A totes les combinacions (de cobertes i hàbitats) s'ha assignat el valor mitjà de la inflamabilitat, calculat com el valor d'inflamabilitat de cada espècie ponderat per la seva abundància relativa, a partir dels inventaris florístics del Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya (BIOCAT) o de les parcel·les del Inventari Forestal Nacional (IFN3) associats a cada habitat.
Servei de Prevenció d'Incendis Forestals, Direcció General de Forests
En aquesta versió, el mapa de inflamabilitat potencial s'ha basat en estimar la inflamabilitat dels habitats cartografiats per a Catalunya (CHC), adaptada a la superfície forestal del mapa de cobertes del Sòl de Catalunya (MCSC).
Les cartografia que s'ha fet servir com a base ha estat:
Per tal d'obtenir un índex de inflamabilitat potencial de cada hàbitat, el procés metodològic ha consistit, per una banda, en obtenir un índex d'inflamabilitat específic per a les espècies vegetals més abundants als hàbitats forestals i, per una altra, relacionar els hàbitats de vegetació forestal amb la composició florística obtinguda a partir dels inventaris fitosociològics de vegetació recollits al Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya (Font, 2013).
Aquesta darrera metodologia permet combinar la informació de recobriment de cada espècie vegetal disponible als inventaris fitosociològics i la representació espacial per tota Catalunya de la cartografia d'hàbitats.
La informació necessària per elaborar el mapa d'inflamabilitat potencial s'han obtingut en tres fases:
La inflamabilitat potencial de les diferents espècies s'ha determinat en un total de 127 espècies, corresponents a les espècies que segons el buidat dels inventaris florístics presenten un recobriment molt elevat a Catalunya (estimat a partir del recobriment mig d'una espècie en els inventaris característics d'un habitat per la superfície d'aquest habitat a Catalunya).
Per a aquestes espècies s'ha recopilat tota la informació existent sobre trets específics relacionats amb la inflamabilitat d'una espècie vegetal, homogeneïtzant-la i contrastar-la mitjançant criteri expert.
De la informació bibliogràfica existent s'han seleccionat 7 trets dels que es disposava més informació, i que s'han considerat més rellevants per definir la inflamabilitat des d'una perspectiva el més estàtica possible:
Com aquesta informació bibliogràfica era incomplerta per la majoria de les 127 espècies seleccionades, s'ha consultat a 13 experts que han categoritzat la inflamabilitat de cadascuna de les 127 especies.
Com a resultat s'ha obtingut un índex de potencial específic d'inflamabilitat de 127 espècies, categòric entre 1 (baixa inflamabilitat) i 5 (alta inflamabilitat).
Els valors estimats a partir de la informació bibliogràfica o dels diferents experts no va diferir en més d'una unitat.
Per a un segon grup d'espècies força freqüents, fins a un miler de taxons, es va estimar el seu valor d'inflamabilitat a partir de un grup més reduït d'experts.
Finalment, per a la resta de especies presents en un inventari, se'ls hi ha assignat el valor corresponent a la mitjanera dels valors estimats anteriorment.
L'índex d'inflamabilitat potencial de les comunitats vegetals s'ha calculat per un total de 354 comunitats, el que representa aproximadament un 60% de les comunitats dels hàbitats forestals de Catalunya amb inventaris florístics.
Per això s'ha descarregat un total de 8226 inventaris florístics del Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya (Font, 2013).
Els inventaris florístics contenen un llistat d'espècies i el seu recobriment, estimat visualment en una escala categòrica, aproximadament logarítmica, que s'ha convertit en valors percentuals de recobriment.
Per a cada inventari florístic, el valor d'inflamabilitat s'ha obtingut a partir de la suma del producte del recobriment de cada espècie al inventari per al seu valor d'inflamabilitat específic.
El valor d'inflamabilitat potencial d'una comunitat s'ha estimat com el valor mitjà dels valors d'inflamabilitat de tots els inventaris existents al BDBC per aquella comunitat.
Com una mateixa comunitat vegetal pot tenir una fisiognomia clarament diferents (per exemple, un bosc o un matollar poden ser la mateixa comunitat), previ al càlcul del valor d'inflamabilitat potencial d'una comunitat, s'han agrupat els inventaris en boscos o no boscos.
Per això s'ha utilitzat com a criteri si el conjunt de les espècies arbòries presentaven en un determinat inventari un recobriment major o menor al 60%.
A més, els inventaris de bosc s'han agrupat, sempre que ha estat possible, segons l'espècie arbòria dominant.
Així doncs, s'han obtingut valors d'inflamabilitat potencial per cadascuna de les comunitats vegetals separades segons el seu aspecte fisiognòmic, en boscos o no boscos, i els boscos segons l'espècie dominant.
El valor d'inflamabilitat potencial d'un hàbitat s'ha obtingut com a promig del valor de les comunitats vegetals que el poden constituir segons el Manual d'Hàbitats de Catalunya (Vigo et al.
2006), separat segons el seu aspecte fisiognòmic i l'espècie arbòria dominant (veure apartat anterior).
En el cas que un hàbitat només estigui representat per una comunitat, el valor d'inflamabilitat és idèntic al de la comunitat.
L'índex d'inflamabilitat potencial dels hàbitats s'ha tipificat dividint el valor de cada habitat pel valor màxim trobat en tots els habitats, incloent boscos i no boscos, i espècie arbòria dominant.
Pels hàbitats sense inventaris es va estimar la inflamabilitat de les parcel·les del 3r inventari forestal (IFN3).
Així, a partir de la inflamabilitat potencial de les espècies, i fent servir la mateixa metodologia que pels inventaris de la BDBC, s'ha fet l'assignació del valor d'inflamabilitat potencial a les parcel·les de l'Inventari Forestal Nacional (IFN3) a Catalunya d'acord amb l'abundància de les espècies arbòries i arbustives presents i el valor d'inflamabilitat específic.
Per obtenir el mapa d'inflamabilitat potencial s'ha fet una combinació analítica de les dues bases cartogràfiques de referència (MCSC 2009 i MHC 2012), i una posterior assignació dels valors d'inflamabilitat en funció del hàbitat principal o del IFN3 en els casos que no es tingues informació del hàbitat.
Després d'aquesta segona fase, a les superfícies molt fraccionades, corresponents a combinacions molt poc comunes entre el MHC i MSCS, se les hi ha assignat un valor d'inflamabilitat de manera automàtica a partir de la categoria adjacent més abundant.
Els valors d'inflamabilitat potencial s'han categoritzat mitjançant els percentils classificats en intervals de 20, el que ha donat 5 categories d'inflamabilitat potencial
Finalment s'ha fet una validació experta del mapa d'inflamabilitat resultant.
Consideracions metodològiques i de condicions d'ús
La metodologia emprada es considera satisfactòria per disposar d'una capa d'inflamabilitat potencial de la superfície forestal de Catalunya, amb les dades actuals.
Tot i així, cal tenir en compte algunes consideracions metodològiques que podrien limitar la seva aplicabilitat en alguns casos:
Sobre les condicions d'ús (escales de treball):
Aquesta 3a versió del Mapa de Inflamabilitat de Catalunya s'ha elaborat en conveni entre el Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural (DAAM), el Centre Tecnològic Forestal de Catalunya (CTFC) i el Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF)
Coordinadors de l'Administració: Frances Xavier Castro, David Montserrat, Eva Gabriel (Servei de Prevenció d'incendis forestals - Departament d'Agricultura).
Departament de Territori i Sostenibilitat i Universitat de Barcelona