Coneixem la història de l'Ernest, agricultor de Cambrils (Baix Camp)
Des de ben petit, els pares i avis el duien al camp.
Els primers passos, els va fer entre carbasses i carbassons.
Ara que ja fa anys que camina sol, continua corrent pels mateixos camps de la finca Masia Barrabeig.
L'Ernest té ADN cent per cent pagès.
Als anys 30, la seva família es va instal·lar en aquesta masia de Cambrils i fins avui l'Ernest, juntament amb els cosins, pilota l'empresa Verdcamp Fruits.
Forma part de la cinquena generació d'una saga hortofructícola que ha anat evolucionant i adaptant-se al llarg dels anys.
Fruit d'aquesta observació, l'Ernest té clar que cal apostar per la sostenibilitat.
"Crec que l'agricultura ha de ser més sensible envers l'entorn, envers el medi ambient, per assegurar que en el futur les noves generacions podran continuar treballant i vivint de la terra".
Per això han decidit enfrontar-se a les adversitats de la natura de manera circular i holística.
Per evitar al màxim possible els insecticides, han plantat flors entre cultius per atraure la fauna auxiliar, utilitzen les abelles com a forma de pol·linització...
Aquest enfocament els està donant bons resultats i reconeixement, ja que han estat premiats per algun d'aquests projectes.
L'Ernest transmet passió quan parla de la seva feina.
Posa tota la seva energia en el cultiu d'un producte i en segueix amb delit l'evolució.
"La meva feina em permet estar en contacte permanent amb la natura i viure en primera persona com la terra et proporciona el fruit d'un cultiu que has cuidat de la manera més natural possible".
Aquest interès per produir d'acord amb la natura i amb el menor impacte possible en el medi ha dut l'Ernest i els seus socis a produir cada vegada més de manera ecològica.
Per l'Ernest viure del camp és una loteria.
Quan l'Ernest estudiava, un professor li va dir que ser pagès era pitjor que jugar a la borsa.
Ell no es va desanimar, però amb els anys li ha acabat donant la raó.
"Viure del camp és una loteria.
Cada dia és una aventura, i hi ha imprevistos que et fan maniobrar segons el temps, el mercat, els cultius...".
Per a l'Ernest, a més, viure de l'agricultura és una mica incert.
No saps quin clima farà, com anirà la producció, si hi haurà plagues ni a quin preu et pagaran, ja que va segons el mercat".
L'Ernest pensa que aquesta conjuntura trenca les regles del que seria un comerç just.
"Tu comences a fabricar un producte i fins al final no en saps el preu".
Per a l'Ernest, la solució passa perquè la ciutadania valori l'agricultura.
"Hi ha una desconnexió entre ciutat i camp i això fa que des de la ciutat no se sàpiga què costa fer un carbassó, una síndria, collir un manat de julivert o un quilo de patates".
L'Ernest creu que, des d'una visió de societat, la feina del pagès està molt poc valorada.
"Cada dia en som més pocs, no hi ha joves que s'hi dediquin i les empreses han de ser grans en superfície perquè, si no, no acaben de sortir els números, ja que tot puja però els preus baixen".
Ara bé, també té clar que els productors hi han de posar de part seva.
"No ens podem quedar de braços plegats, si volem viure del camp hem de fer coses i explicar com produïm.
Des de la ciutat, es té la visió que només fem agricultura intensiva, que utilitzem agroquímics... i hem de saber explicar que aquesta visió és esbiaixada perquè cada dia fem millor les coses.