Cada cop existeixen més evidències que indiquen que, escurçar la durada del tractament amb antibiòtics en algunes infeccions, pot contribuir a reduir l'aparició de les resistències bacterianes sense reduir-ne eficàcia.
La durada de certs tractaments amb antibiòtics pot resultar excessiva i en molts casos no basada en l'evidència.
Actualment, es disposa de suficients dades que indiquen que tractaments més curts als que es prescriuen tradicionalment en certs casos són més recomanables.
Optimitzar el tractament amb antibiòtics pot donar resposta al creixent problema de les resistències bacteriane s, de manera que es garanteixi l'eficàcia, es minimitzin els efectes adversos i es redueixin les despeses.
La problemàtica de les resistències antimicrobianes és una greu amenaça a la salut pública.
Aquest fet va lligat a que, en les darreres dècades, s'ha alentit de manera clara el desenvolupament de noves molècules, a causa, entre altres factors, al seu alt cost de comercialització.
En aquest context, els programes d' optimització de l'ús d'antimicrobians (PROA) neixen per tal de millorar l'evolució clínica dels pacients, minimitzar els efectes adversos i reduir les despeses, amb eficàcia provada.
Una d'aquestes iniciatives té a veure amb l'actuació sobre la durada dels tractaments.
S'acostuma a creure que allargant els tractaments més enllà de la curació clínica s'ajuda a prevenir el desenvolupament de resistències.
No obstant, en la major part dels casos, l'evidència ens mostra que l'eficàcia de l'antibioteràpia s'acumula els primers dies de tractament i no millora amb la seva prolongació.
En allargar el tractament amb antibiòtics, de fet, podem contribuir a promoure el desenvolupament de microorganismes multiresistents.
En molts casos, a partir dels 3-4 dies d'antibiòtic, els bacteris desapareixen de forma precoç i s'incrementa la selecció de mutants resistents.
Les despeses també s'incrementen, a causa d'estades hospitalàries més llargues i als riscos associats a la prolongació del tractament.
L'evidència avala l'escurçament dels tractaments en diferents infeccions.
Una revisió sistemàtica i metanàlisi d'assajos clínics que comparava tractaments curts amb tractaments estàndard en pacients adults hospitalitzats amb infecció reforça aquesta afirmació, posant sobre la taula xifres de recuperació molt similars.
Les patologies incloses en aquesta revisió van ser la pneumònia adquirida a la comunitat, pneumònia associada a ventilació mecànica, infecció del tracte urinari (ITU) i infecció intraabdominal.
A més, en l'àmbit de l'atenció privada, es van observar resultats similars en la pneumònia adquirida a la comunitat, la otitis mitjana aguda, la sinusitis aguda bacteriana, la cistitis i la pielonefritis.
Els pacients presentaven percentatges gairebé indistingibles, tant en curació clínica, curació microbiològica, mortalitat i recaigudes.
A més, els pacients amb tractaments curts presentaven un 9% menys de risc de desenvolupar infeccions per microorganismes multiresistents.
Existeixen una sèrie de circumstàncies on no estan indicats els tractaments curt s i que és important tenir presents.
Un cop discernida la conveniència del tractament curt, hi han diferents accions possibles per tal de fomentar una durada més optimitzada dels tractaments amb antibiòtics.
Un exemple són les accions educatives, que poden identificar i ajudar a reduir casos de durades excessives en tractaments en hospitals.
Altres mesures poden passar per auditories, que poder valorar si cal retirar un cert tractament antibiòtic en relació amb la infecció tractada, o els programes de prescripció electrònica, que poden suspendre automàticament els tractaments o introduir recordatoris de la suspensió.
Algunes recomanacions de durada sobre el tractament antibiòtic en diferents infeccions són les següents:
Pneumònia del malalt amb ventilació mecànica