Justificació de les despeses amb càrrec a les subvencions rebudes de l'Ajuntament, i factures, des de l'any 2013 fins al 2016.
La finalitat d'aquest procediment i la competència d'aquesta Comissió es circumscriuen a determinar si la persona reclamant ha de tenir accés a la informació de què disposa l'Ajuntament o el Grup Municipal, i que, a partir d'ella, pugui formar-se'n una opinió crítica, si escau; però no queda emparat per aquest procediment determinar la legalitat de les despeses realitzades, ni instar la modificació de la destinació donada als fons percebuts, ni tan sols pot emparar la pretensió que el grup justifiqui ex novo i arran de la sol·licitud per a què els ha destinat a un o altre concepte.
Concorre un interès públic innegable en l'accés a la informació relativa a l'ús i destinació donats pels grups municipals a les subvencions rebudes amb càrrec a l'Ajuntament que ha de ser ponderat com a prevalent, considerant que són recursos de naturalesa pública (surten dels pressupostos municipals), lligats a una finalitat d'interès públic (facilitar i possibilitar l'exercici de les funcions dels electes locals agrupats d'acord amb la llista electoral), i que els beneficiaris i gestors són electes locals, que com a tals estan sotmesos a un especial escrutini en un escenari de transparència, retiment de comptes i control ciutadà dels poders públics.
Els grups polítics municipals, a diferència dels partits polítics, no tenen personalitat o entitat diferenciada de l'Ajuntament i estan sotmesos al mateix règim de transparència i control que ho està la gestió de recursos públics que fa l'Ajuntament.
La informació relativa a les despeses realitzades pels grups municipals i les factures és informació pública encara que romangui a mans dels grups municipals i malgrat que l'Ajuntament no estigui obligat legalment a exigir-la en el marc del compliment de les seves obligacions de publicitat activa o del procediment de control intern pel Ple previst a l'article 73.3 LBRL.
La justificació de la despesa feta amb càrrec a les subvencions als grups polítics municipals s'ha de considerar informació pública sobre la què es projecta el dret d'accés, encara que no estigui materialment a mans dels òrgans municipals.
La legislació de règim local no estableix que la facultat del Ple de requerir dels grups que li aportin la comptabilitat específica de les subvencions que reben de l'Ajuntament (art. 73.3 LBRL) tingui caràcter exclusiu i excloent del règim general d'accés a la informació de l'LTAIPBG.
El procediment per retre comptes al Ple que acordin els grups en desplegament de l'article 73.3 LBRL només pot tenir eficàcia en aquest àmbit, i no pot limitar ni condicionar el dret d'accés regulat per l'article 18 LTAIPBG.
El fet que l'article 15 LTAIPBG (i conseqüentment el Criteri 1/2018 de la GAIP, que l'interpreta) no exigeixi la publicitat activa de les factures no exclou que tinguin la condició d'informació pública, ni deixa sense cobertura legal la pretensió de la persona reclamant d'accedir-hi, que troba empara no en l'article 15 LTAIPBG, sinó en l'article 18 LTAIPBG.
En relació amb les dades personals que constin a les factures i documentació justificativa de la despesa, el dret d'accés ha de prevaldre sobre el dret a la protecció de dades personals dels regidors i regidores; tanmateix, les dades personals de terceres persones físiques s'hauran d'anonimitzar de les factures i la documentació justificativa de les despeses, en no ser rellevants per a la finalitat de control de la despesa realitzada pels grups municipals, mantenint però la referència concreta al concepte i quantia de cada despesa.
Atès que els grups municipals no tenen personalitat jurídica pròpia, l'Administració obligada a donar compliment d'aquesta Resolució és l'Ajuntament, que s'haurà de proveir d'aquesta informació requerint-la als grups polítics de la manera i pel procediment que consideri addient, tenint en compte, en tot cas, que el contingut d'aquesta Resolució no vincula al Plenari de l'Ajuntament a exercir la facultat de control intern per part del Ple prevista a l'article 73.3 LBRL, ni té cap efecte en aquest àmbit.
La GAIP, d'acord amb l'article 34 RGAIP, va demanar la col·laboració de l'Ajuntament de Barcelona per traslladar la reclamació al grup polític que en resultava afectat.
L'oposició a l'accés del Grup Municipal afectat comporta, per aplicació de l'article 47.2 RGAIP, la suspensió de l'execució de la Resolució mentre que el grup pugui presentar recurs contenciós administratiu contra aquesta Resolució, si en demana cautelarment la suspensió i s'acorda pel Tribunal.
Número d'expedient de la Reclamació: 172/2018
D'acord amb els antecedents, l'Ajuntament va facilitar, en resposta a una sol·licitud d'accés prèvia de la mateixa persona reclamant, la informació relativa a les aportacions que els grups municipals havien rebut de l'Ajuntament durant els anys 2013 a 2016.
Pel que fa a la destinació donada pels grups a aquestes aportacions, la persona reclamant ha rebut una resposta de l'Ajuntament, que li ha tramès la informació que li havia proporcionat el grup de CiU amb caràcter previ a la reclamació, i que s'ha reiterat durant la tramitació d'aquest procediment.
Aquesta resposta no satisfà la persona reclamant ja que no inclou les despeses realitzades amb càrrec a les subvencions rebudes durant els anys 2013 i 2014.
En relació amb la informació rebuda dels anys 2015 i 2016, la persona reclamant qüestiona que s'hagi transferit una part de l'aportació a la formació política, considerant que tenen legalment per finalitat les despeses del grup i no poden servir per al finançament de partits polítics.
El grup de CiU, però, al·lega que "les aportacions efectuades pel Grup Municipal a la Federació de Convergència i Unió,.... han estat realitzades a l'empara de l'article 2 apartat U epígraf e) de la Llei Orgànica 8/2007, de 4 de juliol, sobre el finançament dels partits polítics, les quals s'han destinat a desenvolupar actuacions de suport al grup polític vinculades al seu funcionament ordinari i al desenvolupament de la seva acció política, a través de la posada a disposició a favor del Grup Municipal de bens i serveis, com per exemple, disponibilitat de locals, disponibilitat d'altres bens mobles; serveis d'assessorament jurídic; serveis d'assessorament comptable i fiscal; serveis en assessorament en organització i gestió i serveis per a la dotació i millora de la imatge corporativa ".
I remet a la persona reclamant a l'enllaç web on pot consultar els informes de fiscalització de la comptabilitat de la Federació per part del Tribunal de Comptes, on consten com a ingressos aquestes transferències i no són qüestionades pel Tribunal.
En relació amb aquest punt, cal dir que la finalitat d'aquest procediment i les competència d'aquesta Comissió es circumscriuen a determinar si la persona reclamant ha de tenir accés a la informació de què disposa l'Ajuntament o el grup municipal, (i que a partir d'ella, pugui formar-se'n una opinió crítica, si escau) però no és competència d'aquesta Comissió ni queda emparat per aquest procediment determinar la legalitat de les despeses realitzades, ni instar la modificació de la destinació donada als fons percebuts, ni tan sols pot emparar la pretensió que el grup justifiqui ex novo i arran de la sol·licitud per a què els ha destinat a un o altre concepte.
El que empara aquest procediment és l'accés a la informació que permeti conèixer la destinació donada als fons, i l'explicació del grup de CiU en relació amb la finalitat de la transferència de fons feta a la Federació per a obtenir-ne, en contraprestació, serveis per al funcionament del grup com ara la disponibilitat de locals o d'altres bens mobles; serveis d'assessorament jurídic; serveis d'assessorament comptable i fiscal; serveis en assessorament en organització i gestió i serveis per a la dotació i millora de la imatge corporativa), juntament amb els altres conceptes detallats als quadres aportats en resposta a la sol·licitud, sembla servir adequadament aquesta finalitat i, en tot cas, no es qüestiona per la persona reclamant que sigui prou clara o detallada.
Per tant, s'ha de considerar adequadament satisfeta la informació facilitada pel Grup Municipal de CiU o Grup Municipal Demòcrata relativa al desglossament anual per conceptes del destí donat a les subvencions rebudes al segon semestre del 2015 i durant l'any 2016, i es manté com a objecte d'aquesta Reclamació aquesta mateixa informació, però referida als anys 2013, 2014 i primer semestre de 2015, que no ha estat aportada pel Grup Municipal.
Finalment, quant a les factures o documents que justifiquin aquestes despeses, l'Ajuntament no les ha lliurat perquè no en disposa, i el grup de CiU tampoc les aporta justificant en les seves al·legacions que no poden ser considerades informació pública, emparant-se en l'informe de l'Interventor de l'Ajuntament (antecedent 6).
Tenint en compte que són objecte de sol·licitud i que no s'han aportat, les factures i la documentació justificativa de les despeses dels anys 2013, 2014, 2015 i 2016 es mantenen com a objecte d'aquesta Reclamació.
Les aportacions econòmiques als grups polítics o grups municipals estan molt escassament regulades a l'article 73.3 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, Reguladora de les Bases de Règim Local (LBRL), que preveu que se'ls assigni una dotació econòmica composada d'un tant fix comú per a tots els grups, i una quantitat variable en funció del nombre de regidors que en són membres.
En la mateixa línia, l'article 50.8 del Text Refós de la Llei Municipal i de Règim Local de Catalunya, aprovat pel Decret Legislatiu 2/2003, de 28 d'abril (TRLMRLC) fa referència a aquest caràcter finalista en establir que " el municipi, d'acord amb el Reglament orgànic i en la mesura de les seves possibilitats, ha de posar a disposició dels grups els mitjans necessaris per a poder portar a terme llurs tasques ".
Aquestes dotacions econòmiques, doncs, s'han de destinar a pagar les despeses de funcionament del grup i de la seva activitat, de manera que el grup municipal pot administrar-les discrecionalment, dins dels límits de la finalitat legalment establerta.
Doncs bé, conèixer l'ús i la finalitat que dóna cada grup municipal als fons públics que rep constitueix, sens dubte, informació que rau de ple dins de la finalitat genèrica de la transparència, que és la rendició de comptes a la ciutadania de les administracions en general, i particularment de les persones que han estat elegides per representar-les.
Així ho ha considerat aquesta Comissió arran de reclamacions presentades amb el mateix objecte contra diferents ajuntaments, entre les quals les Resolucions 6/2018, 18/2018, 19/2018, 20/2018, 21/2018 i 22/2018.
La Resolució 6/2018, de 22 de gener, concretament, s'expressava així: " la informació relacionada amb la destinació donada a aquestes aportacions per part dels grups polítics perceptors és informació rellevant per a la finalitat de la transparència, en la mesura en què, d'una banda, posa a l'abast de la ciutadania la informació necessària per al control de legalitat de la destinació donada a aquests recursos finalistes, i de l'altra, permet el control ciutadà de l'oportunitat de les despeses fetes amb càrrec a aquests recursos públics, de manera que pugui formar-se una opinió crítica de l'actuació dels seus representants polítics a l'Ajuntament que pot fins i tot incidir en la determinació del seu vot en un futur.
Un control ciutadà, finalment, que en el context de la transparència és molt rellevant facilitar i garantir, considerant que l'ús d'aquests fons escapa dels mecanismes ordinaris de control, com la fiscalització de la intervenció municipal (tret que el Reglament orgànic municipal prevegi una altra cosa, cosa que no és gens comú) i que, encara que la legislació de règim local atribueixi al Ple la potestat de control, el cert és que en la immensa majoria dels casos el Ple està fent deixament d'aquestes funcio ns" (FJ 2).
Per tant, concorre un interès públic innegable en l'accés a aquesta informació que s'ha de ponderar com a prevalent, considerant que són recursos de naturalesa pública (surten dels pressupostos municipals), lligats a una finalitat d'interès públic (facilitar i possibilitar l'exercici de les funcions dels electes locals agrupats d'acord amb la llista electoral), determinats en la seva quantia pels propis grups polítics reunits en Ple, i que els beneficiaris i gestors són electes locals, que com a tals estan sotmesos a un especial escrutini en un escenari de transparència, retiment de comptes i control ciutadà dels poders públics.
Tot i que l'informe de la Intervenció conclou que la informació demanada per la persona reclamant és informació pública, el fet que estigui a mans dels grups i no dels òrgans municipals porta a l'Ajuntament a considerar que " la informació sol·licitada no entraria dintre de la definició de l'article 2.b de LTBG atès que és una informació que no està en poder d'aquesta administració, malgrat haver actuat diligentment per a la seva obtenció. (...)
L'Administració està obligada a facilitar l'accés al ciutadà, quan aquest ho demani, de la informació de la que disposi.
Ara bé, si es demana una informació de la que l'Administració no disposa perquè no està obligada legalment a tenir-la, aquest dret d'accés decau ".
En virtut dels arguments exposats, l'Ajuntament demana que la GAIP desestimi la reclamació " atès que la informació sol·licitada no és informació pública perquè no obra en poder de l'Ajuntament de Barcelona sinó en cadascun dels grups municipals ".
D'altra banda, l'Ajuntament i el Grup Municipal qüestionen específicament que les factures puguin ser considerades informació pública, considerant que l'Ajuntament no té l'obligació legal d'exigir-la i posseir-la, ni per l'article 73.3 LBRL, ni per l'article 15 LTAIPBG ni pel Criteri 1/29018 de la GAIP que l'interpreta.
Cal, doncs, analitzar si la informació que es reclama és realment informació pública i avaluar els arguments que l'Ajuntament i el Grup Municipal hi oposen.
En primer lloc, analitzarem si una informació que no és a mans dels òrgans municipals, sinó dels grups, pot ser considerada informació pública i per això caldrà anar a la definició que de la informació pública fa l'LTAIPBG en el seu 2.b LTAIPBG: "la informació elaborada per l'Administració i la que aquesta té en el seu poder com a conseqüència de la seva activitat o de l'exercici de les seves funcions ".
Considera l'Ajuntament que, atès que el grup no ha facilitat voluntàriament a la persona reclamant aquesta informació en resposta a la sol·licitud que li va traslladar, i considerant que el Ple no ha fet ús en tot el període interessat de la facultat que li atorga l'article 73.3 LBRL de demanar-los la comptabilitat específica, no es pot considerar informació pública.
Cal dir que la informació a mans dels grups polítics s'ha de considerar informació a mans de l'Administració, ja que els grups polítics municipals no són una cosa diferenciada de l'Ajuntament, sinó que en són part.
A diferència dels partits polítics, els grups municipals no tenen personalitat o entitat diferenciada de l'Ajuntament, sinó que són una fórmula organitzativa interna dels ajuntaments creada amb la finalitat de facilitar la relació i la participació dels electes d'una mateixa llista electoral en els òrgans municipals, d'acord amb criteris de proporcionalitat, i com a tals, són titular de drets econòmics en relació amb l'aportació que se'ls fa per a garantir el seu funcionament.
D'altra banda, cal tenir en compte que l'article 2.b LTAIPBG parla d'informació " en poder " i no pas " en possessió " de l'Administració.
La possessió és una noció que fa referència a la disponibilitat material de la informació, mentre que " en poder " va més enllà de la possessió i abasta també la informació que no és materialment a mans de l'Ajuntament, però que l'Ajuntament té potestat o poder jurídic per exigir que li sigui lliurada com a conseqüència de la seva activitat o l'exercici de les seves funcions.
D'acord amb això, fins i tot si s'ignorés que els grups municipals són part de l'Ajuntament i es tractés la seva informació com a informació aliena a ell, la justificació de la despesa feta amb càrrec a les subvencions als grups polítics municipals s'hauria de considerar informació pública sobre la què es projecta el dret d'accés tot i no estar materialment en mans dels seus òrgans, considerant que el Ple té la potestat d'exigir-la i obtenir-la dels grups municipals per habilitació expressa de l'article 73.3 LBRL.
El fet que el Ple no hagi fet ús d'aquesta facultat no treu força a aquest argument.
Nogensmenys, cal tenir present que això no implica que hagi de ser el Ple, necessàriament, qui demana la informació perquè sigui satisfeta per al via del dret d'accés, com s'argumentarà en el FJ5.
Es compleix també un altre requisit de l'article 2.b LTAIPBG per a que la informació reclamada pugui ser considerada informació pública, que no ha estat qüestionat per l'Ajuntament ni pel Grup Municipal: la preexistència de la informació en relació amb la sol·licitud d'accés.
Efectivament, l'article 73.3 LBRL estableix com s'ha dit l'obligació dels grups polítics de portar una comptabilitat específica en relació amb aquestes subvencions, que han de posar a disposició del Ple quan els la demani.
Pressuposant que els grups compleixen amb aquesta obligació legal, la informació reclamada no s'hauria d'elaborar arran de la petició (almenys, la del període de mandat en curs), sinó que hauria de ser preexistent a la sol·licitud d'accés.
En segon lloc, cal avaluar l'argumentació que qüestionaria la naturalesa d'informació pública de les factures, considerant que no és obligada la seva presentació als òrgans municipals als efectes del compliment de les obligacions de publicitat activa exigides per l'article 15 LTAIPBG (i el Criteri 1/2018 de la GAIP), ni ha estat exigida en el marc del procediment intern de control de la subvenció de l'article 73.3 LBRL.
Novament cal fer referència a l'article 2.b LTAIPBG, que no distingeix ni condiciona la naturalesa d'informació pública a que sigui documentació que l'Ajuntament, obligadament i per llei, hagi de tenir o estar en poder de reclamar.
Als efectes de l'LTAIPBG, és informació pública si l'Ajuntament (i els grups) la tenen o estan en condicions de tenir-la, com a conseqüència de l'exercici de les seves funcions i si és preexistent a la sol·licitud.
I és presumible que les factures i altres documents o comprovants de despesa (almenys les del període de mandat en curs) estiguin en poder dels grups abans de la formalització de la sol·licitud, de cara a justificar-se davant l'administració tributària o la jurisdicció comptable, si escau.
I si és així, és informació púbica, l'accés a la qual s'avaluarà en el FJ 5.
Per tant, contra el que al·lega l'Ajuntament i el propi Grup Municipal, la justificació amb factures o documents de la despesa dels grups amb càrrec a les subvencions, en la mesura en què existeixi la documentació i es conservi per part dels grups, s'ha de de considerar informació pública i accessible per la via del dret d'accés, encara que no hagi estat reclamada pel Ple, ni hagi estat aportada pel Grup Municipal en el marc de la tramitació de la sol·licitud ni de la reclamació; malgrat que la seva publicitat activa no estigui exigida per l'article 15 LTAIPBG ni pel Criteri 1/2018 de la GAIP, que l'interpreta, ni sigui exigible en el procediment de control intern per part del Ple, previst a l'article 73.3.
El pressupòsit perquè hagi de ser considerada informació pública, fetes les consideracions anteriors, és merament la seva preexistència a la sol·licitud, de manera que si el grup té la informació, l'ha de donar, i per al cas que no l'hagi conservada adequadament, o l'hagi destruïda un cop finit el mandat i l'obligació de tenir-la a disposició del Ple, o perquè hagi desaparegut com a grup o perquè no hagi existit durant tot el període, el dret d'accés no es podrà satisfer per inexistència de la informació, i així s'haurà de fer constar.
El Grup Municipal de CiU sembla qüestionar la legitimitat del a persona reclamant per accedir a la informació quan afirma que " d'acord amb allò que disposa l'article 73.3 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases de règim local, és el Ple de la Corporació l'òrgan legitimat per a sol·licitar als grups polítics la comptabilitat específica de la dotació que perceben " (antecedent 6).
De la seva banda, l'Ajuntament coincideix amb el Grup Municipal en afirmar que l'òrgan competent des del punt de vista legal per exigir el lliurament d'aquesta informació als grups polítics és el plenari municipal, òrgan del qual formen part totes les forces polítiques, i que, en tot cas " no es pot exigir a l'Ajuntament de Barcelona una obligació el compliment de la qual no recau en el govern municipal, sinó en el Plenari, òrgan sobirà de l'administració municipal, en el qual totes les forces polítiques estan representades.
Això no vol dir que en un futur pugui adoptar acords en aplicació d'aquests precepte [art. 73.3 LBRL] i com a conseqüència del nou marc jurídic que ha comportat l'aprovació de la LTBG [en referència a l'LTAIPBG]."
Aquesta argumentació, que sembla negar, o al menys, condicionar la legitimitat de la ciutadania i l'exercici del dret d'accés a què el Ple prèviament hagi volgut fer ús de la facultat de control que li atorga l'article 73.
3LBRL, suposaria que la facultat del Ple de requerir la informació tingués un caràcter exclusiu i excloent en relació del dret d'accés, que no troba empara en la legislació de règim local ni en la de transparència.
Efectivament, de l'article 73.3 LBRL no es desprèn, ni directament ni indirectament, que la facultat del Ple d'exercir el control intern de les subvencions tingui caràcter exclusiu ni excloent, ni determina que la informació hagi d'estar reservada al coneixement del Ple, o s'hagi de considerar confidencial.
Per contra, la legislació de transparència i accés a la informació manifesta clarament l'interès del legislador en facilitar el control i seguiment ciutadà de les subvencions i de la justificació que n'hagin fet els beneficiaris (interès que revesteix una especial rellevància en termes de transparència quan els beneficiaris són electes i dirigents públics, especialment obligats al retiment de comptes de la seva actuació) i estableix en el seu article 7 l'exigència d'aplicar amb caràcter preferent el principi general de transparència en la interpretació de la normativa anterior i posterior a ella -en aquest cas, la de règim local-, tot exigint que qualsevol limitació en l'aplicació d'aquest principi es fonamenti en un límit o en una excepció expressament establerts per una norma amb rang de llei, cosa que, com ja ha quedat establert, no fa l'LBRL, que no atribueix a aquesta informació caràcter confidencial, ni estableix que el seu coneixement estigui reservat al Ple.
Per tant, no es pot admetre l'argumentació feta per l'Ajuntament de Barcelona en el sentit que el Ple sigui l'únic legitimat per demanar la informació, ni que calgui esperar a que els grups municipals acordin un procediment per al retiment futur dels comptes al Ple, ni es pot considerar que la facultat de control per part del Plenari (que l'Ajuntament recalca reiteradament que té caràcter potestatiu i no obligat) constitueixi un requisit previ o un pressupòsit perquè la ciutadania pugui exercir el dret d'accés sobre aquesta informació.
S'ha de distingir entre el procediment d'accés a informació pública previst a l'article 18 LTAIPBG, i el procediment intern de control de les subvencions donades als grups polítics, per al qual l'article 73.3 LBRL faculta al Plenari.
Un i altre tenen base legal diferent, finalitat diferenciada i s'han d'adequar a requisits procedimentals igualment distints, i no es pot condicionar o posposar el dret d'accés a què prèviament el Ple hagi exercit la facultat de control que li confereix l'article 73.3 LBRL (ja que no es pot exigir per a exercir el dret d'accés altres requisits que els previstos per l'LTAIPBG).
Per tant, no es pot oposar al dret d'accés el fet que el Ple no hagi requerit la informació als grups, com ja s'ha expressat aquesta Comissió en la Resolució 156/2018, de 20 de juny, FJ 5: " no resulta justificable interpretar que la manca de control per part del Ple impedeix la facultat de control ciutadà; o dit d'altra manera, que el deixament de funcions o la inactivitat del Ple en relació amb la facultat que té atribuïda per l'article 73.3 LBRL d'exercir el control sobre les subvencions que ha atorgat als grups municipals impedeix que la ciutadania pugui accedir a aquesta informació pública d'acord amb l'LTAIPBG, sinó que contràriament, cal interpretar que l'entrada en vigor de l'LTAIPBG i el nou marc de transparència que imposa a la gestió dels recursos públics suposa un grau d'exigència encara major d'allò que l'LBRL preveia com una potestat de control del Ple.".
D'igual manera i per les mateixes raons, no es pot posposar o condicionar l'accés que es reclama a que els grups municipals acordin un procediment per al futur retiment de comptes de les subvencions davant del Ple, ni es pot limitar el dret d'accés als documents que s'estableixi en aquest procediment que s'han d'aportar al Ple.
El procediment per retre comptes al Ple que acordin els grups en desplegament de l'article 73.3 LBRL només pot tenir eficàcia en aquest àmbit, i no pot limitar ni condicionar el dret d'accés regulat per l'article 18 LTAIPBG, de la mateixa manera que per la via del dret d'accés no es pot obligar als Plens de les Corporacions locals a fer efectiva la facultat de control que li atribueix l'article 73.3 LBRL, ni se li pot atribuir cap efecte com a aprovació interna de la comptabilitat dels grups.
Nogensmenys, l'LTAIPBG no obliga, però tampoc impedeix que la informació que es reclama es presenti prèviament al Ple.
No n'és requisit, com s'ha vist, però res no obsta perquè s'utilitzi aquest procediment davant del Ple per disposar de la informació que l'Ajuntament està obligat a donar.
Per tant, si l'Ajuntament i el grups consideraven, com manifesten davant la GAIP, que el Ple és l'únic legitimat per demanar aquesta informació als grups, el que haurien d'haver fet per complir diligentment amb el deure d'informació pública és incloure aquest punt en alguna de les sessions plenàries ordinàries celebrades des de la presentació de la sol·licitud mesos enrere (el 28 de febrer) o fins i tot celebrar una sessió extraordinària amb la finalitat d'obtenir aquesta informació, perquè tot i que l'LBRL no obliga expressament l'Ajuntament a exercir les facultats que li atorga en relació amb el control de la comptabilitat específica dels grups - com recorda insistentment l'Ajuntament- l'LTAIPBG sí que l'obliga a complir amb les obligacions de transparència i d'accés a la informació pública, i per tant, per la via que consideri procedent i més efectiva, l'Ajuntament ha de ser actiu i diligent en la recollida de la informació pública que se li demana, sense que es pugui admetre com a inexistent una informació que ha de ser a mans dels grups i menys encara justificar que pel fet de no haver-la requerit de manera efectiva als grups el dret d'accés decaigui, con afirma l'Ajuntament.
L'Ajuntament de Barcelona dedica un capítol del seu informe a defensar el caràcter voluntari de l'aportació per part dels grups de les factures, considerant la "Inexistència de l'obligació legal de justificar mitjançant factures les aportacions als grups polítics".
Aquesta afirmació la justifica en el Criteri 1/2018 de la GAIP, que estableix, tot interpretant l'article 15 LTAIPBG i les obligacions de publicitat activa de les subvencions, que " la publicació de les factures no queda directament exigida per l'article 15 LTAIPBG, tot i que sigui recomanable ".
D'acord amb això, afirma que la persona reclamant no pot " reclamar de forma imperativa la facilitació de les factures, atès que el seu lliurament no ve avalat ni per la normativa de referència (ni de règim local ni de transparència) ni pel Criteri aprovat per la GAIP.
En conseqüència es considera que recau en el grup municipal respectiu la decisió final de lliurar aquesta documentació de forma voluntària, sens perjudici que en un futur immediat, de forma consensuada pels grups municipals del consistori, s'acordi uns criteris comuns respecte el retiment de comptes (...) "
D'acord amb aquest posicionament de l'Ajuntament, el Grup Municipal també considera que no hi ha l'obligació legal de donar les factures i ho fonamenta en una nota o informe emès per la Intervenció i la Direcció de Serveis Jurídics de l'Ajuntament, que aporta com a fonament de les seves al·legacions, transcrit en l'antecedent 10.
Aquesta argumentació parteix de la confusió entre el que és obligat legalment en l'àmbit de la publicitat activa, i el que és accessible per al via del dret d'accés.
En aquest sentit, és molt simptomàtic d'aquesta confusió que la Resolució de l'Ajuntament que estima parcialment la sol·licitud d'accés citi i s'empari en l'article 15 LTAIPBG i el Criteri 1/2018 de la GAIP, que fan referència a les obligacions de publicitat activa i no pas al dret d'accés.
D'acord amb l'article 15 l'LTAIPBG, la quantia, l'objecte i els destinataris de subvencions així com la justificació dels beneficiaris i l'informe de fiscalització, si n'hi ha, s'han de publicar al Portal de Transparència de l'Administració que concedeix la subvenció, i el Criteri 1/2018 de la GAIP ja va establir que aquestes mateixes obligacions de publicitat activa són plenament aplicables a les subvencions als grups polítics, i va orientar sobre la forma en què s'havien de justificar, desglossant els conceptes de forma que permetin conèixer la destinació donada als recursos, però tenint en compte que l'article 15 LTAIPBG no exigeix la publicitat activa de les factures corresponents a les despeses, si bé pot ser una bona pràctica.
Ara bé, més enllà de la informació que l'LTAIPBG exigeix que es difongui des dels portals de transparència en les disposicions dedicades a la transparència via publicitat activa (pel que fa a les subvencions, a l'article 15) cal tenir ben present que l'article 18 reconeix i garanteix el dret d'accés de la ciutadania a qualsevol altra informació pública, entesa en els termes en què la defineix l'article 2.b LTAIPBG, sempre que l'accés no s'hagi de veure limitat per la concurrència d'un límit legalment establert (articles 20 i següents LTAIPBG).
Per tant, el fet que l'article 15 LTAIPBG (i conseqüentment el Criteri 1/2018 de la GAIP, que l'interpreta) no exigeixi la publicitat activa de les factures no exclou de forma automàtica que l'accés a aquesta informació pugui ser exigit a les administracions, ni li resta la condició d'informació pública, ni deixa sense cobertura legal la pretensió de la persona reclamant, que troba empara no en l'article 15 LTAIPBG, sinó en l'article 18 LTAIPBG
El mateix s'ha de dir del procediment que s'apliqui i que s'acordi en un futur per al control intern de les subvencions per part del Plenari, de manera que encara que en aquest procediment no s'exigís la presentació de les factures, això no seria obstacle perquè puguin ser objecte d'accés per part de la ciutadania que exerceixi aquest dret, que només es condiciona al caràcter preexistent de la informació i a la seva la condició d'informació pública (argumentada en el FJ 4), i que solament es pot veure restringit o exclòs pels límits legalment previstos, interpretats de manera restrictiva i amb expressa interdicció que puguin ser ampliats per analogia (articles 20 i següents LTAIPBG).
Considerant que les factures poden incorporar dades personals, que no han de ser excloses necessàriament de l'accés ja que no són dades especialment protegides per la legislació de protecció de dades (art. 23 LTAIPBG), caldrà ponderar seguidament, d'acord amb l'article 24 LTAIPBG, si ha de prevaldre la seva protecció o el dret d'accés, considerant l'interès públic en la difusió de la informació i la rellevància i pertinència d'aquestes dades per a la finalitat de la transparència.
La GAIP, en la tramitació de la reclamació que va conduir a la seva Resolució 18/2018 (d'idèntic objecte a la que ara es resol) va demanar a l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades (APDCAT) que emetés informe sobre la conformitat i adequació a les factures dels grups que es reclama a la legislació de protecció de dades personals.
L'APDCAT, en la ponderació entre el dret d'accés i el dret a la protecció de dades, va tenir en compte i va deixar constància expressa de la rellevància d'aquesta informació als efectes de la transparència i per a la comprovació del ciutadà de la correcta utilització dels fons i " per a formar-se una opinió crítica sobre les diverses maneres de procedir dels diferents grups ".
La necessitat de control d'aquest marge de discrecionalitat en relació amb la utilització de fons públics, pot justificar l'accés a aquesta informació".
D'acord amb l'exposat, el dret d'accés ha de prevaldre sobre el dret a la protecció de dades personals dels regidors i regidores, de manera que les seves dades no s'han d'eliminar de la documentació i les factures, considerant que les despeses realitzades amb càrrec a les dotacions del grup polític municipal han d'estar imputades a la seva activitat com a regidor o regidora -especialment sotmesa a escrutini públic en un escenari de transparència- i que l'ample marge de discrecionalitat de què disposen per a la utilització d'aquests recursos públics justifica ampliar proporcionalment les possibilitats de controlar-los.
En canvi, les dades personals de terceres persones físiques que hi apareguin s'hauran d'anonimitzar de les factures, atenent que no són rellevants per a la finalitat de control de la despesa realitzada pels grups municipals, per bé que en tot cas es mantindrà la referència concreta al concepte i quantia de cada despesa.
Tot això, sens perjudici que la ponderació pugui ser favorable a l'accés a aquestes dades identificatives de terceres persones en un altre cas concret, si queda prou justificat.
L'Ajuntament afirma en el seu informe que lliurar la informació li és d'impossible compliment, considerant que ja l'ha requerida al grup i aquest no li ha proporcionat i que no té altre instrument o via per exigir-la, afirmant que resultaria antidemocràtic pretendre del govern municipal que imposi al Plenari l'acord de demanar els comptes als grups, quan aquest òrgan ha optat per no exercir la facultat que li atribueix l'article 73.3 LBRL, tot això sens perjudici que els grups municipals puguin arribar a un acord sobre el procediment de retre comptes davant del Ple.
Concretament, afirma que ja va derivar la sol·licitud als grups " a fi i efecte de que hi donessin resposta i novament van presentar un desglòs de la despesa, però sense aportar les factures que reclamava el Sr.
Davant d'aquesta situació, el govern municipal que dirigeix actualment l'Administració local ha actuat diligentment atès que ha requerit en temps i forma als respectius grups polítics la informació requerida, de la qual no en disposa.
Si els grups polítics no han aportat aquesta documentació, aquesta administració no posseeix altres instruments per fer-ho ", i més tenint en compte que la normativa de règim local apunta al plenari com l'òrgan competent per exigir el retiment de comptes per les aportacions als grups municipals, del que en conclou que " no es pot exigir a l'Ajuntament de Barcelona una obligació el compliment de la qual no recau en el govern municipal, sinó en el Plenari, òrgan sobirà de l'administració municipal, en el qual totes les forces polítiques estan representades.
Això no vol dir que en un futur pugui adoptar acords en aplicació d'aquests precepte [art. 73.3 LBRL] i com a conseqüència del nou marc jurídic que ha comportat l'aprovació de la LTBG [en referència a l'LTAIPBG ]."
Ja ha quedat rebatut en els FJ anteriors que el compliment de l'obligació de lliurar la informació a la persona reclamant comporti o exigeixi que sigui el Plenari qui la demani en exercici de la facultat de l'article 73.3 LBRL.
Menys encara es pot argumentar que l'execució d'aquesta Resolució obligui al govern municipal a imposar antidemocràticament un acord al Plenari, cosa del tot forassenyada.
És en tot cas, com s'ha dit en el FJ 5, l'LTAIPBG la que obliga a l'Ajuntament (i no només al govern municipal) a impulsar els procediments interns o dur a terme les actuacions necessàries per facilitar i no entorpir l'exercici dels drets que s'hi garanteixen a la ciutadania.
D'altra banda, tot i valorar molt positivament que els grups hagin iniciat els treballs per fixar un procediment de retiment de comptes davant del Ple, desplegant l'article 73.3 LBRL, cal recordar que aquest procediment no és exigible amb caràcter previ ni pot condicionar l'accés de la persona reclamant a la informació en exercici del seu dret, com ja s'ha argumentat a bastament en el FJ 5.
Per tant, considerant que la informació la té el grup municipal i que el subjecte obligat per l'LTAIPBG és l'Ajuntament, correspondrà a l'òrgan que actuï com a unitat d'informació de l'Ajuntament reclamar la informació al grup per lliurar-la directament a la persona reclamant, o vetllar i fer el seguiment de què el grup la posa efectivament a disposició i consulta de la persona reclamant, sense que impliqui i menys encara s'exigeixi l'actuació del Plenari.
D'altra banda, no queda acreditat que l'Ajuntament hagi esgotat les vies o instruments de què disposa per proveir-se de la informació, com afirma, ja que, de fet, l'Ajuntament s'ha limitat a traslladar la sol·licitud al grup i, lluny de requerir-lo a aportar-la i d'advertir-lo de l'obligació de lliurar-la, ha emès notes i informes que defensen la legitimitat exclusiva del Ple per requerir aquesta informació i neguen que les factures sigui informació pública legalment exigible per la via del dret d'accés, i és precisament en base a aquesta orientació donada pels òrgans municipals que el Grup Municipal de CiU justifica la seva oposició a l'accés.
Per tant, no es pot excloure a priori que el Grup Municipal, a la llum d'aquesta Resolució i de la fonamentació jurídica que conté, decideixi canviar el seu posicionament i adequar-lo al contingut d'aquesta Resolució, un cop aclarit que les factures s'han de considerar informació pública sobre les quals es projecta el dret d'accés, i que el seu lliurament no té caràcter voluntari per al grup, sinó obligat per l'LATIPBG i aquesta Resolució, i lliuri la informació a l'Ajuntament en fase d'execució.
La GAIP, d'acord amb l'article 34 RGAIP, va demanar la col·laboració de l'Ajuntament de Barcelona per tal que traslladés la reclamació al Grup Municipal afectat.
En resposta, la GAIP ha rebut les al·legacions d'aquest grup que es transcriuen a l'antecedent 9.
Les al·legacions expressaven els arguments següents per oposar-se a l'accés i demanar la desestimació de la reclamació:
D'acord amb l'exposat, es desestimen les al·legacions del Grup Municipal de CiU i la petició de desestimació de la reclamació.
En base a les consideracions fetes als FJ anteriors, és procedent estimar el dret de la persona reclamant a accedir a la informació següent:
Aquesta informació s'ha de lliurar en la mesura en què existeixi amb caràcter previ i es conservi.
Tanmateix, per al cas que la informació no s'hagi conservat o no existeixi, el dret d'accés no es podrà satisfer per inexistència de la informació, i així s'haurà de fer constar.
D'acord amb l'article 37 LTAIPBG, l'accés a la informació és gratuït si les dades són consultades in situ o si existeixen en format electrònic, però l'expedició de còpies o la transposició a un format diferent de l'original pot restar subjecte a una contraprestació econòmica, que no pot excedir del cost de l'operació, sempre que aquesta taxa estigui prevista a l'ordenament de l'Ajuntament.
Atès que els grups polítics de les Corporacions locals no tenen personalitat jurídica pròpia, l'Administració obligada a donar compliment d'aquesta Resolució és l'Ajuntament de Barcelona, que s'haurà de proveir de la informació requerint-la al Grup Municipal de la manera i pel procediment que consideri adient, tenint en compte, en tot cas, que el contingut d'aquesta Resolució no vincula el Plenari de l'Ajuntament a exercir la facultat de control intern per part del Ple prevista a l'article 73.3 LBRL, ni exigeix l'aprovació o l'acord dels grups per a l'establiment d'un procediment de retiment de comptes, ni té cap efecte en aquest àmbit.
L'article 47.2 RGAIP estableix que si durant el procediment de reclamació hi ha hagut oposició de terceres persones afectades, l'accés solament es podrà fer efectiu en relació amb la informació que les afecti un cop transcorregut el termini de què disposen per a interposar recurs contenciós administratiu sense que l'hagin formalitzat, o en cas que l'hagin presentat, si no l'han acompanyat de la petició de mesures cautelars de suspensió o si s'ha resolt aquest incident mantenint l'executivitat de la resolució.
Considerant que l'escrit d'al·legacions del Grup Municipal de CiU demana expressament la desestimació de la reclamació, resulta procedent aplicar la suspensió de l'execució de la suspensió prevista a l'article 47.2 RGAIP, en els termes que s'hi regulen.
Ara bé, si el Grup Municipal reconsidera la seva posició a la llum dels arguments i del sentit d'aquesta Resolució i opta per no recórrer-la davant de la jurisdicció contenciosa administrativa, ho ha d'informar a l'Ajuntament i a la GAIP, per tal que es deixi sense efecte la suspensió de l'execució.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 6 de setembre de 2018, resol per unanimitat:
Barcelona, 5 de setembre de 2018