòria Carmona, Pilar Ciruela, Conchita Izquierdo, Mireia Jané, Mar Maresma, Ana Martínez, Blanca Prats, Núria Torner, Ma.
José Vidal) pel Grup de treball de la Comissió de Vigilància i del Butlletí Epidemiològic de Catalunya (BEC).
Promotor: Agència de Salut Pública de Catalunya
Des d'aquesta pàgina podreu accedir a una selecció de recursos d'interès: les classificacions internacionals de malalties, els catàlegs del sistema sanitari públic, diverses eines estadístiques i alguns estudis d'especial rellevància.
Si voleu consultar altres publicacions produïdes pels professionals, personal investigador i docents que presten serveis en les entitats i centres del sistema sanitari públic de Catalunya, visiteu el canal Scientia, el repositori digital d'accés obert del Departament de Salut.
Dipòsit d'Informació Digital del Departament de Salut
La CIM-10 és la traducció al català de la International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems, Tenth Revision (ICD-10), de l'Organització Mundial de la Salut (OMS).
La CIM-10-MC/SCP és el nou estàndard per a la codificació de malalties i procediments a Catalunya i va entrar en vigor l'1 de gener de 2018.
Vídeos de salut per oferir-los des de les sales d'espera dels centres.
El Departament de Salut posa a disposició dels centres assistencials de Catalunya i de les entitats que disposin de pantalles informatives a la ciutadania un servei gratuït per descarregar-se vídeos informatius de salut.
Es tracta d'un gestor de descàrregues, amb accés restringit, des del qual es té accés a continguts audiovisuals, que anomenem "videocàpsules de salut", editats amb textos i imatges dinàmics i s'ofereixen en 4 formats: mp4, mp4 amb so, flv, wmv, i també a cartells informatius en format pdf.
Molts equipaments sanitaris de Catalunya compten amb sistemes d'emissió de continguts digitals a dins de les seves instal·lacions, principalment pantalles a les recepcions i a les sales d'espera.
Amb aquestes vídeocàpsules i cartells informatius el Departament de Salut difondrà les campanyes de salut i d'altres informacions que cal conèixer per tenir una vida saludable i cura de la pròpia salut i campanyes informatives o de serveis.
La producció de les "vídeocàpsules" té en compte les característiques pròpies de l'emissió per pantalles a les sales d'espera, per això no tenen so i s'adapten a les condicions dels espais on es projecten, tenint en compte el ritme i el temps de lectura de les persones i fent-les atractives per captar l'interès i millorar la comprensió dels missatges de salut.
Vídeo Salut ja té més de 100 vídeos de les temàtiques següents: Activitat física i alimentació, addiccions, càncer, estiu saludable, grip i refredat, hàbits higiènics, informació i serveis, medicaments, prevencció d'infeccions, salut ambiental i alimentària, salut i seguretat i trastorns del comportament alimentari.
Aquest material també es pot utilitzar en forma oberta des del YouTube de Salut, on, a més dels consells de salut, anirem incorporant altres vídeos i material divulgatiu i també es pot consultar des del Canal Salut a l'apartat recursos multimèdia.
Cal si heu de descarregar-los per posar-los a les pantalles, si només els voleu visualitzar o compartir no cal donar-se d'alta.
La Comissió Mixta té per objecte, d'acord amb l'estipulació primera del conveni subscrit entre ambdues parts en data 5 de maig de 2000, el control i el seguiment de la realitat sanitària del país des de l'òptica dels professionals logopedes i, per tant, de les iniciatives normatives que puguin afectar els esmentats professionals en el marc del sistema sanitari a Catalunya, sens perjudici del dret d'audiència reconegut als col·legis professionals i als seus Consells Generals a l'article 105.a) de la Constitució de 1978 i a l'article 4.2 de la Llei 13/1982.
En la realització d'aquestes tasques, la Comissió Mixta prestarà una atenció especial en tot allò que afecti el col·lectiu de logopedes dins d'un marc que promogui el reconeixement professional d'aquest col·lectiu i la qualitat del servei que presta.
Igualment, la Comissió tractarà de tots aquells assumptes d'abast general que siguin d'interès comú, sobre els quals puguin sorgir discrepàncies entre ambdues parts.
La Comissió estarà composada per tres representants del Col·legi de Logopedes de Catalunya, designats per la seva Junta de Govern, i per igual nombre de representants del Departament de Sanitat i Seguretat Social, designats pel seu conseller.
A més, la Comissió comptarà amb un secretari.
En les reunions de la Comissió, cada part podrà estar assistida per un o més especialistes en el tema que es tracti, els quals no tindran dret de vot.
Clara Pareja, sub-directora general d'Ordenació i Qualitat Sanitàries i Farmacèutiques
Josep Antoni Teixidó, Servei Català de la Salut
Alícia Ávila López, sub-directora general d'Ordenació i Desenvolupament Professional
Ainhoa Molins, en representació de la Sub-direcció General d'Ordenació i Desenvolupament Professional
Mireia Sala, degana del Col·legi de Logopedes de Catalunya
Núria Duaso, sotsdegana del Col·legi de Logopedes de Catalunya
Ana Bistué, vocal de salut del Col·legi de Logopedes de Catalunya
Neus Calaf, secretaria tècnica del Col·legi de Logopedes de Catalunya
Carme Latorre, Direcció General d'Ordenació Professional i Regulació sanitària, que actua com a secretària de la Comissió.
Informe sobre la tècnica anomenada transferència de mioblasts, trasplantament de mioblasts o tractament del Dr.
Low, elaborat pel Consell Assessor sobre Malalties Neuromusculars del Departament de Salut, davant l'aparició, als mitjans de comunicació, de campanyes adreçades a recollir diners per a nens afectats de malalties neuromusculars, amb l'objectiu de realitzar el tractament als EUA.
Els cinc punts capitals del rebuig de la comunitat científica a l'anomenat "tractament" del Dr.
Low són, al nostre entendre, els següents:
La vigilància de la salut perinatal permet tenir una visió de conjunt de les dones embarassades i dels nadons que neixen a Catalunya.
El monitoratge dels principals indicadors de salut perinatal comporta disposar de dades amb tendències i patrons comparables en el temps que contribueixen a la planificació dels professionals de l'àmbit de la salut maternoinfantil.
La investigació sobre els orígens incipients de les malalties cròniques dels adults posa de manifest la importància de fer el seguiment del període perinatal per garantir una millor salut futura.
Hi ha complicacions perinatals que causen morbiditat a curt termini com ara els naixements prematurs i els retards de creixement fetal, que s'associen amb el desenvolupament de malalties cròniques com hipertensió i malalties metabòliques al llarg de la vida.
A més, alguns factors de risc, com el tabaquisme, l'obesitat i el consum d'alcohol durant l'embaràs, augmenten el risc dels infants de patir asma, obesitat i retard del desenvolupament.
Tot això posa de manifest la importància de vigilar i fer un seguiment de la salut perinatal per tal d'enfortir els aspectes de promoció de la salut i prevenir factors de risc i malalties en l'etapa adulta.
El Departament de Salut, a través de la Direcció General de Professionals de la Salut (DGPS) promou activitats de formació continuada adreçades a la comunitat de professionals del sistema sanitari català.
També es promou formació continuada que es desenvolupa en d'altres centres i institucions del país, com universitats i societats científiques i també a organismes internacionals, com el National Health Service i la xarxa ODPN, una xarxa cooperativa de gestors de l'àmbit de la salut, de diversos països, que pretén aconseguir suport mutu i intercanvi d'experiències en el camp del desenvolupament organitzacional, etc.
El mes de setembre de l'any 1998, es va formalitzar un conveni entre el Departament de Salut (en aquell moment, Departament de Sanitat i Seguretat Social), el Servei Català de la Salut i el Col·legi Oficial de Metges de Barcelona, amb la finalitat de crear un Programa d'atenció integral al metge malalt.
Atès que les institucions signants són coneixedores que dins el col·lectiu mèdic hi ha un grup de professionals amb risc de patir trastorns de conducta, fet que pot comportar repercussions per a la salut de la població, recomana la implementació dels mecanismes especials de tractament adients.
Aquest programa s'ha engegat per tal de procurar una atenció específica als metges que es trobin sota risc de patir trastorns de conducta a causa de l'addicció a l'alcohol o a altres drogues, o bé a causa de psicopatologies distorsionades de la realitat, ateses les problemàtiques especials que es poden ocasionar en aquests casos i que aconsellen l'adopció d'un mecanisme de protecció de la salut diferenciat.
El Col·legi Oficial de Metges de Barcelona ha impulsat i desplegat el Programa i és qui el gestiona, tot dotant-lo de l'estructura tècnica i organitzativa necessària per al seu bon funcionament, essent avui un programa que dona atenció integral a tots els professionals metges i als diplomats universitaris en infermeria/auxiliars tècnics sanitaris (DUE/ATS), sota la cobertura, per tant, del Consell Català de Col·legis de Metges i del Consell Català de Col·legis d'Infermeria.
La col·laboració del Departament de Salut i del Servei Català de la Salut es concreta en les tasques de seguiment del programa i en coadjuvar el seu finançament.
En el DOGC de data 19.03.2020 va ser publicat el Decret llei 7/2020, de 17 de març, de mesures urgents en matèria de contractació pública, de salut i gestió de residus sanitaris, de transparència, de transport públic i en matèria tributària i econòmica.
L'article 11 de l'esmentat Decret Llei estableix la mesura següent:
Amb caràcter excepcional i transitori, amb la finalitat d'afrontar la pandèmia SARS-CoV-2 i durant la vigència del present Decret llei, es declara d'interès públic que el conjunt del personal sanitari del sistema públic pugui desenvolupar altres activitats públiques sanitàries en els sectors, serveis, empreses públiques, centres i unitats que es preveuen en els punts 1 i 2 de l'Acord GOV/183/2013, de 23 de desembre, prorrogat per l'Acord del GOV/185/2019, de 17 de desembre, i consegüentment, esdevé compatible l'exercici d'aquestes activitats públiques.
En aquest cas, no és necessari obtenir l'autorització expressa i formal prèvia a l'exercici de la segona activitat, que serà substituïda per una declaració responsable."
Posteriorment, en el DOGC de data 24.06.2020 ha estat publicat el Decret llei 26/2020, de 23 de juny, de mesures extraordinàries en matèria sanitària i administrativa, que ha modificat aquest article 11 del Decret llei 7/2020, de 17 de març, el qual ha quedat redactat de la manera següent:
Amb caràcter excepcional i transitori, amb la finalitat d'afrontar l'emergència sanitària provocada per la Covid-19 i durant la vigència d'aquest article, es declara d'interès públic que el conjunt del personal sanitari del sistema públic pugui desenvolupar altres activitats públiques sanitàries en els sectors, serveis, empreses públiques, centres i unitats que es preveuen en els punts 1 i 2 de l'Acord GOV/183/2013, de 23 de desembre, prorrogat per l'Acord GOV/185/2019, de 17 de desembre, i consegüentment, esdevé compatible l'exercici d'aquestes activitats públiques.
En aquest cas, no és necessari obtenir l'autorització expressa i formal prèvia a l'exercici de la segona activitat, que serà substituïda per una declaració responsable.
El personal sanitari que es trobi en el supòsit previst a l'article 11 del Decret llei 7/2020, de 17 de març, en relació amb l'article 3 del Decret llei 26/2020, de 23 de juny, haurà d'emplenar la següent declaració responsable (PDF) i presentar-la davant del Departament, l'entitat o el centre on desenvolupa la seva activitat pública sanitària principal.
La xarxa sanitària pública de Catalunya està gestionada per diverses entitats proveïdores, amb les quals el Servei Català de la Salut (CatSalut) estableix contractes per a la prestació dels serveis sanitaris, que gestionen les seves borses de treball.
Per sol·licitar una plaça o bé fer arribar el currículum us heu d'adreçar directament a les entitats proveïdores o als centres sanitaris.
Catalunya disposa de diverses agrupacions empresarials sanitàries on podeu sol·licitar més informació per treballar en els centres sanitaris i sociosanitaris que tenen associats:
Altres organismes i empreses relacionades amb el sistema de salut a les quals us podeu adreçar:
També podeu accedir a les borses de treball dels col·legis professionals de les diferents professions sanitàries i d'altres entitats del sector:
Davant el diagnòstic i el tractament del càncer es poden plantejar moltes incògnites.
Inicialment es produeix una forta impressió en rebre la notícia, i el més probable és que només es formulin algunes preguntes.
Però els dubtes van apareixent, especialment quan es comença a prendre consciència de la nova situació i l'impacte inicial es va atenuant.
Passa sovint que abans d'anar a les visites es tenen moltes preguntes per fer i després, durant la visita, no es recorden.
Si les anoteu us assegurareu de preguntar tot allò que us preocupi i necessiteu.
Sempre és un bon moment per fer preguntes.
No dubteu a fer-ho, el vostre equip assistencial us proveirà de la informació necessària.
També us pot ajudar prendre notes durant la visita; així després recordareu aspectes importants per prendre decisions i per tenir cura d'un/a mateix/a.
A continuació trobareu algunes de les preguntes més freqüents que han formulat persones que han viscut les mateixes circumstàncies.
Quines són les proves que m'he de fer i per a què serveixen?
Quines són les opcions de tractament?
Quina és la més recomanable per a mi i per què?
Quins beneficis s'esperen d'aquest tractament?
Quins són els riscos i els possibles efectes secundaris de cada tractament?
Per què la cirurgia és el millor tractament per a mi?
Quins són els beneficis i els riscos?
Quines són les conseqüències d'aquesta cirurgia?
Em pot afectar per tenir fills en un futur?
Què passarà durant el meu ingrés a l'hospital?
Per què aquesta quimioteràpia és la millor per a mi?
Com puc preparar-me per rebre el tractament?
Amb quina freqüència rebré els tractaments?
Què passa quan acaba la quimioteràpia?
Quin és el millor tractament per a mi?
Amb quina freqüència rebré el tractament?
Què passa quan acaba la radioteràpia?
Quins són els tipus de tractaments que rebré?
Aquests tractaments em poden afectar per tenir fills en un futur?
Quin serà el primer tractament?
Com sabrem que els tractaments estan funcionant?
Puc treballar mentre dura el tractament?
He que tenir alguna cura o precaució específiques?
Com seran les visites durant els tractaments?
Què passa quan acaben tots els tractaments?
Quin és l'objectiu de l'estudi?
Ha estat provat amb anterioritat?
Quins beneficis puc tenir a curt i mitjà termini?
Quin tipus de tractament rebré?
Què passa si s'ha d'interrompre per qualsevol circumstància?
Si no em toca el tractament de l'assaig, vol dir que rebré un tractament inferior?
Què passa quan acaba el tractament?
El fet d'haver tingut un càncer pot influenciar en el tipus de relació que teniu amb les persones que us són properes, com ara la família, les amistats o els companys i companyes de feina.
En finalitzar el tractament, és possible que la família no estigui preparada per al temps que requereix la recuperació.
Probablement durarà més temps que el tractament.
És un període que pot generar preocupació o disgust si es tenia la idea que en finalitzar els tractaments tot tornaria immediatament a l'estat previ de normalitat i es fa evident que no és així.
Durant aquest temps no és necessari tenir tant suport com durant el tractament, però sí que ho serà establir un ritme gradual de retorn al ritme quotidià de la vida.
Cal parlar obertament de com us sentiu, què necessiteu i què podeu fer progressivament.
D'aquesta manera es comparteix aquesta evolució i s'eviten malentesos, com ara sentir-se desatès/a o amb responsabilitats per a les quals encara no esteu preparat/da.
També la família se sentirà més orientada.
Generalment quan les persones tornen a la feina, tant si s'ha estat treballant de manera intermitent o contínua durant el tractament com si no, el rendiment és igual que el d'altres persones, una vegada recuperat el ritme habitual.
Els primers dies poden ser una mica més feixucs per a algunes persones i, per a d'altres, una motivació en el camí de la recuperació.
Tornar a la feina sol ajudar a retornar al ritme quotidià propi de la vida.
El fet d'haver tingut un càncer no és motiu per canviar les condicions de la vostra feina a excepció d'aquelles situacions que —per requeriments físics o mentals i afectacions permanents degudes a la malaltia o als tractaments— requereixin modificar l'àmbit de treball.
No obstant això, en casos concrets el retorn laboral no és possible.
En aquest sentit podeu demanar assessorament a la vostra feina i a organismes laborals.
És important tenir en compte que no teniu l'obligació d'informar sobre la malaltia si no voleu, llevat dels casos que aquesta causa afecta directament la feina i voleu modificar les condicions de treball.
Les reaccions dels amics o dels companys de feina poden ser molt diverses.
Des de situacions obertes de comunicació, suport i normalitat, a d'altres en què no saben què dir i poden mostrar, fins i tot, una actitud una mica llunyana per aquesta causa.
En tot cas, el ritme de les interrelacions l'heu de portar vosaltres de la manera que us sentiu més còmodes i no us suposi un sobreesforç emocional a l'hora de relacionar-vos-hi.
Cada persona viu l'experiència del càncer de forma diferent.
Les emocions, els sentiments i les pors són vivències úniques.
En finalitzar els tractaments i retornar al ritme propi de vida és freqüent que es donin algunes preocupacions, especialment la por a la recaiguda.
Generalment en el primer any, després d'haver finalitzat el tractament, es posa molta atenció sobre la probabilitat que el càncer torni a aparèixer.
A algunes persones, aquesta possibilitat els genera por de forma tant important que ocupa la major part de la pròpia vida i en pertorba el gaudiment amb dificultats per concentrar-se, dormir bé o menjar.
Un moment de gran preocupació, fins i tot d'angoixa, són les visites de seguiment, que comporten enfrontar-se a conèixer l'evolució de la salut.
El sol fet de pensar en aquestes probabilitats fa que se sentin emocions en el present com a conseqüència de l'anticipació de situacions.
Altres persones, encara que sentin preocupació per la possible recaiguda, focalitzen més la seva atenció en l'alleujament que els comporta el fet d'haver superat un càncer i la confiança de retornar al ritme propi.