La història del patrimoni de Catalunya no es pot entendre sense la tasca d'adquisició, conservació i difusió de col·leccions de gran interès literari, artístic i científic que es realitza des de les biblioteques.
En destaquem la Biblioteca de Catalunya i institucions com l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona, l'Abadia de Santa Maria de Poblet, l'Ateneu Barcelonès, la Biblioteca de Montserrat, la Biblioteca Episcopal de Vic i el CRAI Biblioteques de la Universitat de Barcelona, entre d'altres.
Amb l'objectiu de catalogar, preservar i difondre el patrimoni bibliogràfic de Catalunya el 1983 la Generalitat va crear el Col·lectiu del Patrimoni Bibliogràfic de Catalunya (CCPBC), actualment gestionat per la Biblioteca de Catalunya.
Un catàleg de documents impresos que van des dels inicis de la impremta fins a principis del segle XX, i també de manuscrits i altres tipologies documentals d'interès patrimonial conservades a les biblioteques de Catalunya, en el qual hi participen més de cent institucions i entitats.
Quan a finals del segle XIX a Europa, les imatges, fins llavors estàtiques, prenien vida gràcies a l'invent del cinematògraf, Catalunya no en va quedar al marge.
Al 1897, Fructuós Gelabert va filmar Baralla en un cafè, el que es considera la primera pel·lícula de ficció de la història del cinema català i espanyol.
A partir d'aquí, molts altres films han marcat un abans i un després en l'evolució del setè art a Catalunya.
A més de la producció cinematogràfica catalana, cal posar en valor la custòdia de tot aquest patrimoni.
Una de les principals institucions catalanes dedicades a la seva conservació i difusió és la Filmoteca de Catalunya, amb un fons que inclou mes de 8.000 pel·lícules i una intensa programació regular de projeccions.
Pel que fa al cinema alternatiu i experimental, la referència és l'Arxiu Xcèntric del CCCB.
El Museu del Cinema de Girona, alhora, mostra els prop de 8.000 aparells i objectes precinematogràfics de la col·lecció Tomàs Mallol.
El concepte música tradicional inclou les músiques populars genuïnes d'un territori determinat.
Aquestes músiques conformen un component molt important de la cultura, del coneixement, del sentir, del viure i de la manera de comunicar-se d'un poble.
La música tradicional es manifesta en formats diversos: la tradició oral, -cançó, goigs, cantarelles, crits de carrer, balls parlats, cant improvisat, etc.-, i la música instrumental, per ser escoltada, o per participar en activitats socials, -religioses, festives, balls i danses, etc.- Catalunya és rica en música tradicional, tant oral com instrumental.
La Fonoteca de Música Tradicional Catalana de la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, es va crear l'any 1987 amb la intenció de fer de recerca, inventari i conservació de materials de música tradicional, i de promoure'n la investigació i divulgació, i continua treballant en aquesta línia i ampliant el seu camp d'actuació adaptant-se a les noves tecnologies per tal d'expandir i donar a conèixer la música tradicional del país.... a Catalunya hi ha més de 300 arxius que custodien documentació des del segle IX fins al segle XXI
... els arxius catalans custodien més de 800 km de documents
... el lloc escollit pels germans Lumière per presentar per primer cop a Catalunya el cinematògraf va ser l'estudi Napoleón?
... que les sales gòtiques de la Biblioteca de Catalunya tenen forma de 'U' i noms de vent?