La mobilitat social té una dimensió intergeneracional derivada de comparar l'estatus de les persones amb el dels seus pares en matèria d'ingressos, ocupació, salut o educació.
L'OCDE estima que, a Espanya, els descendents d'una família amb baixos ingressos trigaria quatre generacions a assolir l'ingrés mitjà.
S'ha calculat que el 28% de fills amb pares amb baixos ingressos acaben tenint també baixos ingressos i tan sols el 19% arriba al grup d'ingressos més alts.
Els resultats educatius mostren que el 69% dels nens de pares amb un alt nivell educatiu completen els seus estudis terciaris a Espanya, en canvi, només un 22% dels nens de pares amb un nivell educatiu baix els assoleixen.
La manca de mobilitat ascendent implica la pèrdua de talent, erosionant el creixement econòmic i reduint el benestar i la cohesió social.
Algunes de les prioritats per fomentar la mobilitat social que proposa l'OCDE són millorar les eines de perfilat dels serveis públics d'ocupació regionals i la coordinació amb els serveis socials; millorar la capacitat entre els joves promovent eines com, per exemple, el sistema de formació professional o programes per adults; treballar per reduir l'abandonament escolar primerenc i progressar en l'accés dels pares a treballs de bona qualitat per disminuir el nivell de pobresa infantil.
Aquest mes de juny Pimec ha publicat l'informe Contribució de la logística a l'economia, que actualitza i dona continuïtat a la sèrie iniciada el 2006.
La sectorial, a partir de dades d'Idescat, ha calculat que la contribució coneguda del sector logístic a l'economia catalana és del 12,3% del PIB.
Aquest percentatge s'explica per la contribució del VAB dels sectors d'activitats logístiques (4,2%) i pels consums intermedis, és a dir el que consumeixen aquestes activitats d'altres sectors (8,1%).
Els sectors amb més pes dels consums intermedis de les activitats logístiques són els serveis d'emmagatzematge i serveis auxiliars de transport, els serveis de transport de mercaderies per carretera i per canonada i el coc i productes de refinació del petroli.
En relació amb l'evolució temporal entre 2006 i 2015, el VAB a preus corrents creix un 12,1%; per la seva banda, els consums intermedis creixen un 45,4%.
Finalment, Pimec destaca que hi ha activitats la contribució de les quals no és possible quantificar dins el sector logístic, ja que corresponen a operacions logístiques internes que realitzen amb els seus propis mitjans, per aquesta raó parla de contribució "coneguda".
En els annexos, l'informe també detalla aquelles activitats que habitualment no s'associen a la logística però que hi estan estretament relacionades.
Eurostat ha publicat l'informe anual A descomposition of the unadjusted gender pay gap using Structure of Earnings Survey data, que pretén estimular el debat en el sistema estadístic de la Unió europea sobre com proporcionar estadístiques oficials per interpretar millor els indicadors de la bretxa salarial de gènere (GPG, per les seves inicials en anglès).
Els resultats de l'informe mostren que per identificar millor les causes de la bretxa salarial de gènere cal descompondre l'indicador GPG no ajustat.
Per separar els diferents factors de la bretxa, Eurostat ha desenvolupat una metodologia utilitzant microdades de l'Enquesta d'estructura salarial.
Aquestes microdades cobreixen dues grans àrees: d'una banda, els ingressos i, de l'altra, les característiques observades dels treballadors individuals.
Les característiques observades inclouen: les característiques personals, com són l'edat, l'educació i el treball; el tipus de treball realitzat i el tipus d'empreses per a les quals treballen.
Eurostat considera que els usuaris de les dades de bretxa de gènere salarial s'haurien de centrar en la part descomposta de l'indicador, ja que permet capturar els efectes de la segregació entre homes i dones en el mercat laboral.
El 2017 es comptabilitzaven més de 38 milions de joves entre 18 i 24 anys vivint a la Unió Europea, el 40,4% dels quals estudiava, el 27,4% estava ocupat i un 17,8% estudiava i treballava simultàniament.
Això vol dir que el 14,3% restant no estava ocupat, ni estudiava ni es formava (NEET, per les seves inicials en anglès).
Des de 2012, la proporció de joves NEET ha anat disminuint del 17,2% fins al 14,3%.
El 2017, el major percentatge de joves NEET es va registrar a Itàlia, on un de cada quatre joves es trobava en aquesta situació (25,7%); seguida de Xipre (22,7%), Grècia (21,4%) i Croàcia (20,2%).
Per contra, el percentatge més baix va ser el dels Països Baixos (5,3%), per davant d'Eslovènia (8%), Àustria (8,1%), Luxemburg i Suècia (8,2% ambdues), República Txeca (8,3%), Malta (8,5%%), Alemanya (8,6%) i Dinamarca (9,2%).
A Espanya la taxa se situà en el 17,1%.
En el conjunt de la Unió Europea, aquests prop de 5,5 milions de joves d'aquesta franja d'edat (14,3%) que no estaven ni treballant, ni estudiant ni formant-se equival a la població total d'Eslovàquia o Finlàndia, afirma Eurostat.
L'economia catalana perd lideratge i mostra menys dinamisme que altres comunitats com Madrid, País Basc o Illes Balears, segons el darrer Informe de conjuntura econòmica de Foment del Treball.
La patronal catalana preveu un creixement per a l'economia catalana del 2,5% per al 2018 i del 2,3% per al 2019, per sota de la mitjana del conjunt d'Espanya (+2,9% i +2,5%, respectivament) o de Madrid (+3,4% i +2,7%, respectivament).
La caiguda del consum i de l'activitat turística i la desacceleració del creixement de l'activitat industrial en serien les causes.
Pel que fa al creixement interanual de l'ocupació, ha estat més intens a Catalunya (+3,3%) que a Espanya (+2,4%), tendència que es manté des de 2016.
Respecte de les vendes exteriors catalanes, van pujar un 3,3%, per sobre de la mitjana espanyola (+1,8%).
Per la seva banda, les importacions catalanes també van créixer més que les d'Espanya (+3,3% i +1,8%, respectivament).
En l'apartat d'anàlisi especial, Foment destaca, entre d'altres, la conveniència d'agilitar l'administració de justícia i reduir la pressió fiscal en benefici de l'activitat econòmica.
De gener a maig es van crear 45.187 noves empreses a l'estat espanyol, 0,39% més que el mateix període de 2017.
Madrid és la comunitat autònoma que més empreses suma (926 més; +10,2%) i Catalunya la que més disminueix (900 menys; -9,7%), segons l'estudi Demografia empresarial publicat per Informa D&B. En els primers cinc mesos de l'any, Madrid va concentrar el major nombre d'altes (10.008; el 22,15% del total), seguida de Catalunya (8.356; 18,49%) i Andalusia (7.614; 16,85%).
En el mateix període, 2.087 empreses que van entrar en concurs ocupaven 12.287 persones i les que es van dissoldre, 6.071.
Pel que fa al capital invertit, els descensos més importants es van produir a Canàries, Múrcia i Madrid; en canvi, Castella-La Manxa, Cantàbria i Balears són les comunitats que més van augmentar la inversió.
Els sectors d'activitat que lideren la creació d'empreses en el que portem d'any són la construcció i activitats immobiliàries (10.119), el comerç (9.262) i els serveis empresarials (6.365).
En el costat contrari, administració i indústries extractives són les que menys empreses han constituït (2 i 34, respectivament, en l'acumulat).
Segons l'Índex del cost laboral harmonitzat (ICLA), publicat per l'INE, el primer trimestre de 2018, el cost per hora treballada dels treballadors de l'estat espanyol, ajustat d'efectes estacionals i de calendari, no ha presentat cap variació en relació amb el trimestre anterior.
Per components de cost, el cost salarial mostra una variació positiva del 0,2%, mentre que els altres costos baixen un 0,3%.
En canvi, respecte del mateix període de l'any anterior, l'evolució anual de l'Índex mostra un augment de l'1,2% del cost per hora treballada.
Les seccions d'activitat que registren els majors increments anuals, el primer trimestre de 2018, són activitats financeres i d'assegurances (+4,4%), indústries extractives (+4,3%) i informació i comunicacions (+3,9%).
En l'altre extrem, els majors descensos corresponen a educació (-1,2%), activitats sanitàries i de serveis socials (-1,1%) i subministrament d'energia elèctrica, gas, vapor i aire condicionat (-0,5%).
Aquest indicador proporciona una mesura comuna i comparable dels costos laborals per tota la Unió Europea.
La Diputació de Barcelona ha analitzat el perfil del turista de la ciutat de Barcelona i del seu entorn que ha viatjat durant l'any 2017.
A Barcelona ciutat, les variables més destacades de l'estudi mostren que hi ha més turistes homes (60%) que dones (40%), l'edat mitjana se situa al voltant dels 37 anys i un 86% venen de fora d'Espanya.
La durada mitjana de l'estada és d'unes cinc nits; es consolida l'avió com a principal mitjà de transport, la contractació del viatge continua sent principalment per compte propi i la despesa per persona i nit s'eleva fins als 79,4 euros.
Les Rambles, seguides del Barri Gòtic, la Sagrada Família, les zones de port i el Passeig de Gràcia són els punts de la ciutat més visitats, i l'arquitectura i la cultura els aspectes més valorats.
Pel que fa a l'entorn de la ciutat, el perfil sociodemogràfic és similar al de la ciutat, però l'edat mitjana és més elevada (vora els 45 anys), i mostra un augment dels turistes que venen de fora de l'estat espanyol (principalment de França i Gran Bretanya).
La despesa mitjana del turista que viatja a l'entorn de Barcelona és de 633,2 euros (inclou el transport, l'allotjament i la despesa en el lloc de destinació), i les activitats més escollides són el relax (83,2%) i el consum gastronòmic (76,1%), seguides de la platja (50,8%) i les compres (45,8%).
L'informe de CaixaBank Research del mes de juny dedica el seu Dossier al comportament racional o impulsiu que mostren els consumidors i les empreses en l'economia.
El primer article, De la formació de les expectatives a la presa de decisions, adverteix que assumir que els individus tenen expectatives racionals quan no les tenen pot acabar comportant conseqüències no desitjades per a les polítiques públiques.
El segon article del dossier, titulat Expectatives: la clau de la política monetària, recull dos exemples de dues relacions econòmiques importants, això és, l'associació entre la inflació i l'atur i entre el tipus d'interès i la inflació, per mostrar, així mateix, els diferents efectes en l'economia en funció de com les empreses i els consumidors ajusten les seves expectatives.
Finalment, el tercer article, Expectatives, inflació i mercats financers: un trinomi apassionant i ple de sorpreses mostra el notable efecte que tenen les expectatives sobre el funcionament dels mercats financers i la necessitat que la ciència econòmica els estudiï.
Eurofound ha publicat l'informe Viure i treballar a Europa 2017, que aporta informació sobre la vida laboral, l'ocupació i les condicions de vida dels ciutadans de la Unió Europea, el progrés aconseguit pels països membres i els reptes pendents.
Entre d'altres aportacions, l'estudi dona una visió de la transformació que ha patit el paisatge de l'ocupació durant la darrera dècada, en què s'ha produït una reassignació de la plantilla i un increment generalitzat de l'ocupació en el sector serveis (71% de l'ocupació a la UE).
També mostra com ha augmentat la proporció de treballadors de 55 i més anys, com a conseqüència de la caiguda d'ocupació juvenil entre el anys 2008 i 2013, d'una reorientació de la política dirigida a descoratjar les jubilacions anticipades i del perllongament no voluntari en el servei actiu.
D'altra banda, l'informe constata l'augment de la parcialitat paral·lela a la disminució de l'ocupació a temps complet; la feminització de la plantilla, per les pèrdues d'ocupació en sectors masculins, i el major increment d'ocupació que han tingut els llocs amb demanda de treballadors altament qualificats.
L'abril de 2018, l'ocupació a les grans empreses manté el seu ritme de creixement amb una taxa interanual superior al 3%; les percepcions salarials en conjunt creixen un 3,8%, mentre que el rendiment brut mitjà per treballador només un 0,5%, segons l'informe Vendes, ocupació i salaris publicat aquesta setmana per l'Agència Tributària ( metodologia ).
Les vendes totals de les grans empreses, deflactades i corregides de variacions estacionals i de calendari, van créixer un 3,4% respecte de l'any anterior, aquesta dada manté la tendència de creixement estable observada en mesos anteriors, i situa el creixement acumulat en els quatre primers mesos de 2018 en el 3,5%.
Les vendes interiors van créixer un 3,1% impulsades per les vendes destinades al consum (+4,3%) i a la construcció i promoció immobiliària (+3,4%).
Pel que fa a les exportacions, creixen un 5% interanual, moderant el creixement registrat els mesos anteriors; les exportacions a tercers continuen sent la destinació més dinàmica (+7,8%) enfront a les exportacions de la Unió Europea (+2,2%).
El turisme s'identifica com el sector econòmic que més riquesa aporta a la comarca, després de la indústria, segons l'informe L'opinió ciutadana sobre el turisme a l'entorn de Barcelona, publicat per la Diputació de Barcelona.
L'estudi recull els resultats de l'enquesta sobre la percepció que els ciutadans de l'entorn de Barcelona tenen del turisme a les seves comarques.
Aquests resultats mostren que sis de cada deu persones enquestades considera l'aportació econòmica el més positiu d'aquest sector, seguida de l'intercanvi cultural (9,8%) i la creació de llocs de treball (7,4%).
Per contra, assenyalen com a efectes negatius del turisme les aglomeracions (20,2%), el turisme associat a l'alcohol i la baixa despesa (16,6%) i l'incivisme (13,7%).
Set de cada deu persones estan d'acord en que la seva comarca hauria d'atreure més turistes, prop del 40% considera que el turisme limita les activitats i l'espai públic i tres de cada deu pensen que s'està arribant al límit de capacitat per poder absorbir el turisme de la seva comarca.
Els llocs turístics més citats de la província fora de la capital catalana continuen sent Sitges (16,8%) i Montserrat (16,5%).
Al voltant del 42% dels treballadors al món (1.400 milions de persones) està ocupat en llocs de treball vulnerables l'any 2017, segons l'informe Perspectives socials d'ocupació al món, de l'OIT.
Es preveu que aquest percentatge continuï especialment elevat en els països en desenvolupament i emergents, en què superaria el 76% i el 46%, respectivament.
L'atur, que afecta 192 milions de persones, roman estable el 2018, però podria augmentar en 1,3 milions de cara al 2019.
L'OIT alerta especialment sobre la pobresa laboral moderada (treballadors que viuen amb uns ingressos d'entre 1,90 i 3,10 dòlars diaris) i que en 2017 va afectar 430 milions de treballadors de països emergents i en vies de desenvolupament.
Altres problemes que posa en relleu l'informe són la falta d'oportunitats d'ocupació per als joves; el gir estructural cap al sector serveis que comportaria més ocupació vulnerable, i la pressió de l'envelliment de la població sobre el mercat laboral.
Considerades en conjunt, aquestes tendències plantegen diverses qüestions com són, entre d'altres, protegir de la pobresa la població jubilada i ajudar la força de treball en creixent envelliment a adaptar-se a la transformació del món del treball.
L'Oficina d'Estudis Socials de Funcas ha publicat Focus on Spanish Society del mes de juny, publicació que ofereix informació breu dels aspectes més rellevants de la situació social espanyola.
La primera secció del document recull diverses estadístiques recentment publicades i les compara a nivell europeu; alguns dels principals resultats situen Espanya en el dissetè lloc entre la UE-28 respecte dels nivells d'educació superior completada; en el vuitè, entre onze països europeus seleccionats, en despesa pública destinada a protecció social, i en el cinquè, també entre aquests onze, en proporció de despeses de protecció social destinades a la vellesa.
La segona secció del document aporta dades sobre la creixent preocupació entre la població per la situació de les pensions, que ha esdevingut un problema prioritari per davant de la salut o l'educació.
Finalment, en l'últim apartat, el document inclou indicadors socials relacionats amb la demografia i les famílies, el mercat laboral i l'educació, la salut i prestacions i serveis socials.
L'Institut Nacional d'Estadística ha presentat una nova edició d'Espanya en xifres, publicació de caràcter divulgatiu que explica els fenòmens socials, econòmics i demogràfics que tenen lloc en el país i a l'entorn europeu.
La població resident a Espanya a 1 de gener de 2017 és de 46,5 milions d'habitants, i presenta un saldo migratori amb l'exterior que ha passat a ser positiu per primera vegada des de 2009.
La taxa de natalitat s'ha situat en 8,8 nascuts per 1000 habitants i el nombre de fills per dona és d'1,34, una de les xifres més baixes de la Unió Europea.
En educació i cultura, destaca el descens que ha tingut l'abandonament escolar primerenc (13,4 punts en els darrers 10 anys) i l'increment de les matriculacions en estudis de doctorat i màster.
Quant a les condicions de vida, l'IPC mostra un augment per primera vegada des del 2013 i situa la seva taxa mitjana en el 2%; el consum i la renda mitjana per persona i per llar continuen recuperant-se fins als 10.708 euros i 26.730 euros anuals, respectivament.
Pel que fa al mercat laboral, el nombre total d'ocupats és de 18,8 milions en mitjana anual, el 83,5% dels quals són assalariats i el 75,6% estan ocupats en els serveis; i la taxa d'atur, del 17,2% el 2017, amb deu comunitats autònomes per sota del 15%.
El comerç electrònic de moda a Espanya ha incrementat la seva importància de forma constant en els darrers anys, passant de l'1,4% sobre el total de vendes el 2012 al 5,4% el 2017, d'acord amb les dades de l'informe publicat per Kantar Worldpanel.
En volum, va assolir el 3,8% del total de vendes del sector de la moda i, per producte, el calçat continuà com a categoria líder (7,5%).
Tot i que les vendes evolucionen en positiu, l'estudi subratlla que encara estan lluny dels països europeus líders (Alemanya, amb un 30% de quota de mercat i el Regne Unit, amb un 26,1%).
El 2016, aquest comerç electrònic va generar dos mil milions d'euros, un 7,6% sobre la facturació total del sector.
El 52,4% de les compres a través d'internet es van realitzar des d'Espanya amb l'exterior, el 36,6% dins d'Espanya i l'11,2% des de l'exterior amb Espanya.
La moda és la segona categoria més popular entre els consumidors en línia a Espanya, només superada per la contractació d'allotjament de vacances.
Dona, urbana, entre 25 i 34 anys, i amb estudis defineix el perfil més habitual d'aquest consumidor.
El Consell Econòmic i Social, alt òrgan consultiu del govern espanyol, ha publicat la memòria anual, que recull el desenvolupament i la situació socioeconòmica i laboral d'Espanya durant el 2017.
El document destaca que l'avanç de la producció ha permès un creixement de l'ocupació, mesurat en llocs de treball equivalent a temps complet, del 2,8%, amb la creació de gairebé mig milió de llocs de treball.
Des d'una perspectiva territorial, totes les comunitats autònomes, a excepció de les Balears, han incrementat la taxa d'ocupació fins a situar-se per sobre del 50% (algunes fins i tot per sobre del 65%).
Des d'una perspectiva sectorial, les branques d'activitat on l'ocupació del 2017 ja és major que abans de la crisi són l'hostaleria, les activitats professionals, científiques i tècniques, l'educació, la sanitat i els serveis socials, les activitats artístiques, les recreatives i d'entreteniment, i altres serveis.
Finalment, per característiques de l'ocupació, destaca el major creixement en els assalariats (+3,2%) i en els ocupats per compte propi amb assalariats a càrrec (+5,7%).
La Fundació BCN Formació Professional ha presentat la tercera edició de l'Anuari de la Formació professional a Barcelona i l'AMB 2017.
Durant el 2017-2018, hi ha 134 centres educatius que imparteixen estudis d'FP de grau mitjà i 148 de grau superior a l'AMB.
Sanitat (17%), serveis socioculturals i a la comunitat (12%) i informàtica i comunicacions (11%) continuen sent les famílies professionals més demandades.
El 60% dels titulats en FP de grau mitjà i el 42% dels de grau superior continuen estudiant.
Pel que fa a la trajectòria laboral, més de la meitat dels graduats recents troba feina en els primers 9 mesos després d'obtenir el títol i més del 74% afirmen que la seva feina guarda relació amb els seus estudis.
El salari mig d'aquestes primeres insercions se situa entre els 900 i 1.200 euros nets mensuals.
L'anuari conclou amb la proposta d'un conjunt de recomanacions per dinamitzar i promocionar aquests estudis.
La taxa d'activitat emprenedora (TEA) catalana va tancar el 2017 en el 8,03%, per sobre de la mitjana espanyola i de la Unió Europea, segons el darrer Global Entrepreneurship Monitor (GEM) per a Catalunya 2017-2018, que també recull dades d'emprenedoria per a la demarcació de Barcelona.
Tot i aquesta millora, l'emprenedoria catalana encara queda lluny del nivell de TEA dels països europeus més centrats en la innovació, on la taxa és del 9,2%.
L'estudi observa una proporció creixent d'emprenedors que detecten bones oportunitats de negoci (4,6%), i aquesta motivació se situa per davant de la necessitat (2%).
Per edat, l'any 2017 la mitjana d'edat dels emprenedors nous i potencial és de 39 anys i dels naixents de 40 anys, dada que contrasta amb l'edat mitjana dels emprenedors consolidats, que puja fins als 50.
La TEA més elevada correspon a la franja de població entre 35 i 44 anys (12%), seguida dels joves entre 25 i 34 anys (10%).
Destaca una millora de la TEA femenina després d'uns anys estancada (7,1%).
Per millorar l'entorn emprenedor, els experts enquestats recomanen polítiques públiques (60%), suport financer (46%), programes d'institucions públiques (40%) i educació i formació (34%).
Un document del Banc d'Espanya afirma que l'atur va ser la primera causa de la desigualtat durant la crisi.
L'informe analitza el nivell i l'evolució de la desigualtat en relació amb els salaris, la renda, el consum i la riquesa, així com la seva comparativa a nivell internacional.
Els resultats mostren que la desigualtat a Espanya en termes de salari per hora és similar a la mitjana de la Unió Europea (EU).
Ara bé, si combinem el salari per hora amb el nombre d'hores efectivament treballades, la desigualtat dels ingressos salarials i de la renda bruta per càpita s'incrementa considerablement.
L'informe destaca que el nivell de desigualtat és menor quan s'analitza la renda bruta total de la llar, ja que es va reduir durant la crisi com a conseqüència de l'evolució positiva de les pensions en relació amb altres fonts de renda.
Subratlla així mateix, que la desigualtat de la riquesa és major que la de la renda per la major capacitat d'estalvi que tenen les llars amb renda elevada.