Land Art Generator Initiative (LAGI) és un concurs internacional biennal que convoca artistes, arquitectes i científics al voltant de les problemàtiques mediambientals.
Els participants hi han d'aportar solucions que puguin proveir, de manera sostenible, milers de llars d'energia o d'aigua i, alhora, que esdevinguin obres d'art a l'aire lliure per al gaudi de la ciutadania.
L'edició d'enguany de Land Art Generator Initiative ha tingut lloc a la ciutat de Santa Monica, a Califòrnia: atesa la sequera que pateix l'estat, amb restriccions que duraran molt de temps i que faran la producció i el transport d'aigua per al consum humà cada cop més costosos en termes energètics i econòmics, els responsables del concurs van decidir ampliar la seva definició d'infraestructura sostenible per incloure-hi propostes que a més, o en lloc, d'electricitat neta (l'objectiu original del certamen), fossin capaces de produir aigua potable.
L'elecció de Santa Monica com a seu del concurs de 2016 respon als esforços que des de fa temps ha estat duent a terme la ciutat en el camp de la reutilització de l'aigua, com ara SMURRF (Santa Monica Urban Runoff Recycling Facility), unes instal·lacions de tractament i reaprofitament d'aigües d'escolament que gestionen prop de dos milions de litres al dia i que a més ofereixen activitats didàctiques adreçades a la ciutadania, referents, per exemple, als processos de filtració o a les partícules presents en aquesta mena d'aigües.
El lloc concret d'exhibició dels projectes (més d'una cinquantena) ha estat l'escullera del moll de Santa Monica, per tal que els participants poguessin aprofitar, a més de l'eòlica i la solar, l'energia mareomotriu i undimotriu si ho creien convenient.
D'altra banda, l'indret és probablement el més icònic de la ciutat, i és aquí on entra el component visual dels projectes exposats: es pretén que les infraestructures energètiques i hídriques serveixin per potenciar els valors estètics de la ciutat i esdevinguin la peça estrella dels projectes i desenvolupaments urbanístics.
D'aquesta manera, elevant els sistemes urbans essencials a la categoria d'art públic, els organitzadors creuen que es pot combatre la reticència a la instal·lació de certes infraestructures, a nivell estètic si més no, en llocs amb fort valor cultural i identitari i molt apreciats pels residents de la zona (com és el cas de l'indret escollit per a la presentació dels projectes del concurs).
Tot i que finalment no va guanyar el primer premi (remeteu-vos al vincle de més avall per al palmarès), un dels projectes que van suscitar més expectació va ser The Pipe, un tub capaç de convertir cada any 4.500 milions de litres d'aigua marina en aigua potable gràcies a l'energia solar.
Els autors de The Pipe són els enginyers de la companyia canadenca Khalili.
Aquesta enorme canonada flotant està recoberta de panells solars que li permeten generar anualment 10.000 MWh, part dels quals es destinen a bombar l'aigua del mar.
Gràcies a un sistema electromagnètic de filtratge i dessalinització ubicat sota la làmina d'aigua de l'interior de la canonada (i que consumeix força menys electricitat que, posem per cas, els sistemes tradicionals d'osmosi inversa), The Pipe produeix, d'una banda, aigua dolça que es pot distribuir directament a la ciutat, i de l'altra, aigua amb una concentració salina del 12% (enfront el 3,5% de l'aigua marina normal) per proveir els banys termals presents a la mateixa instal·lació.
Cal remarcar en aquest punt que The Tube té també voluntat de ser un lloc de visita i d'estada capaç de proporcionar a la ciutadania beneficis intangibles com el gaudiment del paisatge o els sons oceànics.
Vegeu a continuació algunes imatges de The Pipe.
Impacte social, Dimensió social de la sostenibilitat, Gestió de la demanda i dels recursos hídrics, Millora de la qualitat de les aigües, Mitigació, Infraestructures relatives al cicle integral de l'aigua