projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'evidència demostra que la confiança en el sistema judicial és baixa entre el públic en general així com entre les persones que entren en contacte amb el sistema com a víctimes o testimonis.
Les estadístiques també diuen que la majoria de la gent veu amb descoratjament: el nombre de delinqüents que acaben davant la justícia (en relació al nombre de delictes), el nombre de processos que finalitzen amb sentència i la satisfacció de la víctima.
En aquest últim cas, una majoria considera que han estat mal informats i que es respecten més els drets dels acusats que els de les víctimes.
Poques persones estan disposades a col·laborar com a testimonis a causa de la por a represàlies o a causa del mal funcionament del sistema.
L'acció delictiva, que converteix en víctima una persona, provoca en aquesta el naixement d'una sèrie d'exigències immediates, com a conseqüència del delicte mateix o del contacte amb l'Administració de Justícia i els seus òrgans col·laboradors.
Aquestes exigències s'han de satisfer si no es vol causar un plus de dany a la víctima que pot afectar-la de forma molt greu.
Les esmentades exigències han de ser ateses per a intentar mantenir o restablir la salut i l'equilibri psíquic, social, econòmic, familiar i, en general, personal de la víctima; aquest equilibri ha estat trencat pel delicte i pel contacte amb el sistema penal.
Les oficines i serveis d'atenció a la víctima desenvolupen una tasca que intenta acollir i donar el suport necessari a les víctimes.
Amb quins problemes es troben i quins objectius assoleixen, són dues preguntes de difícil resposta, a causa de la ràpida demanda amb què s'han trobat en els darrers cinc anys, especialment en camps específics com és ara la violència de gènere.
L'informe de la investigació intenta trobar les explicacions i aportar propostes.
victimologia / alternatives a l'empresonament / delinqüència
L'estudi té per objectiu conèixer la reincidència penitenciària de la població excarcerada de les presons catalanes l'any 1997, fent el seguiment durant 5 anys en tot el territori Espanyol.
La població total es compon de 3.898 persones, de les que la mostra estudiada ha estat de 1.555 persones.
S'ha treballat amb els expedients informàtics dels interns que composen la mostra, identificats amb codis numèrics per garantir la privacitat de les dades.
A part d'actualitzar la taxa de reincidència penitenciària (la última datava de l'any 1994 i es referia a les dades de 1987), l'estudi també descriu e les relacions significatives entre determinades variables individuals i d'historial delictiu i penitenciari, i el fet que es reincideixi o no.
També identifica el perfil més comú de les persones reincidents front a les que no ho són.
I, finalment, es desenvolupa un model predictiu de la reincidència mitjançant l'aplicació de tècniques d'anàlisi multivariat.
Recerca en català [PDF, 0,97 MB]
reincidència / presons / perfil reincident
El treball de recerca té per objecte l'estudi dels avantatges que podria oferir la implantació de l'anomenada "justícia de proximitat" a Catalunya tot considerant, en especial, la seva virtualitat com a mecanisme de prevenció de la criminalitat a les grans ciutats.
Aquest model de justícia presenta molts paral·lelismes, quant als seus objectius i finalitats, però també en relació amb alguns aspectes concrets de la seva configuració, amb la denominada mediació comunitària.
Per això es presta especial consideració, per una banda, al projecte de Llei orgànica de modificació de la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del Poder Judicial, en matèria de justícia de proximitat i Consells de justícia, i, per altra banda a l'Avantprojecte de Llei de Mediació familiar i comunitària a Catalunya.
Aquestes propostes de reforma legislativa són analitzades a la llum de les principals aportacions de la sociologia, la criminologia i la ciència política en matèria de garantia de la seguretat ciutadana.
També s'han pres en consideració diversos models de dret comparat.
Els resultats de la recerca han posat de manifest que la garantia de la seguretat ciutadana s'ha d'articular a través de mecanismes basats en els principis de subsidiarietat, cooperació i participació, en la corresponsabilització de la societat i en la introducció d'instruments d'autoregulació normalitzats.
Tenint en compte aquests resultats i les necessitats de reforma de l'organització jurisdiccional, es presenta en aquest treball un model de justícia de proximitat que s'articula principalment com un model de justícia de barri, que s'hauria de compatibilitzar amb la mediació comunitària, però que inclou també de forma paral·lela un sistema de justícia de les petites reclamacions.
Recerca en català [PDF, 676 KB]
mediació / justícia de proximitat
El consum de drogues no institucionalitzades té una important dimensió epidemiològica.
En l'actualitat augmenta el consum de cocaïna i de cànnabis i s'estabilitza o disminueix el de opiacis.
En la majoria dels països hi ha una relació entre la drogoaddicció i el delicte.
Objectius: 1) Obtenir dades sociodemogràfiques en una població detinguda en els jutjats de guàrdia que passen a disposició judicial; 2) Obtenir dades sanitàries referents a infecció per VIH, VHC I VHB; 3) Obtenir dades de consums de cocaïna, haxis, heroïna, benzodiazepines i drogues de síntesis; 4) Conèixer la correlació o concordança clínico-analítica i, 5) Valorar la relació de l'addicció a drogues amb la delictologia.
Subjectes i Mètodes: Estudi realitzat en una població de 151 subjectes consumidors de drogues il·legals detinguts a disposició judicial al Jutjat de guàrdia de la ciutat de Barcelona.
Mètodes: Administració d'un qüestionari amb dades sociodemogràfiques, sanitàries i de consums de tòxics.
Obtenció d'una mostra d'orina que es va analitzar per immunoassaig en l'analitzador AsXym (*Abbot).
Els resultats es van interpretar com positius o negatius segons el punt de tall establert per al mètode.
Resultats: El perfil de la mostra és un home solter, edat mitjana de 31.4 anys, amb estudis primaris i sense professió qualificada.
La droga il·legal més consumida és la cocaïna, 77,5%, seguida dels opiacis 62,9%, del cànnabis 60,3% i benzodiazepines 61.6% (auto-medicades 40,9%).
La prevalença de HIV va ser del 16,7%, VHC 37,9% i VHB 19,1%.
La via intravenosa és utilitzada pel 46% dels cocaïnòmans i pel 53.8% del heroinòmans.
Un 45.5% tenen signes compatibles amb UDVP.
Només un 14.2% presentava signes de deteriorament físic i un 23.1% una clara síndrome d'abstinència.
Existeix un 74.3% de correlació o concordança clínico-analítica.
El delicte més relacionat amb el consum de drogues va ser els delictes contra la propietat.
Conclusions i Discussió: Es detecta un alt consum de cocaïna i disminució de l'heroïna.
El consum de cànnabis i benzodiazepines és elevat.
Els delictes contra la propietat estan associats al consum de drogues il·legals.
Propostes: L'estudi té aplicabilitat en medicina forense.
El screening rutinari d'orina en població detinguda és una mesura d'utilitat.
Permet obtenir dades objectives quan se sol·liciten informes de drogoaddicció als perits.
Els detinguts poden beneficiar-se de circumstàncies modificadores de la responsabilitat criminal en cas de ser consumidors de tòxics, d'acord amb la legislació actual.
Els lletrats i l'autoritat judicial tindran una prova objectiva en les seves actuacions per poder resoldre amb més coneixement els procediments on es troben implicats els consumidors de drogues d'abús.
Recerca en català [PDF, 831 KB]
L'estudi elaborat té per objecte aprofundir en l'anàlisi de la realitat social que envolta el model familiar de la convivència sense matrimoni per tal de conèixer millor la seva realitat en l'àmbit de les relacions de parentiu (a partir de la realització d'entrevistes), així com relacionar aquests aspectes amb la seva regulació legal a Catalunya (analitzant la tramitació parlamentària de la Llei d'unions estables de parella, aprovada pel Parlament de Cataluña, així com la seva aplicació per part dels nostres Jutjats i Tribunals).
El que s'ha pogut constatar en la recerca és que, per una banda, la institucionalització de les unions estables de parella ha deixat de banda una part prou significativa de parelles de fet, a les quals no és d'aplicació una normativa dirigida a resoldre els conflictes derivats de la convivència efectiva en parella.
Malgrat que a les entrevistes s'ha demostrat un clar desconeixement de la regulació legal actual de les unions estables de parella si que es pot destacar que hi ha un interès perquè existeixi una cobertura jurídica en les situacions de convivència afectiva en parella.
A més, la Llei catalana presenta mancances en els efectes regulats, que no tenen una aplicació substancial, ja que no responen a una tècnica jurídica acurada amb la realitat social que té per objectiu regular.
Precisament amb l'aprovació d'altres lleis autonòmiques sobre unions estables de parella ens permetem plantejar una actualització de la Llei catalana en qüestions molt diverses (curatela, mediació familiar, funció pública, etc.)
Es fa palesa a partir de les entrevistes dutes a terme la manca d'informació general sobre els requisits de constitució de les unions estables de parella, així com de la cobertura legal vigent.
Possiblement si la modificació de la Llei d'unions estables de parella fos més àmplia, s'avançaria en la consideració d'aquest model familiar com a opció real de configuració familiar, dins la llibertat personal d'elecció en la forma de convivència.
Recerca en català [PDF, 768 KB]
En aquesta recerca aportem les conclusions de la nostra investigació sobre la figura del perdó de l'ofès i la seva possible virtualitat com a mitjà per alleugerir l'Administració de Justícia.
En primer lloc, analitzem la institució del perdó de l'ofès, en concret, la seva regulació en el nostre Codi penal, els seus antecedents històrics i aportem certes dades de Dret comparat que poden ajudar a l'estudi crític de la institució (1).
En la segona part, estudiem els arguments a favor i en contra del perdó de l'ofès dins el sistema penal i ens pronunciem sobre la seva legitimitat com a mecanisme per rendibilitzar l'Administració de Justícia (2).
En la tercera part, sobre la base de les conclusions anteriors, aportem una reflexió sobre les alternatives al perdó de l'ofès (3).
Per últim, en la darrera part, formulem la nostra proposta final sobre els mecanismes per rendibilitzar els recursos de l'Administració de Justícia (4).
Segons el nostre estudi, el perdó de l'ofès no és un bon mecanisme per alleugerir la feina de l'Administració de Justícia.
En canvi, la reparació i la conciliació si poden operar com a substitutius de la pena en els supòsits de delictes de menor gravetat; en els processos penals per aquests delictes caldria introduir un intent obligatori de conciliació, com el del § 380 StPO alemany i, a més, convindria preveure en el Codi penal la facultat del jutge d'eliminar la responsabilitat penal en determinats supòsits de reparació de l'autor a la víctima del delicte.
Recerca en català [PDF, 439 KB]
dret penal / perdó de l'ofès / Administració de justícia
Es proposa que el legislador català reguli, de manera uniforme, el dret de desistiment al Llibre VI CCCat.
Pot fer-ho, en el seu cas, fent ús o considerant els models de regulació uniforme que s'està proposant en el context de la revisió de l'acquis comunitari.
És aquesta mateixa regulació comunitària la que avala una configuració del dret a desistir com a causa extintiva del contracte, amb eficàcia retroactiva o ex tunc, i, per tant, com a mecanisme que es projecte sobre un contracte perfeccionat, fins i tot consumat.
Ara bé, aquesta configuració no hauria de privar al legislador català de l'oportunitat de considerar altres possibilitats: així, la d'articular la facultat de penediment en fase pre-contractual.
Serien més d'una les tècniques que faciliten la reflexió abans de l'atorgament del contracte, en comptes de permetre-la després.
Convertida en mecanisme post-contractual, haurà d'anar acompanyada de les disposicions que estableixin el règim del contracte mentre no transcorre el termini per a desistir, les conseqüències de l'eventual pèrdua de la cosa entretant no caduqui el dret, les condicions i requisits d'exercici de la facultat i la liquidació de la situació possessòria, en el seu cas.
Els comentaris i suggeriments que es proposen a l'estudi es formulen a propòsit dels preceptes que, relatius al desistiment, s'incorporaren als Treballs preparatoris del Llibre Sisè del Codi civil de Catalunya (document de 23.04.04)
Recerca en català [PDF, 474 KB]
L'estudi de la saliva com a matriu d'anàlisis de drogues d'abús en conductors es fa des dels anys 80.
Els investigadors trobaven dificultats però el major inconvenient va ser l'existència de tècniques analítiques no prou sensibles per a la detecció de les drogues.
A finals de les anys 90 la saliva es va considerar un fluid molt adequat i es van anar publicant treballs que investigaven aquesta temàtica.
No obstant això encara no n 'hi ha molts treballs, especialment al nostre país.
A Catalunya no s'han fet estudis encara que s'ha contribuït en alguns projectes realitats fora de la nostra comunitat.
Estudi d'una mostra de subjectes que són aturats per la Guàrdia Urbana de Barcelona, Girona, Tarragona i policia local de el Prat de Llobregat conduint vehicles a motor.
Obtenció d'una mostra de saliva als subjectes que es consideren que poden trobar-se sota la influència de les drogues.
Anàlisis de les mostres per immunoassaig mitjançant el kit Cozart DDS com a test de camp i confirmació dels resultats per cromatografia de gasos i espectrometria de masses.
Es descriuen en els resultats obtinguts, les freqüències de consum, les principals drogues d'abús trobades i es valoren els símptomes clínics que presentaven els subjectes.
Les drogues d'abús estan presents en conductors de vehicles a motor.
El kit utilitzat per la determinació de drogues a peu de carretera és una bona eina atès que es confirmen els resultats especialment per a la cocaïna i opiacis.
Recerca en català [PDF, 439 KB]
drogues / medicina legal / delinqüència
El règim econòmic matrimonial català i el de l'estat de Nova York presenten un paral·lelisme estructural important ja que tots dos territoris han adoptat el mateix règim econòmic matrimonial, el de separació de béns.
No obstant, la seva implementació i la conseqüent pràctica jurisprudencial difereix significativament.
El dret de família de l'estat de Nova York, se situa en un context de common law, és a dir, en un sistema judicial que evoluciona ràpidament i s'adapta relativament ràpid a les necessitats d'una realitat social que està en constant evolució.
El legislador català, tot i que ha fet esforços a nivell de donar respostes als nous reptes plantejat per la realitat familiar catalana, encara està lluny de fer front a problemes d'aplicació que sovint planteja el règim econòmic matrimonial dels cònjuges catalans.
D'altra banda, la realitat social catalana no és significativament diferent a la realitat nord-americana ateses les noves composicions familiars amb famílies monoparentals, fills de diferents matrimonis i una alta proporció de divorcis per matrimoni.
D'altra banda, l'estructura patrimonial de les famílies, tant les catalanes com les novaiorqueses també presenten una estructura patrimonial similar formada no només per la residència habitual sinó per patrimoni intangible i per inversions que comencen a meritar durant el matrimoni però que vencen una vegada aquest vincle s'ha dissolt.
Ha resultat constructiu, doncs, comparar els règims i extreure lliçons del règim novaiorquès que s'han revelat molt útils per a la nostra pràctica catalana.
Així doncs, l'objectiu d'aquest projecte de recerca ha estat estudiar el règim econòmic matrimonial català i el novaiorquès que ha culminat amb la formulació de propostes normatives i de pràctica jurisprudencial que permetran modernitzar i actualitzar l'aplicació del règim econòmic matrimonial català i d'aquesta manera adaptar-lo a la nova realitat social i econòmica de les famílies catalanes.
Recerca en català [PDF, 390 KB]
règim econòmic matrimonial / pensió compensatòria / matrimoni
La importància de la prevenció de la violència contra les dones ha fet del tot necessari disposar de procediments i tècniques de predicció de la violència, ja que per fer una prevenció adequada cal valorar el risc que succeeixin actes violents.
La SARA és un instrument útil en la predicció de la violència contra la parella sentimental que consta de 20 ítems o factors de risc.
Aquesta investigació tracta sobre l'adaptació de la SARA a la nostra realitat poblacional.
La mostra seleccionada ha estat 102 parelles, les quals han estat usuàries de l'Equip d'Assessorament Tècnic Penal de Barcelona de la Generalitat de Catalunya.
Se'ls ha administrat la SARA i un protocol extens de més de 200 ítems relacionats, tots ells, amb factors de risc estudiats en altres investigacions.
Els resultats obtinguts indiquen que les dones que viuen separades de la seva parella abans de l'índex offense tenen major probabilitat d'informar de fets violents que aquelles que viuen amb la seva parella.
Alhora, els resultats mostren que la violència contra les dones és crònica i repetitiva, ja que un 73,5% de les víctimes afirmava haver estat agredida físicament abans de la denúncia interposada.
Pel que fa a la puntuació final de la SARA, podem concloure que la mitjana dels agressors de la mostra estudiada ha estat de 19,58, i tots els agressors que havien obtingut una puntuació total per sobre d'aquesta mitjana augmentava gairebé 6 vegades la probabilitat de ser reincident en un futur.
Del total d'agressors, un 60% han estat reincidents, i la valoració global obtinguda amb la SARA va ser la variable amb major capacitat predictiva, classificant correctament el 85% dels reincidents i el 72% dels no reincidents.
Recerca en català [PDF, 750 KB]
Recerca en castellà [PDF, 698 KB]
predicció del risc / reincidència / víctimes / agressors / dones maltractades / violència de gènere
En l'àmbit judicial es constata una relació entre drogoaddicció i delicte.
Els addictes a drogues han iniciat amb freqüència algun programa de desintoxicació o han sol·licitat suport mèdic o psicològic.
L'estudi es proposa avaluar l'associació entre la conducta il·legal i l'abús de substàncies tòxiques, així com interpretar l'eficàcia dels tractaments terapèutics en la disminució d'aquesta associació, i les repercussions de les teràpies tant sobre els pacients com sobre el seu entorn.
És un estudi observacional prospectiu d'una mostra de 100 subjectes que tenen relació amb el consum de drogues d'abús, al Jutjat de Guàrdia de Barcelona i en subjectes interns del Centre Penitenciari de Joves de Barcelona.
Els resultats de l'estudi diuen que el sexe masculí hi està representat en un 94%, la mitjana d'edat és de 25,5 anys, amb baix nivell d'estudis i sense professió qualificada.
Gairebé la meitat de la mostra són estrangers i solters.
Els pacients estudiats són politoxicòmans amb un consum majoritari de cocaïna (92%), cannabis (87%), alcohol (71%) i el 54% d'heroïna.
Destaca l'alta freqüència dels UDVP i de la positivitat als tres virus (VIH, VHC, VHB), tot i que es demostra el descens de l'ús de la via parenteral.
El 73% dels subjectes comenten delictes contra la propietat.
El 93% de la mostra han estat en tractament, però en períodes curts (70%).
El 72,7% que estan en PMM consumeixen habitualment cocaïna.
Els pacients tractats amb psicofàrmacs són detinguts menys vegades que la resta de pacients.
Pocs pacients han fet tractaments combinats amb psicoteràpia o lliure de drogues.
Entre la població de detinguts, els tractaments rebuts han resultat beneficiosos pel que fa a autoestima, autoagressivitat, heteroagressivitat, conflictivitat penal i violència en els fets delictius, però aquestes variables quasi no es modifiquen en el cas dels joves.
Els tractaments produeixen un benefici als pacients toxicòmans i disminueixen la conflictivitat penal.
Els tractaments s'han d'iniciar en els primers estadis del consum, així com potenciar l'adhesió i el seguiment.
Els centres penitenciaris de justícia juvenil, les comissaries i els jutjats de guàrdia són els llocs idonis per a l'abordatge del tractament del drogodependent.
Recerca en català [PDF, 508 KB]
drogues / drogoaddicció / administració de justícia / medicina legal / antropologia forense / dret penal / presons / presos / sanitat penitenciària
Les taxes de reincidència dels delinqüents sexuals son, en general més baixes que les de la resta de delinqüents.
No obstant, hi ha una part que tenen una major probabilitat de tornar a delinquir i que tenen unes característiques de risc que els diferencien dels altres.
S'ha dut a terme un estudi retrospectiu amb la totalitat dels delinqüents sexuals que van sortir de les presons de Catalunya entre l'1 de gener de 1998 i el 31 de desembre de 2001.
El període de seguiment promig és de sis anys i nou mesos.
S'han avaluat les taxes de reincidència en delictes sexuals, delictes no sexuals (generals) i en qualsevol tipus de delicte.
Un 5,7 % va tornar a delinquir en delictes sexuals, el 13,2 dels subjectes va reincidir en delictes no sexuals i el 18,8 % va tornar a cometre qualsevol tipus de delicte.
Entre les variables de risc, el nombre de delictes sexuals pels que compleixen condemna abans de sortir en llibertat i el tipus de víctima influeixen en la reincidència sexual, encara que respecte a la segona no es va poder calcular la significació estadística.
També van tenir un pes significatiu l'edat del primer ingrés i la versatilitat delictiva.
Pel que fa a la reincidència general, les variables relacionades amb la carrera delictiva i trets antisocials, a més de les condicions de la condemna, van ser les variables de més influencia.
No s'ha trobat relació entre el tractament i la reincidència.
Posteriorment a l'estudi d'aquestes variables van ser entrevistats vuit dels 11 subjectes que havien reincidit en delictes sexuals.
A partir de l'anàlisi de les entrevistes es va elaborar un sistema de classificació dels principals components del procés del delicte.
De la revisió del procés de cada subjecte apareixen dos perfils diferenciats.
Recerca en català [PDF, 611 KB]
Recerca en castellà [PDF, 596 KB]
delictes sexuals / reincidència / presons / tractament penitenciari / criminologia
Els estils d'afrontament eficaços s'han relacionat amb una menor incidència de problemes psicològics i conductuals en joves infractors.
L'objectiu principal del present estudi consistí a identificar quins estils d'afrontament (centrats en el problema o centrats en les emocions) estaven més directament relacionats amb diferents dificultats psicològiques i si es podria utilitzar un instrument breu, el Brief Resilient Coping Scale (BRCS), com eina de cribratge per identificar els joves que utilitzen un patró ineficaç d'estils d'afrontament.
41 joves que estaven sent atesos per diferents equips de professionals de la seu de Lleida del Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya van ser avaluats de forma individual amb el Traumatic and Stressful Life Events (TaSLE; entrevista per avaluar experiències traumàtiques i estressants), amb el Cuestionario del Afrontamiento del Estrés (CAE) i el BRCS (ambdós per avaluar els estils d'afrontament) i el Strengths and Difficulties Questionnaire (SDQ; autoinforme per avaluar problemes psicològics).
Els resultats indicaven que l'estil d'afrontament centrat en els problemes podria considerar-se adaptatiu, mentre que l'estil d'afrontament centrat en les emocions seria desadaptatiu, per les relacions que van mostrar amb els problemes psicològics.
A més, les puntuacions del BRCS va mostrar la seva validesa per discriminar entre aquells joves que presentaven un patró d'estil d'afrontament més eficaç dels que no.
Així, el BRCS es podria emprar com a eina de cribratge i el CAE com a eina d'avaluació dels estils d'afrontament en joves infractors.
Recerca en català [PDF, 727 KB]
Patrons d'estil d'afrontament eficaç, estil d'afrontament centrat en els problemes, estil d'afrontament centrat en les emocions, esdeveniments vitals traumàtics i estressants, test de cribratge