projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
L'etiquetatge, la presentació i la publicitat dels complements alimentaris ha de complir el Reglament 1169/2011 sobre la informació alimentària proporcionada al consumidor.
A més a més, ha de complir els requisits d'etiquetatge, presentació i publicitat establerts al Reial Decret 1497/2009, de 26 de setembre, relatiu als complements alimentaris.
No ha d'incloure cap afirmació que declari o suggereixi que una dieta equilibrada i variada no aporta les quantitats adequades de nutrients en general.
No ha d'atribuir als complements alimentaris la propietat de prevenir, tractar o curar una malaltia humana, ni ha de fer referència en absolut a aquestes propietats.
Els complements alimentaris són els productes alimentaris la finalitat dels quals és complementar la dieta normal i consisteixen en fonts concentrades de nutrients o d'altres substàncies que tenen un efecte nutricional o fisiològic, en forma simple o combinada, comercialitzats en dosis, és a dir, càpsules, pastilles, dragees, píndoles i altres formes similars, bossetes de pólvores, ampolles de líquid, ampolles amb comptagotes i altres formes semblants de líquids i pólvores que s'han de prendre en petites quantitats unitàries.
No obstant això, en alguns casos, la ingesta excessiva de vitamines i minerals pot ser perjudicial o causar efectes secundaris no desitjats; per tant, és necessari establir els nivells màxims de vitamines i minerals per garantir el seu ús segur en els complements alimentaris.
Els complements alimentaris s'han de prendre a les dosis diàries recomanades en l'etiquetatge del producte, que no han de ser excedides.
Els complements alimentaris no poden substituir una dieta equilibrada.
Una dieta variada i rica en fruites i verdures pot aportar tots els nutrients (vitamines i minerals) que necessites.
Sempre han de ser comercialitzats amb la denominació de complement alimentari.
L'etiquetatge, la presentació i la publicitat dels complements alimentaris no han d'incloure cap afirmació que declari o suggereixi que una dieta equilibrada i variada no aporta les quantitats adequades de nutrients en general, ni atribuir als complements alimentaris la propietat de prevenir, tractar o curar una malaltia humana, ni es referirà en absolut a aquestes propietats.
Hi ha una àmplia gamma de nutrients i altres substàncies que es poden afegir als complements alimentaris.
La normativa europea harmonitzada regula l'addició de vitamines, minerals i nous aliments.
La normativa espanyola regula també altres substàncies com ara àcids grassos, aminoàcids, dipèptids i pèptids, coenzims, flavonoides i carotenoides, nucleòtids, polisacàrids i oligosacàrids.
La llista de les vitamines i minerals autoritzats està actualitzada pel Reglament (CE) 1170/2009 de la Comissió, de 30 de novembre de 2009, per la qual es modifiquen la Directiva 2002/46 / CE del Parlament Europeu i del Consell i el Reglament (CE) no 1925/2006 del Parlament Europeu i del Consell pel que fa a les llistes de vitamines i minerals i les seves formes que es poden afegir als aliments, inclosos els complements alimentosos.
Algunes de les altres substàncies s'han avaluat i autoritzat en el marc del Reglament (UE) 2015/2283 del Parlament Europeu i del Consell, de 25 de novembre de 2015, relatiu als nous aliments, pel qual es modifica el Reglament (UE) n ° 1169/2011 del Parlament Europeu i del Consell i es deroguen el Reglament (CE) n ° 258/97 del Parlament Europeu i del Consell i el Reglament (CE) n ° 1852/2001 de la Comissió.
En aplicació del principi de reconeixement mutu, qualsevol complement alimentari que es comercialitzi legalment en un altre estat membre de la Unió Europea es pot comercialitzar a Espanya, encara que els seus ingredients no estiguin regulats a l'Estat, tret que estigui fonamentada i es justifiqui expressament la suspensió o limitació de la comercialització a l'Estat espanyol, segons estableixen la Directiva 2002/46/CE, relativa a complements alimentaris, articles 11 i 12, i el Reglament (CE) 764/2008, referent a normes tècniques aplicables a productes comercialitzats legalment en un altre estat membre.
La Comissió Europea, per iniciativa pròpia o a petició d'un estat membre, pot iniciar un procediment, en virtut de l'article 8 del Reglament (CE) núm. 1925/2006, per prohibir, restringir o posar sota control comunitari una substància diferent de les vitamines o minerals o un ingredient que conté una substància que s'afegeix als aliments o s'utilitza en la fabricació d'aliments.
Això podria succeir quan l'ús d'aquestes substàncies en els aliments pot donar lloc a una ingesta de quantitats molt més grans que es pugui esperar raonablement que s'ingereixi en condicions normals de consum d'una dieta equilibrada i variada i/o comporti un risc potencial per als consumidors.
Les condicions per a la utilització del procediment es poden trobar en el Reglament d'execució (UE) núm. 307/2012, pel qual s'estableixen les disposicions d'aplicació de l'article 8 del Reglament (CE) núm. 1925/2006.
La Comissió estableix a l'annex III del Reglament (CE) 1925/2006 la llista actualitzada de substàncies diferents de les vitamines o minerals la utilització de les quals en els aliments està prohibida, restringida o subjecta a control comunitari.
L'annex III es divideix en tres parts:
Lactants Els nens menors de 12 mesos
Nens de curta edat o nens petits Els nens d'edats compreses entre 1 i 3 anys
Aliments elaborats a base de cereals
Aliments destinats a satisfer els requisits particulars dels lactants sans durant el deslletament i dels nens de curta edat sans com a complement a la seva dieta o per la seva progressiva adaptació a una alimentació corrent, i que pertanyen a una de les categories següents:
- Cereals simples reconstituïts o que han de reconstituir amb llet o un altre líquid alimentari adequat,
- Cereals amb addició d'un altre aliment ric en proteïnes reconstituïts o que han de reconstituir amb aigua o un altre líquid que no contingui proteïnes,
- Pastes que han de coure en aigua bullint o en altres líquids apropiats abans del seu consum,
- Bescuits i galetes que poden consumir-se directament o, un cop polvoritzats, amb addició d'aigua, llet o un altre líquid adequat;
Aliments destinats a satisfer les necessitats particulars dels lactants sans durant el deslletament i dels nens petits sans com a complement a la seva dieta o per a la seva progressiva adaptació a una alimentació corrent. per exemple els purés de verdures, fruites i carn o peix.
Amb excepció de: els aliments elaborats a base de cereals i les begudes a base de llet i els productes similars destinats a nens petits; per exemple els purés de verdures, fruites i carn o peix.
Els materials en contacte amb els aliments són aquells materials i objectes destinats a entrar en contacte directament o indirectament amb productes alimentaris, com ara el vidre, el paper, la fusta, els metalls, els plàstics, les tintes d'impremta, amb els quals es fabriquen els envasos, els embalatges, els estris de cuina, els contenidors, les màquines que processen els aliments, etc.
Aquests materials han de ser prou inerts com perquè els seus components no tinguin un efecte negatiu en la salut dels consumidors ni influeixin en la qualitat dels aliments tal que:
L'avaluació dels materials destinats al contacte amb els aliments la realitza l' Autoritat Europea de Seguretat Alimentària (EFSA).
Tot operador que ho desitgi pot presentar per a la seva avaluació una substància destinada a la fabricació d'aquests.
Els expedients s'han de remetre mitjançant els punts nacionals de contacte que, a l'estat Espanyol, és l'Agència Espanyola de Consum, Seguretat Alimentària i Nutrició (AECOSAN).
Els dossiers amb la informació s'elaboraran d'acord amb el que disposen les guies publicades per l'EFSA i la Comissió Europea i s'enviarà a l'AECOSAN.
Els additius compleixen diverses funcions útils en els aliments, algunes són imprescindibles, ja que els aliments estan sotmesos a condicions ambientals que poden modificar la seva composició original, com els canvis de temperatura, l'oxidació o l'exposició a microorganismes.
Un additiu alimentari és qualsevol substància que normalment no es consumeix com a aliment en si, ni s'utilitza com a ingredient característic en l'alimentació, independentment que tingui o no valor nutritiu i que la seva addició intencionada als productes alimentosos, amb un propòsit tecnològic en la fase de la seva fabricació, transformació, preparació, tractament, envàs, transport o emmagatzematge tingui, o pot esperar-se raonablement que tingui, directament o indirectament, com a resultat que el mateix additiu o els seus subproductes es converteixin en un component d'aquests aliments.
Els additius alimentaris han de complir una o diverses de les finalitats següents:
Només es poden utilitzar els additius autoritzats, per a aliments concrets en unes condicions concretes tal i com s'estableix a la legislació de la UE.
Els additius es nomenen mitjançant un codi compost per la lletra E seguida de tres xifres.
Exemple: Àcid acètic (E260) i carbó vegetal (E153).
Els additius s'utilitzen amb 27 finalitats tecnològiques o classes funcionals diferents:
Els additius que duen els productes alimentaris s'han d'etiquetar segons les normes que estableix el Reglament (UE) núm. 1169/2011.
Els additius alimentaris són ingredients alimentaris i, com a tals, han de figurar en la llista d'ingredients.
Els additius s'han de designar mitjançant el nom de la seva classe funcional, seguida de la seva denominació específica o del número CE.
Per exemple, «colorant (curcumina)» o «colorant (E 100)».
Aquest número E es pot utilitzar per simplificar l'etiquetatge de substàncies que, de vegades, tenen denominacions químiques complicades.
Els additius han de figurar en la llista d'ingredients dels aliments indicant la funció que exerceixen en el mateix.
Poden estar llistats pel seu nom o pel denominat nombre E, que és el codi amb el qual s'autoritzen a la Unió Europea.
Per exemple, quan s'utilitza àcid acètic com a antioxidant, en l'etiquetatge es podrà trobar: "antioxidant (àcid acètic)" o "antioxidant (E 260)".
Des de fa anys, circula de mà en mà un full amb diverses versions quant al seu origen, en el que s'atribueixen diversos graus de perillositat a diferents additius alimentaris autoritzats per a la seva utilització en els aliments i que pot originar confusió i desconfiança als consumidors.
Aquest full és fals, tant pel que fa a la seva procedència com al seu contingut.
Aquesta llista, desmentida oficialment per diverses autoritats dels estats membres i per les institucions comunitàries europees, ha estat també desautoritzada per l'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària, atès que continua la seva divulgació entre la població.
El projecte Remenja'mmm, impulsat per les entitats Nutrició Sense Fronteres, Rezero i Banc de Recursos, així com el grup GSR, té l'objectiu de sensibilitzar, tant als consumidors com a la indústria de restauració i hostaleria, en la prevenció del malbaratament alimentari tot oferint propostes i accions alternatives per a la seva reducció.
La campanya es va llançar fa un any i va començar oferint una solució pràctica (un envàs especialment dissenyat i atractiu) per recuperar l'excedent que es genera per part dels comensals a les taules dels restaurants.
S'ha creat una imatge i un missatge per a la campanya, que compta amb la connivència dels restauradors, per comunicar la campanya en un to divertit, proper, atractiu i emocional.
L'adhesió a la campanya és totalment gratuïta, només requereix del compromís per part dels restaurants i hotels de compartir i fer partícips als seus comensals tot oferint els materials facilitat per implementar la campanya.
L'enviament dels materials compta amb la col·laboració logística de Totalwinepack.
Des de l'any 2010, l'Hospital Germans Trias i Pujol i Catering Arcasa intentem contribuir a la prevenció del malbaratament alimentari amb el Projecte de Prevenció Integral del Malbaratament alimentari.
Un projecte que, després de 7 anys, recull l'estratègia de les 3R de prevenció de residus:
FASE 1_ Reducció: optimització de la producció en origen.
Més d'una tona de prevenció de residus / any (de manera sostinguda des del 2014).
En aquesta fase, identifiquem 4 causes principals i apliquem mesures correctores per a cada una de les causes.
Hem reduït les dietes servides no consumides del 10% (any 2010) al 0,67% (any 2016).
Vam se distingits amb el Premi Europeu Prevenció de Residus el 2015.
FASE 2_ Reutilització: donació d'excedents alimentaris cuinats d'alt valor nutricional.
Donació de 45 kg / setmana a una entitat social de la nostra ciutat que dóna servei a 700 famílies.
Hem treballat en aquesta fase des de finals del 2015 i, fruit d'aquest treball en equip, hem elaborat una guia de bones pràctiques per a la donació d'excedents alimentaris.
Aquesta guia ha estat supervisada per l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària i per l'Agència de Salut Pública de Catalunya.
També, hem signat un conveni de col·laboració entre tots els participants en el projecte que pot servir de model a altres hospitals, ja que tant en la fase 1 com en la fase 2 som l'hospital pioner en quantificar el malbaratament produït i en realitzar la donació d'excedents alimentaris cuinats.
FASE 3_ Reciclatge: segregació en origen del residu orgànic produït a la cuina i a les cafeteries.
La clau de l'èxit del projecte és la col·laboració entre les parts implicades
La "Nevera Solidària" és una iniciativa per combatre el malbaratament alimentari impulsada per la Fundació Banc de Recursos, Rezero i Nutrició Sense Fronteres, que compta amb l'assessorament de tècnics de l'Agència de Salut Pública de Catalunya.
La Nevera Solidària forma part de la Xarxa de Neveres Solidàries que va començar a Galdakao (País Basc) el 2015 i que, funcionen per tot l'estat espanyol.
La idea és senzilla; tothom que tingui aliments frescos o cuinats que no pugui consumir pot dur-los a la nevera per tal que algú altre els pugui aprofitar.
I qualsevol persona que vulgui aprofitar-los pot endur-se'ls per consumir.
Així es fomenta la consciència contra el malbaratament i alhora la solidaritat entre els veïns i veïnes.
Els voluntaris de la Nevera Solidària reben una petita formació de tècnics de l'Agència de Salut Pública i són els encarregats de vetllar pel bon funcionament de la nevera, realitzant les tasques de neteja i revisant la caducitat dels aliments que s'hi dipositen.
Aquest projecte ja disposa de 20 neveres ubicades a l'Estat Espanyol.
A Catalunya hi ha 6 neveres solidàries:
En el marc de les comunitats de pràctica ( CoP ) de l'Agència de Salut Pública de Catalunya, durant l'exercici 2016-2017 un grup de treball va estudiar el projecte Nevera Solidària i va elaborar un document que servís de guia per a aquesta iniciativa.
Moderat per Juan Marcos Miquel i amb la col·laboració de l'Agència de Seguretat Alimentària (ACSA), el text explica la iniciativa des dels tres vessants implicats: la gestió del projecte, els dipositaris dels aliments i els receptors dels aliments.
També recull les pautes bàsiques de vigilància de l'aparell (control de temperatures del frigorífic i del congelador i estat de neteja) i de vigilància dels aliments.
El document també inclou un compromís d'adhesió i un model de registre d'incidències, temperatura i estat de neteja.
A partir d'aquest document, i per donar a conèixer la proposta a tots els públics, s'ha elaborat una narrativa digital de presentació i una infografia que resumeix les recomanacions sanitàries del document de treball de la CoP.
Si deposites o agafes aliments de la nevera solidària segueix les recomanacions en seguretat alimentària que hem elaborat a l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària (ACSA).
Gestió del coneixement 2016-2017.
Catalunya inaugura la seva primera nevera solidària contra el malbaratament alimentari.
Els nens i joves són uns agents de salut molt importants envers les famílies en particular i la societat en general.
Són persones preocupades per l'ecologia, la contaminació, el consum i altres factors que afecten a la salut del planeta i que afectarà molt més si no es comença a lluitar contra els factors que alteren aquest planeta.
Han de conèixer el concepte de malbaratament alimentari i de reaprofitament segur dels aliments, altres conceptes relacionats com són: ajust de les racions dels àpats, caducitat, data de consum preferent, conservació, etiquetatge, i contaminació dels aliments, així com d'altres qüestions de seguretat alimentària.
Hi ha uns missatges que hem de transmetre i que considerem que NO podem deixar de dir:
L'Agència Catalana de Seguretat Alimentària (ACSA), en col·laboració amb altres persones del Departament de Salut, ha editat un dossier educatiu per a professors i dinamitzadors sobre un taller teatralitzat sobre malbaratament alimentari a les escoles: Com arribar a ser AGent AntiMalbaratament alimentari (AGAM) amb els objectius:
Dossier educatiu per a professors i dinamitzadors
Les entitats socials que intervenen en la donació dels aliments han de complir requisits de seguretat i d'higiene dels aliments.
Tots aquests requisits els podeu trobar en el document: Requisits de seguretat alimentària en la donació d'aliments, que ha coordinat l'Agència Catalana de Seguretat Alimentària.
A continuació trobareu enllaços d'interès a organitzacions que treballen contra el malbaratament alimentari.
Reaprofitem els aliments amb seguretat!
Des de fa anys, circula de mà en mà un full amb diverses versions quant al seu origen, en el que s'atribueixen diversos graus de perillositat a diferents additius alimentaris autoritzats per a la seva utilització en els aliments i que pot originar confusió i desconfiança als consumidors.
Aquest full és fals, tant pel que fa a la seva procedència com al seu contingut.
Encara que es presenten com avalades per professionals i entitats tant espanyols com europeus, l'anàlisi del contingut de les mateixes posa de manifest que la seva elaboració ha estat realitzada per persones que no tenen de tot coneixement sobre el tema i que poden estar motivats per altres interessos diferents al sanitari.
Aquestes llistes han hagut d'estar desmentides oficialment per diverses autoritats dels estats membres i per les institucions comunitàries europees, així com també desautoritzades per l'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària i Nutrició, atès que continua la seva divulgació entre la població.
Els additius alimentaris autoritzats, que han estat sotmesos prèviament a una avaluació que garanteix la seva seguretat, s'inclouen en les llistes positives d'additius alimentaris autoritzats a la Comunitat, en què s'especifica, segons el cas, les dosis i/o les condicions d'utilització i els aliments en què es pot afegir cada additiu alimentari autoritzat.
Annex I: funcions tecnològiques dels additius alimentaris.
Annex II: llista de la Unió d'additius alimentaris autoritzats per al seu ús en additius i condicions d'ús d'aliments.
Annex III: llista de la Unió d'additius alimentaris autoritzats per al seu ús en additius, els enzims i els aromes alimentaris i les seves condicions d'ús.
Annex IV: aliments tradicionals en els quals determinats Estats membres poden seguir prohibint l'ús de determinades categories d'additius alimentaris.
Annex V: Additius informació d'etiquetatge per a certs colorants alimentaris.
Permet cercar per additiu, aliment o categoria d'aliment.
L'EFSA reforça l'avaluació de riscos d'aquestes plantes
La norma preveu el marc aplicable per adoptar les mesures per evitar la contaminació transfronterera derivada del cultiu d'OMG als estats membres veïns en els quals estigui prohibit el cultiu d'aquests OMG.
Les transformacions autoritzades són la soja modificada genèticament FG72, la soja modificada genèticament MON 87708 × MON 89788 i la soja modificada genèticament MON 87705 × MON 89788.
Per prevenir toxiinfeccions alimentàries és important respectar unes normes d'higiene durant la preparació i la conservació dels menjars, que ajuden a garantir que els aliments siguin segurs.
Les toxiinfeccions són malalties que es manifesten sobretot amb símptomes digestius, com els vòmits i les diarrees, i que es produeixen quan una persona consumeix un aliment contaminat per microorganismes, com la salmonel·la.
Està perfectament establerta la relació entre determinades pràctiques incorrectes i aquestes malalties.
Respectar les quatre normes bàsiques d'higiene ajuden a prevenir les toxiinfeccions alimentàries:
Al terra, als animals i a les persones poden haver-hi alguns microorganismes perillosos causants de malalties de transmissió alimentària.
A través de les mans, els draps i altres estris de cuina podem escampar aquests microorganismes i contaminar els aliments.
Els aliments crus poden contenir microorganismes susceptibles de contaminar els aliments cuinats o els que es consumeixen crus que ja estiguin nets.
La cocció elimina els microorganismes perillosos dels aliments.
Si no s'arriba a la temperatura adequada els microorganismes sobreviuen.
El reescalfament a temperatura suficient mata els microorganismes que puguin haver-s'hi desenvolupat durant la conservació de l'aliment.
Alguns microorganismes es multipliquen molt ràpidament si el menjar es conserva a temperatura ambient.
Per sota dels 5°C i per sobre dels 65°C el creixement dels microorganismes es retarda o s'atura.
De l'avaluació a la gestió del risc
X Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària.
El 5 de desembre de 2018 l'ACSA, en col·laboració amb l' Associació Catalana de Ciències de l'Alimentació (ACCA), va organitzar el X Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària: De l'avaluació a la gestió del risc amb més de 180 assistents.
Riscos emergents en els productes � del mar
IX Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària.
El 5 de juliol de 2017 l'ACSA en col·laboració amb l'Acadèmia de Ciències de l'Alimentació de l'Institut d'Estudis Catalans (IEC), va organitzar el IX Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària: Riscos emergents en els productes del mar amb més de 90 assistents.
En la trobada s'han tractat noves dades sobre perill ja coneguts, com els virus entèrics presents en alguns productes de la pesca o la ingesta dietètica de possibles contaminants pel consum de peix.
També s'han avaluat els riscos emergents derivats de noves biotoxines marines en les nostres latituds marítimes, com el cas de la ciguatera.
Així mateix també s'han avaluat altres riscos derivats de la tecnologia, com la presència a l'ambient marítim de nanopartícules que es fan servir en diferents productes de cosmètica i que poden contaminar la cadena tròfica, i els riscos de resistència a antibiòtics, derivats de la utilització inadequada d'antibiòtics en la producció piscícola.
Resistències microbianes, abordatge comú de la situació a Catalunya VIII Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària.
De l'avaluació a la comunicació
VII Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentaria.
Eines Per a l'avaluació i la gestió del risc
VI Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentaria.
Seguretat i sostenibilitat dels materials en contacte amb aliments
V Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària.
L'avaluació científica de les declaracions saludables
IV Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària.
Coordinació i cooperació científica
III Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària.
II Workshop d'avaluació del risc a la cadena alimentària.
I Workshop en modelització probabilística de l'avaluació del risc a la cadena alimentària
Avaluació del Risc a la Cadena Alimentària
L'any 2000, el Departament de Salut va endegar el primer estudi de dieta total a Catalunya per estimar la ingesta de diversos contaminants químics per la població catalana i avaluar-ne el risc potencial per a la salut.
En l'avaluació dels resultats, es va detectar que peix i marisc són el grup d'aliments que contribueix de manera més significativa a la ingesta dietètica de contaminants.
Atesa la gran varietat de peix i marisc consumits per la població, es va considerar important caracteritzar amb més precisió la ingesta de contaminants derivada d'aquest consum.
Els estudis d'exposició són estudis específics d'aquest grup d'aliments, en els quals s'avalua la ingesta de contaminants químics analitzant les catorze espècies de peix i marisc més consumides per la població.