Resolució de 5 d'octubre de 2016, d'inadmissió de dos recursos potestatius de reposició interposats contra la Resolució de 7 de juliol de 2016, d'estimació de la Reclamació 19/2016
Plantilla, relació de llocs de treball i retribució bruta íntegra de cada lloc de treball.
Nom i cognoms de les persones que ocupen cada un dels llocs de treball.
Les resolucions de la GAIP no poden ser objecte de recurs potestatiu de reposició davant la mateixa Comissió, de conformitat amb el previst pels articles 115.3 i 117.3 de la Llei 38/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, en relació amb el 107.2 de la mateixa Llei.
La publicació a la pàgina web de dades que legalment no han de ser objecte de publicitat activa és més invasiva per a la privacitat que l'accés a les mateixes dades per part de la persona que les ha sol·licitades.
Número d'expedient de la Reclamació: 19/2016.
- 29 de setembre de 2016: 1491S
- 26 de setembre de 2016: 7594T
Aquests recursos (així com també altres 91 interposats anteriorment i inadmesos per la GAIP per Resolucions de 31 d'agost i de 7, 21 i 28 de setembre de 2016) es fonamenten literalment en la mateixa argumentació, segons la qual la Resolució impugnada faria una aplicació analògica indeguda a una societat mercantil d'obligacions pròpies d'administracions públiques, traslladant a personal regit per l'Estatut dels Treballadors aspectes del règim jurídic propi del personal estatutari, amb el resultat de vulnerar els seus drets constitucionals a la privacitat i a la protecció de les seves dades personals.
Sobre la base d'aquestes argumentacions, els recursos demanen que es deixin sense efecte diversos punts de la Resolució impugnada, que es declari que TMB ha infringit diversos preceptes de la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal (LOPD) i s'adoptin les mesures sancionadores corresponents, amb trasllat de l'expedient a l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades (APDCAT) i que es suspengui l'eficàcia de la Resolució impugnada mentre no s'exhaureixin tots els terminis d'impugnació que procedeixin.
L'article 73 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions publiques i del procediment administratiu comú (LRJPAC) estableix que l'òrgan que inicia o tramita un procediment pot disposar la seva acumulació amb altres amb els que tingui identitat substancial o connexió íntima; contra l'acord d'acumulació no procedeix cap mena de recurs.
En aquest cas la identitat substancial o íntima connexió es manifesta en els aspectes següents:
Atès el que s'acaba de dir, procedeix l'acumulació dels set recursos de reposició indicats als antecedents d'aquesta Resolució.
La Resolució impugnada es dicta en el marc de la via especial de reclamació regulada pels articles 39 i següents de la Llei 19/2914, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern (LTAIPBG), que es corresponen amb la reclamació prevista pels articles 23 i 24 de la Llei estatal bàsica 19/2913, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, que la defineixen formalment com a reclamació substitutiva dels recursos administratius, de conformitat amb el que disposa l'article 107.2 LRJPAC.
Així mateix, l'article 42.6 LTAIPBG preveu l'aplicació supletòria a la reclamació davant la GAIP del règim jurídic establert per als recursos administratius.
L'article 115.3 LRJPAC estableix que contra la resolució d'un recurs d'alçada no es pot interposar cap altre recurs administratiu, llevat del recurs extraordinari de reposició.
Així mateix, l'article 117.3 de la mateixa Llei disposa que contra la resolució d'un recurs de reposició no se'n pot interposar un altre.
En la mesura que la via de reclamació davant de la GAIP és substitutiva dels recursos administratius, li són aplicables les limitacions indicades al paràgraf anterior, en el sentit de no poder ser objecte de noves impugnacions ordinàries en via administrativa, com ha posat de manifest l'Informe de l'Advocacia de l'Estat 434/2015, de 19 de juny, sobre les competències del Consejo de Transparencia y Buen Gobierno sobre recursos de reposició, disponible al web d'aquest Consejo.
En conseqüència, vist el previst pels articles 115.3 i 117.3 LRJPAC, en relació amb el 107.2 de la mateixa Llei, no es poden admetre a tràmit els recursos de reposició que són objecte d'aquesta Resolució, contra la qual, si s'escau, només es pot interposar recurs contenciós administratiu.
Els recursos de reposició assenyalats als antecedents, a més a més de la revisió de la Resolució impugnada, també demanen a la GAIP una declaració sobre la infracció, per part de TMB, de la legislació de dades personals, pel fet d'haver publicat en el seu web dades protegides per l'LOPD, així com el trasllat d'aquest expedient a l'APDCAT i, eventualment, l'adopció de mesures sancionadores.
En la mesura que el pronunciament sobre aquestes qüestions no suposa revisar el contingut de la Resolució impugnada, la inadmissibilitat del recurs no treu que la GAIP es pugui manifestar sobre elles.
Aquesta Comissió de Garantia no és competent per entendre sobre eventuals infraccions de l'LOPD.
Tanmateix, cal recordar que la seva Resolució de 7 de juliol de 2016, sobre la Reclamació 19/2016, d'acord amb el dictaminat per l'informe de l'APDCAT emès en aquell procediment, disposa únicament l'accés de la persona reclamant a determinada informació, sense pronunciar-se sobre la necessitat que tota aquesta informació hagi de ser objecte de publicació al web de TMB; de fet, només assenyala la necessitat de publicar les retribucions i la identificació del personal directiu, entenent com a tal els membres del consell de direcció.
La publicació d'informació al web de l'empresa és, certament, més invasiva per a les dades personals afectades que el lliurament d'aquesta mateixa informació únicament a la persona que exerceix el dret d'accés.
Per tant, quan TMB fa públiques aquestes dades al seu web excedeix els requeriments de la Resolució de la GAIP i afecta amb més intensitat de la requerida per aquesta les dades personals afectades.
Ara bé: la GAIP no té capacitat per determinar si aquest fet infringeix la legislació de dades personals i, menys encara, si és o no sancionable.
En tot cas, i atenent sense demora la petició que fan en aquest sentit els recursos interposats, traslladarà l'expedient a l'APDCAT, que és l'autoritat competent a aquests efectes.
Sobre la base dels antecedents i fonaments jurídics exposats, el Ple de la GAIP, en la sessió de 5 d'octubre de 2016, resol per unanimitat: