projecte-aina/catalan_government_crawling huggingface dataset:
La tradició popular situa l'origen d'aquesta celebració en l'evocació de la redempció dels anomenats "mals usos" feudals, i hom ha volgut veure el seu inici l'any 1367, any en que la vila de Cornellà de Terri deixà d'estar sotmesa al jou feudal i passà a dependre directament del monarca, aleshores Pere III el Cerimoniós.
Malgrat tot, però, aquest alliberament podria tenir una relació més o menys directa amb el Ball del Cornut, però difícilment pot tenir relació amb la plantada de l'Arbre de Maig, una manifestació popular que sembla presentar unes arrels molt més antigues vinculades amb certs rituals arboris de fecundació de la terra.
Aquest ritual pretèrit de veneració dels arbres com a divinitats fecundants s'inicia el Divendres Sant, quan els homes de Cornellà seleccionen un àlber o un pollancre dels més alts, el tallen i l'esporguen.
El dia central de la festa, però, és el Dilluns de Pasqua, dia en que es va a buscar l'arbre, conegut com a Maig, i es guarneix amb pi i tot de banyes i corns.
Posteriorment, mentre sonen Els Segadors, l'arbre és plantat, a força de braços, al bell mig de la plaça; una plaça coneguda precisament com a plaça del Maig.
El mateix Dilluns de Pasqua es balla el Ball del Cornut, una antiga dansa documentada pel folklorista Joan Amades que es va reincorporar a la celebració l'any 1976.
En aquest ball, sis parelles abillades de manera tradicional dansen juntament amb un personatge que du al cap unes grans banyes de boc recargolades que l'identifiquen i donen nom al ball.
Hom ha volgut veure en aquest personatge la representació de l'antic senyor feudal que, en perdre els seus drets sobre la població, perdé també la potestat de dur a terme i consumar el popular i execrable dret de cuixa.
La festa, símbol d'identitat pels habitants de Cornellà, s'ha celebrat, generació rere generació, llevat de les interrupcions sofertes durant la dictadura d'en Primo de Rivera, la Guerra Civil Espanyola i la dictadura del general Franc
Mentre aixequen l'arbre cal apuntalar-lo
Expectació en els darrers moments de l'aixecada
Els balladors arriben de la tallada
El protagonista del ball està coronat amb banyes de boc
Es té notícia de les danses a través d'un article del diari "La Veu de Catalunya", de 10 de juliol de 1902 sobre la Festa Major d'Isil i on s'esmenta que es ballava del Ball Pla tres dies durant la festa i el 24 al matí i el 25 a la tarda, de manera solemne.
No està clara la data en què es van perdre les danses, sembla que poc o molt encara van existir a la postguerra, i pel testimoni d'en Pere Català Roca en la seva visita l'any 1957, sabem que es conservava alguna dansa.
Recuperades les músiques l'any 1978 i les danses el 1993.
Actualment es ballen la nit de Sant Joan quan els fallaires han deixat les falles a la foguera.
Els músics enceten amb la Marxa dels fallaires, ballada per parelles, només pels que han baixat falles des del Faro.
Segueix el Ball de Bastons, amb la melodia de L'Hereu Riera ballada sobre uns bastons creuats a terra.
Després es dansa el Ball Pla, encapçalat pels capdansers, que marquen la pauta seguits per tot el poble en una dansa oberta a tothom, on els balladors coregen la cançó.
La darrera en ser interpretada és la Bolangera, també cantada, que ballen inicialment les dones, convidant a ballar als homes a mesura que ho indica la lletra de la cançó: primer als locals, després als de la vall i finalment als forasters.
La presència de diables a la Patum està documentada des de 1628.
Des de finals de la guerra civil es generalitzen dues menes de diables, anomenant-se plens els que porten fuets a cada banya de la màscara i a la cua, perquè van plens de foc.
El salt de plens té lloc a la plaça de Sant Pere durant la Patum de les nits del dijous i el diumenge de Corpus, amb dos salts en cada ocasió que segueixen a dues tandes completes de danses de la resta de comparses.
Els plens són únics en el patrimoni festiu català, tant per les seves característiques com pel procés acurat i arcaic de vestir-los, protegint-los del foc amb herba humida amb una tècnica conservada de segles enrere.
A la plaça cada ple va amb un acompanyant que porta una bengala, s'encarrega d'encendre-li els fuets al moment indicat i de guiar-lo durant tot el salt.
En iniciar-se la música, composada al segle XIX per Joaquim Serra Farriols, s'apaguen els llums de la plaça, s'encenen els fuets i tant els plens com els participants, evolucionen per la plaça en sentit contrari a les agulles del rellotge, enmig d'un infern de guspires.
Quan esclata el darrer fuet s'acaba la música i s'encenen els llums de la plaça.
Galejador és el que galeja, és a dir, fa salves amb una arma d'avantcarga, normalment una escopeta, carrabina, fusell o trabuc, antiga o reproduïda, en to festiu: tradicionalment, "fer gala".
Els galejadors, i el fet de disparar salves de pólvora amb les seves armes, són per als centellencs sinònim de festa i representen l'expressió d'una tradició ancestral profundament arrelada.
Els galejadors i galejadores ho són a títol individual, no com a membres de cap colla, tot i que per participar a la Festa s'ha de ser membre de l'Associació de Galejadors.
Els galejadors són comandats per un "capità", càrrec vitalici que recau en el galejador més vell, més antic i amb major projecció i prestigi personal a la Festa.
A més de disparar les seves armes durant la jornada del 30 de desembre, dia central de la festa, els galejadors de Centelles també s'ocupen de triar el pi, el dia de Sant Esteve (26 de desembre) i de preparar l'endemà els cinc ramells de pomes i les garlandes de pa d'àngel i de galetes en forma d'estrella que el dia de la festa es penjaran del Pi.
Com a última prèvia, el dia abans de la festa, 29 de desembre, l'Associació de Galejadors reparteix la pólvora i els pistons, prèviament comprats per l'Ajuntament, entre els galejadors que, degudament legalitzats i autoritzats, protagonitzaran la Festa.
El 30 de desembre, festivitat de Santa Coloma, després de la "missa primera", celebrada a les set del matí, els galejadors es dirigeixen al IIoc on es troba el Pi escollit i marcat el dia 26.
Allà, es prepara un esmorzar col·lectiu i tallen el pi triat a cops de destral, substituint-se els galejadors l'un a l'altre per tal que hi puguin participar el màxim nombre, entre crits d'ànim dels altres assistents.
Un cop tallat, el pi es trasllada i es col·loca, a força de braços, al damunt d'una carreta tirada per un jou de bous que, sempre dret, el transportarà, i acte seguit el Pi i els galejadors, comencen, mentre ja ressonen algunes escopetades, el camí de tornada fins a la vila.
- Pastorets: interpretats pels nens i nenes del poble al local social.
Se'n fan dues a finals de desembre.
Tot seguit es celebra una xocolatada popular.
- Quina popular del 25 de desembre al local social.
Es va a buscar un tronc al bosc amb l'assistència de tota la mainada, es pinta i es col·loca al costat del parc infantil per tal que la mainada hi pugui deixar menjar.
Organitzadors: Associació de Pastorets de Sant Esteve de Llémena i Ajuntament de Sant Aniol (pastorets) - Comissió de festes de Sant Aniol (Quina popular) - Associació de famílies de Sant Aniol de Finestres i Vall de Llémena (Cagatió popular).
Municipi: Sant Aniol de Finestres
- Cagatió popular organitzat a la Plaça Major durant un dia de desembre que no coincideixi amb el 24.
El cagatió roman a la Plaça fins al final de la festa.
- Pastorets: els veïns del poble els havien representat durant més de 25 anys; ara fa 7 anys, un grup de gent jove els transformà segons una versió més moderna.
Tanmateix, des de fa 3 anys ja no es celebren.
- Quines populars: s'organitzen cinc quines (25 i 26 de desembre, el dia 1 i dos dies més variables).
Organitzadors: Casino, Associació de Pares i Mares i Unió Esportiva Tortellà organitzen les quines.
Missa del Gall: el dia 24 de desembre es celebra la missa, en què es té per costum entrar dins l'església un moltó perquè adori al nen Jesús.
Al seu darrere entre les pastoretes, nens i nenes del poble que porten ofrenes.
Finalment, canten nadales juntament amb una Coral.
Després de la missa es realitza una xocolatada popular.
- Pastorets: la gent del poble els representa els dies 25 i 26 al teatre de Ca les Hermanes (des de fa uns 50 anys, tot i que amb interrupcions).
Pastorets basats en el text de Lluís Rius Oliva.
Són molt adaptats per a als nens i ells mateixos els interpreten.
- Pessebre: un grup de veïns treballen durant tot l'any en el muntatge d'un pessebre monumental a l'església del Roser, i es pot visitar durant totes les festes (des de fa uns 15 anys).
- Missa del Gall a l'església de Sant Feliu, a les 12 de la nit.
- Quines populars organitzades dos dies durant les festes a l'espai Ca les Hermanes.
- Encesa de llums: abans del dia 25, es realitza un acte en què s'encenen tots les llums de Nadal del poble, previ llençament de petards.
Organitzadors: Comissió de festes (quines populars).
La resta d'activitats els veïns del poble.
- Pastorets: els nens i nenes de 5è i 6è de l'escola els representen, mentre que els de pàrvuls fins a 4t realitzen una cantada de nadales a la sala polivalent.
- Missa del Gall: a les 12 de la nit a l'església de Sant Cristòfol; després es realitza una xocolatada popular.
- Quines populars organitzades pel Club de Futbol i Ràdio Les Planes.
Organitzadors: Escola Sant Cristòfol; Club de Futbol Les Planes d'Hostoles; Ràdio Les Planes.
- Representació dels Pastorets per part dels alumnes de l'escola Joan Maragall.
- Missa del Gall; després es realitza una xocolatada popular.
- Quines populars organitzades pels marxosos de Santa Pau i l'AMPA, mentre que al barri de Can Blanc se'n celebren dues més, una per Sant Esteve i una altra per Reis.
Organitzadors: Associació Cultural Grup de Teatre Terrabruna
La historia gira al voltant de les aventures de Bato, Borrego i la resta de Pastors que van a Betlem a adorar a Jesús.
Entre mig es troben amb les traves que els preparen els dimonis capitanejats per Luzbel.
Els Pastorets de l'Orfeó: durant 133 anys, a l'Orfeó Popular Olotí s'han fet representacions dels clàssics pastorets d'Olot, en castellà, dels autors Antoni Molins (text) i Ignasi Rubió (música).
Des de l'any 2005, en què es van reprendre les representacions després d'una aturada, es fa una versió reduïda d'aquesta sarsuela que durava 3 hores i que es va estrenar per primera vegada a Olot el 1880 sota el títol "Los pastorcillos en Belén" i més tard "El nacimiento del Salvador" o "La Redención del Esclavo".
Maria Pilar Serra en va fer l'adaptació per aconseguir, d'una banda, fer l'obra més amena, i de l'altra, recuperar aquesta tradicional activitat.
Es tracta d'un espectacle apte per a tots els públics que manté la part còmica i la musical.
Unes seixanta persones entre actors, tècnics, encarregats de vestuari i maquillatge, i altre personal, participen en la realització dels pastorets de l'Orfeó Popular Olotí.
Organitzadors: Orfeó Popular Olotí
- Fira del Pessebre (primer cap de setmana de desembre, organitzat per l'IMPC).
- Concert de les Corals Olotines (Cantabile Cor de Cambra d'Olot).
- Cantada de Nadal de les Corals d'Olot.
- Contes de Nadal infantils (organitzat per Rialles).
- Gran Cagada del Tió (organitzada per l'Associació de Comerciants d'Olot).
- Acte Nadalenc de l'Orfeó (Orfeó Popular Olotí).
- Concert de Nadal a l'església de Sant Esteve (Escola Municipal de Música d'Olot Xavier Monsalvatge).
- Concert de Sant Esteve al Casal Marià (Cobla la Principal d'Olot).
Organitzadors: Institut de Cultura de la Ciutat d'Olot (contacte).
Després de la Missa del Gall, els assistents fan xocolatada i torronada.
Missa del gall, pessebre vivent en acabar (veure punt específic), concert de Nadal, ball.
Organitzadors: Veïns del poble, Ajuntament de Casserres, Xiruques del Roc de la Mel, Coral Sant Bartomeu, Músics de Casserres.
Data celebració: Diferents activitats al voltant de Nadal (dies previs, durant i després).Vetllada de Nadal.
Actes culturals a l'escola El Terral de Castellserà.
Concert de Nadal a la Panera, de l'escola de música.
Torronada popular a la llar de jubilats.
Concert del dia de Nadal a l'església pel cor parròquial.
Organitzadors: Escola de música de Castellserà i Coral Flors d'Urgell
Data celebració: 4 de desembre (des de l'any 1991 i 2001)
El concert de Nadal és una de les accions rellevants de les festes.
La missa del Gall es manté activa, a nivell d'arxiprestat.
Missa del Gall amb vermut popular; missa de Nadal cantada per la coral Arc de Sant Martí; concert de Nadal (des de 1984); recollida de cartes pel Patge Reial.
Organitzadors: Parròquia, Coral Arc de Sant Martí, Comissió de Festes
Tió gegant a la plaça de l'Església o al Pavelló, en grups de quatre o cinc nens, el piquen i recullen les llaminadures
Animació infantil per amanitzar el Caga Tió
Organitzadors: Ajuntament de Maçanet de la Selva-regidoria d'esports i festes amb la col·laboració de la Comissió de Festes
Data celebració: 23 de desembre (Periodicitat fixa)
Cantada de nadales, es surt de la plaça de l'Església, es van cantant nadales pel carrer fins que s'arriba a la plaça de la Vila, on es caga el tió.
Es possà un tió molt gros, una persona al darrera, amagada, introdueix per un forat una petita bossa de llaminadures després que la mainada l'hagi picat i cantant
Organitzadors: Grup Vitraris- Cultura i Tradició
Pels volts de sant Tomàs (21 de desembre) arribar el tió amb cercavila pels carrers de Blanes, s'instal·la a la plaça d'Espanya, on la mainada els hi porten aliments, i el 24 el fan cagar
Organitzadors: Acció Cultural Es Viver
Data celebració: 24 de desembre (Periodicitat fixa)
S'assaja la cançó del Caga Tió, s'escalfen els bastons, es fa una picada general amb la cançó abans assejada.
Un cop acabada, els pares amb la mainada es dirigeixen a l'església, on resen un Parenostre.
Tot seguit es dirigeixen al Tió, que els caga un petit present (una bosseta amb una mandarina, una poma vermella i xocolata)
Organitzadors: Ajuntament de Vilobí d'Onyar, Salitja, Sant Dalmai- regidoria de Fires i Festes
- Cagatió popular a la Plaça Catalunya, en què es reparteixen regals entre la mainada (Organitza AMIPA).
- Pessebre gegant a la Plaça de Sant Roc.
La nit del 24 de desembre, a les 12, els veïns surten per cantar nadales i després es menja xocolata, vi dolç i galetes.
- Quines populars organitzades pel Club Natació i la Unió Esportiva Castellfollit.
Organitzadors: Associació de Mares i Pares (cagatió) - Club Natació i Unió Esportiva Castellfollit (quines).
- Els Pastorets representats per veïns del poble (nens i adults) al centre cultural.
- Missa del Gall a l'Església de Sant Pere i tot seguit s'encén una foguera i es reparteix coca i xocolata.
- Quines populars: al centre cultural de les Preses se'n fan 1 o 2 organitzades per Ràdio La Vall i/o el Club de Futbol; i al Bosc de Tosca també se'n celebren unes 2 o 3 al local social, organitzades per l'Associació de Veïns de Bosc de Tosca i Sant Miquel del Corb.
Els nens i nenes del poble van fins al bosquet de l'ermita a buscar el Tió per portar-lo a La Guàrdia.
En arribar a La Guàrdia, el deixen a La Sala, on el cuidaran i li portaran menjar cada dia fins arribar el dia de Nadal.
Els nens més grans fan el pessebre de La Guàrdia a l'església, un pessebre que cada any té una aparença més "guardiola", perquè es van introduint cases al pessebre que són rèpliques en miniatura de les cases del poble.
El dia de Nadal també ve el patge carter a recollir les cartes de les nenes i nens guardiols per a els Reis Mags d'Orient.
Organitzadors: Associació Veïns Sant Pere Ermengol
Nom del nucli: La Guàrdia dels Prats
El dissabte anterior a Nadal, enmig de la foscor de la nit, els membres del Club Excursionista Montblanc pugen un pessebre a l'ermita de Sant Joan, amb el suport dels Ermitans de Sant Joan de la Muntanya.
Les tardes dels dies de Nadal, Sant Esteve i Cap d'Any s'escenifica l'obra "Els Pastorets", original de Josep M. Folch i Torres però amb afegits montblanquins que li donen un caràcter especial.
Els Pastorets es representen ininterrompudament des de l'any 1939 i els actors són de Montblanc.
Organitzadors: Els Pastorets de Montblanc, Ermitans de Sant Joan, Club Excursionista de Montblanc, Ajuntament de Montblanc, Comissió de Festes.
Cantada de Nadales- Tarda i nit en diferents llocs del poble; inauguració del Pessebre Monumental; Concert de Nadal a la parròquia St.
Cristòfol i Concert de Nadal de l'AVECA.
Organitzadors: Diferents entitats, ajuntament, parròquia, associació Sant Jaume, escola de música, Coral Primiliana.
Data celebració: Durant totes les festes de Nadal
Prometença feta a la Mare de Déu o a alguns sants, gairebé sempre amb motiu d'alguna pesta o calamitat pública, que obliga un poble o una vila a celebrar la festa d'algun sant, fer una processó, celebrar alguna missa o alguna altra pràctica piadosa.
La tradició atribueix a Sant Roc la fi de l'epidèmia de pesta de l'any 1607.
El poble va invocar la seva protecció, i el dia de la seva festivitat va ser el primer que no es va produir cap més mort.
En agraïment, la població va fer el vot de vila, una prometença a celebrar cada any perpètuament la festivitat de Sant Roc com a prova de la devoció professada vers el sant.
Es celebra el 16 d'agost, festivitat de Sant Roc.
Les Festes de Sant Roc de Barcelona a la Plaça Nova són tot un referent històric pel que fa a la seva vessant popular i tradicional, però també pel fet de ser unes festes que han resistit amb el pas del temps tota mena de dificultats, la qual cosa no només la converteix en una festa que manté l'essència dels seus inicis sinó també com a acte de resistència.
Es celebra la setmana del 16 d'agost, festivitat de Sant Roc.
Les Festes Quinquennals de la Mare de Déu dels Torrents es celebren des del 1944, any en que es restaura la imatge danyada a la Guerra Civil.
A partir de l'any 1944, cada cinc anys, s'han anat realitzant festes extraordinàries, en les quals es guarneixen els carrers i en diversos actes s'expressa la devoció a la Mare de Déu dels Torrents.
Pels voltants del 8 de setembre dels anys acabats en 4 i 5
Les Festes de la Candela són la manifestació festiva més important de les que es celebren a Valls, i reuneixen, un cop cada deu anys, un ventall extraordinari de celebracions culturals i festives que inclouen tota mena d'actes populars i tradicionals.
Les Decennals es celebren el 2 de febrer i dies propers dels anys acabats en 1.
Les Quinquennals s'enceten quan els ulldeconencs van a l'ermita a buscar la Verge de la Pietat.
Un dels moments més emocionants de les festes és l'arribada al poble, on hi ha un multitud de gent esperant-la.
Durant nou dies la Verge de la Pietat és passejada per Ulldecona.
Els anys acabats en 4 i 9, la primera quinzena de setembre.
Es tracta d'una representació de teatre popular que es representa a l'interior del temple parroquial de la vila, i que explica les raons que portaren a la devoció pel Sant Crist existent a la població que la llegenda i el ball expliquen que vingué d'Alger.
Quatre primers diumenges de maig.
Es celebra principalment els dies 19, 20 (festivitat del Sant) i 21 de gener.
És una gran celebració, en que la Verge del Remei és baixada en romeria de la seva ermita al poble.
Nou dies després que la imatge hagi estat passejada en processons pel poble i per les Cases d'Alcanar, es retornada a l'ermita.
Els anys acabats en 4 i 9, la primera quinzena d'octubre.
Conjunt de tradicions i celebracions on algun element vegetal com l'arbre o la terra pren tot el protagonisme, i se li rendeix culte com s'ha fet des de molt antic.
Festa de l'Arbre de Maig, és una iniciativa promoguda a partir de l'any 1986 per tal de recordar i fomentar el valor simbòlic de l'arbre.
Els Amics de Verdaguer, amb l'objectiu de recordar i fomentar l'obra del mossèn Cinto Verdaguer, plantejaren la necessitat de trobar un element natural que marqués el principi i la fi de la Festa.
Les Festes de Primavera de Palafrugell són la continuació pràcticament ininterrompuda del Carnaval.
En acabar la guerra civil, les festes de Carnaval es van prohibir, i durant el franquisme, moltes poblacions van anar celebrant festes que recordaven els antics carnavals però sense fer referència directa al nom per tal d'eludir possibles prohibicions.
Es celebra per la segona Pasqua.
L'Exposició de Roses de Sant Feliu neix l'any 1928 i està estretament vinculada a la figura del roserista Pere Dot.
La primera mostra té lloc a l'Ateneu on s'exposen 55 de les seves varietats amb la intenció de donar-les a conèixer als habitants de Sant Feliu.
Es celebra cada segon cap de setmana de maig, englobada dins de les Festes de Primavera.
El Ball del Sant Crist posa en escena una llegenda local que va adoptar la fórmula teatral del ball parlat, una representació del qual estaria datada probablement a la primera meitat del segle XVIII.
Primer la dramatització es feia a l'aire lliure i des del 1972 a l'interior del temple que esdevé, doncs, actualment l'escenari de la celebració.
Mentre feia tractes amb un mercader musulmà –Mahomet-, Nin va descobrir la imatge d'un Crucifix, i va decidir intentar adquirir-lo al comerciant.
Davant la negativa inicial de Mahomet, que argumentava que cada divendres turmentava Crist, Nin li oferí la plata que pesés aquella imatge.
Acceptada aquesta condició i arribat el moment de pesar-la, el canestró de la balança només acceptava trenta monedes.
Mahomet es va sentir enganyat, es va desdir del tracte inicial i es negà a lliurar la imatge.
Nin va recórrer a la justícia reial.
El governant musulmà manà repetir la operació davant la seva presència, amb el mateix resultat que abans: el Crist pesava només els diners que Judes havia cobrat per la seva delació.
Finalment, i no sense alguns entrebancs, el mercader embarcà la imatge i la portà a Salomó.
L'arribada del Sant Crist representarà per als salomonencs un nou aliment espiritual i alhora material; la imatge començà a fer miracles, esdevingué el patró de la vila i va desvetllar una extraordinària devoció que superà els límits locals.
Aquesta representació teatral hagiogràfica alterna les diferents escenes amb peces coreogràfiques, i actualment és l'únic ball parlat religiós que s'executa a l'interior d'un temple.
Declarada Festa Tradicional d'Interès Nacional el 18 de maig de 1999.
Ball del Sant Crist de Salomó, 1939
Ball del Sant Crist de Salomó, 1954
L'alcalde fent el discurs de benvinguda
Conjunt de solemnitats amb què una població o un barri celebra la festa anual del seu patró (que no sempre és el titular de la parròquia) o, en algun cas, commemora un fet important de la seva història o tradició.
La Festa Major de La Creu Alta acostuma a tenir actualment una durada d'uns set dies aproximadament.
Els dies centrals, on es concentren la major part dels actes, són el cap de setmana.
Diumenge és el dia principal: pel matí hi ha repic de campanes, cercavila, Missa Solemne de Festa Major i ballada de gegants, entre altres actes tradicionals, com el dinar popular o la també popular "bicicletada".
El document més antic que es conserva del 1740.
En els últims trenta anys, la celebració s'amplia en el marc temporal.
De l'esquema originari de vigília, dia de sant Pau i l'endemà, actualment els actes festius comencen gairebé una setmana abans.
S'han afegit actes com el pregó que es crea el 1996 i posterior correfoc, baixada infantil de balls el diumenge anterior a sant Pau i altres activitats.
Es celebra el 25 de gener (festivitat de Sant Pau).
La Festa Major de l'Ametlla de Merola es celebra, anualment, per Sant Mateu, el cap de setmana més proper al 21 de setembre.
És una festa molt participativa que compta amb diversitat d'actes, dels que en destaquen els elements més tradicionals i populars.
La colònia industrial de l'Ametlla de Merola ha organitzat al llarg de la seva història diferents celebracions, de les quals en destaca la representació dels Pastorets, la festa major, les caramelles, i també la tradició gegantera, teatral i musical.
Aquest llegat és present en la festa major, i en especial en tot el llegat associatiu, tradicional i musical.
D'entre tots els actes, cal destacar el Ball de Nans, el Ball de Cascavells, el Ball de Gegants, el Ball del Gegantó Cascavell i la penjada i baixada de la creu al campanar.