ACM: 70-67 Projecte del baiard del Misteri de la Mare de Déu de l'Esperança de Marc Zaragoza i March (1949)
L'oració de l'hort (Autor Santi Flores, 2019)
Les primeres referències documentals que tenim a la Setmana Santa mataronina són de mitjan segle XVII.
L'any 1648 trobem anotada en els registres de la parròquia de Santa Maria una processó de Diumenge de Resurrecció, coneguda com la de l'Encontre, on hi havia una imatge de la Mare de Déu, vestida de dol, que es trobava amb un àngel que li anunciava la Resurrecció de Jesucrist.
La referència següent és de l'any 1650, aquest cop de la processó que Divendres Sant organitzava la Confraria de la Soledat, que aplegava els nobles mataronins.
Poc temps després, l'any 1658, l'Orde Tercer de Sant Francesc, vinculat al convent de frares caputxins que hi havia a Mataró, organitzà un viacrucis (el primer del qual tenim constància) el Dimarts Sant.
A partir d'aquests tres elements s'aniria bastint una Setmana Santa que perduraria, sense grans canvis, fins a mitjan segle xix.
Durant la segona meitat del segle XVII, la resta de confraries i gremis existents a Mataró encarregaren misteris com els de l'Assotament, el de l' Ecce Homo, el de la Verònica o el del Davallament de la Creu, per tal de participar o bé en la processó de Dijous Sant, o bé en la de Divendres Sant.
A començaments del segle XVIII es van incorporar dos elements més a les processons de Setmana Santa.
A la processó de Dijous Sant s'hi va sumar la Venerable Congregació de la Mare de Déu dels Dolors, fundada l'any 1693, i que seguia el model establert pel frare servita fra Epifani Cedó per a la processó de Barcelona.
A causa de la importància que tenia la Venerable Congregació i del nombre de participants que duia en el seu tram de processó (vora les cent persones), ben aviat la processó de Dijous Sant passà a ser coneguda com la processó dels Dolors.
L'altre element que va incorporar-se a les processons de Setmana Santa a començaments del segle XVIII van ser els Armats, que trobem documentats per primer cop l'any 1705, un grup format per un centurió i dotze soldats, que recordaven la guàrdia que Ponç Pilat va situar davant el sepulcre de Jesucrist.
Fins a començaments del segle xx, els Armats van estar vinculats a la Confraria del Santíssim Sagrament, també coneguda com la Minerva, que era l'encarregada d'adquirir els equipaments.
Arribats al segle XIX, la Setmana Santa mataronina experimentaria tot un seguit de canvis.
L'any 1817, tres antics confrares de la Confraria de la Puríssima Sang de Jesucrist (confraria fundada l'any 1605) van sol·licitar els permisos adients per tal de poder reorganitzar la confraria.
Un cop obtinguts aquests permisos, la confraria esdevindria la més important que participava en la processó del Divendres Sant, motiu pel qual, amb el pas del temps, aquesta processó acabà sent coneguda com la de la Sang.
Ja hem explicat anteriorment com aquest mateix fet –que una confraria monopolitzés tota una processó– havia passat amb la Venerable Congregació de Dijous Sant.
Doncs bé, aquest serà el tret significatiu de la Setmana Santa mataronina al llarg del segle XIX: dues entitats, la Venerable Congregació de la Mare de Déu dels Dolors i la Confraria de la Puríssima Sang, acabarien sent les encarregades d'organitzar les processons de Dijous i Divendres Sant.
Un altre dels canvis que es van viure durant el segle xix va ser referent al viacrucis del Dimarts Sant.
Es tractava d'un viacrucis amb molta concurrència de devots, però que va quedar marcat per l'expulsió dels frares caputxins arran de la desamortització de Mendizábal, l'any 1835.
A partir d'aquell any, si bé s'anà mantenint, el viacrucis va entrar en decadència, fins que l'any 1868, amb la Revolució Gloriosa, va quedar suspès.
No seria fins a l'any 1884 quan mossèn Bonaventura Castellà, ecònom de la parròquia de Santa Maria, decidí tornar a organitzar-ne un, motiu pel qual reorganitzà el Tercer Orde de Sant Francesc i creà un nou cos de portants del Sant Crist.
Un cop fet això, establí el viacrucis el matí de Divendres Sant, anant des de la parròquia de Santa Maria fins al cementiri dels Caputxins.
A l'Hospital de Sant Jaume s'interpretava el salm del Miserere compost per mossèn Manuel Blanch, mestre de capella de Santa Maria i autor de la Missa de glòria en honor a les santes Juliana i Semproniana, patrones de Mataró.
Era una funció que servia per donar assistència espiritual als malalts de l'Hospital, atès que es feia una exposició del Santíssim i un sermó, abans del cant del Miserere.
Ràpidament les confraries de la Puríssima Sang, de la Venerable Congregació (a la parròquia de Santa Maria) i del Sant Crist de l'Agonia (a la parròquia de Sant Josep) començaren a organitzar-se.
Els primers anys quaranta van ser de frenètica activitat, ja que en la majoria dels casos es van haver d'adquirir noves imatges.
És el cas de la Confraria de la Soledat, que encarregà a un jove Jordi Arenas una imatge de la Mare de Déu.
Des de Sant Josep estant, la Confraria del Sant Crist de l'Agonia donà impuls a la fundació de les confraries del Sant Sepulcre, de la Mare de Déu de l'Esperança, la del Natzarè (vinculada al Cercle Catòlic) i la de l'Oració del Senyor a l'Hort.
Aquest boom fundacional va portar que es reorganitzés la Pontifícia i Reial Confraria del Natzarè a l'Escola de Santa Anna, encarregant una imatge a l'escultor mataroní Jordi Puiggalí.
Un grup d'antics alumnes del Col·legi Sagrat Cor (al carrer de Sant Josep) va encarregar a Lluís Sabadell que fes un misteri que representés la Coronació d'Espines, fent la decoració de les imatges els germans Marcos i José Zaragoza.
Finalment, els Antics Alumnes del col·legi dels Salesians també van adquirir un misteri, en aquest cas, el de la Verònica, encarregat a l'escultor Josep Mestres.
No obstant l'empenta inicial, a poc a poc s'anà perdent força.
L'any 1969 seria l'últim any en què se sortiria en processó.
L'any 1970, amb la pluja caient, s'acordà suspendre la processó de Divendres Sant.
El 1971 ja no hi hagué ànims per tornar a sortir.
Malgrat que no hi havia processons a Mataró, a la veïna Sant Andreu de Llavaneres se'n continuaren fent.
Un grup de portants del Sant Crist es van sumar a la processó que s'organitzava a Sant Andreu.
L'any 1981, i gràcies a mossèn Jaume González-Agàpito (rector de la parròquia de Sant Andreu), es van convidar els Armats a participar en aquesta processó.
Poc temps després s'hi va afegir la imatge del Natzarè, propietat del Cercle Catòlic mataroní, aconseguint d'aquesta manera fer una reproducció de la processó de Mataró a Llavaneres.
Però la il·lusió era tornar a Mataró.
Per aquest motiu, l'any 1984 un grup de persones es van coordinar per tal de poder organitzar una processó el Divendres Sant.
Els esforços d'aquestes persones van cristal·litzar l'any 1986, quan sortí en processó el misteri de l'Oració del Senyor a l'Hort i una imatge del Sant Crist.
Un any més tard, i en vista de l'enorme èxit que van tenir, es va constituir formalment la Comissió de Setmana Santa de Mataró, òrgan que actualment agrupa un total d'onze entitats: Armats de Mataró, Confraria de l'Oració del Senyor a l'Hort, Confraria de la Coronació d'Espines, Germandat de Jesús Captiu i Nostra Senyora dels Dolors, Confraria Salesiana de la Verònica, Hermandad de Nuestro Padre Jesús Nazareno y Nuestra Señora de la Esperanza, Confraria del Sant Crist de l'Agonia, Cos de Portants del Sant Crist de la Bona Mort, Confraria del Sant Sepulcre, Germandat de Nostra Senyora de la Soledat i Venerable Congregació dels Dolors.
Recull històric des del segle XVII fins avui
Vídeos del canal de Youtube de la Comissió Setmana Santa Mataró