La finalitat de les polítiques culturals públiques és la de vetllar per la promoció de la cultura i garantir-ne l' accés a tots els ciutadans.
La participació d'un govern en l'àmbit de la cultura també té la funció d'assegurar la preservació del patrimoni —material i immaterial— que una societat ha obtingut com a llegat de les generacions anteriors.
A Catalunya, la necessitat de fomentar i conservar la identitat nacional del territori, amb una llengua i cultura pròpies, ha estat tradicionalment un dels eixos principals en el desenvolupament de les polítiques culturals.
Així mateix, el reconeixement de la diversitat cultural o, darrerament, l'adaptació a un context general de crisi econòmica, n'han estat i són també factors determinants.
L'origen de les polítiques culturals a Catalunya es troba en els primers governs democràtics de principis del segle XX.
Tot i així, no és fins a l'aprovació de la Constitució espanyola de 1978 que s'estableix l'actual marc normatiu i competencial en matèria de cultura.
A Catalunya, tal com recull l'Estatut d'autonomia de 1979 ( Article 9 ) i després el de 2006 ( Article 127 ), la cultura és competència exclusiva de la Generalitat.
A escala local, els municipis també tenen responsabilitats en patrimoni local, instal·lacions culturals i activitats.
Per a més informació, es pot consultar en línia l' Informe sobre la política cultural a Catalunya, inclòs al Compendium of Cultural Policies and Trends in Europe.
El Departament de Cultura treballa per a la promoció i la difusió de la cultura i la creació catalanes, amb la voluntat final d'articular els valors culturals comuns de la societat.
S'estructura en diferents organismes que dirigeixen polítiques en els àmbits d'actuació corresponents:
Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni
Direcció General de Creació i Empreses Culturals
Direcció General de Cultura Popular, Associacionisme i Acció Culturals
Direcció General de Política Lingüística
Agència Catalana del Patrimoni Cultural
Museu Nacional d'Art de Catalunya
Institut Català de les Empreses Culturals
Institució de les Lletres Catalanes
Consell Nacional de la Cultura i de les Arts
Consorci per la Normalització Lingüística
Consell Social de la Llengua Catalana
Consell Social de la Llengua de Signes Catalana
Consell de l'Associacionisme Cultural
Les polítiques públiques en cultura en els darrers anys s'han orientat a transformar i actualitzar les antigues estructures amb l'objectiu de fer front a la crisi econòmica, al canvi tecnològic i demogràfic, a la minva dels pressupostos i a la disminució del consum cultural.
D'altra banda, s'ha posat la creativitat al centre del sistema cultural de manera que s'amplia el concepte de cultura i es consideren àmbits nous com poden ser l'arquitectura, el sector audiovisual i els videojocs, la fotografia i la gastronomia.
En el marc del finançamen t, s'han creat nous conceptes d'ajut com les aportacions reintegrables, que combinen una part de subvenció i una part de crèdit, i els préstecs participatius per a les empreses culturals digitals; s'han signat convenis amb l'Institut Català de Finances i el Triodos Bank; s'ha creat l'impost a les empreses de telecomunicacions per al foment de la indústria audiovisual; i s'ha posat en marxa l'Accelerador de Projectes Europeus per incrementar el nombre de projectes que es presenten als ajuts europeus a través del programa Europa Creativa.
S'ha fet un pas endavant en la professionalització de la cultura amb el mapatge de les indústries culturals i creatives, la declaració de fires i mercats estratègics en cada àmbit o les jornades i el recolzament que l'Institut Català de les Empreses Culturals aporta al teixit cultural.
Això ha afavorit la presència de la cultura catalana als grans esdeveniments internacionals de cada sector.
No menys important són les polítiques adreçades a la participació i la cooperació entre els sectors, l'administració i la societat civil, amb la creació òrgans com el Consell Social de la Cultura o la Fundació Catalunya Cultura per incentivar la col·laboració entre el sector empresarial i el cultural.
També s'ha arribat a acords amb altres administracions, com amb la Diputació de Barcelona per al carnet únic a la xarxa de biblioteques de Catalunya, i s'ha promogut la participació ciutadana en les manifestacions de cultura popular i associacionisme.
La política lingüística promou el coneixement de la llengua entre la població adulta i l'ús del català en sectors específics.
També defensa la unitat de la llengua a tot el domini lingüístic, l'occità aranès i la llengua de signes catalana.
S'ha reorganitzat l'estructura administrativa del Departament i s'han creat ens per millorar la gestió, com l'Oficina de Suport a la Iniciativa Cultural ( OSIC ), que centralitza tots els ajuts, i l'Agència Catalana del Patrimoni Cultural ( ACPC ).
D'altra banda, s'han reestructurat els òrgans de gestió dels grans equipaments culturals amb l'objectiu que siguin més eficients i més autosuficients.
A llarg termini, el Departament identifica tres reptes de futur prioritaris: tenir poder de decisió sobre l'IVA cultural, posar en marxa una llei de mecenatge i desenvolupar un marc normatiu apropiat en matèria de propietat intel·lectual.
Per a més informació, podeu consultar el Balanç de Govern 2011/2015 i les Memòries d'activitat del Departament de Cultura.