Malgrat que no es van celebrar en un context plenament democràtic, els resultats de les eleccions del 15 de juny de 1977 marcaren l'inici d'un nou sistema polític català i espanyol i també d'una realitat política diferenciada entre Catalunya i la resta de l'Estat.
Mentre a la resta de l'Estat guanyava la Unión de Centro Democrático, encapçalada per Adolfo Suárez, a Catalunya triomfava la coalició dels Socialistes de Catalunya, seguida del PSUC i el Pacte Democràtic.
Un cop constituïdes les Corts, fou possible la restauració de la Generalitat a partir de la "legalitat democràtica" representada per l'Assemblea de Parlamentaris i la "legitimitat històrica" entorn de la figura de Josep Tarradellas, president de la Generalitat a l'exili.
L'aprovació de la Ley para la Reforma Política l'any 1976 encetà el camí cap a les Corts Constituents.
Les eleccions del 15 de juny de 1977 patiren destacades mancances democràtiques (els partits d'extrema esquerra no hi van concórrer en no estar legalitzats, no pogueren votar els joves menors de 21 anys, es detectaren errades en el cens electoral, etc.).
El resultat fou determinant —especialment a Catalunya— per impulsar la democratització de l'Estat a través d'una nova Constitució, una reestructuració de l'Estat (autonomies) i una política de consens entre el Govern i les forces polítiques antifranquistes
La campanya electoral es caracteritzà pel gran nombre de mítings que se celebraren i per la "guerra de cartells" entre les diferents forces polítiques.
En tres setmanes s'havia d'exposar públicament el que no s'havia pogut explicar i debatre en 37 anys de dictadura.
Mentre a la resta de l'Estat la UCD resultava guanyadora amb més del 47% dels vots, a Catalunya es configurava un sistema de partits diferent pel triomf dels Socialistes de Catalunya, seguits del PSUC i el Pacte Democràtic.
Deu dies després de les eleccions, els diputats escollits a Catalunya constituïren l'Assemblea de Parlamentaris, que en la seva primera sessió demanà que el president de la Generalitat a l'exili, Josep Tarradellas, presidís l'Assemblea.
Imatge d'una senyora votant a les eleccions del 15 de juny de 1977. © Carlos Bosch.
Imatge dels resultats electorals del 15 de juny escrits en una paret on apareixen les tres primeres forces polítiques catalanes: Socialistes de Catalunya, PSUC i Pacte Democràtic. © Fundació Cipriano García.
Arxiu Històric de CCOO de Catalunya.
Les suspicàcies i recels entre el president Tarradellas i l'Assemblea de Parlamentaris a l'hora de decidir qui portava les negociacions amb el Govern central per al restabliment de la Generalitat foren latents aquests mesos.
Tarradellas negocià directament amb Salvador Sánchez Terán, enviat del president Adolfo Suárez.
El 28 de setembre se signaren els acords de Perpinyà amb la participació de gairebé tots els partits parlamentaris catalans, Sánchez Teran i el mateix Tarradellas.
El dia 29 de setembre es publicà un decret llei que restablia la Generalitat amb la formació d'un consell executiu compost segons els resultats de les eleccions del 15 de juny de 1977 i amb un cert protagonisme de l'Assemblea de Parlamentaris.
El 23 d'octubre, després de passar per Madrid, Tarradellas arribà a Barcelona, on fou objecte d'una calorosa benvinguda que culminà a la plaça de Sant Jaume, on el president pronuncià, des del balcó del Palau de la Generalitat, el seu cèlebre "Ja soc aquí!".
Arribada amb cotxe de Josep Tarradellas a la plaça de Sant Jaume, flanquejat pels Mossos d'Esquadra el 23 d'octubre de 1977. © EFE.
Imatge dels 12 consellers que van compondre el Consell Executiu de la Generalitat provisional.
A baix, i de dreta a esquerra: Joan Codina, Narcís Serra, Pere Pi-Sunyer, Juan José Folchi, Ramon Espasa i Josep Roig. © EFE.
L'11 de setembre de 1977 tingué lloc a Barcelona la primera celebració de la Diada Nacional de Catalunya en democràcia, després de 39 anys.
La manifestació esdevingué una onada de gent que envaí el carrer de forma cívica, pacífica i reivindicativa.
Els diaris parlaven d'un milió i mig de manifestants, tot i que probablement van ser la meitat.
L'èxit de la convocatòria fou interpretat a Madrid com una derrota del full de ruta establert pel Govern central.
Aquella riuada de gent que travessava els carrers de Barcelona duia directament i inexorablement a les negociacions per al restabliment de la Generalitat.
Imatge de la capçalera de la manifestació de l'11 de setembre de 1977 a la ciutat de Barcelona. © EFE.