El passat 27 de novembre va tenir lloc la 1a Jornada d'Innovació Interna del Departament amb aquests objectius:
Xavier Baulies, responsable de Recerca i Innovació
Presentació de les següents pràctiques del BPI:
Annabel Moncayola, cap de l'Àrea de Formació i Desenvolupament
Esther Peña, cap del Servei d'Organització
Júlia Trias, cap del Servei de l'Observatori del Territori.
Javier Elvira, cap del Servei de l'Oficina Tècnica i Tecnologia.
Conferència: "El paper de cadascú en la innovació de tots"
Manel Muntada, expert en gestió del coneixement, desenvolupament i canvi organitzatiu
Cada responsable va presentar la seva pràctica.
En el cas de l'aplicació de la metodologia SCRUM al GRAF de carreteres la presentació va anar a càrrec de Joan Ignasi Herrera.
Manel Muntada, expert en gestió del coneixement, desenvolupament i canvi organitzatiu ens va parlar sobre "El paper de cadascú en la innovació de tots".
Ell sol fer cursos per a l'Escola d'Administració Publica i ha treballat com assessor i formador de directius en l'àmbit de l'administració pública (estatal, autonòmica i local) i en el privat.
També ha estat professor en matèria de lideratge i de gestió del canvi en vàries institucions, entre elles l'Instituto Nacional de Administraciones Públicas, la Universidad George Washington [USA], l'Associació Catalana de Municipis i l'Instituto de Ciencias Políticas y Sociales de la Universitat Autònoma de Barcelona.
Vam quedar molt impressionats amb la seva xerrada perquè Manel Muntada sempre planteja reflexions molt encertades.
Va felicitar a tots els companys que havien presentat la seva feina i va dir que ells eren els veritables experts en innovació.
Va ressaltar un comentari de Joan Ignasi Herrera que sobre l'SCRUM; va dir que havien deixat de fer el blog perquè ningú no se'l mirava.
El Manel Muntada va dir que innovació és això; no fer les coses perquè toquen sinó anar més enllà i fer les que realment funcionen.
Ens va dir que ell no tenia res de nou a aportar-nos, que els veritables innovadors eren els que havien presentat cadascun dels BPI.
Ell, si de cas, el que podia fer era dir-nos coses que ja sabíem nosaltres perquè amb la conversa moltes vegades diem coses que no sabíem que sabíem.
Va fer èmfasi en dues actituds contraposades que es donen tant a nivell de les organitzacions com també de les persones; per ell hi ha dos tipus de persones o organitzacions; les que són depredadores i només van a veure què en poden treure de cada situació i, contràriament, les que són generoses i pensen sempre en el que poden aportar.
Per suposat que les persones generoses també volen un retorn, una compensació; però posen l'èmfasi en el que poden aportar i no en el que en poden treure.
Ens va fer reflexionar sobre quin tipus de models organitzatius trobem avui en dia tant a les empreses com a les organitzacions privades.
Es va plantejar si en realitat són models basats en la confiança o en la desconfiança.
Això és important perquè aprenem més dels nostres fracassos que no pas dels nostres assoliments per tant, permetre'ns l'error i admetre'l ens ajuda a aprendre i això només és possible quan hi ha confiança.
També ens va parlar dels valors.
Ens va dir que s'han intel·lectualitzat massa.
Al final els valors es basen en la "consciència" i no en l'intel·lecte.
El que ens guia per determinar els nostres valors és com tu creus que t'has de conduir; el que has de fer per sentir-t'hi bé.
Els valors que es publiquen en el web d'una organització fins a quin punt estan assumits per les persones de l'organització?
Els valors tenen un caràcter emocional; són el que fa que et moguis, el que fa que triïs.
Després ens va parlar de la cultura de la innovació i ens va citar l'estil de direcció i el compromís de les persones com a elements determinants del canvi.
També va explicar l'existència del coneixement col·lectiu que cal tenir en compte també al parlar d'organitzacions i d'innovació.
Tenim un doble cervell; l'endo i l'exo.
Tots participem d'un cervell col·lectiu.
És important conèixer també l'existència de les neurones mirall que ens fan projectar-nos en els altres; no veiem a l'altre sinó que hi veiem un reflex de nosaltres mateixos.
Ens va dir també que cal muscular el factor "CO" de la col·laboració i també promoure la cultura de la reciprocitat.
A ell li sobta i li molesta que hi hagi tanta gent que no respongui als whatsapps ni als mails.
Pel que fa a la feina; el nostre cap ens hauria de demanar què necessitem per treballar millor i ens hauria de dir què ens dona per poder-ho fer.
També ens va fer notar el fet que a vegades hi ha persones que físicament són a la feina però en realitat ja no hi són; no hi són presents; en realitat ja han desertat.
El compromís és un signe de maduresa; quan et compromets decideixes tu com perdre la teva llibertat.
El compromís revitalitza el sentit del desenvolupament personal.
Per saber-ne més: Anna Enjuanes Balaguer