Instruction: A quina tradició pertany la divinitat?

Context: En la mitologia egípcia, Sopdu Septu o Sopedu era originalment la calor abrasadora del sol de l'estiu. Els efectes de l'abrasadora del sol va portar moltes cultures antigues a veure com guerrers, i els egipcis no eren diferents a això, amb Sopdu tant ser vist com un déu de la guerra. Sopdu, deriva d'aquesta calor que arriba poc després de l'ortus helíac de l'estrella Sírius i per tant era percebut com la deïficació de Sírius (Sopd és la forma masculina de Sopdet, «t» és el femení determinant). En efecte, s'ha dit que Sopdet va donar a llum a aquesta calor, i així Sopdu va ser vist com el seu fill. Els grecs van fer una conclusió similar: el nom grec Sírius significa essencialment abrasador.,  Com que l'ortus helíac es produeix a l'est, i la calor del sol comença allà cada dia, Sopdu es coneix com el Senyor de l'Orient i va tenir el seu major centre de culte al nomos més oriental del Baix Egipte, que va ser nomenat Sepdu, que significa lloc de Sopdu. La combinació de ser un déu de la guerra, i ser associat amb el límit oriental, porten a Sopdu està representat com un guerrer asiàtic, amb una faixa shemset i la destral llarga, i en general es diu per protegir les fronteres d'Egipte. Quan els egipcis van conquistar el Sinaí, també fou erigit en protector de les mines de turquesa, presents en la seva major part al Sinaí.,  ,  El seu nom està compost pel jeroglífic d'«afilat», un triangle punxegut, i el sufix plural tercera persona (un Quail), de manera que una traducció literal del seu nom és «els aguts» No obstant això, el glif triangle era en realitat una representació d'un aculi vegetal, que els egipcis es refereix com una dent, de manera que el seu nom podria ser vist com el plural de dent. En conseqüència, els déus guerrers també s'associen amb la mort, es va dir, en els Textos de les Piràmides, per protegir les dents dels morts.,  En l'Imperi Mitjà, com un déu guerrer, es va convertir fortament associats amb el faraó, que, juntament amb el seu déu és el cel, condueixen a una associació amb Horus, el déu del cel, que es deia que era patró del faraó. En conseqüència, Sopdu començà sent representat com l'ús de les dues plomes de falcó com un adorn de cap, que representava a Horus, que era vist com un falcó. També va començar a ser identificat com l'abanderat d'Horus - guanyant el glif d'un falcó en un estàndard en el seu nom. En aquest moment, el sufix plural del seu nom, anteriorment un jeroglífic d'una guatlla, es va demostrar amb l'abreviatura hieràtica - un remolí, que sovint condueix a errors d'interpretació de la norma que representen la guatlla, que sembla haver desaparegut d'una altra manera. Amb el temps, l'associació amb Horus portar a la seva identitat a poc a poc a la fusió d'Horus, i en el Nou Regne, va ser coneguda com a Har-Septu, un aspecte d'Horus més que un individu.

Response: A la mitologia egípcia.


Instruction: Quin càrrec té Josep Andreu?

Context: Josep Andreu és un dels batlles històrics d'ERC. Governa a Montblanc del 2007 ençà i abans n'havia estat regidor durant molts anys. Però aquests darrers temps s'ha anat distanciant de la nova estratègia del partit per la renúncia a la unilateralitat i l'opció a favor del diàleg amb el govern espanyol. En el seu moment, va ser l'únic dirigent d'ERC que es va sumar a la vaga de fam que van fer els presos polítics el desembre del 2018. Finalment ha acabat estripant el carnet del partit. En aquesta entrevista n'explica els motius: —Què ha passat? —Ja feia temps que no hi estava a gust, a Esquerra. Amb la nova direcció no m'hi entenc i no comparteixo la nova estratègia. Jo sóc partidari de defensar la unilateralitat, d'una estratègia de confrontació clara, i això és malvist per la direcció d'ERC. Quan fa poc més d'un any vaig entrar a la Crida, ja em van mirar malament i em van dir que no era compatible la doble militància. Finalment, com que aquests dies passaran coses, he cregut més honest deixar de militar a Esquerra… —Què ha de passar aquests dies? —Dissabte a l'Ateneu Barcelonès es presentarà un manifest de diverses persones significades de l'esquerra independentista per sumar a favor de Carles Puigdemont, Toni Comín i Clara Ponsatí. En sóc un dels signants i no vull tibar més la relació amb el partit. Estic molt content del comiat que he rebut de la gent de Tarragona. Hem treballat molts anys junts i continuarem essent amics. Però ha arribat un moment en què les discrepàncies són tan evidents que val més donar-se de baixa. Aquests darrers anys m'he anat desgastant internament. —A què us referiu? —Al congrés nacional del 21 de desembre de l'any passat, vaig defensar esmenes perquè es mantingués l'opció de la unilateralitat. Tot i que es van aprovar amb matisos, no és el camí que ha seguit ERC aquests darrers mesos, que s'ha encaminat cap al diàleg i el pacte amb el govern espanyol. —Continuareu fent política? —Bé, aquest dissabte participo en l'acte de l'Ateneu i sóc membre de la Crida. Sóc conscient de les meves limitacions, però sempre he fet política i en continuaré fent. —A on? —En l'estadi del procés en què ens trobem, no es tracta de fer noves sigles, sinó mirar de fer pinya entre les que hi ha. El manifest de dissabte a l'Ateneu va en la direcció de sumar per l'esquerra amb l'objectiu de reforçar el Consell per la República, que encapçalen Carles Puigdemont, Toni Comín i Clara Ponsatí. No tinc intenció de militar en cap partit a curt termini. —La Crida va néixer per defensar la unitat. Encara té sentit? —Tots hem de ser molt prudents i respectuosos, defugir la confrontació estèril i establir la màxima unitat estratègica possible perquè després de les eleccions autonòmiques, la mateixa nit electoral, totes les forces independentistes s'hauran d'asseure i pactar

Response: És el batlle de Montblanc.


Instruction: Cap a on es dirigeix la persona?

Context: Va ser a l'autobús que la vaig conèixer. Per tornar a Gavà Mar des de l'hospital de Viladecans agafo l'L97 i, abans de Joan Carles I, canvio al Ga1. Al primer bus me la trobava, asseguda amb una amiga que baixava a la següent parada. Llavors m'asseia al seu costat.\nA força de fer-ho dies i dies ens vam començar a saludar. Uns mesos després ja parlàvem una mica del que fèiem: ella venia de la universitat. A mi em semblava molt curt el recorregut compartit.\nUn dia se'm va tòrcer el somriure quan vaig sentir com anomenava un “Jordi” parlant amb l'amiga amb cara embadalida. Havia de passar a l'acció. Vaig aplicar el que havia llegit per a que ella em mirés d'una altra manera. Però, de cop, va deixar de venir al bus.\nCaminava desganat per l'hospital esperant l'hora de plegar, quan vaig portar una llitera a fer una ecografia. Era ella.\n– Marta! Què et passa?\n– Noto una punxada al cor des de fa uns dies. Estan buscant-ne l'origen.\nSe'm va glaçar la sang. Vaig sortir corrent cap a la meva taquilla i de la nina que representava la Marta vaig treure l'agulla que fixava el paper amb el meu nom al seu cor. L'hauria d'haver posat amb un post-it.,  —>> SEGON PREMI DEL CONCURS!! ,  QUIN FINAL US AGRADA MÉS?,  Per a aquest relat tinc una frase final alternativa. Copio aquí l'últim tros canviant el final. Quin us agrada més? – espero els vostres comentaris!!  🙂

Response: A Gavà Mar.


Instruction: Què ha fet la Candidatura d'Unitat Popular?

Context: La CUP ha aprovat un protocol d'actuació contra violència masclista que preveu fins i tot l'expulsió per als casos greus. ‘En aquesta organització a ningú li tremolarà la mà si s'ha d'expulsar algú', ha assegurat Mireia Vehí, membre del secretariat nacional de la CUP, en una entrevista a Els Matins de TV3. Segons Vehí, hi ha coses que no es poden tolerar i una agressió masclista que es pugui considerar molt greu s'ha de respondre amb ‘mesures proporcionals dures'. En canvi, no ha volgut valorar el cas denunciat per Mireia Boya que va provocar la seva marxa de la direcció del partit per una ‘agressió psicològica' d'un company. Vehí assegura que aquest cas s'està gestionant amb suport de professionals. L'ex-diputada ha explicat que ‘els deures s'estaven fent' quan va saltar el cas de Boya i que ja feia dos anys que es treballava en aquest protocol. L'ha definit com una ‘eina de reacció i de prevenció' contra casos d'agressió de violència masclista. Més tard, dues membres més del secretariat van dimitir per la gestió que el partit havia fet de la denúncia de Boya. Vehí ha explicat que amb el protocol es vol garantir que la CUP sigui una organització ‘segura' per a les dones i en la qual hi hagi responsabilitat per part de tothom. La clau, segons la cupaire, és que la gent tingui capacitat d'assumir errors i ‘col·lectivament' transformar la situació. I és que, segons Vehí, a la CUP també hi ha ‘relacions patriarcals'. Una de les novetats que incorpora el protocol és que tots els càrrecs nacionals i locals electes de la CUP hauran de fer una formació i complir ‘certs estàndards'. Segons ha explicat Vehí, el protocol regula relacions de poder i parteix de la base dels anomenats micromasclismes, és a dir, ‘petites demostracions de poder patriarcal que després sostenen les agressions grosses'. A més, ha afegit que el protocol parteix de la base que la versió de la dona que denuncia no es qüestiona

Response: Ha aprovat un protocol d'actuació contra la violència masclista.


Instruction: On va néixer la Núria Rion?

Context: Núria Rion (La Canonja (Tarragonès), 1976) és una artista visual contemporània que treballa amb tècniques de dibuix, fotografia, accions a la natura i instal·lacions. És professora de pintura i dibuix a l'Escola d'Art i Disseny de Tarragona, EADT. Viu a Sarral (Conca de Barberà),  Llicenciada en Belles Arts per la Universitat de Barcelona; El 1999 va cursar estudis a la Leeds Metropolitan University, Gran Bretanya; L'any 2000 va seguir un curs de Gràfica Internacional a la \Fundación Bilbao Arte\ (Ajuntament de Bilbao).,  El seu treball està enfocat a la recerca ambiental; observa la degradació de l'entorn agrari i de les construccions rurals tradicionals; s'ocupa dels qui les van habitar i dels rastres que hi han deixat, amb el desig de mantenir les accions i els trajectes desapareguts. El seu treball parteix de l'interès vers els espais buids i abandonats. Són llocs que conserven la petjada de l'home, que amaguen una història més o menys propera, però que no es consideren prou importants per a ésser protegits, catalogats i estudiats. Fa treballs simbòlics d'ordenació del territori: senyalització, topònims, estudis de població i de construccions. Documenta vestigis de masos, camins i nissagues en procés de desaparació. Captura proves directes sobre paper o tela, amb frottages o dibuixos calcats dels relleus de pedres o de murs de construccions. Fa moltlles de silicona, alguns de gran mida, sobre parets i pedres. Crea dibuixos, a escala real, de fragments de marges o cingleres. El seu treball és un toc d'atenció a la indiferència amb que mirem la degradació del patrimoni natural i  la cultura rural.,  En el procés creatiu evita les convencions de la tela emmarcada, la pintura o l'escultura tradicionals. Fa peces híbrides quan a la tècnica, de les quals Teresa Blanch diu: \l'ús de recursos, en principi pictòrics: suport, pla, matèria i color, pren la forma d'un revestiment mural sense mur ni marc possible.,  Ha participat a \L'artista va a l'escola\, un projecte de l'Institut Municipal d'Educació de Tarragona que entre 2016 i 2019 va acostar artistes contemporanis del territori a les escoles i instituts. Va compartir l'experiència amb Alvar Calvet, Andrea Eidenhamer, Ester Fabregat, Manel Margalef i Beatrice Bizot, entre d'altres.,  Ha participat en nombroses exposicions col·lectives entre les quals destaquen: Participació a \Tentaciones\ Estampa 2010, Feria Internacional de Arte Múltiple Contemporáneo a Madrid;  Plural Femení. L'emergència. Dones artistes de Tarragona, projecte comissariat per Antonio Salcedo al Museu d'Art Modern de Tarragona, 2016.,  Les exposicions individuals solen ser el resultat de recerques sobre temes monogràfics. Destaquen:,  Ha obtingut premis i beques, les més importants:,  Beca de creació, projecte “Encara raja?”, OSIC, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, Generalitat de Catalunya, 2008;  Beca d' Experimentació i Creació als Tallers d'Obra Gràfica de la Fundació Joan Miró a Palma, 2010;   Premi Carles Mani d'Arts Visuals de l'Ajuntament de Tarragona, 2010; Premi Salou d'innovació, experimentació i recerca pictòrica, Salou, 2018.

Response: A La Canonja.


Instruction: De quin gènere és el llargmetratge?

Context: Basada en fets reals -l'autobiografia de Ron Kovic-, aquesta pel·lícula és la segona càrrega de profunditat d'Oliver Stone contra el seu propi país amb motiu del conflicte del Vietnam. És un drama interessant, dur i compromès que retrata la història d'un jove americà que s'apunta voluntari per anar a combatre al Vietnam. Creu que defensar el seu país és la millor manera de demostrar l'amor a la seva pàtria. Però la tornada a casa com a veterà de guerra, en una cadira de rodes i atès en un atrotinat hospital, li farà canviar totes les seves conviccions i es farà activista antiguerra.\n,  El setembre de 1976, Al Pacino i el seu mànager, el productor Martin Bregman, es van posar en contacte amb l'agent de Ron Kovic, un veterà de la guerra del Vietnam que havia escrit sobre el tema i van iniciar negociacions sobre els drets d'autor per a realitzar una pel·lícula. L'octubre, la companyia de Bregman, Artists Entertainment Complex, va adquirir els drets per un import de 150.000 dòlars. El rodatge havia de començar el juny de 1977 amb Paramount Pictures com a distribuïdor, però el projecte es va aturar; Bregman i Pacino no estaven contents amb el guió.\n,  El 1977, Bregman va contractar Oliver Stone, també un veterà de la guerra del Vietnam, per ajudar a escriure el guió. En aquell moment, Stone havia estat desenvolupat Platoon (1986), i un guió de la seqüela no produït titulat 'Second Life', inspirat en la seva pròpia vida després de la guerra. Ell i Kovic van relacionar les seves experiències durant la guerra i van començar a treballar en un nou guió el 1978. Stone també va discutir l'adaptació amb William Friedkin, que va rebutjar una oportunitat de dirigir-la per fer The Brink's Job (1978). Després que Bregman aconseguís el finançament dels inversors alemanys, el film es va desenvolupar breument a United Artists abans de passar a Orion Pictures. Daniel Petrie va ser contractat per dirigir-la, però algunes setmanes abans de l'inici, els inversors es van retirar de la pel·lícula. Després que el projecte es traslladés a Universal Pictures, Bregman i Pacino van deixar la pel·lícula. Stone i Kovic es van frustrar amb la problemàtica preproducció i van abandonar el projecte, tot i que Stone va mostrar la seva esperança de fer la pel·lícula més endavant. Stone va prometre a Kovic que si la seva carrera s'enlairava, tornaria a contactar amb ell per recuperar el projecte. L'abril de 1987, John Daly, president i CEO de la base anglesa de Hemdale Film Corporation, van anunciar que produiria la pel·lícula; seria com a seqüela de Platoon.\n

Response: És un drama.


Instruction: Què ve després del silenci?

Context: Un silenci d'uns quants anys en la novel·la catalana, precedeix, com tots els momentanis silencis col·lectius, una metamòrfosi. En un ahir ja no gaire pròxim, la novel·la era a l'ensems naturalista i simfònica. No ens pensarem, certament, de descobrir que el naturalisme era una fase de la famosa i tanmateix renovelladora subversió romàntica.,  En Carles Soldevila és un novel·lista de temperament clàssic, és a dir—retraient una fórmula feliç,—partidari que la novel·la sigui determinada pels caràcters reaccionant sobre l'argument, i no de la manera inversa.,  Així L'Abrandament és una novel·la novíssima, i està d'acord amb la més aguda sensibilitat moderna. Perquè entre modern i clàssic no hi ha contradicció sinó subtil avinença. Intensíssimament coetània nostra com és la novel·la d'en Soldevila, ens deixa un tast de perfecte aplom, de paraula granada, d'observació austera, de púdica causticitat, de límit sortós, com si es tractés d'un caràcter de La Bruyère. I com que el llibre d'en Soldevila és un llibre i no un llibre pintoresc, la patina del temps el farà daurat i no pas negre, revelació d'un standard author, i no pas estribació folklòrica.,  Benvingut sigui aquest to, avui arreu arreu preponderant, que acaba, tornant al Born, les desnaturalitzacions de la novel·la. I benvingut aquest llibre que dóna una versió catalana del benaurat predomini final del caràcter sobre l'aventura, sobre el lirisme, sobre la transcendència, sobre el virtuosisme descriptiu. És clar que independentment de la orientació estètica aquesta superació havia estat assolida, per exigència intuitiva, en temperaments genials de qualsevulga escola: anotem a Catalunya pàgines com les de La Fineta de nostre gran Ruyra. Però L'Abrandament no solament és un cas pur, sinó un cas deliberat. És en aquest sentit que L'Abrandament és una fita.

Response: Una metamorfosi.


Instruction: On va néixer Roser Busquets i Verdaguer?

Context: Roser Busquets i Verdaguer (Girona) és una música catalana, fundadora i directora de la Coral Saba Nova des del 1968. Llicenciada en Música en els apartats de piano, llenguatge, transposició i acompanyament, va ser professora del Conservatori de Música Isaac Albéniz de Girona des del 1957 fins al 2001.,  Roser Busquets és filla de Rosa Verdaguer i Josep Maria Busquets, decorador amb reconeguda fama, i neboda dels germans Narcís, Lluís i Jaume Busquets. Quan Roser era petita, a seva família era propietària d'un establiment familiar d'articles de viatge. La seva afició a la música va començar quan tenia sis anys, en una petita acadèmia que el mestre Francesc Civil tenia al carrer. Als deu anys va ingressar al batxillerat a l'acadèmia Coquard, per passar a estudiar-ho a l'institut Muntaner, i s'estava a les monges escolàpies, on hi havia de superiora una germana del seu avi. Va continuar amb la música amb la monja que portava els estudis d'aquesta matèria. Quan tenia vacances tornava a casa i a la classe del mestre Civil. Després del batxillerat ja es va quedar a Girona i va acabar la carrera de música, que en aquell temps estava composta de vuit cursos de solfeig i vuit cursos de piano. Malgrat això, per aconseguir el Título superior de piano y solfeo, teoría de la música, transposición y acompañamiento calia continuar estudiant quatre cursos d'harmonia, tres d'acompanyament, fuga i contrapunt. El va obtenir el 1980.,  Roser Busquets va rebre la proposta d'entrar a donar classes al Conservatori de Música de Girona per part del mestre Viader i de mossèn Geli, dos dels professors que hi havia en aquell moment, juntament amb Ramon Arnau, Francesc Civil, Josep Saló i Joan Guillaume. Les seves matèries eren solfeig i piano. Durant la seva etapa al conservatori, va viure un canvi de metodologia, aportat pel mestre Viader, que consistia a introduir el mètode de Orff, que utilitza instruments de percussió, com el xilòfon i el metal·lòfon, i la flauta dolça com a instruments \suavitzadors\ de la possible duresa del solfeig per a nens petits. Amb els anys en va assumir la direcció, després cap d'estudis i l'últim any en vaig ser directora. Es va jubilar del Conservatori l'any 2001.,  A part, Roser Busquets també va ensenyar a l'Escola Normal del Magisteri. En un principi, va entrar-hi per substituir provisionalment el mestre Viader, que era a Madrid a fer oposicions. Tot i això, va acabar ensenyant-hi 26 anys.,  Els autors que destaca Roser Busquets en una entrevista que va fer són els seus mestres Francesc Civil i Josep Viader, i Francis Poulenc, Anton Bruckner, Verdi, Mozart, Vitoria i el gran bloc de la cançó popular catalana.

Response: A Girona.


Instruction: De qui parla el text?

Context: Sònia Moll Gamboa (Barcelona, 1974) és una filòloga i poeta catalana. Treballa com a professora de català per a adults i com a correctora i assessora lingüística. Va guanyar el premi Jalpí i Julià de Narrativa en la categoria juvenil l'any 1992. Ha publicat un llibre juvenil L'últim estrip d'aire (1998), dos llibres de poemes, Non si male nunc (2008) i I Déu en algun lloc (2014), traduït al castellà en versió bilingüe per Godall Edicions. Va escriure un recull de proses poètiques, Creixen malgrat tot les tulipes (2013) i literatura infantil: Fernando Botero. Un mar de historias (2016, Editorial Mediterrània, il·lustrat per Renata Srpcanska) i Els dimarts de la iaia Lola (2019, Edicions del Ratolí, il·lustrat per Joan Turu).,  Des del 10 d'abril de 2008 publica apunts regularment al blog La vida té vida pròpia. Des d'octubre de 2015 col·labora amb una columna quinzenal a la secció \Impressions\ de La Directa que ha recopilat Godall Edicions en el volum Beneïda sigui la serp (2018, Barcelona). També la mateixa editorial el 2019 va editar la versió castellana traduïda per Neus Aguado La serpiente. Artículos de desobediencia.,  Quant a altres col·laboracions, ha publicat diversos poemes al llibre La catalana de lletres 2005 i a la revista de poesia Caravansari. També ha escrit el pròleg del llibre de poesia de Marta Pérez i Sierra Dones d'heura (2011).,  Ha cocreat els espectacles poeticomusicals Carta Blanca (amb Clara Peya), Rere l'esquerda (amb Alessio Arena), Gàbies (amb Lidia Uve), Com una pedra negra (amb Marta Dalmau i Sergi Blanch), i I am not wrong. Poesia LGTBIQ i This poem is not consent. Feminisme i lluita (amb Txus Garcia).

Response: De Sònia Moll Gamboa.


Instruction: Qui és el personatge principal?

Context: Indi de la tribu Paiute, Willie Boy torna a la seva regió natal, a Califòrnia, per tal de casar-s'hi amb la dona índia que estima, Lola Boniface. El pare i els germans d'aquesta s'hi oposen categòricament. En situació de legítima defensa, Willie Boy mata el pare de Lola i fuig amb ella. El xèrif local, Cooper, es llança a la seva persecució després hi renunciarà davant les dificultats i els problemes plantejats. Tanmateix, després de la mort d'un vell amic del seu pare, reprendrà aquesta persecució fins al final.\n,  Willie Boy és un western de caràcter sociològic. Les lleis del gènere gairebé no hi són presents: els indis ja no són en el sender de la guerra, els codis de comportament i de costums de vida del Far West - situat al començament del segle XX - són canviants, els atributs i ni es diferencia la roba de cadascun dels pobles. La problemàtica és més aviat la de la integració dels pobles \native land\ a l'Amèrica del futur. La desesperació de Willie Boy s'alimenta d'aquesta dificultat per vèncer els prejudicis i els reflexos racistes. En aquest sentit, la pel·lícula és extremadament moderna. Willie Boy no té de cap manera la voluntat de barallar-se amb els blancs: no percep, a la llum dels fets concrets, cap futur real per al seu poble.\n,  Willie Boy és una pel·lícula complexa que demana molta atenció per captar tots els matisos, atès que els diàlegs són minimalistes. Tracta de temes universals sense fer cap judici deixant a cada espectador la cura de reflexionar-hi. La seva bellesa plàstica és tal que les visions successives omplen la mirada i l'esperit dels espectadors exigents.\n,  En una visió desposseïda i concentrada, però no obstant això \farcida de detalls realistes que són sovint fulgurants\ (Bertrand Tavernier), la pel·lícula denuncia, amb una nitidesa extraordinària, el destí terrible d'una part de la història americana que, en el seu diàleg últim, s'expressa per la veu del xèrif Cooper, assistint a la incineració de Willie Boy: \Digui'ls que ja no tenim records.\ Aquesta frase recorda, de manera paradoxal, aquella, famosa, de L'home que va matar Liberty Valance on es diu que, a l'Oest americà, és la llegenda la que es publica i no la realitat. \John Ford és situat dins del mite, Mentre jo ho observo de l'exterior\, deia en resum Abraham Polonsky.\n,  La pel·lícula d'Abraham Polonsky aborda el delicat problema de les Reserves índies. Aquest aspecte de la història dels Estats Units no havia estat tractat, de manera tan abrupta, des de la pel·lícula d'Alan Crosland: Massacra, dirigida el 1934. Robert Aldrich, sovint a prop d'Abraham Polonsky - ha col·laborat amb ell a la pel·lícula ‘‘ Force of Evil ‘‘ - ho evo, al seu torn, el 1972, a ‘‘Furor Apache''.\n

Response: Un indi de la tribu Paiute.


Instruction: Com s'abrevia Age of Mythology?

Context: Age of Mythology (comunament abreviat com AoM) és un videojoc per a ordinador personal d'estratègia en temps real en base mitològica desenvolupat per Ensemble Studios i publicat per Microsoft Game Studios. Es va treure al mercat l'1 de novembre de 2002 als Estats Units i una setmana més tard a Europa.,  Forma part de la saga de videojocs Age of Empires, Age of Mythology està inspirat en el mites i les llegendes dels grecs, egipcis i nòrdics. no obstant, hi ha molts elements del joc que són similars als altres videojocs d'Age of Empires. Les campanyes estan basades en l'almirall de l'Atlàntida Arkantos, el qual es veu obligat a viatjar per les tres cultures del joc a la caça d'un ciclop que s'ha aliat amb Posidó en contra de l'Atlàntida.,  Comercialment va tenir molt d'èxit, es van vendre més d'un milió de còpies. La recepció crítica va ser generalment positiva: tant GameRankings com Metacritic li van atorgar una puntuació del 89%.,  El joc permet jugar individualment (escenaris individuals), contra altres oponents via Internet o superar tots els nivells d'una campanya. En aquesta campanya l'heroi, Arkantos, ha nascut a l'Atlàntida i veu que la seva pàtria ha perdut el favor dels déus. Per això emprèn una aventura que el portarà a la Guerra de Troia, a recuperar les relíquies del déu egipci Osiris i visitar l'inframón fins a vèncer l'antagonista del joc (Gargarensis). Arkantos assoleix la immortalitat com a premi per la seva tasca.

Response: AoM.


Instruction: Qui és la que cuina?

Context: La Consol ha preparat més de tres dotzenes de croquetes i, encara amb el davantal posat, està esperant el Roger. És el lampista del barri, i avui li revisarà l'aixeta del safareig que goteja des de fa uns dies. Quin gran descobriment el banc de temps. Quan li'n van explicar el funcionament al Centre Cívic, va pensar que era una bona idea. Ara, per exemple, tindrà l'aixeta arreglada per dues safates de croquetes. La tercera safata li deixarà el Roger a la seva veïna Irene, que demà li portarà un encàrrec d'una botiga que és massa lluny per a les poques forces que li queden a la Consol.,  Quan es torna a quedar sola, ja sense escoltar el degoteig, asseguda al balancí s'allisa el davantal. És un gest que li ha quedat de quan el seu home, en Marcel, li deia “Hi tens unes molles”. Ai, que en fa de temps que el troba a faltar! Passa moltes estones mirant fotos antigues: de quan eren joves, de quan tenien els nens… I se li acudeix que li aniria bé un banc de sentiments. Ella hi podria deixar una mica de soledat. Potser la veïna de l'àtic en voldria per una estona i així descansaria dels seus quatre marrecs. Que n'està de mal repartit el món!,  —>> MICRORELAT FINALISTA DEL CONCURS!!

Response: La Consol.


Instruction: Com se sent el protagonista?

Context: <<Em sento malament. He trencat el tren del meu fill.,  Però és que no podia més. L'Arnau portava tot el dia, ¡tot el dia!, amb el tren. He estat sentint contínuament el seu xiulet i la reproducció del so d'una màquina de vapor. L'Agnès, la meva dona, hi jugava a estones. Quina paciència!,  Jo endreçava la remesa rebuda d'antiguitats. Hi havia estris de cuina centenaris, com una planxa de carbó i un llum d'oli. Estava fregant aquest darrer per netejar-lo, quan ha tornat a sonar el xiulet mentre tots dos cridaven “Viatgers al tren!”. He desitjat “Això, pugeu-hi!”, pensant que des de dins no podrien tocar més el botonet amb la gravació del dimoni.,  Després, silenci. He tret el cap al menjador. Només hi havia el tren damunt la taula i no me n'he pogut estar: l'he engegat i he deixat que avancés per les estovalles fins que ha caigut a terra.,  Els remordiments em juguen males passades… Mentre queia he vist moure's dins els vagons dos ninotets que s'assemblaven a l'Agnès i l'Arnau. Fins i tot diria que mostraven una expressió de pànic just abans que el tren s'estimbés i quedessin immòbils amb l'impacte.>>,  – Al diari, l'endemà: Un antiquari posa a la venda una “llàntia meravellosa”.

Response: Malament.


Instruction: Com es diu?

Context: Maribel Casany (Montcada, Horta Nord, 1963) és una actriu i presentadora de televisió valenciana. És germana del també actor Josep Manel Casany.,  Va estudiar art dramàtic, interpretació i dansa, sent el teatre la seua vocació principal i on més ha ocupat la seua carrera, en companyies com Moma Teatre de València o la Ananda Dansa entre d'altres.,  En els anys 90 comença a treballar en la recentment creada Televisió Valenciana, debutant com a hostessa d'El Show de Joan Monleon. Anys més tard, en 1998, participaria en el programa presentat per Núria Roca \Fem Tele\, basat en el \Malalts de tele\ de TV3, on exercia com guionista i co-presentadora, interpretant el personatge (Mari Mari) d'una xafardera.,  En 2000 va donar el salt a la televisió estatal com a actriu en la sèrie \El botones Sacarino\ que va emetre Televisió Espanyola. No obstant això, el seu treball més rellevant fou a Telecinco, com a reportera principal del programa \Nada Personal\, presentat per Núria Roca i Llum Barrera. Allí va interpretar un paper de reportera una mica eixelebrada i ingènua, que encaixava dins de l'estil del programa. Quan aquest programa va ser retirat de la graella mesos després, va treballar en \El Informal\ on va realitzar el mateix paper cobrint com a reportera esdeveniments amb presència de famosos. En 2001 presentà, junt amb Fernando Acaso, les campanades de cap d'any per a Telecinco.,  A continuació presentaria diversos programes més, com els resums dels realities \Gran Hermano VIP\ i \La casa de tu vida\ en les seues primeres temporades (2004), ambdós en Telecinco. Aquests treballs els va compaginar amb les seues aparicions en diverses obres de teatre al País Valencià.,  En 2005 presentà el concurs \L'escala\ en el canal Punt 2 de la Radiotelevisió Valenciana. Entre 2005 i 2008 va presentar el programa \Remeis al rebost\, un programa sobre remeis naturals, que es va emetre també en Punt 2. Ha fet aparicions en diverses sèries de la Radiotelevisió Valenciana com \Autoindefinits\, \Maniàtics\ o \Les Moreres\.,  Ha actuat en diferents obres de teatre com \Bienvenido Mr Marshall\ (2007) o \Què fem de la mare\ (2010).

Response: Maribel Casany.


Instruction: Què va fer el protagonista?

Context: Vaig tomar a caminar, i haguí d'aturar-me altra vegada al cap de pocs passos: no em podia sostreure a l'obsessió de que algú em seguia i m'observava. Palpitant d'emoció, vaig tornar a guaitar, a escoltar… El silenci era absolut: sols el soroll del meu encongit respir s'atrevia a profanar-lo. La nit era augusta, diàfana: un abisme blavís, immens, puntejat d'estels, que indicaven distàncies confoses en la fondària inacabable. I, a baix, la terra obaga restava muda, amb un callament sant, com recollint amb religiós respecte les irradiacions de lo infinit. Això és lo que es percebia pels ulls i per les orelles… però, oi més… ¿Com explicaré aquella sensació fonda i esborronadora que em perseguia? No sabria comparar el meu estat sinó amb el d'una persona que se sent molestada fins a lo insofrible per la insistent mirada d'una altra que l'espia en silenci de fit a fit. Sí: la tensió del meu esperit arribava a lo inaguantable. No vaig poder resistir més. Sang-glaçat, vaig caure de genolls. -O infinit! o ignot! o sant!… jo t'adoro! Ajuda'm! empara'm!- vaig exclamar amb un crit involuntari, que retrunyí espantosament en el meu cor. I, de boca terrosa, vaig seguir resant, resant amb desvari, arraulit, tremolós, fins que m'esdevingué l'entendriment i el plor i el consol.,  Vaig aixecar-me, a la fi, reconfortat, posseït d'una dolcesa mística. La basarda no m'havia pas deixat del tot, però m'era suportable. Amb el posat modest i les parpelles baixes, vaig rependre la marxa pels viaranys solitaris, mormolant pregàries à mitja veu; i així vaig poder arribar al mas.

Response: Va tomar a caminar, i s'hagué d'aturar una altra vegada.


Instruction: Qui és en Carles Riera?

Context: El diputat de la CUP Carles Riera creu que el desplegament de la República Catalana vindrà amb ‘una onada de mobilitzacions massives'. ‘No té cap mena de sentit autonomisme aquí i simbologia a l'exterior. No té sentit, entre més coses perquè serà contraproduent per a Puigdemont mateix, perquè el deixarà com una figura simbòlica sense capacitat real', ha dit en una entrevista a Europa Press. Per al diputat de la CUP, desplegar tots els instruments per a la construcció de la república, inclosos els de l'exterior, tindrà sentit si a Catalunya ‘hi ha batalla, lluita, confrontació, desobediència i unilateralitat; si no, no serveix per a res'. Per això creu que les formacions polítiques han d'acompanyar la societat per fer possibles es condicions i els moments per a crear majories entorn al projecte de república, semblant a allò que es va produir el 3 d'octubre. Crida Nacional per la República ‘La unitat no la trobarem a través de la negociació de partits. La unitat no la trobarem creant nous partits, noves plataformes polítiques o noves plataformes electorals; la unitat i els nous marcs on es produeixi vénen donats pel conflicte i la mobilització', ha dit en referència al nou projecte polític de Puigdemont, la Crida Nacional per la República, una plataforma que considera que només té sentit si es posa al servei de la mobilització social que ha de marcar l'agenda dels polítics, com van fer l'1-O i en l'aturada de país dos dies més endavant. ‘Tot allò que siguin cabdillatge sense més, o recomposició de sigles, probablement, és una miqueta ineficient' ha advertit Riera, que incideix que totes les eines dels partits s'han de posar al servei de la direcció del moviment social, de la ruptura democràtica amb l'estat espanyol i de la construcció real de la república. Riera ha fet una anàlisi de la situació dels partits independentistes i adverteix d'una disputa per l'hegemonia entre ERC i JxCat. ‘Segurament, aquesta proposta de la Crida obeeix a aquestes disputes internes tant entre el PDECat i JxCat, com a les disputes entre aquest espai i ERC, i a la recomposició necessària que tot el moviment ha de tenir', ha raonat. Davant els darrers esdeveniments entre els socis de govern i a l'assemblea nacional del PDECat ha dit: ‘És lamentable i trist veure partits polítics que no fan sinó barallar-se per veure qui té un tros més gran de control de la miserable autonomia que tenim'

Response: Un diputat de la CUP.


Instruction: Qui s’aproxima al noi?

Context: Tot visitant la catedral, una senyora gran s'acosta a un xicot i li demana una foto. Li diu:\n– Si us plau, faci-me-la que es vegi l'altar i tota la cúpula a dalt. \nQuan li torna la càmera, ella es mira la foto i després obre un llibre buscant una pàgina concreta. El fotògraf ocasional segueix la seva visita. ,  Un cop a fora, al passeig, tornen a coincidir. Ella aprofita la trobada:\n– Perdoni jove, si li puc tornar a demanar, em podria fer una altra foto? Aquest cop que surti l'escultura i el mar al fons.\nI de nou, mira la foto feta i mira el llibre. Bé, ara amb més llum el noi s'hi fixa i veu que és un àlbum de fotos antic. La velleta veu l'expressió intrigada del jove i li explica:\n– Aquest àlbum és del nostre viatge de nuvis, ara fa cinquanta anys… Volíem repetir-lo a les noces d'or. Però el Josep, el meu home, va morir fa dos anys. Ho estàvem preparant amb tanta il•lusió… Primer vaig pensar en anular-ho tot. Però després vaig decidir que faria el viatge jo sola. Per ell, pels dos. Estic repetint les fotos tal com les tenim a l'àlbum, com ho havíem planejat. I a la nit, a l'hotel, faig com si el Josep fos amb mi a l'habitació i li ensenyo les fotos, les noves i la antigues… Deu sonar estrany, oi?, però era la nostra celebració. I jo encara vull celebrar que fa més de cinquanta anys que l'estimo.

Response: Una senyora gran.


Instruction: Com es diu en català La prise d'Orange?

Context: La prise d'Orange (en cat. La presa d'Orange o La conquesta d'Orange) és una cançó de gesta francesa del cicle de Guillem. Es considera de finals del segle xii o principis del XIII i consta d'uns 1.800 versos decasíl·labs repartits en 62 laisses assonants. Argumentalment és la continuació de Le Charroi de Nîmes i apareix a continuació d'aquesta en els manuscrits cíclics.,  Guillem és a Nîmes, la ciutat que havia conquerit. Un cristià que ha estat captiu a Orange i se n'ha escapat, Guillebert, arriba a Nîmes i explica a Guillem les belleses i riqueses de la ciutat i, particularment, la bellesa de la seva reina Orable. Guillem decideix conquerir \la reina i la ciutat\ i, amb Guillebert i el seu nebot Guielin, disfressats de sarraïns, se'n van a Orange. A Orange governa Arragon, fill del rei Tibaut, que en aquest moment està de campanya. Guillem i els acompanyants s'hi presenten i aconsegueixen que els portin fins a Orable, que té les habitacions en una torre, la torre de Gloriette. Allà són descoberts, però la reina els ajuda donant-los armes. Els sarraïns hi entren i els fan presoners, però Orable els allibera i els mostra un passadís secret que va a parar més enllà del Roine per on poden sortir. Guillebert fa el viatge pel passadís i arriba a Nîmes per avisar Bertrand, nebot de Guillem; aquest reuneix un exèrcit i assetja Orange. Ell amb un gruix d'homes entren pel passadís secret fins a Gloriette, on hi ha Guillem, i, des de dins, obren les portes de la ciutat a la resta de l'exèrcit. Un cop conquerida la ciutat, Guillem fa batejar Orable, que rep el nom de Guiburc, i s'hi casa.,  Més enllà del nom de la dona de Guillem (però evidentment no el seu origen com a reina sarraïna), la cançó no té cap versemblança històrica.,  Es conserva en nou manuscrits cíclics, copiada darrere de Le Charroi de Nîmes.

Response: La presa d'Orange o La conquesta d'Orange.


Instruction: Què recorda el personatge que feia l’altra?

Context: Tota l'estona estaves cantussejant un tema o altre de jazz. Va ser en el viatge de final de carrera, que ens vam conèixer. I això que Nova Orleans no era el destí que jo hauria escollit, però els meus amics ho van decidir per mi. La seva motivació musical era molt forta i no hi vaig poder fer res, davant tant d'entusiasme. Com me n'alegro, de la seva tria…,  El primer cop que et vaig veure no vaig quedar impassible. La teva pell fosca, els teus llavis gruixuts, la teva mirada atrevida, les teves suggerents corbes… Tot em demanava, a crits, que intentés alguna cosa. Llavors va passar pel local aquella senyora amb les flors. Fruit de la seva experiència, em va endevinar les intencions, o potser és que les devia dur escrites als ulls, i va triar la rosa més bonica. Quan vam marxar del restaurant, la vaig deixar damunt la taula mentre et picava l'ullet. La nota deia: “T'esperaré a l'hora de plegar per si vols prendre una copa amb mi”.,  Aquella nit va ser molt llarga. I preciosa. Com tu. Com nosaltres agafades de la mà passejant vora el riu.,  Des de llavors, les melodies, tant les animades com les melancòliques, les cantem les dues juntes.,  —>> Enllaç al vídeo-relat

Response: Cantussejar un tema o un altre de jazz.


Instruction: Quin és el sobrenom de Caterina Valriu Llinàs?

Context: Caterina Valriu Llinàs, coneguda com a Catalina Contacontes (Inca, 24 d'agost de 1960) és escriptora i filòloga en llengua catalana. Directora del Grup d'Estudis Etnopoètics i del Grup de Recerca en Etnopoètica de les Illes Balears. Forma part del Consell de Crítics de la revista Faristol, des de l'any 2000. Ha dirigit la col·lecció Tirurany de rondalles mallorquines.,  El 1983 es llicencia en filologia a la UIB, dos anys més tard llegeix la tesina sobre l'antic Carnaval de Mallorca, feta essencialment a partir de la història oral, la qual obté el premi extraordinari de llicenciatura i es publica en dos volums: El Carnaval a Palma, com era abans (1989) i El Carnaval a Mallorca (1995). El 1992 es doctora a la mateixa Universitat, amb una tesi sobre la influència de les rondalles en els llibres actuals per a infants: Influències de les rondalles a la literatura infantil i juvenil catalana (1998).,  Des de 1990 és Professora Titular de la UIB, on imparteix assignatures de literatura catalana. Des de 1987 explica contes i rondalles a infants, joves i adults d'arreu dels Països Catalans, amb el nom de Catalina Contacontes. Ha fet prop d'un miler de sessions de narració per tal d'acostar a la gent les històries narrades de viva veu. També he publicat alguns contes per a infants de collita pròpia: En Galceran i les marietes i Les banyes d'en Cucarell, ambdós de 2006, en són exemples.

Response: Catalina Contacontes.


Instruction: On va néixer la Laura Ràfols Parellada?

Context: Laura Ràfols Parellada (Vilafranca del Penedès, 23 de juny de 1990) és una exfutbolista catalana. Va jugar de portera al FC Barcelona de la Primera Divisió femenina de futbol d'Espanya.,  Va començar a jugar a futbol el 1999 al club de la seva ciutat, l'Atlètic Club Vilafranca, de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès), club fundat per Joanjo Estregué i Jose Mari del Pozo l'any 1994.\nVa començar a jugar a futbol-7 i va debutar a la selecció catalana Sub-14 amb 12 anys, gràcies a la promoció que va fer el seu entrenador, Joanjo Estregué, per la gran qualitat que va demostrar des de ben petita.,  Va començar a jugar a futbol a la seva ciutat,concretament a la Fundació Esportiva Atlètic Vilafranca en un equip de futbol 7 femení,on moltes de les seves companyes eren nenes de la seva escola o bé de la mateixa ciutat.,  Va sortir de les categories inferiors de la Fundació Esportiva Atlètic Vilafranca, arriba al club el 2007 quan passava per un dels seus pitjors moments després d'haver baixat de categoria, però amb l'arribada a la banqueta de Xavi Llorens tot millora amb un ràpid ascens, passa el temps i va agafant importància sota pals, arribant a ser la portera titular de l'equip. Després de 3 anys amb l'equip blaugrana finalment aconsegueix el primer trofeu oficial quan guanya la Copa de la Reina el 2011, que s'ha de sumar a les 3 Copes Catalunya que havia guanyat prèviament. L'any següent defensant en partits de les tres competicions l'equip aconsegueix un triplet històric al guanyar la Copa Catalunya, la Lliga Espanyola i la Copa de la Reina.,  Continua sent titular indiscutible fins al 2015. Amb l'arribada de Sandra Paños perd la titularitat i cada cop juga menys partits. Va ser la capitana des del 2017. Va ser jugadora de la Selecció femenina de futbol de Catalunya. Va disputar 4 partits.,  Al final de la temporada 2017-2018 del FC Barcelona anuncia la seva retirada del futbol professional, encara que continuarà lligada a l'entitat barcelonista en un rol per determinar.

Response: A Vilafranca del Penedès.


Instruction: Què subsisteix al cap d'Hugo?

Context: Hugo, un home d'edat madura, encara conserva en la memòria una infància realment singular. Quan encara és un nen, ix del sud del Brasil amb el seu avi i desembarca a São Paulo, on és abandonat davant d'un palau. Allà viu i treballa l'Ana, una prostituta amant del governador de São Paulo. El noi viurà a partir d'aleshores en aquest ambient, amb altres meretrius com la Tamara, una adolescent juganera. Després d'haver subhastat la seua falsa virginitat entre els assistents més rics, la Tamara sedueix l'Hugo -aleshores un minyó de 12 anys- i hi manté relacions sexuals.\n,  Amor, estranho amor va provocar una certa polèmica a causa de la participació de Xuxa en el repartiment, amb només 16 anys (abans de ser presentadora de programes infantils). El seu personatge adolescent té relacions sexuals amb un xiquet de 12 anys, interpretat per l'actor Marcelo Ribeiro.\n,  Avui dia, la distribució i comercialització d'Amor, estranho amor és prohibida al Brasil.\n,  Vera Fischer va guanyar dos premis a la Millor Actriu del Festival de Cinema Brasília del 1982.\n

Response: Una infància realment singular.


Instruction: En quin any es basa el llargmetratge?

Context: El fred desembre de 1914 arriba a França i la neu s'acumula sobre les oposades trinxeres que separen les tropes alemanyes per una banda, i les franceses i escoceses per l'altra. Durant la nit de Nadal cada bàndol celebra la festivitat amb cançons pròpies i escolta els espontanis aplaudiments provinents de les trinxeres enemiges. Quan arriba el torn dels alemanys, un tenor d'òpera mobilitzat a l'exèrcit es salta el guió i abandona la trinxera amb un avet de nadal a la mà mentre s'endinsa en terra de ningú tot cantant una nadala. Atònits, els soldats escocesos responen a aquesta gosadia posant el so de les seves gaites al servei del tenor, iniciant-se així el primer acte de fraternitat entre els dos bàndols, que acaba amb un gran aplaudiment entre tots. Seguidament, els superiors de les tres diferents unitats es reuneixen i acorden un alto el foc per Nadal. Durant la treva, els soldats dels tres diferents exèrcits protagonitzen diversos episodis de fraternitat entre ells i fins i tot estenen la treva a l'endemà perquè les tres parts recuperin i enterrin tots els cadàvers estesos pel camp de batalla. Això no obstant, un cop iniciada la treva, tant soldats com superiors ja no poden tornar a les armes per lluitar en nom d'una guerra que no entenen, i els actes de fraternitat es reprodueixen i prolonguen fins que els fets arriben als comandaments superiors de cada bàndol.\n,  La pel·lícula es basa en fets reals ocorreguts durant la Primera Guerra Mundial que han passat a ser coneguts com a treva de Nadal o frateternitat de Nadal. El tenor de la pel·lícula està inspirat en un personatge real, el cantant alemany Walter Kirchhoff, que va ser incorporat a les files alemanyes i es va posar a cantar nadales davant de la trinxera del regiment alemany d'infanteria nr. 130 de la Lorena:\n,  „[...] el següent dia em va explicar que alguns francesos van enfilar-se al seu parapet i no van parar d'aplaudir fins que no va fer un bis. La nadala havia obrat com un miracle en el cor de l'amarga realitat de la pèrfida guerra de les trinxeres i va obrir un pont entre els soldats.“ Príncep hereu de Prússia Guillem, Les meves memòries.\n,  Quan els alts comandaments van descobrir els actes de “fraternitat amb l'enemic” a través de cartes escrites pels soldats, els implicats van ser distribuïts i dispersats en altres fronts i es van prendre mesures per tal d'impedir que es reproduïssin més actes d'aproximació amb l'enemic. A diferència de la pel·lícula, els actes d'agermanament van comptar amb el vistiplau de Guillem de Prússia.\n,  El director Christian Carion va quedar fascinat amb la lectura del llibre Batailles de Flandres et d'Artois 1914–1918 de l'escriptor Yves Buffetaut, el qual li va servir d'inspiració per rodar posteriorment la pel·lícula.\n,  Un altre llibre que parla sobre episodis d'agermanament entre soldats durant la Primera Guerra Mundial és el llibre Der kleine Frieden im großen Krieg (La petita pau a la gran guerra), de Michael Jürgs.\n

Response: En el 1914.


Instruction: Tenen un grup petit?

Context: ELLA\nEl nostre grup és prou nombrós. Això fa que ens puguem protegir entre nosaltres. Sempre hi ha algú alerta doncs la natura és més perillosa del que pot semblar. Si no ens embesteix un rinoceront llanut fent-nos córrer, són els mamuts els que fan caure els arbres més prims i ens poden enxampar a sota si no vigilem.\nJo tinc sort. El Tabru està sempre al meu costat i mira per mi. Un vespre va adonar-se que hi havia alguna bèstia a la vora i vam poder fugir abans que ens ataqués.\nPerò algun cop l'he trobat a faltar. Especialment en dues o tres ocasions, quan la brillant bola de la nit estava molt rodona i es van sentir uns brams terribles que esguinçaven la nit. El vaig buscar per tot arréu sense èxit. M'hauria ajudat a tranquilitzar-me, segur. Li he de dir abans que torni a passar per assegurar-me que serà amb mi si es repeteix.,  ELL\nEm trobo molt bé al costat de la Prah. M'agrada el seu somriure i l'olor que desprèn el seu cos. Crec que ella em mira de forma especial. No sé com explicar-ho però la vull protegir.\nPer això, quan la bola de la nit estava més gran que els altres dies i vaig notar unes sensacions estranyes dins meu acompanyades de certs canvis per fora, em vaig amagar fins que vaig recuperar la normalitat. Amb el meu aspecte canviat podia espantar-la, i això no m'ho podia permetre.\nAra fa 3 boles grosses que em passa. Ja m'ho espero quan s'apropa la nit indicada. El pèl que em cobreix el cos comença a fer-se molt més llarg i gruixut, se'm fan amples les cames i braços, tant que caic a quatre potes, i vaig eixamplant-me d'esquena i pit. Em creixen desmesuradament els ullals i el nas se m'allarga i allarga, fins que quan vull cridar només aconsegueixo bramar.,  Les nits de lluna plena, el Tabru va ser el primer cas d'home-mamut de la (pre)història, el precursor de l'actual home-llop.

Response: No.


Instruction: Com és el títol de The Fisher King en català?

Context: ,  ,  El rei pescador (títol original en anglès: The Fisher King) és un pel·lícula estatunidenca de Terry Gilliam estrenada el 1991. Ha estat doblada al català.,  El rei pescador  és la història d'una doble redempció: la d'un utòpic i la d'un arribista que ha de guanyar la seva humanitat. La cerca del Graal ofereix sobretot la guarició dels cors.,  Jack Lucas, un cèlebre animador i presentador de ràdio, arrogant, cínic i egoista, rep un dia la trucada d'un oient mentalment inestable. Com a conseqüència de la resposta de Lucas, l'home se'n va a un restaurant i mata set persones abans de suïcidar-se. Aquest accident deixa un regust amarg en Jack, que és rosegat pel remordiment sense adonar-se'n del tot, i s'enfonsa en la depressió.,  Un vespre que s'arrossega per carrers poc segurs, és escomès per uns malfactors que l'ataquen. És salvat in-extremis per Parry, un exprofessor d'història que s'ha enfonsat en la bogeria després de la mort tràgica i violenta de la seva dona, morta pel famós oient. Aquest vagabund, encaterinat de Lydia, una noia tímida i maldestra que viu en el seu món imaginari, s'ha jurat trobar el Graal.,  Per fer-se perdonar, Jack segueix Parry i intenta ajudar-lo.

Response: El rei pescador.


Instruction: Qui té bona fe?

Context: -Valga'm Déu!… tot això vos encaparra?- exclamava aquell pastor ple de bonhomia. -Mentres les muntanyes facin àrnica, camamilla, herbes de les set sagnies, herba blanca, herba sanguinària, herba del mal gra, no patireu, sants cristians!- i tots feien un sospir com recaptant la flaira de l'esperança més reviscoladora.,  -Vos, Patllari, mireu aquell home que ve de lluny; ha fet deu hores de camí!,  -Valga'm Déu!… i dôs, què teniu, sant cristià?,  -Mireu, no hi veig res i per rellans he sentit parlar de vos i ací em teniu.,  -Valga'm Déu! expliqueu-vos.,  -Tot me ve d'un enfadament i d'una alteració, sabeu? Vaig tenir un rebull i les sangs van posar-se al coll, emprò després van baixar a la perdiu i després van pegar cossa al cim del cap i vaig veure mateix que bromes i més bromes; va venir-me un encaparrament i llavôs vaig quedar cego de la vista, sabeu? Prou van dir-me que anés a terra baixa, emprò he tingut por dels metges… si'm fan peració i de primer raja la sang bona i sols me queda la dolenta adins, què? Dôs ara jo vull probar les vostres herbes!,  -Valga'm Déu!… Tot això fugirà!; preneu l'herba de les set sagnies,- i en Patllari feia una explicació llarga i complicada de les bullides, proporcions i hores en les quals havia de pendre l'herba miraculosa.,  Era un matí de prodigiosa transparència. L'aire estava embaumat de sentors agradoses dels camps dallats de poc. Les primeres batallades de la missa van escampar-se en l'ambient ple de frescors, i pels corriols i camins van fer via més depressa les rues de pagesos que venien vestits de les festes, amb el ronçal al braç i les mules lluentes i cavalcades per les dones, netes, virolades i rialleres.

Response: El pastor.


Instruction: Què era Melibea?

Context: Melibea (en llatí Meliboea, en grec antic Μελίβοια) era una ciutat de Tessàlia al districte de Magnèsia, que Homer menciona al \Catàleg de les naus\ a la Ilíada i diu que era un dels llocs governats per Filoctetes.,  Estava situada a la costa, segons Heròdot, i Titus Livi diu que era al peu del Mont Ossa. Estrabó diu que era al golf entre Ossa i el mont Pelió. Heròdot explica que en aquell lloc diverses naus dels perses dirigides per Xerxes I quan va envair Grècia van naufragar en aquell lloc durant una tempesta poc abans de la Batalla de les Termòpiles. Durant la Guerra Romano-Síria va ser una de les ciutats de Tessàlia que l'any 191 aC, quan estava en mans dels athamans, va ser ocupada per un exèrcit conjunt dels romans, manat per Marc Bebi Tàmfil i dels macedonis, comandats pel rei Filip V de Macedònia. Va ser reconquerida pels romans comandats per Gneu Octavi l'any 168 aC i saquejada.,  Lucreci diu que Melibea era famosa perquè allí s'obtenia el colorant anomenat porpra, i que la \porpra melibea\ prenia el nom d'aquesta ciutat. Els autors moderns consideren que no era aquesta Melibea, sinó una ciutat del mateix nom situada a la boca de l'Orontes a Síria, molt rica dels mol·luscs d'on es treu el tint.,  No es coneix la seva localització exacta, però es creu que era propera a la moderna ciutat d'Agia.

Response: Una ciutat de Tessàlia al districte de Magnèsia.


Instruction: Qui fou Montserrat Soliva Torentó?

Context: Montserrat Soliva Torrentó (Torres de Segre, Lleida, 1943 - Blanes, 15 de setembre de 2019) Doctora en Ciències Químiques. Fou professora de l'Escola Superior d'Agricultura de Barcelona de la Universitat Politècnica de Catalunya.,  Montserrat Soliva es va titular en Ciències Químiques per la Universitat de Barcelona, doctorant-se en l'Institut de Biologia Fonamental per la Universitat Autònoma de Barcelona després de treballar 6 anys en el Laboratori Químic-Tèxtil de fibres artificials de la SAFA (Blanes). Va ser professora durant 32 anys de l'Escola Superior d'Agricultura de Barcelona responsable d'assignatures relacionades amb l'Anàlisi Química Agrícola i la Gestió i tractament de residus orgànics. Especialitzada en compostatge i en la caracterització, diagnosi i aplicació al sòl de residus orgànics. Malgrat estar jubilada, va seguir col·laborant amb el grup de Caracterització, Diagnosi i Compostatge de Residus Orgànics de l'Escola Superior d'Agricultura de Barcelona (ESAB-UPC).,  Va dirigir més de 150 projectes final de carrera relacionats amb aquests temes, participà en nombrosos projectes de recerca i assessorà a empreses i administracions en temes relacionats amb el tractament de residus. A més, compta amb nombroses publicacions científiques i de divulgació. La tasca realitzada durant la seva llarga trajectòria investigadora s'ha centrat primordialment en el compostatge, amb la missió de preservar i millorar el medi ambient, protegir el sòl i incrementar la productivitat agrària.,  Montserrat Soliva és considerada com una de les màximes autoritats estatals en el tema del compostatge.,  En 2012 rep el premi Medi ambient a la trajectòria investigadora de la Generalitat de Catalunya. D'aquesta manera, se li reconeix la seva trajectòria professional i personal de més de 36 anys al servei de l'agricultura i la protecció i millora del medi ambient, des de la seva intensa activitat universitària de docència, formació especialitzada, recerca i transferència tecnològica.«Montserrta Soliva: \La gestió dels residus orgànics a través del sòl cal fer-la bé, evitant convertir el sòl en un abocador encobert\».   Rural Cat. [Consulta: 22 setembre 2019].,  Fou filla de Napoleó Soliva Moner, mestre de Blanes, població on va exercir durant 30 anys i en la qual té una escola dedicada al seu nom (Escola Napoleó Soliva) en reconeixement a la seva trajectòria docent.[cal citació]

Response: Una doctora en Ciències Químiques.


Instruction: Amb quina organització sense ànim de lucre col·laborava Antonio Baños?

Context: Abans no començà a sonar el seu nom, impulsat per l'activisme de Súmate i pels seus llibres d'èxit, Antonio Baños era conegut per la seua feina d'anys en el periodisme, però també tenia un nom en l'escena musical barcelonina. Amb la seua guitarra i la seua veu, es va destacar en alguns grups de l'òrbita del punk i del pop, especialment de Los Carradine. Los Carradine, entre el 1993 i el 2007, van publicar quatre maquetes i un disc i van tocar en tot de sales de concert i festivals, on deixaren una marca evident, que els seus admiradors recorden amb molta intensitat. Víktor Parkas, per exemple, va escriure aquest preciós article a El País, en què remarcava el passat musical de Baños, quan ja sonava com a possible cap de llista de la CUP. Los Carradine era un grup amarat de grans noms de la música de protesta anglosaxona, però de la menys òbvia i previsible: gent com Joe Strummer i Billy Bragg. A aquest darrer fins i tot li van dedicar una de les cançons més emblemàtiques, que titularen amb el seu nom. I a ‘Billy Bragg', els Carradine deien que les xiques preferien anar-se'n amb gent més tendra i els partits preferien perfils més moderats. Ho feien amb l'humor sarcàstic, que els mestres els havien ensenyat que era una de les maneres més contundents de combatre ‘el gran circ liberal'. Ara, quan amb el pas dels anys Bragg ha arribat a dir que era votant ‘circumstancial' dels liberals-demòcrates i ha reconegut que ja no esperava la fi del capitalisme, Baños aparcarà la guitarra i encapçalarà la llista dels anticapitalistes catalans. Però als curiosos els quedaran tot de vídeos per a conèixer i assaborir. Com aquests que us presentem avui

Response: Amb Súmate.


Instruction: En quina època transcorren els fets?

Context: Durant la Segona Guerra Mundial, mentre que el seu bombarder Lancaster cau al mar, el comandant Peter Carter envia un últim missatge a la torre de control. June, una jove americana de guàrdia aquella nit és l'última veu que sentirà abans de l'aterratge forçós. Carter s'enamora d'aquesta veu que contesta la seva crida de socors.\n,  Heus aquí tanmateix que Peter Carter sorgeix de l'aigua totalment indemne. Intenta de seguida trobar June i seguir amb ella la seva vida. Però un enviat del més enllà li notifica que és entre la vida i la mort i que si vol sobreviure, haurà de defensar el seu cas davant d'un tribunal celestial. Simultàniament a aquesta situació sobrenatural, un equip de metges lluita al quiròfan per curar a Peter una lesió al cervell.\n,  En un principi, A vida o mort  és una pel·lícula d'encàrrec. Passat l'armistici de 1945, els exèrcits britànics i americans ocupaven conjuntament el territori europeu i les baralles entre els soldats de les dues forces no eren rares. També l'exèrcit britànic havia manat als realitzadors una pel·lícula destinada a rehabilitar les relacions entre els dos països.\n

Response: Durant la Segona Guerra Mundial.


Instruction: Què pot fer una melodia?

Context: Una cançó ens pot transportar a un moment concret, com ho fa una olor. Recordes perfectament on vas escoltar la que sona ara, i què estaves fent. O millor dit, què estàveu fent. Ell era ajagut i tu ballaves aquesta melodia tan sensual. Amb moviments suggeridors, vas començar a treure't la roba. Mai havies fet un striptease, però aquella vetllada, no saps si va ser la lluna o el desig que us cremava per dintre que t'hi va portar sense pensar-hi. Vas deixar caure la faldilla, mostrant els teus generosos malucs, sense parar de moure't. Després, els tirants de la samarreta també van anar avall. La xafogor de l'estiu us havia atrapat amb la luxúria a la pell i al cap. El que portaves posat anava quedant escampat al voltant del llit, i ell et feia carícies mentre tu seguies el ritme cada cop més excitada. Llavors, li vas tapar els ulls amb un mocador de seda. T'hi vas abalançar al damunt fregant-li la panxa i el membre amb diferents punts del teu cos. Us vau posar a mil i vau arrodonir-ho gemegant plegats amb les finestres obertes aquella nit de frenesí.,  Només rememorar-ho, estàs tota humida. Comproves que encara saps on tocar-te per, pensant en ell, resseguir el camí cap al clímax que recorríeu junts. Quan acabes, et sents una mica malament, amb la teva edat i vídua… Però, qui ha de posar límits a la passió? Tot i que ell ja no hi és, continua ben a dins teu.

Response: Ens pot transportar a un moment concret.


Instruction: On va l’home?

Context: Un americà abandonat per la seva amiga marxa a l'Estat de San Marcos, en guerra civil. Se'n farà president, després retrobarà Amèrica i la seva amiga, sempre sota les càmeres de televisió omnipresents.\n,  Fielding Mellish és un provador de productes nous que, tot d'un plegat, es troba ficat en l'apassionat món de la política revolucionària de l'Amèrica del Sud. Fielding coneix Nancy i se n'enamora. Ella és una destacada activista de causes lliberals. A través de tot de circumstàncies divertides i extravagants, Fielding es troba ficat en la revolució de San Marcos, una petita república bananera al sud dels Estats Units. Quan el dictadors de San Marcos és enderrocat elegeixen Fielding, que du una barba com la de Fidel Castro, per governar el país. Fielding torna als Estats Units per aconseguir fons i es troba una altra vegada amb Nancy. Ella no s'adona de la nova disfressa de Fielding i queda impressionada del carisma que té. Es casen i passen la nit de nuvis a l'hotel Manhattan. Howard Cosell els fa una entrevista en directe sobre la seva primera experiència de casats.\n

Response: A l'Estat de San Marcos.


Instruction: Què és Basin?

Context: Basin va ser una cançó de gesta francesa probablement del segle xii que tracta de la història de Carlemany abans d'esdevenir emperador; pertany, per tant, al cicle de Carlemany. Desgraciadament, la cançó de gesta no s'ha conservat però l'argument es coneix a través de la versió noruega de la Karlamagnús saga.,  A la mort de Pipí, Carles ha de fugir, ja que hi ha una conspiració contra ell. Es refugia amb un cavaller fidel però un àngel li diu en un somni que vagi al bosc on es reuneix amb Basin, un bandoler. Els dos fan vida de bandolers. Carles s'assabenta, quan entra com a lladre al castell de Rainfroi i escolta d'amagat, que els seus germans bastards traïdors volen prendre definitivament la corona i que Rainfroi es coronarà a Aquisgrà i Heldri serà nomenat duc. Carles aconsegueix matar els traïdors, i dona a Basin un castell i la dona de Rainfroi com a premi per la seva ajuda.,  El text original no s'ha conservat, però es coneix l'argument gràcies a la Karlamagnús saga i a altres mencions. L'argument se situaria en la continuació de la cançó de Berthe aux grands pies, però en una tradició divergent del Mainet, amb un final diferent pels traïdors.,  La història dels germanastres de Carlemany pot estar basada en l'episodi on Carles Martel, fill bastard de Pipí d'Héristal, vencé el merovingi Khilperic (que correspondria amb Heldri) i el seu majordom palatí Raginfred (que correspondria Rainfroi) el 716 a Amblève (prop de Malmedy). La llegenda de Carlemany hauria absorbit un fet del seu avi.,  La cançó de Basin segurament va influir en la narració neerlandesa de la fi del segle xii o principis del XIII Karel ende Elegast.

Response: Una cançó de gesta francesa probablement del segle XII.


Instruction: Qui s’ha presentat al jutjat?

Context: Quatre dels nou bombers investigats per suposats delictes d'odi després del referèndum han comparegut aquest matí als jutjats de Reus. S'han acollit al seu dret a no declarar i s'han limitat a respondre les preguntes dels seus advocats. Amb crits de ‘No esteu sols', prop d'un centenar de persones han rebut els bombers, que han arribat tots quatre alhora abans de les deu del matí. Just abans d'entrar, se'ls ha lliurat un ram de ginesta a cadascun d'ells. S'ha desplegat una gran pancarta de denúncia pels presos polítics, on hi apareixien cascs de bombers, a més de la del col·lectiu d'Avis per la Llibertat de Reus. En poc més d'una hora, els quatre bombers han sortit del jutjat. Són els darrers en estar citats, després que ja ho hagin fet cinc companys més -en tres jornades diferents. Els advocats voluntaris de l'1 d'octubre confien que siguin les últimes diligències d'aquesta macrocausa que porta el jutjat d'instrucció 2 de Reus i demanaran l'arxiu de les actuacions. Consideren que no hi ha delicte. ‘Entenem que no hi ha delicte, que en cap cas és sostenible que els fets fossin delictius i per això demanarem l'arxiu immediat', ha afirmat Daniel Recasens, en nom del col·lectiu d'advocats creat a la ciutat arran els conflictes derivats del referèndum. De moment, hi ha nou bombers investigats -a part d'un altre bomber, sobre el qual ja es va arxivar la causa. ‘La posició és la mateixa, els fets són els mateixos, i creiem que no són fets ‘subsumibles' dins de cap tipus penal', ha conclòs el lletrat, a la sortida dels jutjats, en una breu declaració als mitjans de comunicació. Els quatre bombers citats avui, com la resta de companys, s'han negat a fer declaracions. Dos estan al parc de bombers de Reus, un al d'Hospitalet de l'Infant, i un quart, a la regió -no exerceix a cap parc. Se'ls ‘investiga per un delicte d'incitació a l'odi i malversació de fons públics, en una macrocausa que porta el jutjat d'instrucció número 2 de Reus, contra polítics locals i particulars. Entre els concentrats s'hi trobava el mecànic encausat per haver-se negat a reparar el vehicle d'una agent de la policia espanyola, i la regidora cupaire Mariona Quadrada, també investigada

Response: Quatre dels nou bombers investigats per suposats delictes d'odi.


Instruction: Quin paper va tenir Sofia Salvador i Monferrer al País Valencià?

Context: Sofia Salvador i Monferrer (Benassal, 22 de juny de 1925 -18 de gener de 1995) fou una escriptora, mestra i activista cultural valenciana, filla del també insigne escriptor Carles Salvador.,  Sofia Salvador va nàixer a Benassal (l'Alt Maestrat), poble on el seu pare exercia de mestre. De petita, al 1934, marxà amb la família a Benimaclet (València) on estudià el batxillerat i més tard cursà Magisteri. A la mort del seu pare, el juny de 1959, tornà a Benassal, on restaria fins a la seua mort el 1995. Allí va exercir també de mestra rural a l'escola del Pla del Sabater (Culla) i a la del Mas del Pla, d'Ares del Maestrat, fins que el 1961 es casà amb Enric Monferrer, amb el qual tindria un fill. Sofia Salvador deixà les labors docents a causa d'una malaltia; una vegada superada, recuperà l'activitat professional al Centre de Recursos de Base comarcals com a professora de valencià el curs 1985-1986 i següents, i presidí la Comissió Examinadora de la Junta Qualificadora de Valencià de Castelló des de 1992.,  L'obra literària de Sofia Salvador se centra en la poesia, recollida principalment al llibre de versos Jardinet (1947), tot i que també conreà la narrativa, que en part publicà en diverses revistes des del 1938. Va participar en les celebracions anomenades Taula de Poesia i va col·laborar, en especial els darrers anys, amb articles en diverses publicacions especialitzades.,  A més, va continuar la tasca del seu pare amb importants estudis de tipus local dedicats a Benassal i la seua comarca, com l'apèndix al llibre que Carles Salvador escriví, Les festes de Benassal. Sofia Salvador fou una fervent i fidel conservadora i divulgadora del llegat literari i gramatical del seu pare; mostra d'això fou l'edició, el 1957, del recull Parleu bé o les aportacions a diversos estudis i investigacions sobre la persona del seu pare, així com nombrosos artícles i conferències.,  Entre 1991 i 1994 va tenir una breu actuació política que la portà a presentar-se a les llistes del partit nacionalista Unitat del Poble Valencià, primer a les eleccions a les Corts Valencianes i després a les del Parlament Europeu.,  El setembre de 1994, en plena activitat a la Junta Qualificadora del Valencià, li detectaren una afecció biliar que li causà la mort el 18 de gener de 1995.,  La seua obra fou majoritàriament inèdita i la publicada ho fou o bé de manera independent com a Jardinet o bé en revistes, almanacs, periòdics, llibrets o altres publicacions.

Response: Va ser escriptora, mestra i activista cultural.


Instruction: Quina ha estat la seva afició?

Context: Sempre m'han agradat els trens. De petit era un transport divertit i ja de jove vaig descobrir tot el seu potencial: et permet conèixer a persones força diferents i parlar amb elles per una estona, persones amb qui no coincidiries mai en un altre lloc. Trobo fascinant la gent, per això em vaig matricular a psicologia. Però la teoria em semblava avorrida, prefereixo el treball de camp, parlar amb diferents subjectes, analitzar els seus punts de vista, ajudar-los a explorar el seu propi món amb uns altres ulls. Finalment em vaig fer revisor de tren de mitja i llarga distància. En el meu recorregut pels vagons demanant els bitllets sé quins passatgers estaran més predisposats a tenir una conversa. Entre ells, trio els viatgers solitaris, me'ls emporto a la meva cabina, els convido a una copa, parlem. És trista la vida quan ningú et trobarà a faltar. Busco veure com reaccionen en situacions imprevistes, en moments extrems. Sap vostè que la cara té més de 40 músculs? Rient en movem molts però alguns només els activa el pànic. I jo ho tinc comprovat. A la cabina he habilitat un mecanisme d'apertura automàtica de la porta que s'obre a l'exterior que a la vegada dispara una càmera. Vol veure el meu àlbum de fotos? És realment fascinant.

Response: Els trens.


Instruction: Qui és Francisco Camps?

Context: La mà dreta de l'ex-president de la Generalitat Francisco Camps, Belén Reyero, l'ha acusat d'haver decidit d'incloure l'empresa Valmor com a organitzadora de la prova de fórmula 1 al circuit urbà de València. Reyero és encausada i ha declarat durant tres hores davant el jutge del cas de la fórmula 1. Ha reconegut que Camps i ella mateixa arribaven a acords i que després ella s'encarregava de materialitzar-los. És l'ex-responsable del departament d'esdeveniments de la Societat Projectes Telemàtics del País Valencià. Reyero ha afirmat que tot el projecte i les decisions que es prenien les donava Camps, tant la gestió de la prova com el fet que Valmor formés part de l'organització. A més, ha dit que la idea de Camps era que la Generalitat n'assumís el cost i evitar que Valmor tingués pèrdues. El cas és dividit en tres peces separades. Una investiga la negociació de Camps a favor de Valmor, empresa de Jorge Martínez ‘Aspar', en benefici propi. La segona analitza els contractes de Circuit del Motor, l'empresa pública que organitzava la cursa, i alguns proveïdors que eren adjudicataris per ordre de Valmor. La tercera estudia l'absorció de Valmor per part de Circuit del Motor

Response: L'expresident de la Generalitat.


Instruction: Què passa a l’Índic?

Context: En ple oceà Índic, una banda de pirates somalis segresten el vaixell de càrrega danès MV Rozen. Comencen llavors unes llargues i dures negociacions entre els segrestadors i l'empresa propietària del vaixell, encapçalades per Peter C. Ludvigsen, el director general de la companyia, que tracta de regatejar l'import del rescat. Per la seva banda, Mikkel, cuiner del vaixell, està atrapat entre els pirates somalis i el consell d'administració de l'empresa per a la que treballa la tripulació i haurà de superar una sèrie d'esdeveniments d'enorme tensió durant les negociacions.\n,  Asbæk and Malling van ser elegits abans que l'escriptura del guió comencés; el guionista i director Lindholm havia treballat amb els dos anteriorment i havia gaudit de la seva companyia. Lindholm volia escriure una pel·lícula sobre un vaixell que trobava algun tipus de problema al mar, però no era capaç de pensar en una bona trama. Quan va llegir sobre els vaixells de càrrega danesos que els pirates de l'oceà Índic havien segrestat, va comprendre que podria fer servir aquesta situació per a la seva pel·lícula.\n,  La pel·lícula va ser rodada emprant un vaixell de veritat. La tripulació del vaixell, que van treballar com a extres, havien estat segrestats en el passat i van contribuir en detalls del guió, com la idea de separar la tripulació. Per tal d'evitar un segrest real, van contractar un grup de guàrdies armats per a protegir la producció. El càsting per elegir els actors que encarnarien els pirates va ser realitzat a Mombassa (Kenya).\n,  Lindholm va demanar permís als caps dels clans somalis per a realitzar el càsting, i va resultar francament sorprès quan ells van suggerir que els pirates fossin representats de forma negativa; els caps van dir que els pirates estaven reclutant molts homes joves, i que era difícil dissuadir els joves d'unir-s'hi. El repartiment final va ser una barreja d'actors professionals i homes que actuaven per primer cop. Durant la gravació, Lindholm va mantenir Malling, un comediant professional, en tensió constant al no permetre-li caure de nou en la comèdia. Porter, un negociador professional, no tenia línies en el guió, ja que Lindholm el volia per emprar els seus coneixements i habilitats reals. Abdihakin, l'únic actor d'ètnia somali del repartiment, va ser escollit per la seva aparença distintiva. Era la primera vegada que actuava i va entrenar-se a si mateix veient documentals del making off de pel·lícules famoses, a les que habitualment es referia durant el rodatge. Per tal de mantenir els pirates com a estranys i amenaçadors, els seus diàlegs no van ser subtitulats. Al principi, Lindhold estava preocupat que hi hagués massa diàlegs en anglès al llarg de la pel·lícula per al mercat danès, però, en favor de la versemblança, els va mantenir. Això va tenir un efecte no intencionat de fer la pel·lícula més fàcil de vendre als mercats internacionals.\n,  Segons els usuaris de Rotten Tomatoes, el 95% de les 106 crítiques que va rebre la pel·lícula van ser positives, donant al film una valoració mitjana de 7,9/10. Metacritic va donar al film una puntuació de 82 sobre 100 basant-se en 62 crítiques. Geoff Pevere de The Globe and Mail va felicitar la pel·lícula per la seva habilitat d'evitar els \thrillers convencionals\ sense comprometre el seu suspens. Nick LaSalle del San Francisco Chronicle va dir que era un \metòdic i tens\ estudi de personalitat.\n

Response: Que una banda de pirates somalis segresten el vaixell de càrrega danès MV Rozen.


Instruction: Qui està en el vuitè lloc en el llistat de Junts per Catalunya?

Context: El portaveu i número 8 de la llista de Junts per Catalunya, Eduard Pujol, ha recordat a Mariano Rajoy que el resultat de les eleccions del 21-D l'obliguen a retirar immediatament l'article 155 i a ‘agafar la bandera del diàleg'. En declaracions des de l'aeroport del Prat tot just arribat de Brussel·les, Pujol ha destacat que amb tres diputats, el 4% del parlament, el PP és un partit ‘gairebé extraparlamentari' que ha de fer cas a la voluntat majoritària del poble de Catalunya i ‘no fer declaracions ni prendre decisions en funció de l'aplicació d'un article que no hauria d'estar vigent'. El portaveu de JxCat ha demanat al president del govern espanyol que ‘deixi de banda el postureig' i respongui afirmativament a l'oferiment de diàleg del president Puigdemont. ‘No vull pensar que dirà no perquè les urnes l'han posat al seu lloc', ha afegit. Com a Rajoy, Eduard Pujol també li ha reclamat diàleg al rei Felip VI destacant que el missatge de Nadal que pronunciarà demà és una bona oportunitat per ‘fer una picada d'ullet' i ‘no sumar més greuges' amb Catalunya. Eduard Pujol ha fet aquestes declaracions a l'arribada a l'aeroport del Prat provinent de Brussel·les on ha participat junt amb altres membres de la llista de JxCat en unes jornades de treball amb el president Carles Puigdemont. L'acompanyaven la cap de campanya, Elsa Artadi, Francesc de Dalmases o Albert Batet. Dos dies després del 21-D, el portaveu de JxCat ha explicat que el contundent suport del poble català als partits independentistes els encoratja a construir ‘el país de la prosperitat ‘i fer-ho compatible ‘amb la recuperació de la llibertat i la democràcia en el sentit més ampli'. Sobre el retorn del president Puigdemont a Catalunya, Pujol no s'ha volgut pronunciar assegurant que ‘s'han marcat fer les coses pas a pas' i que ‘quan arribin al riu creuaran el pont'. ‘Aquesta és la filosofia, anirem resolent interrogants amb el temps apel·lant sempre al diàleg', ha reblat. Pel que fa al missatge de Nadal del rei Felip VI, Pujol, tot recordant que JxCat ‘no és ningú per donar consells', ha destacat que és una bona oportunitat per fer oblidar el ‘to agre' de la compareixença del monarca el passat 3 d'octubre i per recuperar un llenguatge ‘que faci pensar que el diàleg és possible'

Response: Eduard Pujol.


Instruction: En quin àmbit són molt participatius els habitants de la localitat?

Context: El nostre poble sempre ha estat molt actiu en el món de la cultura. Quan a Barcelona es van reinstaurar els Jocs Florals al segle XIX, també vam crear-ne uns d'àmbit local.,  Amb la guerra tot es va aturar. Després ho vam voler reprendre, d'amagat és clar. Però al poble veí hi havia anat a viure una família de Castella simpatitzant amb el règim, i sabíem que ens denunciarien a les autoritats, que perseguien qualsevol manifestació de la cultura catalana. Per a evitar-ho, en lloc dels Jocs Florals vam convocar un Concurs de Flors. Es tractava de portar una planta florida en un test folrat amb un paper bonic. A la cara interior del paper es trobava el poema que concursava.,  Tot i l'aparença innocent del concurs, els castellans no se'n refiaven i van voler assistir a l'entrega de premis a l'ajuntament. Això va fer que no es poguessin llegir els poemes premiats a l'acte, però no va ser cap impediment per gaudir d'una gran festa. Els pobres castellans no s'explicaven com podíem donar el primer premi a aquella planta tan escarransida.

Response: En el món de la cultura.


Instruction: Què dictamina el narrador?

Context: No em parlis de respecte ni de concòrdia, aquestes paraules ja no van amb mi. Durant tot el curs jo era un niu de tendresa, un garbuix de sentiments ensucrats cada vegada que veia la Noa. Inclús vaig gosar apropar-m'hi amb un gessamí a la mà, la seva flor preferida, per demanar-li d'anar a la festa de fi de curs. Quin error…,  He emprat diferents mètodes per pair el que va passar, per esborrar-ho. Vaig recórrer a tècniques de mindfulness per centrar-me en mi mateix. Volia parar atenció a les meves emocions i pensaments per reconduir els negatius, suavitzar-los o fer-los fora i no deixar-ne cap engruna. M'omplien, produïts pel desencís, per la gran mentida que m'amagàveu a l'institut.,  Sí. Tots i cadascun de vosaltres. Per això també m'adreço a tu, que et creies invisible a l'altre costat de la pantalla. No ho ets. Tu em llegeixes i jo et sé ara darrere les lletres, igual que eres amb el grup darrere la Noa quan va pujar a l'escenari. No se m'oblidarà mai aquella trobada d'escoles de la comarca. Ho vau passar molt bé quan ella va llegir el text que representava la nostra classe. Que divertit va quedar, oi?, el monòleg ridiculitzant-me que havíeu escrit uns quants i coneixíeu tots: que si la meva exagerada vermellor facial, que si prenia fulls i fulls d'apunts, que si tartamudejava en posar-me nerviós…,  Recorda'm. Recordeu-me sempre. Perquè si no dius res davant el que fan a algú altre, n'ets còmplice. No pots amagar-te en una closca com un caragol. He canviat. He deixat enrere aquell sòmines d'abans. Sense tocar-te, només amb la força inapreciable de la ment, mentre la lluna resplendeixi a la nit et visitaré, perseguint una mica de justícia entraré als teus somnis i et faré sentir malament. No us deixaré tranquils a cap de vosaltres, com vosaltres no vau deixar-me ser com era.,  MOLTES GRÀCIES PER LA VOSTRA COMPLICITAT!!

Response: Que no li parli de respecte ni concòrdia, que aquestes paraules ja no van amb ell.


Instruction: Com es coneix a Hwang Woo-Suk?

Context: Hwang Woo–Suk, el controvertit gurú coreà de la clonació, està decidit a retornar a la vida el mamut de Sibèria, extingit fa milers d'anys. Durant una visita a la ciutat russa de Yakutsk, que acollirà un nou centre internacional dedicat a l'animal, el científic sud-coreà ha confirmat avenços per aconseguir que el mamut torni a la vida gràcies a la cooperació d'experts del seu país i de Rússia, que treballen amb les restes d'aquest animal preservades en el subsòl gelat durant segles. ‘Com a resultat dels incansables esforços conjunts, hem assolit la ‘fase inicial' del nostre camí per a la recuperació del mamut', va afirmar després d'agrair al president de Rússia, Vladimir Putin, el seu suport en la investigació. ‘En aquesta fase hi ha controls científics sòlids en marxa. Un cop s'hagin completat publicarem els resultats en revistes científiques', va declarar. Hwang Woo–Suk dirigeix la fundació d'investigació de Biotecnologia SOAAM de Corea del Sud i ha estat treballant estretament durant anys amb especialistes russos de la Universitat Federal del nord-est de Yakutsk, que serà la seu del nou centre Mundial d'Estudis del Mamut, segons informa The Siberian Times. ‘El segon pas, i altres estudis més profunds, ja han estat programats per part dels investigadors de la universitat, el SOAM i el Grup d'Investigació Nacional de Corea', va revelar. Hwang Woo–Suk no va voler establir un termini per a convertir el seu somni en realitat. ‘Continuem la cerca de nous materials i mostres. Necessitem cèl·lules que puguin compartir informació'

Response: Com el controvertit gurú coreà de la clonació.


Instruction: Com es diu el protagonista del text?

Context: En Martí s'escruixia de la fredor dels seus pares en veure les rastelleres de llibres damunt la barana del Sena; la indiferència davant els reflexos que vivien en les aigües del riu prop la majestuosa Nôtre Dame i de la rialla que feren quan ell els digué que calia anar a veure el Penseur de Rodin, precisament al capvespre, a l'hora en què l'ànima sent els pensaments més clars i la immortalitat es fa propera!,  Remembrant tot això, En Martí, bo i mirant el pis dels seus pares, després de fruir de tanta bellesa de mar i cel i roques i pinedes, va sentir una tristesa pregona i aclaparat i tot neguitós es ficà a la seva cambra. En aquell espai reduït, ja se sentia un altre ambient. Semblava la casa d'un altre. Una calaixera catalana enlairava dues tanagres, una llumenera de cinc blens, un pot d'apotecari ple d'escardots, i una morratxa de quatre brocs plena d'elegància. Una rastellera de llibres confortava l'esperit, un estol de reproduccions de pintures immortalitzades per les gèneres passades, deixondia una mena de respecte ple de dolceses.,  En Martí, va asseure's en una poltrona ampla i blana i restà una galan estona cap cot amb sa pensa endinsada en una meditació feixuga i tenebrosa, que li somovia l'ànima fins a la tortura. Prou ho deien aquells sospirs que de tant en tant li alçaven la post del pit, com si una alenada de pena li emplenés el cor.,  Tot allò del seu casori ho tenia gairebé llest i al seu gust, després de lluitar amb els seus pares que tot ho trobaven que no lluïa prou, que no feia goig i que tot semblava que costés menys diners del que valia.,  La seva situació econòmica era assegurada. La seva promesa era bella, jove i rica com ell, sentia per ella admiració i fins simpatia, però En Martí no es podia veure deslliurat del turment de sentir-se convertit en un hom vulgar, sense cap ideal, com aquells que tant odiava en sos temps passats, i demés, no trobava en ses amors oficials l'estimació eixint d'un cor enamorat. Ell, que havia estimat, restava aclaparat de no trobar tota la toia de les emocions encisadores que l'amor ofereix als que s'estimen: una gelosia guarida amb una moixaina amorosa! ¡una llàgrima de dolor copsada per uns llavis plorosos que volen assolir totes les ventures! ¡una tristícia lenta, feixuga, estemordidora, que amb un somriure afalagador de l'estimada fuig com el vent i deixa l'ànima serena i radiant d'una alegria reviscoladora! ¡una esperança que es mor poruga i resignada i que de sobte es fa vívida i enlluernadora, que no cap dins del cor i vessa pels ulls que riuen i pels llavis que canten! ¡una il·lusió que fa claror dins l'esperit, i nit i dia us afalaga amb les exquisideses dels somnis que us fan respirar l'aroma de la felicitat infinita! No res!… No res de tot això… eren uns promesos amics que reien, presumien, parlaven sense cap emoció. Les seves converses es podien trencar sempre per ésser seguides a l'endemà, no duien mai la intimitat amorosa que fa semblar la vida infinita i l'amor perennal. Els seus esperits no s'havien compenetrat, eren promesos oficials; llurs ànimes, però, no s'havien promès encara!

Response: Martí.


Instruction: Qui és Mercè Macià Armengol?

Context: Mercè Macià Armengol, coneguda com a Teta Macià (la Colònia Estevenell, Camprodon, Ripollès, 24 de setembre de 1956), és una alpinista catalana.,  Amb set anys va anar a viure a Mataró i quan en comptava quinze es va començar a aficionar a l'alpinisme a l'escola. És sòcia de l'Agrupació Científico-Excursionista de Mataró i del Grup de Muntanya d'Argentona.,  L'any 1984 aconseguí el rècord estatal femení d'altitud atenyent la cota 7.350 m de la muntanya Lhotse Shar de l'Himàlaia. Així va superar el rècord anterior aconseguit per Montserrat Jou, que l'any 1975 havia arribat als 7.250 m a la muntanya Noshaq occidental. En l'expedició, malgrat tot, no va arribar al capdamunt de la muntanya per les inclemències del temps.,  L'any 1987 tornà a intentar assolir el pic de la muntanya Lhotse Shar, formant part de l'expedició capitanejada pel també soci de l'Agrupe Antoni Sors i Ferrer, que hi va perdre la vida juntament amb tres companys més. En les jornades de recerca dels seus cossos, Macià va arribar fins a la cota 7.800 m, batent de nou el rècord estatal que tenia ella mateixa. Aquesta marca va ser superada per Magda Nos i Mònica Verge el setembre de 1989 quan van fer cim al Cho Oyu (8.201 m).,  També assolí, entre altres pics, el Liskamm Oriental l'any 1979, el Lhotse Shar finalment l'any 1990 –essent ella mateixa cap de l'expedició– i el Cho Oyu l'any 1992.,  L'any 2020 l'Ajuntament de Mataró la va premiar amb una menció especial en el marc de la 65a edició de la Nit de l'Esport per la seva trajectòria alpinística i per la condició de pionera de l'alpinisme femení català i estatal. Anteriorment també va rebre la placa Flor de Neu del diari esportiu Mundo Deportivo.

Response: Una alpinista catalana.


Instruction: Qui és Miquel Iceta?

Context: El primer secretari del PSC, Miquel Iceta, ha dit en una entrevista a l'ACN que el resultat del judici als impulsors del referèndum del primer d'octubre serà condicionat per l'ambient polític: ‘L'independentisme ha de reflexionar amb quin ambient vol arribar-hi, amb un ambient d'hostilitats i de ruptura, o amb un de cerca de solucions. Jo crec que sí que depèn dels polítics, però les decisions les pren finalment qui les ha de prendre, que són els jutges.' El primer secretari del PSC està ‘segur' que l'aire que es respiri pot afectar a la resolució del judici. ‘No sóc jutge, però és evident que si es planteja una estratègia de ruptura i de continuïtat de l'esforç que ha portat a un procediment judicial, això dóna un color. Si la via que s'emprèn és una altra, pot donar un altre color', diu. Consell de Ministres a Barcelona i reunió de Torra i Sánchez A l'entrevista, Iceta també ha parlat de la futura reunió entre el president de la Generalitat, Quim Torra, i el president espanyol, Pedro Sánchez, però ha evitat de comentar-ne el contingut. Ha manifestat el seu desig que la trobada serveixi perquè s'abordin temes i alguns acords ‘concrets'. També ha apuntat que desconeix què abordarà el consell de ministres que se celebrarà a Barcelona però ha admès que si es fa fora de Madrid ‘és obvi' que hi ha una motivació i uns acords ‘molt rellevants' per al territori en el qual es farà. Finalment, Iceta ha alertat que no ‘convenen' noves eleccions però que, si n'hi ha, serà perquè el Govern ‘no sap on va, no té estratègia, objectius o suports'. Quant al pressupost, Iceta ha apuntat que és prevista una trobada la tercera setmana de setembre amb el conseller d'Economia perquè ‘en comenti les línies mestres'. El PSC ha marcat el ‘compliment' de la legalitat i que l'executiu català governi ‘per a tothom' com a línies vermelles per a participar-hi

Response: El primer secretari del PSC.


Instruction: A qui manen que vagi a buscar aigua?

Context: -Oidà! sí! la Rosalia!…,  -Verge de Nuri! feu un miracle! Tòfol, vés a cercar aigua que el batejarem! corre… per Déu! que s'acaba!,  El noi va mirar arreu esfereït movent el cap i apretant els llavis. Feia tres hores que havien deixat el riu; la cabana d'en Negre, la font de la Teula, l'ermita de Núria, tot era llunyà.,  -Mare! Allí hi ha una congesta!,  -Anem-hi!,  Corrent com uns orats van arribar-hi, torçant-se els peus damunt la pedra fullada i els rocs cantelluts. La Sisca s'agenollà damunt la neu i va esgarrapar-la amb follia per omplir-ne ses mans, i l'apretava nerviosament damunt el front de l'infantó perquè es fongués i esdevingués aigua baptismal… la neu cruixia i s'enduria entre les mans balbes… Llavors la Sisca l'escalfà amb son alè febrós, i sentí que una gota li solcava la mà, i feu un sospir.,  -Jo't batejo en nom del Pare!…- i caigué una gota damunt el front del minyonet, que restà tota quieta.,  I passà una estona cruel… el morent sols respirava de tant en tant. I caigué una altra gota:

Response: A Tòfol.


Instruction: Com actuen les vaques?

Context: Passen també vaques tristes, gambant de mala gana, mugint l'enyor de llurs vedells; homes atuïts sota un sac de tres quartans; dones carregades de cistells buits; mulats que tiren guitzes; sagals amb unes morralles escadusseres a les mans; vells amb una fanga, llossada de bell nou, al muscle; bosquerols amb els sarrons proveïts a l'esquena; vailets pinturers que apallissen el bestiar, i donzelles que riuen menjant pa blanc.,  La masovera va fruint d'aquesta animació i bullici amb la cara de pasqües. S'és introduïda en una portalada senyorial. Ha empès una mampara que ostenta una placa del Sagrat Cor i un lletreret d'esmalt, i s'és trobada en un rebedor penombrós on mandrejava un perdiguer. El propi doctor Massa, home infal·lible sempre que pronostica una defunció, ha fet la compra, li ha dit guapa i li ha posat tretze pessetes cabals en el palmell de la mà. Després la Francisca ha vagat la estoneta pels carrers de la vila, optimista i encantada. Ha vist un papadineru que venia un te contra l'estrenyiment i l'espatlladura; un soldat de quota amb el casquet de gairell i les polaines molt cenyides; la dida del diputat i una senyoreta de la colònia. Del vestit de les dues n'ha passat inventari per descriure'l al Zidro i riure'n junts.,  A la plaça gairebé no hi restaven pagesos. Molta palla per terra i els bancs en desordre. Una vella escardalenca romania amb una oca a la falda, un hortolà es recolzava en una rima de planter de cols tardanes; una matrona grassa, enorme, peixava uns aneguets amb fulles d'ensiam; i sota una vela, escampats arreu, uns quants revenedors de fruita i d'esquivamosques de paper esperaven els qui no venien.,  Eren dotze hores quan la masovera s'ha deixat caure a l'hostal a menjar un platet d'escudella. El menjador de l'hostal bullia de parroquians. Les marxandes d'aviram deien coses escandaloses a bells crits, i els negociants de bestiar les pessigaven per sota la taula. Els camperols intentaven ficar-se en la bullanga amb molt poc èxit, i demanaven borreguets i ametlles torrades amb vociferacions autoritàries. El vi tacava les estovalles, ensementades de desferres, de sucs i de cendra de les cigarretes i les pipes.

Response: Tristes, gambant de mala gana, mugint l'enyor de llurs vedells.


Instruction: Qui és Percy Fawcett?

Context: Percy Fawcett és un major britànic reconegut i un marit amorós. L'any 1906, mentre és a punt de tornar a ser pare, la Royal Geographical Society d'Anglaterra li proposa marxar a l'Amazonia amb la finalitat de cartografiar les fronteres entre el Brasil i Bolívia. En el lloc, l'home s'apassiona per a l'exploració i descobreix traces del que pensa ser una ciutat perduda molt antiga. De retorn a Anglaterra, Fawcett no cessa de pensar en aquesta misteriosa civilització, dividit entre el seu amor per a la seva família i la seva set d'exploració i de glòria…\n,  El febrer de 2009, James Gray contacta Paramount Pictures i Plan B Entertainment per adaptar la novel·la La Ciutat perduda de Z de David Grann, tot just apareguda als Estats Units. El projecte serà no obstant això rebutjat fins al 2015. James Gray explica en entrevista que « és una producció molt complicada i la història és increïble, però és una història complicada ».\nAbans de llançar-se a la producció del film, James Gray va escriure a Francis Ford Coppola, realitzador d' Apocalypse Now (1979), per demanar-li consells per a un rodatge a la jungla. Aquest últim li ha respost amb dues paraules « Don't go » (« no hi aneu »). Havia rebut el mateix consell de part de Roger Corman al moment de llançar-se a Apocalypse Now\n,  Inicialment, Brad Pitt havia d'encarnar Percy Fawcett, a més de ser productor del film via la seva societat Plan B Entertainment. El novembre de 2010, abandona finalment el paper però resta com a productor. El setembre de 2013, Benedict Cumberbatch obté el paper de Fawcett, mentre que Robert Pattinson signa pel de Henry Costin. El febrer de 2015, Benedict Cumberbatch és no obstant això obligat a cedir la seva plaça per un conflicte de temps amb el rodatge de Doctor Strange. És reemplaçat per Charlie Hunnam. Sienna Miller s'uneix a continuació al repartiment amb el paper de Nina Fawcett.\n,  El rodatge comença el 19 d'agost de 2015 a Belfast a Irlanda del Nord, on l'equip roman durant cinc setmanes. Algunes escenes són rodades a Strangford Lough, Ballintoy, Craigavon, al Methodist College de Belfast, etc. El rodatge segueix a Santa Marta, Colòmbia.\n,  El film va tancar el Festival de Cinema de Nova York l'any 2016. Ha estat presentat a la secció Berlinale Speciale en el 67 Festival de Berlín l'any 2017.\n

Response: És un major britànic reconegut i un marit amorós.


Instruction: Què sol fer la protagonista des de que és petita?

Context: Des de petita m'ha agradat passejar i escoltar els vagons rodant a tota velocitat en aquest punt allunyat del poble. I notar el vent que provoquen a la cara.,  Feia temps que no venia. S'apropa un tren. Tanco els ulls. El sento passar. Obro els ulls. M'he equivocat de via. Aixeco el cap del raïl i m'incorporo, respirant profundament… Potser avui no és el dia. Potser el meu problema no és tan gran. Potser m'arribo a l'estació i pujo al següent tren.,  I, mentre començo a caminar amb un bri de renovada esperança a la mirada, veig unes flors com les que tenia l'àvia al balcó. Del seu record he de treure la fortalesa que ara em manca.

Response: Passejar.


Instruction: Qui és Frank Moses?

Context: Frank Moses, un agent retirat d'operacions encobertes de la CIA, al costat de la seva núvia Sarah, ha de tornar a reunir al seu extravagant equip d'operacions especials per realitzar la cerca a escala mundial d'un artefacte nuclear de gran potència que es troba desaparegut des de principis de la Guerra Freda. Mentre continuen les seves recerques per França, Anglaterra, Hong Kong i Rússia, hauran d'enfrontar-se a desenes d'assassins, terroristes i oficials del govern ansiosos per fer-se amb aquesta arma per als seus beneficis propis; del que no són conscients és del que pot suposar enfrontar-se a l'equip Red i les seves tàctiques poc ortodoxes de la \vella escola\.\n,  El gener de 2011, Summit Entertainment va encarregar a Jon i Erich Hoeber el treball d'elaborar el guió per a una seqüela de Red a causa del seu èxit financer, el qual va sobrepassar les expectatives del productor Lorenzo vaig donar Bonaventura. L'octubre d'aquest mateix any, es va anunciar que la pel·lícula s'estrenaria el 2 d'agost de 2013, reunint de nou l'equip Red amb nous amics i enemics en la seva missió per Europa. Finalment, el febrer de 2012 es van confirmar les negociacions finals perquè Dean Parisot, conegut per Herois fora d'òrbita i Fun with Dick and Jane, fos el director de la pel·lícula.\n,  En la seva setmana d'estrena, la pel·lícula va recaptar 18,5 milions de dòlars i va acabar en cinquè lloc, per sota dels 21,8 milions de la seva predecessora en 2010. D'acord amb les enquestes, el 67 % de l'audiència era major de 35 anys, i el 52 % eren homes. La pel·lícula va recaptar uns 53,3 milions a Estats Units i 94,8 milions a l'estranger, obtenint un total de 148 milions dòlars a tot el món.\n,  Segons les crítiques de premsa, la pel·lícula té una qualificació mitjana de 2,4 sobre 5, i hi ha una gran varietat d'opinions des d'una de les més optimistes, d'Owen Gleiberman de Entertainment Weekly, que afirma ser \ràpida, jocosa i enginyosa\, fins a les més pessimistes, com la de Francisco Mariner de Metròpoli, que la sentència dient que és un \espectacle d'acció inversemblant, de tanta solvència com a poca inspiració\ i que \la seva gran qualitat és el repartiment\.\n,  El maig de 2013, i gairebé de manera simultània a l'estrena d'aquest film, la productora Lionsgate va assignar de nou a Jon i Erich Hoeber l'elaboració d'un guió per continuar la saga amb Red 3, tercera part que començaria a rodar-se en 2014; no obstant això, encara ningú s'ha pronunciat sobre si el rodatge ha començat o si arribarà a començar.\n

Response: Un agent retirat d'operacions encobertes de la CIA.


Instruction: Qui va matar el gegant Goliat?

Context: Un jove pastor de quinze anys mata el gegant Goliat a cop de fona. Més tard, famós per la seva celebritat, es converteix en el rei David (Gregory Peck) i regna sobre el poble jueu. Avui, les seves tropes assetgen la ciutat ammonita de Rabbath-Ammon. Casat amb Mikhal, David s'enamora d'una dona de gran bellesa que veu mentre pren el seu bany, Betsabé (Susan Hayward). Esposa abandonada d'un oficial del rei, Uries l'hitita, (Kieron Moore) Betsabé es converteix en l'amant de David. Quan li comunica que està embarassada i, el seu marit que és lluny al camp de batalla, s'arrisca segons la llei a ser lapidada per adulteri, el rei decideix per salvar-la enviar Urie en primera línia en el moment culminant de la batalla. Urie mor al combat i el rei es casa amb Betsabé, després d'haver repudiat la seva dona. Natan el profeta li prediu llavors la còlera de Déu i tot el poble exigeix la mort de Betsabé. La sequera i la fam s'abaten sobre el país i Betsabé perd el seu nen poc després del seu naixement.\n,  David reconeix els seus pecats resant davant l'Arca de l'aliança, el cofre sant que conté les Taules de la Llei, i es penedeix. La pluja arriba, David sap que el cel l'ha perdonat.\n

Response: Un jove pastor de quinze anys.