Simplificació administrativa en l'exercici de l'activitat econòmica
Intervenció administrativa en l'activitat econòmica
Règim general de la intervenció administrativa en l'exercici de l'activitat econòmica
Verificació del compliment de requisits legals
Procediment administratiu d'esmena de defectes o mancances de requisits legals
Mecanismes alternatius a la intervenció administrativa
Mecanismes d'informació per a la reducció d'obstacles
Activitats econòmiques innòcues i activitats econòmiques de baix risc
Activitats econòmiques regulades en aquest capítol
Règims d'intervenció aplicable a les activitats econòmiques innòcues i a les activitats econòmiques de baix risc que es desenvolupen en un establiment
Canvis de titularitat i modificacions
Portal electrònic únic per a les empreses
Comissió per a la Facilitació de l'Activitat Econòmica
Modificació de normes amb rang de llei
Modificació en matèria de règim jurídic i de procediment administratiu
Modificació en matèria de règim local
Adaptació de la normativa sectorial als règims d'intervenció introduïts al capítol I
Modificació en matèria forestal
Adopció per l'Administració del model de finestreta única empresarial
Mesures de simplificació documental en els procediments administratius
Substitució de referències i remissions en el text refós de la Llei d'urbanisme
Impuls i implantació de la finestreta única empresarial
Mesures per a l'aplicació efectiva d'aquesta llei
Contingut del certificat tècnic
Regles aplicables fins que la Llei 6/2009 s'adapti a la Llei de l'Estat 21/2013
Presentació al Govern de projectes per a l'impuls de l'activitat econòmica
Règim dels procediments iniciats abans de l'entrada en vigor d'aquesta llei
Tramesa de comunicacions relatives a l'inici d'activitats empresarials abans de l'adhesió dels ajuntaments a la finestreta única empresarial
Disposició final Primera - Annex II
Simplificació i racionalització dels registres administratius
Obligació dels plans urbanístics i les ordenances d'avaluar el compliment de la Directiva de serveis i la normativa de transposició
Activitats sotmeses a règim de declaració responsable
Activitats sotmeses a règim de comunicació
L'article 45.5 de l'Estatut d'autonomia, dins els principis rectors que han d'orientar les polítiques públiques, estableix que la Generalitat ha d'afavorir el desenvolupament de l'activitat empresarial i l'esperit emprenedor tenint en compte la responsabilitat social de l'empresa, la lliure iniciativa i les condicions de competència, i que ha de protegir especialment l'economia productiva, l'activitat dels emprenedors autònoms i la de les petites i mitjanes empreses.
Així mateix, l'article 160.1 de l'Estatut atribueix a la Generalitat la competència exclusiva en matèria de règim local, que, respectant el principi d'autonomia local, inclou les relacions entre les institucions de la Generalitat i els ens locals, i també les tècniques d'organització i de relació per a la cooperació i la col·laboració entre els ens locals i entre aquests i l'Administració de la Generalitat.
Una administració moderna i eficient ha de simplificar les estructures administratives, eliminar duplicitats d'actuació i garantir el principi d'estabilitat pressupostària i sostenibilitat financera de les administracions públiques, sens perjudici que la intervenció administrativa de l'activitat dels ciutadans i de les empreses ha de continuar vetllant per l'interès general.
L'objectiu principal d'aquesta llei és establir una sèrie de criteris amb la voluntat de clarificar i simplificar les obligacions que la normativa vigent imposa a les administracions públiques de Catalunya i, consegüentment, als ciutadans i a les empreses.
Les empreses han de complir múltiples requeriments a l'hora d'iniciar i de mantenir llur activitat empresarial.
L'existència de procediments d'autorització molt complexos i poc pautats fa que la possibilitat d'iniciar una activitat s'allargui en el temps molt més del que seria recomanable per a garantir la necessària competitivitat empresarial.
És prioritat del Govern impulsar un canvi de model de relació entre les empreses i l'Administració que faciliti l'activitat econòmica, dipositi la confiança en l'empresariat i, a la vegada, redueixi l'excés de càrregues i tràmits burocràtics.
Bona part de l'activitat econòmica que exerceixen els ciutadans i les empreses requereix la intervenció dels ajuntaments.
Això fa que les entitats locals tinguin un paper essencial, com a Administració responsable, en els procediments establerts, d'una banda, pel text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, i, d'una altra, per les lleis sectorials dictades en cada àmbit d'actuació.
La Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, és el marc general d'actuació de totes les administracions públiques de Catalunya, i en l'articulat inclou una clara voluntat simplificadora.
No obstant això, cal fer un pas endavant i configurar la simplificació administrativa no com una obligació de les administracions públiques, sinó com un veritable dret subjectiu de la ciutadania, les empreses i els professionals.
La simplificació de l'activitat administrativa ha de servir per a millorar els procediments regulats per les normatives local i sectorial dels àmbits competencials de la Generalitat, de manera que, sense renunciar a la protecció de l'interès general, la reducció de terminis i l'augment de l'eficiència de recursos en els procediments d'autorització i control de les activitats econòmiques repercuteixi de manera directa en la reducció de costos per a les empreses per a reactivar l'activitat econòmica i l'ocupació.
Aquesta llei incideix expressament en els tràmits per a posar en funcionament els negocis, i també per a fer-hi canvis i modificacions posteriors, que afecten un conjunt d'activitats considerades innòcues o de baix risc i que tenen una repercussió especial en sectors empresarials que actualment representen un 74% de l'activitat econòmica de Catalunya i afecten més d'un 51% de la població ocupada.
En concret, les actuacions normatives establertes per aquesta llei pretenen clarificar els règims d'intervenció de les administracions, relacionats amb l'emplaçament del negoci o l'establiment empresarial introduint una reducció important de les càrregues administratives sota el principi de la mínima intervenció possible i la reducció de terminis.
El camí de la modificació normativa per a la supressió de barreres per a l'activitat econòmica es va iniciar amb l'aprovació del Pla de racionalització normativa, que va comportar la derogació de 246 disposicions.
Posteriorment va tenir una importància rellevant l'aprovació, cap al final del 2011, de les lleis conegudes com a òmnibus com a primer pas en l'objectiu que persegueix aquesta llei d'aprofundir en el procés de simplificació administrativa reduint les càrregues, amb la finalitat de cercar la reactivació de l'activitat econòmica.
Caldrà, però, continuar avançant en la simplificació administrativa de totes les activitats econòmiques i no renunciar a futures modificacions de lleis sectorials que permetin adequar llurs preceptes als principis establerts per aquesta llei, amb l'objectiu d'agilitzar i simplificar l'activitat administrativa en la resta d'activitats econòmiques.
Aquesta llei consta de vint-i-tres articles agrupats en tres títols, i de nou disposicions addicionals, tres disposicions transitòries, una disposició derogatòria, quatre disposicions finals i dos annexos.
El títol I regula l'objecte, l'àmbit d'aplicació i les finalitats de la Llei.
El títol II regula la simplificació administrativa en l'exercici de les activitats econòmiques, recull un seguit de principis d'actuació i regula el procediment administratiu que s'ha d'aplicar en el cas que no es formuli la comunicació prèvia o la declaració responsable necessàries per a dur a terme una activitat, o bé en el cas que sigui falsa o inexacta.
A més, passar a un règim de control posterior basat en la confiança legítima comporta la necessitat d'establir un règim sancionador per als casos en què s'incompleixi la norma.
També s'impulsa l'establiment de mecanismes alternatius a la intervenció administrativa i de planificació sectorial i es regula la resolució de consultes en l'aplicació i la interpretació de les normes sectorials.
Té un interès especial la regulació del règim d'intervenció aplicable a les activitats innòcues i a les activitats de baix risc.
Mentre aquestes se sotmeten a comunicació prèvia, per raó de llur incidència sobre el medi ambient, la seguretat de les persones o els béns, la declaració responsable es manté per a les activitats en què la intervenció administrativa es justifica per raó de la protecció dels consumidors, els destinataris dels serveis i els treballadors.
Finalment, s'estableixen instruments per a facilitar la relació de les empreses i els professionals amb les administracions públiques.
Concretament, es determina que la finestreta única empresarial permeti a les empreses i els professionals fer des d'un únic punt, amb independència de l'Administració responsable, tots els tràmits necessaris amb relació a llur activitat.
Per tal que aquests tràmits es puguin fer per diversos canals es regula el portal únic per a les empreses com a canal electrònic de la finestreta única empresarial.
També es regula la Comissió per a la Facilitació de l'Activitat Econòmica, que és una comissió entre l'Administració de la Generalitat, l'Administració local, les cambres de comerç, indústria, serveis i navegació de Catalunya, i les organitzacions empresarials més representatives.
L'objectiu d'aquesta comissió és fer un seguiment de la implantació de les mesures establertes per aquesta norma que permetin una tutela efectiva dels drets que es pretenen protegir.
El títol III modifica diverses normes amb rang de llei i es distribueix en quatre capítols.
En el capítol I es modifica la Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i procediment de les administracions públiques de Catalunya.
Aquesta modificació pretén, d'una banda, que les cartes de serveis, com a compromís de servei de l'Administració, es generalitzin i, d'una altra, que la declaració responsable i la comunicació prèvia es configurin com el mecanisme de control ordinari que exerceixen les administracions públiques de Catalunya.
A més, s'estableixen un seguit de disposicions per als casos en què la resolució del procediment requereix l'emissió de diferents informes: la reducció a deu dies del termini per a emetre'ls; l'obligació de sol·licitar l'emissió de tots els informes de manera simultània, i el dret de la persona interessada a demanar la continuació del procediment si l'informe no ha estat evacuat dins de termini.
Finalment, a l'efecte d'evitar que la demora en el desplegament reglamentari endarrereixi l'aplicació efectiva de les lleis, s'estableix un límit temporal per al dit desplegament.
En el capítol II es modifica el text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril.
S'introdueix la possibilitat que els ens locals puguin suspendre temporalment la prestació dels serveis que no tenen la condició de mínims, en el cas que es produeixi una situació d'insuficiència de recursos en termes de capacitat fiscal; es modifica i se simplifica la intervenció del departament de la Generalitat competent en matèria d'Administració local en determinats procediments, i se singularitza l'excepcionalitat del règim de control preventiu per part dels ens locals.
En el capítol III es modifiquen parcialment diverses lleis de caràcter sectorial que tenen una incidència especial en la legalització de les activitats econòmiques, com és la Llei 20/2009, del 4 de desembre, de prevenció i control ambiental de les activitats, i més concretament, el règim de llicència ambiental, de manera que s'amplien les activitats que estan sotmeses al règim de comunicació en lloc del de llicència, i s'exclouen de l'àmbit d'aplicació de la normativa ambiental un conjunt d'activitats que fins ara estaven subjectes a comunicació.
També es modifica la Llei 3/2010, del 18 de febrer, de prevenció i seguretat en matèria d'incendis en establiments, activitats, infraestructures i edificis, per a desenvolupar el règim d'intervenció administrativa per part dels ens locals i donar cabuda a la declaració responsable i a la comunicació prèvia.
A més, es tipifiquen els diversos supòsits que es poden donar: que l'activitat requereixi llicència d'obres, que l'activitat sigui inclosa als annexos I i II de la Llei, que l'activitat estigui subjecta al règim de llicència municipal per a establiments oberts al públic, o que l'activitat sigui inclosa a l'annex I de la Llei 3/2010.
També s'afegeix un nou article, el 22 bis, per a recollir l'informe preceptiu per risc d'incendis que s'aplica a les activitats de l'annex I de la Llei 3/2010 considerades de risc important que no són objecte de cap altra modalitat d'intervenció però que cal regular per raó del bé jurídic que s'ha de protegir.
Finalment, es modifica el text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost.
S'estableix que el planejament urbanístic i les ordenances municipals sobre edificació i ús del sòl no poden establir limitacions a l'accés de l'activitat econòmica o a l'exercici de les activitats que vulneren la Directiva de serveis i la seva normativa de transposició; també s'elimina la necessitat de llicència urbanística d'un conjunt d'actuacions, com ara les construccions i instal·lacions de nova planta; les obres d'ampliació, reformes i altres que no requereixen projecte; el canvi d'ús d'edificis i instal·lacions, excepte si el canvi és cap a un ús residencial; la construcció de murs o tanques o la instal·lació de cartells o tanques, entre altres.
En el capítol IV es modifica la Llei 6/1988, del 3 de març, forestal de Catalunya.
S'hi afegeix un article relatiu al règim d'intervenció de l'Administració en l'àmbit forestal agrícola.
D'altra banda, en el marc de l'objectiu d'impulsar l'activitat econòmica, i atenent al fet que, conformement amb l'article 45 de l'Estatut d'autonomia, els poders públics han d'adoptar les mesures necessàries per a promoure el progrés econòmic i social de Catalunya i dels seus ciutadans i que, d'acord amb l'article 139 de l'Estatut, correspon a la Generalitat l'ordenació dels sectors i els processos industrials a Catalunya, aquesta llei també afavoreix els processos de transformació sectorial i de reconversió industrial d'àmbits en què històricament hagi predominat un únic tipus d'indústria o explotació i que estiguin en fase de disminució de llur activitat, o en fase de transformació o tancament, de manera que sigui possible declarar-los projectes d'interès general perquè restin subjectes als principis d'aquesta llei, amb vista a la potenciació de la col·laboració entre les administracions públiques i els particulars.
L'objecte d'aquesta llei és l'establiment dels principis i els criteris que han de seguir les administracions públiques de Catalunya a l'efecte de:
a) Impulsar l'activitat econòmica mitjançant la supressió o la reducció dels tràmits administratius de les empreses i els professionals per a iniciar una activitat econòmica a Catalunya.
b) Agilitzar i simplificar l'activitat administrativa de l'Administració de la Generalitat i dels governs locals de Catalunya.
c) Simplificar les relacions entre les administracions públiques de Catalunya millorant-ne la coordinació.
d) Fer efectiu el dret de la ciutadania, les empreses i els professionals d'accedir a l'exercici de l'activitat econòmica d'una manera àgil i eficient.
Aquesta llei és aplicable a les administracions públiques de Catalunya següents:
b) Les entitats que integren l'Administració local.
d) Les entitats públiques i els organismes autònoms que depenen de qualsevol de les administracions públiques de Catalunya o hi estan vinculats, pel que fa a llurs actuacions en exercici de potestats administratives.
e) Els consorcis adscrits a les administracions, els organismes i les entitats públiques inclosos en aquest article, i també les entitats públiques que depenen dels consorcis o hi estan vinculades, pel que fa a llurs actuacions en exercici de potestats administratives.
f) Les entitats creades per llei del Parlament que no depenen de l'Administració de la Generalitat ni hi estan vinculades, pel que fa a llurs actuacions en exercici de potestats administratives.
a) Millorar la tramitació dels procediments administratius de l'Administració de la Generalitat i de l'Administració local de Catalunya, especialment els procediments de control de les activitats econòmiques subjectes a la intervenció administrativa que estableix la legislació sectorial, per mitjà de la reducció, l'agilització i la simplificació dels tràmits.
c) Consolidar instruments de col·laboració i de coordinació entre les administracions públiques de Catalunya en l'exercici de les competències de regulació, intervenció i control de l'activitat econòmica.
Són principis d'actuació relatius a la intervenció administrativa en l'exercici de l'activitat econòmica:
a) La llibertat en l'exercici de l'activitat econòmica.
b) La intervenció administrativa mínima per a l'inici de l'activitat.
c) L'impuls de mecanismes alternatius que permetin reduir càrregues a les empreses i als professionals.
d) La responsabilitat dels titulars d'empreses i dels professionals en el compliment dels requisits exigits en l'exercici de l'activitat econòmica.
e) La no-exigència de mesures de control concurrents sobre una mateixa activitat.
f) L'estandardització dels requisits exigits per les administracions per a iniciar i desenvolupar l'activitat econòmica.
g) La facilitació de les relacions de les empreses i els professionals amb les administracions públiques de Catalunya.
L'exercici de drets o facultats en l'activitat econòmica està sotmès a la normativa sectorial aplicable i, en particular, a les mesures de control, de policia i d'intervenció que s'estableixin.
Els mecanismes d'intervenció administrativa en l'exercici de l'activitat econòmica són, amb caràcter general, la declaració responsable i la comunicació prèvia.
En qualsevol cas, els titulars de l'activitat han de disposar del comprovant de pagament de la taxa corresponent.
La legislació sectorial aplicable ha d'atribuir la competència per a l'exercici de la intervenció administrativa a l'Administració de la Generalitat o a l'Administració local d'àmbit supramunicipal o municipal, segons quina sigui la més adequada en funció del bé jurídic que es vol protegir.
Les administracions públiques de Catalunya, en l'exercici de llurs competències respectives d'intervenció de l'activitat econòmica dels ciutadans i les empreses, només poden exigir l'obtenció d'una única llicència o autorització, o un altre mitjà d'intervenció preventiu, en els supòsits establerts per la legislació sectorial aplicable.
L'establiment de mitjans d'intervenció preventius sobre una mateixa activitat econòmica ha d'estar justificat per l'interès general que es vol protegir.
No es poden exigir llicències o autoritzacions ni aplicar altres mitjans d'intervenció preventius per al desenvolupament d'una activitat econòmica en què l'interès general que es vol protegir sigui coincident amb un altre de ja existent.
Les modificacions dels règims d'intervenció han d'ésser proporcionades i congruents amb l'interès general que es vol protegir.
El control que han d'exercir les administracions públiques sobre l'inici d'activitats econòmiques i sobre l'exercici d'aquestes activitats ha d'ésser proporcionat, no discriminatori, transparent i objectiu, i ha d'estar vinculat clarament i directament a l'interès general que el justifica.
Les administracions públiques de Catalunya han d'aprovar anualment plans d'inspecció i control de les activitats econòmiques per a afrontar les tasques de control ex post a què obliga aquesta llei.
En l'execució del pla d'inspecció i control de les activitats a què fa referència l'apartat 1, les administracions públiques que ho necessitin poden disposar de l'ajuda i la col·laboració d'altres administracions.
En el cas que la normativa aplicable exigeixi determinats requisits per a l'inici o per a l'exercici de l'activitat econòmica, una vegada presentada la comunicació prèvia corresponent o la declaració responsable d'estar al corrent del compliment dels requisits, l'Administració pública competent, en virtut de les seves potestats administratives de verificació, control i inspecció, pot comprovar en qualsevol moment que es compleixen els dits requisits i la normativa sectorial aplicable.
Les administracions públiques, en el procés de verificació del compliment de requisits legals, han de designar una persona responsable perquè faciliti la informació completa durant tot el procediment, sigui quina sigui l'administració responsable de les actuacions que se'n derivin.
Si amb la comprovació a què fa referència l'article 6 es constata l'incompliment d'aquesta llei o de la normativa sectorial aplicable per a iniciar o exercir una activitat econòmica, l'òrgan competent ha d'iniciar un procediment que permeti l'esmena de defectes o mancances.
L'inici d'aquest procediment no comporta la suspensió de l'activitat per tal d'adequar-la a la legalitat vigent, llevat del que estableix l'apartat 3.
L'òrgan competent ha de designar un instructor com a responsable de l'expedient i notificar-ho als interessats.
El procediment administratiu d'esmena s'ha d'iniciar de seguida que es detecti el possible incompliment i té una durada màxima de dos mesos.
S'inicia mitjançant la notificació a la persona interessada, que disposa del termini d'un mes per a esmenar deficiències o per a complir els requisits exigits per la normativa sectorial aplicable, sens perjudici del dret de presentar al·legacions en el termini de quinze dies a comptar de la notificació.
L'inici de la tramitació de l'expedient, d'acord amb el que disposa l'apartat 1, comporta la suspensió cautelar de l'activitat si hi ha risc per a les persones, els béns o el medi ambient.
En el cas que l'activitat sigui prohibida per l'ordenament jurídic o que no pugui complir en cap cas els requeriments de la normativa sectorial aplicable, se n'ha d'acordar la suspensió cautelar de manera immediata.
L'autoritat competent ha de formular la proposta de resolució en vista de la documentació continguda en l'expedient administratiu, una vegada transcorregut el termini a què fa referència l'apartat 2, independentment que s'hagin formulat al·legacions o no.
La resolució del procediment administratiu ha de determinar:
a) L'arxivament de l'expedient, si de la tramitació del procediment d'esmenes en resulta que l'activitat compleix la normativa sectorial vigent.
b) El cessament de l'activitat, si en el termini d'un mes no s'han esmenat les deficiències detectades o si l'activitat no és legalitzable.
c) El reinici de l'activitat, si després d'haver estat suspesa cautelarment s'acredita que compleix tots els requisits exigits per la normativa sectorial vigent.
El procediment administratiu d'esmena de defectes és independent i compatible amb el procediment sancionador establert per la normativa sectorial a què pugui donar lloc l'incompliment.
El procediment establert per aquest article és aplicable en els casos en què la normativa sectorial no estableix un procediment específic.
El procediment administratiu es pot iniciar d'ofici o a instància de qualsevol persona física o jurídica, per simple denúncia.
L'òrgan competent, sens perjudici del que estableix aquest article, de manera excepcional i per causes justificades pot acordar l'ampliació dels terminis per a esmenar les deficiències o el compliment dels requisits exigits per la normativa aplicable.
L'inici d'activitats econòmiques sense haver presentat la comunicació prèvia o la declaració responsable pertinents, o haver-les presentat amb dades falses o inexactes amb afectacions sobre la salut, el medi ambient o la seguretat de les persones, és objecte de sanció, d'acord amb la normativa sectorial aplicable.
A falta de norma sancionadora específica preferent, aquestes conductes es tipifiquen com a infraccions greus i se sancionen amb una multa de 6.000 euros a 20.000 euros, atenent els criteris de proporcionalitat en matèria sancionadora establerts amb caràcter general per la legislació de règim jurídic i procediment administratiu.
El procediment i els criteris per a la imposició de sancions s'han d'ajustar a les disposicions generals per a l'exercici de la potestat sancionadora.
Les administracions públiques de Catalunya han d'impulsar mecanismes alternatius a la intervenció administrativa per a reduir les càrregues administratives de l'activitat econòmica.
Són mecanismes alternatius a la intervenció administrativa, amb relació al que estableix l'apartat 1, els instruments basats en l'assegurament de la responsabilitat dels empresaris, els codis de bones pràctiques i les guies d'autoavaluació en els diversos sectors d'activitats, la interoperabilitat dels diferents sistemes d'informació i les bases de dades de les administracions públiques, i altres mecanismes que les administracions públiques decideixin establir.
Les empreses i els professionals que duen a terme una activitat econòmica que comporta un risc directe i concret per a la salut o per a la seguretat de les persones han de cobrir llur responsabilitat civil mitjançant contractes d'assegurances o altres garanties o instruments adequats, que han d'ésser proporcionats a les característiques i a l'abast del risc cobert, d'acord amb les disposicions específiques de les lleis sectorials.
Els interessats a accedir a alguna de les activitats a què fa referència aquesta llei, i també les corporacions, els col·legis professionals, les organitzacions i les associacions que els representen, per mitjà del portal electrònic únic per a les empreses establert per l'article 16 poden informar sobre qualsevol disposició, acte o actuació de les administracions públiques que comporti un obstacle per a l'aplicació d'aquest títol, i també poden formular consultes relatives a la interpretació de la llei sectorial que sigui aplicable en cada cas.
L'òrgan administratiu competent ha d'informar per mitjans electrònics sobre la consulta o emetre un informe sobre l'adequació a aquesta llei de la disposició, l'acte o l'actuació en el termini de trenta dies.
Els informes a què fa referència aquest article, a l'efecte de complir els principis de publicitat i transparència, han d'ésser accessibles des dels webs institucionals habilitats.
Les disposicions contingudes en aquest capítol són aplicables a les activitats econòmiques innòcues i a les activitats econòmiques de baix risc que es desenvolupen en un establiment.
La resta d'activitats econòmiques es continuen regint per la legislació sectorial corresponent.
a) Activitat econòmica innòcua: l'activitat que, amb caràcter general, per les seves característiques no produeix molèsties significatives ni cap afectació considerable al medi ambient, la seguretat de les persones ni els béns.
Les activitats econòmiques innòcues són les incloses en l'annex I.
b) Activitat econòmica de baix risc: l'activitat que, per les seves característiques, pot produir alguna molèstia poc significativa o té una incidència molt baixa sobre el medi ambient, la seguretat de les persones o els béns.
Les activitats econòmiques de baix risc són les incloses en l'annex II.
La declaració responsable o la comunicació prèvia a què fa referència l'apartat 1 ha de contenir una manifestació explícita sobre la conformitat de l'activitat econòmica amb el règim urbanístic del sòl.
La presentació de la declaració responsable o la comunicació prèvia a què fa referència l'apartat 1 habilita de manera immediata per a l'exercici de l'activitat sota la responsabilitat del seu titular, i alhora faculta l'Administració per a dur a terme qualsevol actuació de comprovació.
Les activitats descrites en els annexos I i II que estiguin connectades al sistema públic de sanejament no requereixen permís d'abocament previ ni informe de compatibilitat urbanística, sens perjudici de les actuacions de comprovació i inspecció posteriors.
En el cas d'activitats de baix risc, aquesta comunicació prèvia d'obres habilita el titular per a iniciar l'activitat si abans de l'inici, i finalitzades les obres, es presenta a l'Administració pública competent el projecte i certificat tècnic corresponent, a què fa referència l'apartat 1. b.
Els certificats tècnics a què fa referència aquest article s'han de limitar a constatar els requeriments exigibles a l'activitat determinada.
Si s'estableix un règim diferenciat d'intervenció entre la normativa catalana, l'estatal o l'europea, l'inici d'activitat s'articula per mitjà d'un únic formulari que integra ambdós règims, segons escaigui, i es presenta a la finestreta única empresarial que, actuant com a xarxa interadministrativa, ho tramet a l'Administració corresponent.
El canvi de titularitat en l'exercici de les activitats econòmiques produeix efectes des de la comunicació a l'Administració competent, i en el cas de les activitats econòmiques innòcues, ha d'incorporar una nova declaració responsable.
El portal únic per a les empreses establert per l'article 16 ha de disposar de models normalitzats.
La modificació de les condicions en què es duen a terme les activitats requereix una nova declaració responsable o comunicació prèvia, en funció de la classificació dels annexos I i II, tenint en compte com queda la situació final de l'establiment com a conseqüència de la modificació.
Les administracions públiques de Catalunya han d'adoptar les mesures necessàries perquè els procediments per a l'accés i l'exercici de l'activitat econòmica es puguin iniciar i finalitzar per diversos canals mitjançant una finestreta única empresarial, de manera que des d'un únic punt es puguin dur a terme tots els procediments.
Els serveis que ofereix la finestreta única empresarial a les empreses i als professionals, amb relació a l'accés i l'exercici de l'activitat econòmica, comprenen la informació, l'assessorament, la tramitació unificada i la finalització del tràmit en els casos en què ho estableixen les normes aplicables o els acords de col·laboració que es puguin signar.
La finestreta única empresarial actua com a xarxa interadministrativa amb la finalitat de facilitar l'accés als tràmits dels procediments administratius que són competència de les administracions públiques i iniciar la tramitació a l'efecte del que estableix l'article 12.
Per a assolir aquest objectiu, tots els ens locals s'han d'adherir a la finestreta única empresarial per mitjà dels mecanismes que es determinin.
L'Administració de la Generalitat ha de posar a l'abast dels ajuntaments les solucions tecnològiques i els instruments necessaris per a facilitar-los l'adhesió, en igualtat de condicions, a la finestreta única empresarial.
La presentació d'una comunicació prèvia o una declaració responsable davant la finestreta única empresarial produeix els efectes establerts per l'article 13.3.
La finestreta única empresarial ha de trametre als ajuntaments la informació sobre les declaracions responsables o comunicacions prèvies rebudes que afectin llurs municipis.
La informació que les empreses puguin necessitar sobre els serveis i tràmits de les administracions públiques s'ha d'unificar en un únic portal electrònic, que ha d'estar a la disposició de les empreses.
Les administracions tenen l'obligació d'incloure en el portal electrònic únic la informació sobre els textos normatius, els règims d'intervenció administrativa i els requisits necessaris per a habilitar per a cada una de les activitats econòmiques, i també els models de formularis relatius als tràmits gestionats per la finestreta única empresarial.
El portal electrònic únic s'ha d'organitzar de manera que faciliti les relacions entre les empreses i les administracions públiques de Catalunya, i ha d'incorporar una carpeta per a cada empresa que dugui a terme activitats econòmiques a Catalunya.
A la carpeta a què fa referència l'apartat 3 s'hi han d'integrar totes les relacions que es produeixin amb les administracions públiques de Catalunya al llarg de la vida de l'empresa.
La carpeta ha d'ésser compartida, compatible i interoperable, de manera que, d'acord amb els drets i deures de cada part, pugui ésser consultada i actualitzada tant per les mateixes empreses com per les administracions públiques, respectant el que estableix la normativa de protecció de dades i l'autonomia municipal.
La carpeta a què fan referència els apartats 3 i 4 actua com a repositori de documentació de l'empresa, per a fer efectiu el dret de no presentar els documents que es troben en poder de qualsevol administració.
Es crea la Comissió per a la Facilitació de l'Activitat Econòmica, a l'efecte de seguir i avaluar la implantació de les mesures establertes per aquesta llei i d'establir mecanismes de col·laboració entre l'Administració de la Generalitat i els ens locals.
L'objecte de la Comissió és impulsar el control, l'avaluació i la simplificació dels tràmits administratius que afecten l'activitat econòmica, evitar-ne les possibles contradiccions i identificar millores a introduir en la intervenció administrativa.
La Comissió té les funcions següents:
a) Fer un seguiment de l'aplicació dels règims d'intervenció que afecten les activitats econòmiques innòcues i les activitats econòmiques de baix risc i de la implantació de la finestreta única empresarial per part de les administracions públiques de Catalunya i de la resta de mesures establertes per aquesta llei per a facilitar l'activitat econòmica.
b) Analitzar i valorar les consultes i reclamacions presentades pels operadors econòmics i socials en virtut del que estableix l'article 10, donar suport a l'òrgan administratiu competent que ha d'evacuar la consulta o emetre l'informe i proposar, si escau, solucions respectuoses amb l'interès general.
c) Identificar propostes de millora de la intervenció administrativa en l'activitat econòmica, proposar les accions necessàries per a implantar-les i fer-ne el seguiment.
d) Acordar els mecanismes que han de permetre l'adhesió dels ens locals a la finestreta única empresarial.
e) Identificar i proposar activitats econòmiques innòcues i activitats econòmiques de baix risc per a actualitzar els annexos I i II.
f) Rebre informació sobre els plans de verificació, control i inspecció fets per les administracions públiques de Catalunya, i sobre el resultat d'aquests plans.
g) Qualsevol altra funció de naturalesa anàloga que li sigui encomanada.
La Comissió, que té caràcter permanent, està formada per representants de l'Administració de la Generalitat i l'Administració local, i la presidència és exercida per un representant de la Generalitat.
La Comissió compta amb un consell assessor format per persones designades per les organitzacions empresarials i sindicals més representatives a Catalunya, les cambres de comerç, indústria, serveis i navegació i per una representació dels col·legis professionals.
El consell assessor ha de formular propostes a la Comissió sobre els temes de la seva competència, d'acord amb les funcions detallades a l'apartat 3.
El Govern ha d'establir l'organització, el règim de funcionament i la composició de la Comissió i del consell assessor.
Es modifica l'apartat 3 de l'article 23 de la Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, que resta redactat de la manera següent:
Les administracions públiques de Catalunya han de tenir cartes de serveis a disposició dels ciutadans, les empreses i els professionals, com a instruments per a la millora de la qualitat dels serveis, en els termes establerts per la normativa vigent.»
S'afegeix un nou apartat, el 4, a l'article 23 de la Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, amb el text següent:
Les unitats orgàniques de l'Administració de la Generalitat amb un rang mínim de direcció general han de disposar d'una carta de serveis per cadascun dels serveis finalistes que presten.
Les cartes poden ésser individualitzades per cada servei o bé agrupades, s'han d'avaluar cada dos anys i s'han d'actualitzar, com a mínim, cada cinc anys.»
S'afegeix un nou article, el 50 bis, a la Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, amb el text següent:
Els informes han d'ésser facultatius i no vinculants, sens perjudici del que estableixi la legislació sectorial.
La tramesa d'informes entre les administracions públiques de Catalunya s'ha de fer electrònicament, mitjançant les plataformes habilitades a aquest efecte.
En la instrucció del procediment, s'han de demanar els informes que siguin preceptius d'acord amb la normativa reguladora del procediment.
En el cas dels informes facultatius, l'òrgan peticionari ha de justificar de manera expressa la necessitat d'emetre'ls.
Els informes s'han d'emetre en el termini de deu dies, llevat que una disposició amb rang de llei n'estableixi un termini superior.
Si s'ha de sol·licitar més d'un informe en un mateix procediment, l'òrgan peticionari els ha de sol·licitar tots simultàniament, llevat que d'acord amb la normativa sectorial aplicable l'emissió d'un informe preceptiu requereixi el coneixement d'un informe previ també preceptiu.
Si un informe no s'ha emès en el termini establert, s'ha de continuar la tramitació del procediment, sens perjudici del que estableix la normativa de procediment administratiu en el supòsit d'informes preceptius.
No obstant el que estableix l'apartat 6, el procediment ha de continuar necessàriament i en tot cas si la persona interessada ho sol·licita expressament, excepte quan es tracti d'informes preceptius que siguin determinants per a la resolució del procediment, supòsit en el qual es pot interrompre el termini dels tràmits successius.
La continuació del procediment produeix efectes una vegada transcorreguts deu dies des de la recepció de la sol·licitud per l'òrgan competent per tal de tramitar-la, la qual ha d'ésser comunicada a l'interessat.»
Es modifica l'apartat 3 de l'article 110 de la Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, que resta redactat de la manera següent:
Els convenis i els protocols s'han de publicar en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya i al web del Registre de convenis de col·laboració i cooperació de la Generalitat, que és accessible des del Portal de la Transparència.»
S'afegeix una nova disposició addicional, la setzena, a la Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, amb el text següent:
Identificació i autenticació dels ciutadans per a accedir a la signatura electrònica no avançada
Les administracions públiques de Catalunya, en el termini d'un any des de l'entrada en vigor d'aquesta llei, han d'establir una solució d'interoperabilitat o compatibilitat dels sistemes d'identificació, autenticació i signatura electrònica no avançada a partir de la utilització de claus concertades en un registre previ com a usuari, l'aportació d'informació coneguda per ambdues parts o altres sistemes no criptogràfics, en els termes i les condicions establerts per reglament.
Les claus concertades en un registre previ, la informació coneguda pels ciutadans i per les administracions públiques, i les dades i els codis alfanumèrics que figurin impresos en targetes identificadores o d'accés a serveis públics expedides per les administracions públiques, inclosa la targeta d'identificació sanitària, poden ésser emprats per a verificar la identificació i autenticació dels ciutadans i fer el registre electrònic de llur identitat sense certificat digital.
En tot cas, la persona interessada ha d'ésser informada i requerida a consentir, pel mateix canal electrònic, que el procés de validació d'aquestes dades requereix la consulta de les seves dades en el fitxer corresponent.
El sistema d'identificació, autenticació i signatura electrònica no avançada és vàlid en l'àmbit de l'Administració de la Generalitat i aplicable en les seves relacions i actuacions amb els ciutadans, les entitats, fundacions i associacions inscrites en els registres públics, les empreses i altres organismes públics.
Els termes, les condicions i els supòsits d'utilització d'aquest sistema de signatura electrònica i l'àmbit subjectiu d'aplicació han d'ésser determinats per ordre del conseller competent en matèria d'atenció ciutadana.»
S'afegeix una nova disposició addicional, la dissetena, a la Llei 26/2010, del 3 d'agost, de règim jurídic i de procediment de les administracions públiques de Catalunya, amb el text següent:
Desplegament reglamentari de les lleis
»En el cas que calgui desplegar les lleis per reglament i que no s'hagi establert en quin termini, aquest ha d'ésser de sis mesos.»
S'afegeix un nou article, el 69 bis, al text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, amb el text següent:
Els municipis han de prestar les activitats i els serveis que estableixen les lleis sectorials que els són aplicables, en exercici de les competències que aquestes els atribueixen.
La Comissió de Govern Local de Catalunya, d'ofici o a iniciativa d'un municipi, pot identificar mesures de suspensió temporal de la prestació d'activitats i serveis públics atribuïts per una llei sectorial de Catalunya i proposar les accions necessàries per a iniciar el procediment de suspensió.»
Es modifiquen les lletres a i b de l'apartat 1 de l'article 17 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resten redactades de la manera següent:
«a) L'expedient s'inicia per acord de l'ajuntament o ajuntaments interessats o del consell o consells comarcals interessats, o bé l'inicia d'ofici el departament competent en matèria d'Administració local.
Es pot iniciar també a petició dels veïns, en una majoria del 50%, com a mínim, del darrer cens electoral del municipi o de la part o parts d'aquest en el supòsit de segregació.
En aquest últim cas, l'ajuntament ha d'adoptar l'acord en el termini d'un mes, a comptar des de la presentació de la petició en el registre municipal.
»b) Els acords municipals o comarcals sobre alteració de termes requereixen el vot favorable de la majoria absoluta del nombre legal de membres de la corporació i s'han de sotmetre a informació pública per un període d'un mes.
Les corporacions han de trametre els acords al departament competent en matèria d'Administració local juntament amb la resolució de les reclamacions i les al·legacions presentades, la qual s'ha d'adoptar amb el mateix quòrum requerit per a l'acord inicial.
També s'ha de fer aquesta tramesa quan l'expedient s'ha iniciat a instància dels veïns per a la segregació de part del municipi, encara que l'acord o els acords municipals no hi siguin favorables.»
Es modifica l'apartat 1 de l'article 18 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resta redactat de la manera següent:
Correspon al Govern l'aprovació de tots els expedients d'alteració dels termes municipals promoguts d'acord amb el que disposa l'article 17, mitjançant decret adoptat a proposta del conseller o consellera del departament competent en matèria d'Administració local.
El Govern ha d'aprovar l'alteració dels termes municipals promoguda a iniciativa del municipi o dels veïns si es produeix l'acord favorable dels municipis interessats i no hi formulen objeccions els organismes consultius a què es refereix aquest article.»
Es modifica l'article 19 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resta redactat de la manera següent:
»El decret o la llei han de determinar la delimitació dels termes municipals, el repartiment del patrimoni, l'assignació del personal, la forma en què s'han de liquidar els deutes o els crèdits contrets pels municipis i la fixació de la capitalitat, si escau.
Aquestes determinacions s'han d'ajustar als pactes intermunicipals que es poden establir entre els municipis interessats.»
Es modifiquen els apartats 1, 2 i 3 de l'article 31 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resten redactats de la manera següent:
L'acord de canvi de denominació d'un municipi ha d'ésser adoptat pel ple de l'ajuntament i requereix el vot favorable de la majoria absoluta del nombre legal de membres de la corporació.
Abans de l'adopció de l'acord municipal, s'ha d'obrir informació pública per un termini mínim de trenta dies.
Si la nova denominació acordada per l'ajuntament és susceptible d'ésser confosa amb la d'un altre municipi o conté incorreccions lingüístiques o no s'adiu amb la toponímia catalana, correspon al Govern, a proposta del departament competent en matèria d'Administració local, la resolució definitiva sobre el canvi de nom, amb audiència prèvia del municipi interessat.
A aquests efectes, el departament pot sol·licitar l'informe de l'Institut d'Estudis Catalans.»
Es modifiquen les lletres b i c de l'apartat 1 de l'article 79 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resten redactades de la manera següent:
«b) En el primer cas, l'ajuntament ha d'adoptar l'acord en el termini d'un mes a comptar de la presentació de la petició en el registre municipal.
»c) L'acord municipal sobre constitució de l'entitat municipal descentralitzada ha de determinar les competències que, d'acord amb l'article 82, ha d'assumir l'entitat, i el sistema de participació en els ingressos de l'ajuntament.
L'acord s'ha de sotmetre al tràmit d'informació pública per un termini d'un mes; un cop transcorregut aquest termini, s'ha de trametre al departament competent en matèria d'Administració local, juntament amb la resolució de les al·legacions presentades, la qual s'ha d'adoptar amb el vot favorable de la majoria absoluta del nombre legal dels membres de la corporació.
També s'ha de fer la tramesa quan l'expedient s'ha iniciat a instància dels veïns, encara que l'acord municipal no hi sigui favorable.»
Es modifiquen els apartats 1 i 3 de l'article 119 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resten redactats de la manera següent:
El projecte d'estatuts s'ha de sotmetre a informació pública, per un termini de trenta dies, mitjançant la inserció d'anuncis als taulers d'edictes dels ajuntaments i la publicació en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.»
El projecte definitiu d'estatuts s'ha de trametre al departament competent en matèria d'Administració local perquè, en el termini d'un mes, emeti informe d'acord amb la legalitat vigent, un cop escoltat el consell comarcal.»
Es modifica la lletra b de l'article 121 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resta redactada de la manera següent:
«b) L'informe preceptiu i no vinculant del departament competent en matèria d'Administració local.»
S'afegeix un nou apartat, el 4, a l'article 145 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, amb el text següent:
Els ens locals han de trametre els actes i els acords a què fa referència l'apartat 1 per mitjans electrònics.
A aquests efectes, han de respectar les condicions i els instruments establerts per reglament d'acord amb la normativa de règim jurídic i procediment de les administracions públiques de Catalunya i, en tot cas, els principis de responsabilitat, qualitat, seguretat, disponibilitat, accessibilitat, neutralitat i interoperabilitat.»
Es modifica l'apartat 3 de l'article 206 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resta redactat de la manera següent:
L'adquisició de béns i drets patrimonials a títol onerós requereix:
»a) El compliment de les normes sobre contractació de béns i drets de patrimoni local.
»b) En el cas dels béns immobles o de drets sobre aquests béns, la valoració pericial d'un tècnic o tècnica local.
Es pot fer l'adquisició directa de béns immobles si ho requereixen les peculiaritats dels béns, les necessitats del servei que es vol satisfer o les limitacions del mercat immobiliari.
En aquests casos, es requereix l'informe previ del departament competent en matèria d'Administració local si el valor dels béns excedeix els 100.000 euros.
En la resta de casos, s'ha d'incorporar l'informe previ del secretari o secretària de l'entitat local.
En els municipis de gran població i en el municipi de Barcelona només requereixen l'informe previ del departament si el valor del bé excedeix del 25% dels recursos ordinaris del pressupost consolidat de la corporació.
Es pot fer l'adquisició directa en el supòsit d'urgència extrema, amb l'informe previ del secretari o secretària de l'entitat local, amb l'acreditació d'aquesta situació.
»c) En el cas de valors mobiliaris, l'informe previ del departament competent en matèria d'economia i finances.
L'informe s'ha d'emetre en un termini de vint dies.»
Es modifica l'article 209 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resta redactat de la manera següent:
L'alienació de béns i drets patrimonials a títol onerós requereix el compliment de les normes sobre contractació de béns i drets de patrimoni local.
»a) L'alienació de béns immobles patrimonials es pot fer per concurs, subhasta pública o adjudicació directa.
»b) Es pot acordar la subhasta de béns que, per llur emplaçament, naturalesa i característiques, siguin inadequats per a atendre les directrius derivades de polítiques públiques d'habitatge.
»c) Es pot acordar l'adjudicació directa si ho requereixen les particularitats del bé, les necessitats que es volen satisfer o les limitacions del mercat immobiliari.
»d) Cal l'informe previ del departament competent en matèria d'Administració local si el valor del bé o del gravamen excedeix els 100.000 euros.
»e) Cal la valoració pericial del tècnic o tècnica local que acrediti l'apreuament dels béns o del gravamen.
»f) La constitució de càrregues i gravàmens sobre béns patrimonials ha de respectar, si escau, els requisits establerts per a l'alienació.
Per a alienar valors mobiliaris, cal l'informe previ del departament competent en matèria d'economia i finances, que s'ha d'emetre en un termini de vint dies.
En cap cas no es poden alienar béns immobles patrimonials per a finançar despeses corrents, llevat que es tracti de parcel·les sobreres de vies públiques no edificables o de béns no utilitzables en serveis públics locals.»
S'afegeix un nou article, el 216 bis, al text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resta redactat de la manera següent:
Les mutacions demanials, enteses com a canvis de subjecte o de destinació dels béns de domini públic sense que perdin la naturalesa jurídica, es poden produir:
»a) Per raó de nous fins públics presos en consideració.
»b) Pel canvi del subjecte titular del bé en les alteracions de termes municipals o en l'atribució de competències a un altre ens local o a una altra administració.
»c) Per la imposició d'afectacions secundàries, en ésser compatible el bé amb dos fins o més.
El procediment per a fer la mutació demanial ha de complir els requisits establerts per reglament.»
Es modifica l'article 236 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resta redactat de la manera següent:
Els ens locals poden intervenir l'activitat dels ciutadans pels mitjans següents:
»a) L'aprovació d'ordenances i bans.
»b) La submissió a llicència i a altres actes de control preventiu.
»c) La submissió a comunicació prèvia o a declaració responsable, de conformitat amb la normativa reguladora del procediment administratiu.
»a) Si alguna de les raons imperioses d'interès general reconegudes pel dret comunitari justifica la intervenció pública, mitjançant el mecanisme de l'autorització, a fi de preservar determinats béns i interessos generals.
»b) Si el nombre d'operadors econòmics del mercat és limitat com a conseqüència de l'escassetat de recursos naturals, la utilització de domini públic, l'existència d'impediments tècnics o l'existència de serveis públics sotmesos a tarifes regulades.
S'ha d'escollir sempre el mitjà de control menys intens, d'entre els que permetin protegir l'interès general de què es tracti.»
Es modifica l'article 249 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril, que resta redactat de la manera següent:
La facultat d'establir el sistema de gestió dels serveis públics correspon a la potestat d'autoorganització dels ens locals.
»a) Gestió del mateix ens local.
»d) Societat mercantil local amb capital social íntegrament públic.
Els serveis públics locals que impliquen l'exercici de potestats públiques o la salvaguarda dels interessos generals de les entitats locals no es poden prestar per gestió indirecta ni tampoc mitjançant una societat mercantil amb capital íntegrament públic.»
S'afegeix un nou epígraf, el 12.59, a l'annex II de la Llei 20/2009, del 4 de desembre, de prevenció i control ambiental de les activitats, amb el text següent:
Emmagatzematge o manipulació de biomassa d'origen vegetal (aprofitaments forestals, tractaments silvícoles, restes de jardineria, cultius energètics, serradures...) o de productes d'aquesta (llenya, pèl·let, estella, briquetes...) amb una capacitat superior a 10.000 m 3.»
Se suprimeixen els epígrafs 6.9, 11.8, 12.27, 12.28, 12.29, 12.30, 12.40 i 12.58 de l'annex III de la Llei 20/2009, del 4 de desembre, de prevenció i control ambiental de les activitats.
S'afegeix un nou epígraf, el 12.59, a l'annex III de la Llei 20/2009, del 4 de desembre, de prevenció i control ambiental de les activitats, amb el text següent:
Emmagatzematge o manipulació de biomassa d'origen vegetal (aprofitaments forestals, tractaments silvícoles, restes de jardineria, cultius energètics, serradures...) o de productes d'aquesta biomassa (llenya, pèl·let, estella, briquetes...) amb una capacitat inferior a 10.000 m 3.»
Es modifica l'article 20 de la Llei 3/2010, del 18 de febrer, de prevenció i seguretat en matèria d'incendis en establiments, activitats, infraestructures i edificis, que resta redactat de la manera següent:
Les administracions municipals a les quals correspongui tramitar les llicències d'obres, en exercici de llur competència municipal en matèria de prevenció d'incendis i sens perjudici de les altres actuacions que duguin a terme d'acord amb el que estableixi la normativa de règim local, abans de dictar la resolució corresponent han de verificar, en els casos que ho determinin la normativa tècnica, la normativa reguladora d'aquestes llicències o la normativa municipal dictada a l'efecte, que els projectes tècnics aportats pels sol·licitants, que han d'ésser signats per un tècnic o tècnica competent, s'ajusten a la normativa vigent de prevenció i seguretat en matèria d'incendis.
En els supòsits detallats en l'annex 1, aquesta verificació l'ha de fer l'Administració de la Generalitat d'acord amb l'article 22, i l'acte de comprovació s'ha de fer d'acord amb les condicions establertes per l'article 25.
Els establiments o les activitats subjectes a comunicació prèvia, d'acord amb llur regulació específica o d'acord amb la Llei de simplificació de l'activitat administrativa de l'Administració de la Generalitat i dels governs locals de Catalunya i d'impuls de l'activitat econòmica, que no estiguin inclosos en l'annex 1 no requereixen la verificació de les condicions de prevenció i seguretat en matèria d'incendis prèviament a llur posada en funcionament.
La comunicació prèvia s'ha de lliurar juntament amb un projecte tècnic redactat i signat per un tècnic o tècnica competent i amb una certificació tècnica d'adequació de l'establiment a les mesures de prevenció i seguretat en matèria d'incendis d'acord amb la reglamentació tècnica aplicable, signada per un tècnic o tècnica competent.
Els establiments o activitats subjectes a declaració responsable, d'acord amb llur regulació específica o d'acord amb la Llei de simplificació de l'activitat administrativa de l'Administració de la Generalitat i dels governs locals de Catalunya i d'impuls de l'activitat econòmica, que no estiguin inclosos en l'annex 1 no requereixen la verificació de les condicions de prevenció i seguretat en matèria d'incendis prèviament a llur posada en funcionament.
La declaració responsable ha de contenir l'asseveració que el titular disposa d'un certificat tècnic, signat per un tècnic o tècnica competent, relatiu al compliment de les condicions tècniques exigibles a l'establiment o activitat, incloses les relatives a la prevenció i seguretat en matèria d'incendis, i ha d'incorporar les dades identificadores del tècnic o tècnica competent.
Els establiments o activitats inclosos en l'annex 1 –els quals es consideren de risc important– que no requereixen llicència d'obres i no es troben subjectes a llicència municipal per a establiments oberts al públic resten subjectes a l'informe previ per risc d'incendi emès per la direcció general competent en matèria de prevenció i extinció d'incendis, amb la presentació prèvia a l'Administració municipal corresponent del projecte tècnic descriptiu i justificatiu del compliment de la reglamentació tècnica aplicable en matèria d'incendis.
Sobre aquests establiments s'ha de fer l'acte de comprovació d'acord amb les condicions establertes per l'article 25.
Els establiments o activitats inclosos en l'annex 1 –els quals es consideren de risc important– que es troben subjectes a un règim de llicència municipal per a establiments oberts al públic resten subjectes al règim d'intervenció administrativa en matèria d'incendis per part de l'Administració de la Generalitat, el qual s'integra en els processos d'obtenció d'aquesta llicència.
Les administracions municipals poden exercir l'acció inspectora i, si escau, el règim sancionador que correspongui sobre els establiments, les activitats i els edificis posteriorment a la posada en funcionament o l'ocupació, i poden establir plans i programes d'inspecció.
A aquests efectes, les administracions municipals poden adaptar l'organització, en la mesura del que sigui convenient, als procediments i les condicions establerts per la secció quarta, referida a la inspecció, i per la secció cinquena, referida al règim sancionador, del capítol III del títol IV, complementàriament als procediments i les normes de règim local.»
S'afegeix un nou article, el 22 bis, a la Llei 3/2010, del 18 de febrer, de prevenció i seguretat en matèria d'incendis en establiments, activitats, infraestructures i edificis, amb el text següent:
Per a exercir activitats subjectes a control preventiu de la Generalitat, d'acord amb aquesta llei, que no requereixen llicència d'obres ni tampoc llicència per establiments oberts al públic, cal l'obtenció d'un informe preceptiu per risc d'incendi.
L'interessat ha de sol·licitar l'emissió de l'informe previ presentant el document de sol·licitud, acompanyat de la documentació establerta per l'article 22, a l'ajuntament on s'ha d'exercir l'activitat on hi haurà la instal·lació o l'establiment.
Els serveis municipals han de trametre la documentació a la direcció general competent en matèria de prevenció i extinció d'incendis, la qual ha d'analitzar la documentació presentada i emetre l'informe, que té caràcter vinculant.
La direcció general competent en matèria de prevenció i extinció d'incendis, una vegada emès l'informe, l'ha de trametre a l'ajuntament corresponent, per tal que el notifiqui a l'interessat.»
Se suprimeixen els epígrafs 12, 13 i 14 de l'annex 1 de la Llei 3/2010, del 18 de febrer, de prevenció i seguretat en matèria d'incendis en establiments, activitats, infraestructures i edificis.
S'afegeix un apartat, el 8, a l'article 9 del text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost, amb el text següent:
Aquestes restriccions s'han d'ajustar als principis de necessitat, proporcionalitat i no-discriminació i quedar pertinentment justificada en la memòria del pla en ponderació amb la resta d'interessos generals considerats en el planejament.»
Es modifica l'article 187 del text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost, que resta redactat de la manera següent:
Estan subjectes a la llicència urbanística prèvia, amb les excepcions que estableix l'article 187 ter, els actes següents:
»a) Els moviments de terra i les esplanacions dels terrenys.
»b) Les parcel·lacions urbanístiques.
»c) La construcció d'edificis de nova planta i la intervenció en els edificis ja existents que, d'acord amb la legislació sobre ordenació de l'edificació, requereixen l'elaboració d'un projecte tècnic i la demolició total o parcial.
»d) La primera utilització i ocupació parcial dels edificis.
»e) El canvi dels edificis a un ús residencial.
»f) L'extracció d'àrids i l'explotació de pedreres.
»g) L'acumulació de residus i el dipòsit de materials que alterin les característiques del paisatge.
»h) La instal·lació d'hivernacles o instal·lacions similars, llevat que els murs perimetrals d'aquestes instal·lacions siguin inferiors a un metre d'alçària.
»i) La tala de masses arbòries o de vegetació arbustiva.
»j) L'obertura, la pavimentació i la modificació de camins rurals.
»k) La constitució o modificació d'un règim de propietat horitzontal, simple o complexa.
»l) Les obres puntuals d'urbanització no incloses en un projecte d'urbanització.
»m) La instal·lació de cases prefabricades o instal·lacions similars, ja siguin provisionals o permanents.
»n) La instal·lació d'infraestructures de serveis de subministrament d'energia, d'aigua, de sanejament, de telefonia o altres serveis similars, i la col·locació d'antenes o dispositius de telecomunicacions, excepte les infraestructures relatives a les xarxes públiques de comunicacions electròniques que, d'acord amb la legislació sobre telecomunicacions, estiguin subjectes al règim de declaració responsable que s'hi estableix.
»a) La intervenció en els béns sotmesos a un règim de protecció patrimonial cultural o urbanística.
»b) Els usos i les obres provisionals.
»c) Els actes relacionats a l'article 187 bis, excepte els de la lletra g, que es duguin a terme en sòl no urbanitzable i urbanitzable no delimitat.»
S'afegeix un nou article, el 187 bis, al text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost, amb el text següent:
»Estan subjectes a la comunicació prèvia, amb les excepcions que estableixen els articles 187.2 i 187 ter, els actes següents:
»a) Les construccions i instal·lacions de nova planta, i les obres d'ampliació, reforma, modificació, rehabilitació o demolició total o parcial de construccions i instal·lacions existents que, d'acord amb la legislació sobre ordenació de l'edificació, no requereixen l'elaboració d'un projecte tècnic.
»b) La primera utilització i ocupació dels edificis.
»c) El canvi d'ús dels edificis i les instal·lacions, excepte a ús residencial.
»d) La construcció o la instal·lació de murs i tanques.
»e) La col·locació de cartells i tanques de propaganda visibles des de la via pública.
»f) La formalització d'operacions jurídiques que, sense constituir o modificar un règim de propietat horitzontal, simple o complexa, comporten un increment del nombre d'habitatges, establiments o altres elements susceptibles d'aprofitament privatiu independent respecte dels autoritzats en una llicència urbanística anterior.
»g) Els actes subjectes a intervenció que es duguin a terme en sòl no urbanitzable i urbanitzable no delimitat i que estiguin emparats en un projecte d'actuació específica o en un pla urbanístic que ordeni amb el mateix detall els terrenys afectats, sempre que no requereixin l'elaboració d'un projecte tècnic d'acord amb la legislació sobre ordenació de l'edificació.»
S'afegeix un nou article, el 187 ter, al text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost, amb el text següent:
»No estan subjectes a intervenció mitjançant llicència urbanística o comunicació prèvia els actes següents:
»a) Les obres d'urbanització incloses en els plans o els projectes d'urbanització.
»b) Les parcel·lacions urbanístiques incloses en els projectes de reparcel·lació.
»c) Els actes i les obres que s'han de dur a terme en compliment d'una ordre d'execució o de restauració, si no requereixen projecte tècnic o si la mateixa ordre o l'acte que n'ordena l'execució subsidiària incorpora el projecte tècnic requerit.
»d) En sòl no urbanitzable i urbanitzable no delimitat:
La tala de masses arbòries o de vegetació arbustiva que s'executi sota la intervenció d'una administració competent en matèria de protecció del domini públic i de l'administració competent en matèria de medi ambient.»
S'afegeix un nou article, el 23 bis, a la Llei 6/1988, del 3 de març, forestal de Catalunya, amb el text següent:
No obstant el que estableix l'article 23.2, en el cas de superfícies que en els darrers vint anys han esdevingut forestals per abandonament de l'activitat agrícola, el canvi de l'activitat forestal a l'activitat agrícola està sotmès a règim de comunicació si la superfície és de fins a dues hectàrees i la recuperació de l'activitat agrícola es fa sense alterar la topografia del terreny.
El que estableix l'apartat 1 no és aplicable en superfícies que afecten espais naturals de protecció especial, espais de la Xarxa Natura 2000 o forests catalogades d'utilitat pública.
En aquest cas, el canvi de l'activitat forestal a l'activitat agrícola està sotmès a règim d'autorització.»
Els ens locals, per a prestar d'una manera eficient aquest servei, poden emprar les solucions tecnològiques que el Consorci Administració Oberta de Catalunya els posa a l'abast o bé solucions pròpies, sempre que siguin interoperables amb els sistemes d'informació de la Generalitat.
La finestra única empresarial i el portal únic per a les empreses, a què fan referència els articles 15 i 16, han d'integrar totes les administracions públiques de Catalunya i estar plenament operatius en el termini de sis mesos a comptar de l'entrada en vigor d'aquesta llei, llevat dels municipis que hagin d'integrar solucions tecnològiques pròpies, els quals disposaran de sis mesos addicionals.
El Govern, en el termini de sis mesos des de l'entrada en vigor d'aquesta llei, per reglament ha d'adoptar mesures de simplificació documental en els procediments administratius per mitjà dels quals les empreses han de facilitar a les administracions públiques de Catalunya les dades necessàries per a iniciar l'activitat, si aquestes dades són als arxius de les dites administracions o es poden aconseguir d'altres administracions per mitjans electrònics.
Les administracions públiques de Catalunya han d'impulsar els mecanismes perquè les dades úniques a què fa referència aquesta disposició es puguin incorporar als diferents sistemes d'informació de cada unitat orgànica que les necessiti, sens perjudici del compliment de la normativa de protecció de dades.
Les referències a la llicència urbanística fetes pel text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost, s'han d'entendre fetes a la comunicació prèvia en el cas que, d'acord amb l'article 22 d'aquesta llei, aquest règim d'intervenció substitueixi el de la llicència urbanística.
Es modifiquen les remissions següents del text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost:
a) En l'article 190.1, on hi diu «article 187.1» hi ha de dir «article 187».
b) En l'article 218.1, on hi diu «article 187.2. r » hi ha de dir «article 187.1. k.».
S'afegeix un nou apartat, l'1 bis, a l'article 53 del text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost, amb el text següent:
Les obres necessàries per al desenvolupament dels usos autoritzats amb caràcter provisional se sotmeten al règim establert per a les construccions i instal·lacions que estan fora d'ordenació.»
Es modifica l'apartat 2 de l'article 53 del text refós de la Llei d'urbanisme, aprovat pel Decret legislatiu 1/2010, del 3 d'agost, que resta redactat de la manera següent:
Els usos provisionals autoritzats han de cessar i les obres provisionals autoritzades s'han de desmuntar o enderrocar quan ho acordi l'administració actuant, o quan hagi transcorregut el termini de vigència establert en l'acord d'autorització, sense que en cap cas els afectats tinguin dret a percebre indemnització.»
L'Oficina de Gestió Empresarial és la responsable d'impulsar i implantar la finestreta única empresarial de les administracions públiques a Catalunya.
L'Oficina, en col·laboració amb les diferents unitats administratives responsables, ha de coordinar i dur a terme les accions necessàries per a fer efectiu el desplegament de la finestreta única empresarial a Catalunya.
A aquest efecte, ha d'impulsar la definició, la implantació i l'actualització de les eines i els mecanismes tecnològics perquè l'inici o la modificació d'una activitat econòmica es pugui fer de manera àgil, senzilla i immediata pel canal que esculli el titular de l'activitat.
Mentre no es duu a terme l'adaptació de la Llei 6/2009, del 28 d'abril, d'avaluació ambiental de plans i programes, a la normativa bàsica continguda a la Llei de l'Estat 21/2013, del 9 de desembre, d'avaluació ambiental, s'han d'aplicar les prescripcions de la Llei 6/2009 que no contradiguin la dita normativa bàsica, d'acord amb les regles contingudes en la present disposició.
Pel que fa a la denominació de procediments, documents i actes administratius que se'n deriven, s'estableixen les regles següents:
a) El procediment que en la Llei 6/2009 es denomina procediment d'avaluació ambiental passa a denominar-se procediment d'avaluació ambiental estratègica ordinària, i el procediment que en la Llei 6/2009 es denomina procediment de decisió prèvia d'avaluació ambiental passa a denominar-se procediment d'avaluació ambiental estratègica simplificada.
b) L' informe de sostenibilitat ambiental preliminar a què fa esment la Llei 6/2009 passa a denominar-se document inicial estratègic; el document de referència a què fa esment la Llei 6/2009 passa a denominar-se document d'abast de l'estudi ambiental estratègic, i l' informe de sostenibilitat ambiental a què fa esment la Llei 6/2009 passa a denominar-se estudi ambiental estratègic.
c) La documentació ambiental que cal presentar per a iniciar el procediment d'avaluació ambiental estratègica simplificada, a més de l'esborrany del pla o programa, es denomina document ambiental estratègic.
d) L'acord sobre la memòria ambiental establert per la Llei 6/2009, que posa fi al procediment d'avaluació ambiental, queda substituït per la declaració ambiental estratègica.
La decisió prèvia d'avaluació ambiental establerta per la dita llei passa a denominar-se informe ambiental estratègic.
Pel que fa a terminis, s'estableixen les regles següents:
a) El termini de consultes a les administracions públiques afectades i a les persones interessades que fa l'òrgan ambiental en el procediment d'avaluació ambiental estratègica ordinària i en el procediment d'avaluació ambiental estratègica simplificada és d'un mes.
b) El termini per a formular l'informe ambiental estratègic en el procediment d'avaluació ambiental estratègica simplificada és d'un mes, un cop transcorregut el termini de les consultes a les administracions públiques afectades i a les persones interessades.
c) El termini per a formular la declaració ambiental estratègica en el procediment d'avaluació ambiental estratègica ordinària és de tres mesos, a comptar de la recepció de l'expedient d'avaluació ambiental estratègica complet.
Pel que fa a resolució de discrepàncies, correspon al conseller del departament competent en matèria de medi ambient resoldre les discrepàncies entre l'òrgan competent per a aprovar un pla o programa i l'òrgan ambiental sobre el contingut de l'informe ambiental estratègic o de la declaració ambiental estratègica, si el pla o programa es refereix a matèries que són competència del mateix departament, i al Govern si es refereix a matèries que són competència d'un departament diferent.
Pel que fa a l'avaluació ambiental estratègica simplificada, en el cas que el promotor d'un pla o programa, o de la modificació d'un pla o programa, subjecte a avaluació ambiental estratègica simplificada consideri, sense necessitat de cap estudi o treball addicional, que no té efectes significatius sobre el medi ambient, la informació del document ambiental estratègic ha de consistir en la justificació d'aquesta circumstància.
Si l'òrgan ambiental constata que el pla o programa, o la modificació del pla o programa, no té efectes significatius sobre el medi ambient ni hi ha cap administració pública afectada, pot determinar directament en l'informe ambiental estratègic que el pla o programa, o la modificació del pla o programa, no té efectes significatius sobre el medi ambient, sense necessitat de fer cap consulta prèvia.
Pel que fa a l'avaluació ambiental estratègica del planejament urbanístic, s'estableixen les regles següents:
a) Són objecte d'avaluació ambiental estratègica ordinària:
Els plans d'ordenació urbanística municipal.
Els plans parcials urbanístics de delimitació.
El planejament urbanístic que estableixi el marc per a la futura autorització de projectes i activitats sotmesos a avaluació d'impacte ambiental o que pugui tenir efectes apreciables en espais de la Xarxa Natura 2000 en els termes establerts per la Llei 42/2007, del 13 de desembre, del patrimoni natural i de la biodiversitat, o en altres espais del Pla d'espais d'interès natural.
Les modificacions dels plans urbanístics que estableixin el marc per a la futura autorització de projectes i activitats sotmesos a avaluació d'impacte ambiental o que puguin tenir efectes apreciables en espais de la Xarxa Natura 2000 en els termes establerts per la Llei 42/2007 o en altres espais del Pla d'espais d'interès natural.
Les modificacions dels plans urbanístics que són objecte d'avaluació ambiental estratègica ordinària que constitueixin variacions fonamentals de les estratègies, les directrius i les propostes o de la cronologia del pla que produeixin diferències en els efectes previstos o en la zona d'influència.
Els instruments de planejament urbanístic inclosos en l'apartat b, si així ho determina l'òrgan ambiental en l'informe ambiental estratègic o a sol·licitud del promotor.
b) Són objecte d'avaluació ambiental estratègica simplificada:
Els plans directors urbanístics i les normes de planejament urbanístic.
Els plans parcials urbanístics i els plans especials urbanístics en sòl no urbanitzable no inclosos en l'apartat tercer de la lletra a en el cas que desenvolupin planejament urbanístic general no avaluat ambientalment o planejament urbanístic general avaluat ambientalment si aquest ho determina.
Les modificacions dels plans urbanístics dels apartats primer i segon que constitueixin variacions fonamentals de les estratègies, les directrius i les propostes o de la cronologia del pla que produeixin diferències en els efectes previstos o en la zona d'influència.
Les modificacions dels plans urbanístics que són objecte d'avaluació ambiental estratègica ordinària que no constitueixin variacions fonamentals de les estratègies, les directrius i les propostes o de la cronologia del pla, però que produeixin diferències en els efectes previstos o en la zona d'influència.
c) No han d'ésser objecte d'avaluació ambiental estratègica, per la manca d'efectes significatius que produeixen sobre el medi ambient, o perquè els efectes ja han estat avaluats en el planejament urbanístic general:
El planejament urbanístic derivat no inclòs en l'apartat tercer de la lletra a que es refereix només a sòl urbà o que desenvolupa planejament urbanístic general avaluat ambientalment.
Les modificacions de planejament urbanístic no incloses en l'apartat quart de la lletra a que es refereixen només a sòl urbà.
d) En el cas de plans especials urbanístics en sòl no urbanitzable que no qualifiquin sòl, si llur contingut es restringeix a l'establiment d'actuacions executables directament sense requerir el desenvolupament de projectes d'obres posteriors, no s'aplica cap procediment d'avaluació ambiental estratègica.
Aquests plans han de seguir el procediment d'avaluació d'impacte ambiental ordinària o simplificada, si escau.
e) L'òrgan ambiental pot determinar que no tenen efectes significatius sobre el medi ambient les modificacions dels plans urbanístics que no constitueixen variacions fonamentals de llurs estratègies, directrius i propostes o llur cronologia i que no produeixen diferències en els efectes previstos o en la zona d'influència.
Per a obtenir aquesta declaració, el promotor, en la fase preliminar de l'elaboració de la modificació, ha de presentar una sol·licitud en què justifiqui les circumstàncies descrites.
El termini per a adoptar i notificar la declaració és d'un mes des de la presentació de la sol·licitud.
La manca de resolució expressa té efectes desestimatoris.
Les prescripcions contingudes en l'apartat 6 comporten la no-aplicació dels preceptes següents de la Llei 6/2009: les lletres c i d de l'apartat 1 i l'apartat 2 de l'article 7; les lletres c i d, i la lletra e pel que fa a la referència a les lletres c i d, de l'apartat 1 i l'apartat 2 de l'article 8; i l'apartat 2 de l'annex 1.
Els procediments d'avaluació ambiental estratègica iniciats a partir de l'entrada en vigor d'aquesta llei es regeixen per les prescripcions de la Llei 6/2009 en allò que no contradigui la normativa bàsica continguda en la Llei de l'Estat 21/2013 i en la resta, per les prescripcions d'aquesta normativa bàsica.
El conseller del departament competent en matèria d'indústria, en el marc d'aquesta llei i sens perjudici de les competències atribuïdes als diferents departaments, per a impulsar l'activitat econòmica pot proposar al Govern, perquè els aprovi, projectes d'interès general que afavoreixin els processos de transformació sectorial o reconversió industrial d'àmbits en què històricament hagi predominat un únic tipus d'indústria, l'explotació de recursos naturals, com ara els jaciments i altres recursos geològics, o similars, i que estiguin en fase de disminució important, de transformació o de tancament de l'activitat principal.
L'aprovació dels projectes a què fa referència l'apartat 1 comporta la subjecció dels projectes als principis d'aquesta llei en matèria de simplificació administrativa, en l'exercici de les activitats econòmiques, per tal que els dits projectes es materialitzin d'una manera eficaç i eficient, en compliment de les finalitats establertes per l'article 3.
La configuració i l'aprovació dels tipus de projectes a què fa referència l'apartat 1 ha de contribuir a potenciar tant la coordinació, col·laboració i assistència entre administracions i ens públics amb competències en l'àmbit concret sobre el qual recaiguin, com també la col·laboració entre el sector públic i el privat.
A aquest efecte, es poden subscriure els convenis i establir els instruments de col·laboració que calguin.
L'aprovació dels projectes establerts per l'apartat 1 pot tenir la consideració de sector d'interès supramunicipal als efectes que determina l'article 56.1. g de la Llei d'urbanisme.
Mentre el Reglament sobre protecció de la legalitat urbanística, aprovat pel Decret 64/2014, del 13 de maig, no s'adapti a l'article 22 d'aquesta llei:
a) Les remissions internes del Reglament als articles 5, 6 i 71 s'han d'entendre fetes al règim d'intervenció que resulta de l'article 22 d'aquesta llei.
b) Els articles 33 a 36 del Reglament s'han de continuar aplicant als supòsits d'obres que, d'acord amb l'article 22 d'aquesta llei, passen a subjectar-se al règim de comunicació prèvia.
Mentre no s'hagi fet efectiva l'adhesió dels ajuntaments a la finestreta única empresarial, qualsevol comunicació relativa a l'inici d'una activitat empresarial presentada a les administracions públiques de Catalunya s'ha de trametre a l'administració competent per mitjà de l'extranet de les administracions públiques de Catalunya (EACAT), amb l'objectiu que sigui compartida per a evitar una doble càrrega administrativa als ciutadans.
Es deroguen els apartats 1 i 2 de l'article 5 i els articles 6 i 71 del Reglament sobre protecció de la legalitat urbanística, aprovat pel Decret 64/2014, del 13 de maig.
Es deroga la disposició addicional segona del Decret legislatiu 3/2010, del 5 d'octubre, per a l'adequació de normes amb rang de llei a la Directiva 2006/123/CE, del Parlament i del Consell, del 12 de desembre de 2006, relativa als serveis en el mercat interior.
Es deroguen l'apartat 2 de l'article 18, els articles 258 a 268 i els articles 272 a 281 del text refós de la Llei municipal i de règim local de Catalunya, aprovat pel Decret legislatiu 2/2003, del 28 d'abril.
Es deroguen tots els preceptes de disposicions amb rang igual o inferior a aquesta llei que hi siguin contraris.
Les modificacions dels plans urbanístics i de les ordenances municipals sobre edificació i ús del sòl no adaptats al que disposa l'article 22.1 que s'aprovin inicialment a partir de l'entrada en vigor d'aquesta llei, sempre que pel contingut de la modificació sigui factible, han d'incorporar a la memòria una avaluació a l'efecte de determinar si contenen alguna restricció a l'accés o a l'exercici de les activitats econòmiques que no compleixi les condicions exigides per la Directiva de serveis i la normativa de transposició i, si escau, eliminar-la.
La Comissió per a la Facilitació de l'Activitat Econòmica, sens perjudici del que estableix la disposició addicional cinquena, ha de posar a disposició de les administracions públiques de Catalunya formularis i mètodes d'avaluació en aquesta matèria.
Els apartats 2, 3 i 8 de la disposició addicional vuitena són aplicables des de l'entrada en vigor a Catalunya de la Llei de l'Estat 21/2013, del 9 de desembre, d'avaluació ambiental, és a dir, des del 12 de desembre de 2014.
La resta de regles de la dita disposició addicional entren en vigor l'endemà de la publicació d'aquesta llei en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.
Per tant, resten exemptes de presentar la declaració responsable les activitats professionals, científiques i tècniques (grup M) i les activitats administratives i serveis auxiliars (epígrafs 821, 822, 823 i 829 del grup N) que es desenvolupen a l'habitatge particular.
A aquest efecte, els comerços a l'engròs que cal considerar establiments industrials són els que superen els 3 milions de MJ de càrrega de foc o bé aquells on no és possible l'autoabastament personal per a superar l'alçada d'emmagatzematge que ho possibilita.
Comerç engròs d'altra maquinària i equips
Si s'aplica a empreses de transport o transportistes professionals amb un màxim de 2 vehicles i sense magatzem regulador.
També han de complir les condicions següents:
– No disposar de cuina o obrador, ni tenir espai per a la consumició.
– S'ha de tractar d'un comerç de venda de menjars preparats i no d'un establiment de preparació i/o consumició de menjars.
Si només es disposa de zones d'ús administratiu quan la superfície construïda ≤500 m 2.
S'exclou el manteniment i la reparació ja regulat per la Llei 20/2009.
Els comerços a l'engròs que cal considerar establiments industrials són els que superen els 3 milions de MJ de càrrega de foc o bé aquells on no és possible l'autoabastament personal per a superar l'alçada d'emmagatzematge que ho possibilita.
Si es consideren establiments comercials: – En establiments situats sota edificis de qualsevol ús, i de 120 m 2 < superfície construïda ≤ 750 m 2. – En altres casos, si 120 m 2 < superfície construïda ≤ 2.000 m 2.
Si es consideren establiments comercials: – En establiments situats sota edificis de qualsevol ús, i de 120 m 2 < superfície construï­da ≤750 m 2. – En altres casos, si 120 m 2 < superfície construïda ≤ 2.000 m 2.
Comerç a l'engròs d'altra maquinària i equips
Restaurants i establiments de menjar
Si la superfície construïda ≤ 500 m 2 i amb un aforament ≤ 500 persones
Si es disposa de cuina o obrador, o es disposa d'espai per a la consumició, s'han d'aplicar les condicions establertes per a l'epígraf 561, dedicat a restaurants i establiments de menjar.
Si la superfície construïda ≤ 500 m 2 i amb un aforament ≤ 500 persones.
Si 120 m 2 < superfície construïda ≤ 500 m 2.