Instruction: Fes un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
La Biblioteca Comarcal Jaume Vila de Mollerussa incorpora l’ús del Whastapp com a nou canal de comunicació cap als usuaris, una nova eina tecnològica que se suma a les que ja té en funcionament com són Facebook.
Twitter, Instagram, Spotify, Youtube, l’app i el blog.
D’aquesta manera, s’ha habilitat el telèfon 637 442 206 per tal que tots els usuaris interessats puguin formular a través de Whatsapp les consultes que els hi calguin i alhora serveixi també perquè la biblioteca pugui comunicar qualsevol incidència i fer difusió de les informacions que consideri oportunes.
Així ho ha explicat l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, acompanyat del regidor de Cultura, Joan Ramon Domingo, i de la directora de la biblioteca, Diana Solé, que ha afegit que no tenen constància que cap altra biblioteca de les comarques de Ponent hagi incorporat aquesta nova eina de comunicació “que ens permet acostar-nos a l’usuari de manera ràpida i fàcil per resoldre dubtes puntuals”.
Solsona, per la seva part, ha indicat que l’ús d’aquesta nova eina forma part del Pla estratègic, que els responsables de la biblioteca estant confeccionant per als propers 4 anys, i que ha de permetre a partir de l’any vinent en que l’equipament arriba als 20 anys de vida “reformular-ne el funcionament adaptant-lo als nous temps i als nous comportaments dels usuaris”.
La programació infantil es centra en dimecres amb hores del conte i tallers
La incorporació d’aquest nou canal de comunicació s’ha donat a conèixer avui durant la presentació de la programació infantil que es durà a terme a la biblioteca aquest trimestre.
Així, segons ha explicat el responsable d’aquesta programació, Josep Miquel Varea, el dimecres seguirà sent el dia identificat amb el públic familiar ja que, a banda d’acollir les diferents hores del conte programades, també concentrarà els tallers, que durant el curs passat es feien dos dies a la setmana i que ara es faran un sol dia però en dos horaris diferents, de 6 a 7 i de 7 a 8 de la tarda.
L’objectiu dels responsables de la biblioteca és que cada dimecres a les 6 de la tarda hi hagi una activitat o altra adreçada al públic infantil.
Així, durant el mes d’octubre s’han programat dues hores del conte que seran el dia 7 En Maginet Tap de Bassa, a càrrec d’Elisabet Carnicé, presentadora del programa de TV3 Quarts de Nou, i el dia 21, Contes de la castanyera, de la mà de Jep Gasulla.
Els altres dos dimecres del mes els protagonistes seran els tallers Som uns manetes… fent punts de llibre, el dia 14, i Som uns manetes… fent màscares, el dia 28.
Pel que fa al mes de novembre, a banda de les dues hores del conte previstes pel dia 4 amb Contes llunàtics, a càrrec de Santi Rovira, i el dia 18 amb El BUM i el tresor pirata de la Companyia Homenots, el protagonisme serà per als jocs en família amb dues sessions, els dies 11 i 25, en les que els més petits i els seus pares compartiran una estona de diversió al voltant de diferents jocs de taula.
Al mes de desembre la biblioteca se sumarà també a la celebració del 50è aniversari del Concurs Nacional de Vestits de paper.
I ho farà a través del taller Som uns manetes… descobrint el paper, que tindrà lloc el dia 2.
L’altra activitat prevista per aquest mes serà una Hora del conte amb Contes de Nadal de la mà d’en Jep Gasulla que es farà el dia 16.
El Club Super3, a Mollerussa
D’altra banda, la biblioteca de Mollerussa va ser escenari ahir de la descoberta per part d’un dels seus usuaris de la paraula amagada amb cartolina daurada, una troballa que el premia amb un passi per accedir al backstage de la Festa dels Supers que tindrà lloc els propers 17 i 18 d’octubre a Barcelona.
La de la capital del Pla d’Urgell va ser la biblioteca escollida de les terres de Lleida pel programa televisiu per tenir aquest privilegi juntament amb tres més de la resta de demarcacions catalanes, segons ha explicat Diana Solé.

Response: La Biblioteca Comarcal Jaume Vila de Mollerussa habilita un número per a fer servir Whatsapp com a eina de comunicació.


Instruction: Fes un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
L'advocat d'Oriol Junqueras i Raül Romeva, Andreu Van den Eynde, ha utilitzat cinc grans arguments per desmuntar els arguments de les acusacions de la Fiscalia i l'Advocacia de l'Estat que imputen els delictes de rebel·lió i sedició als acusats del judici de l'1-O.
1- El "dret penal de l'enemic"
Andreu Van den Eynde s'ha referit a l'ús del "dret penal de l'enemic" com a eina de venjança i repressió de la dissidència.
2- Les desavinences entre acusacions
L'advocat ha remarcat que la Fiscalia nega que hi hagi sedició, mentre que l'Advocacia de l'Estat nega que hi hagi hagut rebel·lió.
En aquest sentit, ha afirmat que el delicte de rebel·lió argumentat pel ministeri públic "és absurd" i ha insistit que no s'ha provat.
Van den Eynde ha dit que les acusacions s'han centrat en fer "estridències, exageracions i alguna mentida" i ha retret a la Fiscalia que hagi fet poques referències a les proves durant el judici.
A més, ha dit que el seu informe va ser "molt vistós", exposat per tots quatre fiscals, però "va generar confusió i es va repetir".
De l'advocacia de l'Estat ha apuntat que "fa bandera de la resposta penal contra la gent" pel fet de manifestar-se i "es decanta per la repressió final".
Finalment, sobre Vox ha dedicat pocs segons, i ha considerat que el tribunal no farà cas d'una acusació que "justifica un marc ultra".
3- La no-violència del 20-S
Van den Eynde ha reiterat que el dia 20 de setembre davant del Departament d'Economia hi va haver "40.000 manifestants, zero ferits, zero intents d'assalt i zero armes sostretes dels cotxes".
Van den Eynde ha afegit que aquell dia hi va haver una "protesta i manifestació ciutadana" que va generar "incomoditat" a la comitiva judicial, però que va poder fer l'escorcoll "perfectament".
El lletrat s'ha referit a les imatges de seguretat del Departament d'Economia per assegurar que "no es veu als policies nerviosos, ni amb tècniques de protecció, ni canvien res del que és una diligència normal".
Per Van den Eynde, "el registre es va poder fer perfectament" i "es van poder registrar fins i tot despatxos que no estaven coberts per la interlocutòria".
4- L'obtenció irregular de proves
Van den Eynde també ha denunciat en l'inici de la seva intervenció l'obtenció irregular de proves per part de la policia i la Guàrdia Civil.
Ha assenyalat que l'origen de la investigació és l'any 2015 i que qui va ordenar els escorcolls va ser el jutjat 13: "Es va dir que s'ho emportessin tot de la Generalitat i no han tingut la dignitat de portar-ho al judici del Suprem".
Van den Eynde ha criticat que les proves han estat adquirides en un procediment secret per a les defenses i que no s'ha pogut interrogar molta gent perquè han estat coacusats en altres instàncies.
En aquest sentit, l'advocat ha afirmat que hi ha hagut "dependència" d'altres procediments en bona part de les proves aportades i ha assegurat que s'han obtingut de la "monitorització" generalitzada de l'Administració catalana.
"Els correus estan ara en mans d'un diari", s'ha exclamat l'advocat.
En la mateixa línia, ha afirmat que no es pot entendre que en aquest judici no hagi vingut cap policia encarregat de les fonts de prova.
5- La causa general contra l'independentisme
"Aquesta causa no comença amb Vox".
Andreu Van den Eynde ha contradit així la tesi de l'acusació popular, que va treure pit d'haver portat el procés al banc dels acusats.
L'advocat ha denunciat una causa general contra l'independentisme que arrenca l'any 2015 arran d'una ordre de la Fiscalia de l'Audiència Nacional prèvia a la declaració de sobirania del 9 de novembre d'aquell any, votada per Junts pel Sí i la CUP.
A partir d'aquí, "es comença a investigar el Govern de la Generalitat", ja a principis de 2016.
Tot un relat a partir del qual ha demanat la nul·litat per ser una causa "prospectiva".

Response: Andreu Van den Eynde, advocat d'Oriol Junqueras i Raül Romeva, explica els arguments contra els delictes de rebel·lió i sedició.


Instruction: Fes un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
L’Arxiu Comarcal del Pla d’Urgell va acollir la presentació del setè número de la revista Mascançà, la primera de la que en té cura Moisès Selfa que substitueix a Josep Camps en la tasca que ha portat a la publicació dels sis números anteriors.
L’acte fou presentat per l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, que va introduir als diferents ponents, el primer el director de l’Arxiu Comarcal del Pla d’Urgell, Daniel Villarúbias.
El responsable de l’equipament arxivístic del Pla d’Urgell va destacar l’article de la revista dedicat a una «temàtica interessantíssima», la tàpia, el sistema més habitual de construcció al Pla d’Urgell (fins l’arribada massiva del totxo) i del que «feia molta falta» un estudi.
Villarúbias també va aprofitar per reivindicar l’ús de l’Arxiu Comarcal exposant que, ara, algun treball, com el de l’escorxador de Linyola, ja es podria fer des l’equipament comarcal pel recent diposit de documents que ha fet l’Ajuntament de Linyola.
I, per últim, va destacar el fet que la documentació que s’ha estudiat per un treball publicat a la revista hagi estat dipositat a l’Arxiu, una vega enllestit el mateix.
Villarúbias ho va definir com «el cercle que es tanca» i va aventurar que serà una pràctica que arribarà a ser habitual en el futur.
En la seva intervenció, Moisés Selfa va agrair la feina feta fins ara per Josep Camps i la dels col·laboradors més immediats en el darrer número.
Va fer un repàs als diversos articles on va destacar un estudi sobre la delació a la postguerra, centrat en R.Carné Albareda; l’estudi sobre el coronel liberal Niubó; la sèrie sobre els mestres del segle XIX i XX del Pla d’Urgell; un sobre el funcionament d’un taller de confecció o un sobre una obra poc coneguda de M.M.Marçal i així fins arribar a la dotzena d’estudis que té la revista, més un document i quatre ressenyes literàries.
Tampoc falta les Marçalades, textos inèdits d’autors de la comarca, en aquest número obra de Josep Borrell.
Els estudis publicats foren presentats durant les Jornades d’Estudis Comarcals de 2015, a Torregrossa.
Tot just d’aquest articles i els que han de venir (les darreres Jornades es van fer a Bell-lloc d’Urgell) en va parlar el director del Centre de Recerques del Pla d’Urgell Mascançà, Joan Yeguas, demanant als autors que compleixin els terminis de lliurament i que a partir d’ara no s’allargaran les dates per fer-ho.
Yeguas va fer un repàs estadístic del que ha estat fins ara la revista Mascançà, la tercera amb millor puntuació de les revistes d’Humanitats de Ponent i millorant cada any.
Va destacar que s’han publicat 87 estudis fets per 63 autors, destacant Esteve Mestre amb un estudi per revista i Ton Solé amb 6 estudis.
Pel que fa les ressenyes literàries se n’hi han fet 29 per 12 autors, essent el més prolífic Bernat Huguet, amb 9 ressenyes, i Josep Camps amb 7.
Per últim va situar la història del segle XX com a tema més estudiat, amb 16 treballs, seguit de la literatura, amb 13 estudis.
Per últim, el president del Mascançà va destacar l’increment de consultes en línia, amb visites de molts punts diversos del món, tot recordant que cada any es lliura la descàrrega del número publica l’any anterior.
L’acte el va cloure l’alcalde Solsona que va recordar que el suport de l’Ajuntament de Mollerussa (que publica la revista conjuntament amb el Centre de Recerques i l’Arxiu Comarcal) permet «acompanyar i que d’una manera tranquil·la puguem fer la revista, sense l’angoixa de saber si això es publicarà».
També aprofitar per recordar el I Concurs de Textos Teatrals per a Espectacles de Petit Format que promou Saó de Ponent, centrat en els anys 40 i 50 del segle passat i que pot tenir en el documentals (disponibles en DVD i que es poden veure els diumenges 13, 20 i 27 al Palau d’Anglesola) realitzats pel Mascançà sobre la II República espanyola, la Guerra del 1936-39 i la postguerra una bona font de documentació.
El número 7 de la revista Mascançà es pot comprar a diversos establiments del Pla d’Urgell

Response: Acte de presentació del setè número de la revista Mascançà, el primer de la mà de Moisès Selfa.


Instruction: Fes un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
La conflictivitat al metro de Barcelona no s'atura.
Aquest dilluns els treballadors han participat en una nova jornada de vaga -el cinquè dia d'aturades en tres mesos- convocada arran de la crisi de l'amiant.
Des del comitè d'empresa xifren el seguiment en un 95%, mentre que Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) no ha facilitat cap dada, com és habitual.
— NacióDigital (@naciodigital) 29 d’abril de 2019
— NacióDigital (@naciodigital) 29 d’abril de 2019
Els sindicats han volgut, doncs, aprofitar la vaga per posar el focus en les responsabilitats polítiques que, segons entenen, té l'Ajuntament de Barcelona.
En aquest sentit, han insistit un cop més en l'exigència de dimissió de la regidora de Mobilitat i presidenta de TMB, Mecedes Vidal, i del conseller delegat de TMB, Enic Cañas.
— NacióDigital (@naciodigital) 29 d’abril de 2019
Tres vagues més a la vista
La crisi de l'amiant ja s'ha enquistat i els sindicats i l'empresa mantenen posicions molt allunyades.
El comitè d'empresa insisteix que TMB reconegui l'exposició a l'amiant de tots els empleats però per ara l'empresa no hi ha accedit.
Si ho fes, obriria la porta a indemnitzacions, compensacions, jubilacions anticipades i trasllats dels treballadors amb afectacions.
Per ara TMB en reconeix 25 però els sindicats asseguren que n'hi ha 22 més i acusen l'empresa de manca de transparència.
En aquest escenari, l'assemblea de treballadors ja ha aprovat convocar tres noves jornades de vaga els dies 10, 20 i 24 de maig i fons del comitè reconeixen que l'objectiu és tenir incidència durant la campanya de les eleccions municipals.
Afectacions durant tota la jornada
Aquest dilluns, la vaga ha causat diverses afectacions del servei al llarg del matí, i l'empresa ha regulat l'accés a les estacions de Sagrada Família, Diagonal, La Sagrera, Verdaguer i Collblanc, segons ha informat Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) en un comunicat.
A partir de dos quarts de vuit del matí s'han aplicat regulacions intermitents a l'enllaç i Sagrada Família entre l'L2 i l'L5, minuts després en els de La Sagrera i ocasionalment a Verdaguer i altres enllaços cap a l'L5 per evitar que se superés la capacitat de les andanes.
Per millorar l'accés a les estacions, TMB recomana als viatgers que es distribueixin per l'andana, no s'acostin al tren fins que estigui aturat i segueixin les indicacions del personal que es troba regulant l'entrada a les estacions.
A més, l'L1 s'ha vist afectada per una incidència davant la presència de grafiters a la zona de vies, que ha obligat a aturar vuit minuts la circulació i ha alterat la regularitat dels trens, la qual cosa ha causat dificultats per absorbir tot el passatge que esperava a les andanes.
En aquest sentit, TMB ha lamentat que "grups de vàndals han intentat actuar en altres punts de la xarxa", aprofitant que durant les aturades hi ha un gran nombre de trens estacionats.
Una afluència un 17% més baixa respecte un dia laborable
Amb motiu de la vaga, l'afluència de passatgers a la xarxa de Metro ha disminuït un 17% respecte a un dia laborable normal entre les set i les nou del matí.
Entre les cinc i les nou la baixada de passatgers ha estat del 14%, unes dades pràcticament idèntiques a les de la vaga del 8 d'abril, convocada pels treballadors pel mateix motiu.
Més aturades al llarg del dia
La primera aturada ha començat a les sis del matí i fins a dos quarts de set, els trens han circulat al 20%, moment en què han passat a fer-ho al 40% en coincidir amb hora punta, fins a dos quats de deu.
El servei ha recuperat la freqüència habitual fins a les quatre la tarda, quan s'han iniciat el segon torn d'aturades fins a les vuit del vespre, amb una freqüència de pas del 40%.
A partir de les vuit del vespre, el servei tornarà a ser l'habitual, fins que a dos quarts i cinc de deu començarà l'atur nocturn, amb freqüències del 20% que podran allargar-se fins als 62 minuts, de manera que els trens circularan amb un horari concret que podrà consultar al web de TMB.

Response: Els treballadors de Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) tornen a convocar una vaga i l'afluència al metro s'abaixa un 17%.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text.

Context:
La CUP decidirà dissabte a Perpinyà si es presentarà a les eleccions europees, en les quals no participa del 2004 ençà.
Amb aquest consell polític, culminarà un procés de debat intern que va començar fa uns quants mesos i que recull arguments favorables i contraris a concórrer a les eleccions europees del 26 de maig de l’any vinent, que coincidiran amb les municipals.
L’última vegada que s’hi va presentar, fa catorze anys, els resultats van ser insignificants.
Tan sols va obtenir 6.985 vots al conjunt dels Països Catalans: 6.185 al Principat (0,29%), 697 al País Valencià (0,04%) i 103 a les Illes (0,04%).
Cinc anys després, el 2009, la CUP no s’hi va presentar, tot i que una part de l’esquerra independentista era representada per Endavant en la candidatura Iniciativa Internacionalista.
La llista no va obtenir cap eurodiputat, però als Països Catalans va aplegar 21.727 vots.
A les eleccions del 2014 ja no s’hi van presentar.
Ara, en un context totalment diferent i amb el projecte de la CUP implantat en el sistema polític català, retorna el debat.
Segons que ha pogut saber VilaWeb, les assemblees territorials han preparat vuit documents a favor i en contra que es votaran dissabte.
Alguns dels arguments a favor de participar-hi són: la necessitat d’internacionalitzar el conflicte català, la possibilitat de teixir aliances amb més forces anticapitalistes d’Europa, la capacitat de no relegar l’euroscepticisme a l’extrema dreta i la possibilitat d’estendre el projecte de la CUP a tots els Països Catalans.
Per contra, també s’exposen dubtes sobre la possibilitat d’incidència del partit al Parlament Europeu i la capacitat d’assumir els esforços i el cost d’una campanya electoral d’aquesta mena, oimés si es té en compte que coincidirà amb la de les municipals, la gran aposta política de la CUP.
A més, troben difícil de traslladar a Europa la cultura política assembleària i que les bases puguin seguir bé la tasca dels eurodiputats.
El paper d’Anna Gabriel a Ginebra
Quan l’ex-diputada Anna Gabriel es va exiliar a Suïssa es va assenyalar que podria fer una tasca política en aquell país, on hi ha la seu de les Nacions Unides.
Però, passat el temps, el secretariat de la CUP considera que la formació no dóna ‘una resposta del tot satisfactòria a la necessitat d’internacionalitzar la situació política’.
Segons que diuen, el pes màxim d’aquest discurs recau en els exiliats a Brussel·les, i concretament en el president Puigdemont.
A més, consideren que ‘el tipus d’agents que hi ha a Ginebra i a Brussel·les són diferents, com també ho és la pressió que es pot fer en cadascun d’aquests espais’.
Pel secretariat, a l’hora de decidir si presentar-se o no a les eleccions europees cal tenir en compte ‘el front obert a Ginebra’.
Concretament, diu que s’ha de calibrar bé quins recursos poden aportar a l’exili d’Anna Gabriel i com fan ‘l’acompanyament’ a la seva tasca política.
Els efectes del ‘superdiumenge’
Que les eleccions europees i municipals siguin el mateix dia (el 26 de maig de 2019) afectarà el comportament electoral del votant.
Per això el secretariat nacional adverteix que cal analitzar els efectes que aquest ‘superdiumenge’ pot tenir en les dues campanyes electorals.
‘Caldria analitzar bé l’impacte en les eleccions municipals, sobretot en les ciutats grans i en algunes de mitjanes, on hi ha un percentatge molt elevat de vot habitualment no directament i activament vinculat o implicat amb un projecte polític concret com és el nostre’, diu un document al qual ha tingut accés VilaWeb.
Com es votarà?
El debat i la votació sobre les eleccions europees serà el darrer punt del consell polític.
Primer els militants hauran de discutir les aportacions del secretariat nacional i després votar els vuit documents preparats per les assemblees territorials.
Els que s’aprovin es dividiran entre propostes a favor de participar en les europees i propostes en contra i, dins cada bloc, es votaran tots els documents fins que només en quedi un que representi cada opció.
Finalment, es farà una votació entre aquests dos documents.

Response: La CUP ha de decidir si es presenta a les eleccions europees del 26 de maig de l'any vinent.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text.

Context:
Després de setmanes de reunions, Govern i promotors de la ILP han arribat a un principi d’acord sobre la Renda Garantida de Ciutadania, a l’espera que la comissió promotora de la ILP el ratifiqui demà.
El preacord estableix que rebran la renda a partir del 2017 les famílies monoparentals amb contractes a temps parcial amb rendes baixes i que es tendirà a la generalització, sense especificar una data per a les famílies no monoparentals.
Aquest és l’escull que encallava fins ara l’acord, ja que els promotors de la ILP demanaven un compromís per escrit per tal que el 2020 s’estengués la renda a totes les famílies no monoparentals amb contractes a temps parcial.
Podran accedir a la Renda Garantida les persones que no arribin als 664 euros al mes i s’aplicarà progressivament.
Es començarà el setembre del 2017 amb 550 euros al mes per persona fins arribar l’abril del 2020 als 664 euros per persona.
Quan s’apliqui al 100%, el màxim serà de 1.200 euros al mes per a famílies de dues persones amb tres fills.
Els promotors de la ILP no han volgut valorar, de moment, el preacord i asseguren que estan redactant el document que es consultarà demà a la comissió promotora.
En el preacord també s’estableix que es crearà una comissió de seguiment integrada per Govern, agents socials, econòmics i entitats perquè facin el seguiment durant la transitorietat de la Renda.
Assegurar uns ingressos mínims
La Renda Garantida ha d’esdevenir un terra social no condicionat per assegurar els ingressos mínims de les persones que es trobin en situació de pobresa, alhora que en desenvolupa l’apoderament i promoció cap al món laboral.
La podran percebre les persones que no arribin al 100% de l’Índex de Renda de Suficiència de Catalunya (IRSC), situat en 664 euros al mes.
Segons el Govern, no es tracta només d’una prestació, ja que inclou un pla de coresponsabilitat personal, amb una ajuda complementària de 150 euros al mes condicionada a un pla d’inserció social o d’ocupació.
Si els beneficiaris no segueixen aquest pla, se’ls retirarà l’ajuda de 150 euros, i si rebutgessin una feina, perdrien tot el dret.
Se’n farà una revisió anual.
Es tracta d’un dret subjectiu, que no estarà condicionat als pressupostos, i que es concep com una política de família o unitat de convivència.
Per això també contempla altres membres de la família i inclou ajudes complementàries per a cada fill.
Per accedir-hi, caldrà ser major de 23 anys, no tenir propietats, exceptuant la primera residència, i haver esgotat totes les altres prestacions possibles, l’últim recurs després de sis mesos sense ingressos.
Caldrà tenir una residència de dos anys a Catalunya.
550 euros al mes per persona: el punt de partida el setembre del 2017
El Govern preveu començar a aplicar la Renda Garantida de Ciutadania el setembre del 2017, quan hi accedeixin totes les persones que ara cobren la Renda Mínima d’Inserció (RMI), fixada en 426 euros, i les que ho demanin voluntàriament i compleixin els requisits.
En aquest punt de partida, els beneficiaris percebran el 85% de l’IRSC.
És a dir, el primer membre de la família rebrà 550 euros; el segon, la meitat, i 75 euros per cada fill, amb un màxim de tres.De forma progressiva, el 2018, està previst que rebin el 88% de l’IRSC i el 2019, el 94%.
L’abril del 2020 és quan s’ha de complementar la implementació de la renda amb el 100% de l’IRSC, 664 euros al mes el primer membre de la família; 955 euros quan siguin dos (el 50% el segon membre) i 100 euros per fill.
Així doncs, el màxim que cobrarà una llar amb dues persones i tres fills serà de 1.200 euros al mes.
Pel que fa a les compatibilitats, a part de la de les famílies monoparentals amb contractes a temps parcial que generin rendes de treball inferiors a l’IRSC, també hi podran accedir les persones que rebin prestacions derivades de la Llei de la dependència, així com les famílies amb beques de transport i menjador escolar.

Response: S'arriba a un preacord sobre la Renda Garantida, que ha d'assegurar ingressos mínims per a les persones en situació de pobresa.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text.

Context:
L'Institut d'Investigació Biomèdica de Girona (IDIBGI) és l'única entitat de l'Estat que s'ha unit a altres vint empreses, universitats i institucions científiques per comprendre millor l'obesitat i optimitzar el seu futur tractament.
Es tracta del projecte SOPHIA (Stratification of Obese Phenotypes to Optimize Future Obesity Therapy), que persegueix aconseguir aquest objectiu mitjançant l'estratificació de fenotips de les persones obeses.
L'obesitat és una pandèmia mundial que afecta uns 150 milions de persones a Europa i 650 milions a tot el món.
És habitual que l'obesitat porti associades diferents complicacions que deterioren l'estat de salut, però encara no es pot predir quines persones desenvoluparan alguna de les 200 complicacions associades conegudes que pot suposar aquesta patologia.
A més, tampoc hi ha prou predictors sobre qui respondrà als tractaments contra l'obesitat.
SOPHIA identificarà, caracteritzarà i s'estratificarà subpoblacions clínicament significatives de persones amb obesitat per definir el tractament adequat, a la persona adequada i en el moment adequat.
D'aquesta manera, SOPHIA proporcionarà una classificació basada en l'evidència de predictors de complicacions de l'obesitat i la resposta al tractament.
Al mateix temps, identificar i registrar models per desenvolupar vies de tractament de forma sostenible, que seran valuoses per als pacients, sistemes de salut, investigadors i metges.
"La nostra missió dins SOPHIA és permetre als professionals sanitaris predir de manera fiable qui desenvoluparà complicacions i qui respondrà al tractament", afirma el professor Carel le Roux, coordinador de SOPHIA i metge del Diabetis Complications Research Centre del University College de Dublín.
La doctora Marianne Ølholm Larsen Grønning, de Novo Nordisk, companyia que lidera el projecte, considera que "l'obesitat és una malaltia complexa i crònica i hi ha moltes coses que no sabem, per una banda, sobre la biologia de la malaltia en si i, de l'altra, sobre com el tractament pot millorar la vida de les persones amb obesitat".
SOPHIA és "un important pas per a comprendre millor l'obesitat.
La col·laboració entre l'excel·lent equip d'empreses, institucions i universitats que integra aquesta iniciativa és un gran pas per oferir resultats sòlids i únics", afirma.
Les veus de les persones que viuen amb obesitat estaran al centre de SOPHIA a través de l'establiment d'una Junta Assessora de Pacients.
Això assegurarà que les idees, opinions i desitjos dels pacients estiguin a la base del projecte i s'entrellacin en les múltiples fases de l'estudi.
El grup de recerca utilitzarà les seves troballes per "contribuir a una narrativa més equitativa i centrada en les persones amb obesitat en relació a la patologia i el seu impacte en la vida de la persona des d'una perspectiva social i mèdica".
En un comunicat, el projecte afirma que l'obesitat "ha de ser considerada una malaltia crònica i no una cosa amb la que les persones trien viure".
SOPHIA ha rebut 16 milions d'euros en fons de la Iniciativa de Medicaments Innovadors (IMI), un projecte comú de la Comissió Europea i la Federació Europea d'Indústries i Associacions Farmacèutiques (EFPIA, en les seves sigles en anglès); JDRF; la Coalició d'Acció contra l'Obesitat, i T1D Exchange.
SOPHIA també investigarà els resultats en salut en persones amb obesitat i que tenen diabetis tipus 1.
Segons el doctor Sanjoy Dutta, vicepresident d'investigació de JDRF, "amb les possibilitats estadístiques que ofereix una col·laboració europea tan gran, podrem investigar la relació bidireccional entre l'obesitat i la diabetis tipus 1 i, en última instància, podrem fer prediccions vàlides sobre resultats en salut en aquesta població tradicionalment subestimada.
Atès que les dades epidemiològiques recents ens indiquen que gairebé la meitat dels adults amb diabetis tipus 1, en alguns països europeus, tenen sobrepès o obesitat, és fonamental que la comunitat abordi aquest desafiament".
El projecte ha començat aquesta mateixa setmana les seves activitats a Europa.
Aquest tindrà, a més, la col·laboració dels doctors Josep Puig del mateix centre, Rafel Ramos (IDIBGI i IDIAP Jordi Gol) i Gema Frühbeck (Universitat de Navarra-Clínica Universitat de Navarra).

Response: El projecte SOPHIA té l'objectiu de comprendre millor l'obesitat i poder predir qui patirà complicacions i qui respondrà al tractament.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text.

Context:
L'escriptora Care Santos va debutar el 1995 amb els relats de Cuentos cítricos.
Des d'aleshores, s'ha fet un nom al panorama literari català i castellà, amb títols i èxits com Trigal con cuervos (premi Ateneo de Sevilla) o Los ojos del lobo (premi Gran Angular), No em preguntis qui sóc, guanyador l'any 2013 del Premi Joaquim Ruyra de narrativa juvenil, o Desig de xocolata, que el 2014 va aconseguir el premi Ramon Llull.
Recentment, ha estat guardonada amb el premi Nadal per Mitja vida (Media vida), un llibre que ens fa viatjar pel record d'un temps de lluita gairebé invisible.
"El llibre comença amb un joc, però immediatament el lector veu que va molt més enllà i que el joc es converteix en un tour de force amb l'època i els personatges", explica l'editor Emili Rosales.
El procediment és el mateix que a les altres novel·les de Santos, però amb "més maduresa", fent que el joc inicial desemboqui en "una novel·la d'alt voltatge".
Aquest joc "és una festa per al lector", en paraules de Rosales, que celebra el premi Nadal i el reconeixement de l'autora com a una veu que sap com seduir-nos.
Un canvi de registre, "més contemporani"
Santos considera que l'obra era "un repte i un canvi" respecte a tota la feina feta amb interioritat, amb un punt de thriller i molts interrogants que van precipitant la trama.
"Em venia de gust fer una cosa més contemporània –explica–, i amb Mitja vida deixo de viure al segle XIX, per fi", mentre dibuixa un somriure de complicitat.
"També volia jugar amb un plantejament complex, ple de salts en el temps.
Em venia de gust provar una forma menys exigent.
O, més ben dit, exigent d'una altra manera".
Mitja vida –Media vida en la versió original en castellà, "sempre faig jo la traducció, perquè si no, no em reconec", puntualitza–, comença als anys 50, en un internat on cinc companyes viuen la darrera nit en comú.
L'any 1981, trenta-un anys més tard, les cinc es retroben "en un sopar que m'ha ajudat a idear l'Ada Parellada, encarregada d'elaborar un menú molt dels anys 80, amb nata líquida a dojo".
El sopar es produeix just a la mateixa setmana en què s'aprova la Llei del divorci, propiciant, des d'aquell punt, "tot un catàleg de descobertes".
L'aprovació de la Llei del divorci és una data molt simbòlica, posada amb tota la voluntat com a desencadenant del relat. "també hi faig coincidir un altre element molt conegut, ja que les cinc companyes es troben el dia en què es casen Carles d'Anglaterra i Diana de Gal·les", aquella que es va anomenar "la boda del segle".
"És una argúcia tècnica, un lloc comú que tots recordem", amb l'avantatge per als lectors que els protagonistes de la trama no saben com acabarà tot allò, provocant una ironia molt agraïda per a uns ulls contemporanis.
Memòria, temps i perdó
Amb tot aquest marc referencial, molt reconeixible pels lectors, Santos no només volia parlar de les dones que van fer una llarg camí, "sinó situar-les en un moment molt important, quan s'aprova una llei que aixeca una polseguera enorme als mitjans i a la societat", sosté.
"El divorci era una mena d'apocalipsi, era un pas endavant d'una societat que venia de molt enrere.
I elles hi estan implicades, de manera més o menys intensa".
En el fons, l'autora vessa records i un llegat que perdura, de viva veu.
"Certament, hi ha molt de la memòria de la meva mare".
"Volia fer una novel·la sobre què fa el temps amb nosaltres –subratlla Santos–, i volia fer un retrat de les nostres mares, d'una generació de dones que va albirar la llibertat i que encara no han rebut l'homenatge que mereixen", subratlla.
"Aquesta generació encara és molt immediata a la nostra, per això no la valorem tant.
Però, ja porta fet un llarg camí, de vegades fet a gambades".
Les cinc protagonistes, en aquest sentit, són exponents dels problemes provinents d'aquella època, "són cinc respostes a l'educació i societat que van rebre, i a la vida que han trobat".
Mitja vida és una construcció que giravolta sobre el temps, però també és perdó.
"La naturalesa del perdó m'inquieta, crec que, sobretot, des que soc mare.
Però, es pot perdonar a grans col·lectius?
Té sentit que un senyor que no ha fet res estigui demanant perdó a tot un país?
Cal fer-ho?
En un moment clau, vaig topar amb la cita de Joan-Carles Mèlich que encapçala el llibre, "tan sols es pot perdonar l'imperdonable", fent paràfrasis amb Derrida, que afirma que el perdó no s'ha de demanar, que és absurd i il·lògic, perquè de vegades perdonem coses que ja no tenen cap remei", rebla.

Response: "Mitja Vida", de l'escriptora Care Santos i guanyadora del premi Nadal, relata la vida de cinc dones als anys 80.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text.

Context:
Aquest dijous ha coincidit l'inici de la negociació dels pressupostos de la Generalitat entre el Departament de Vicepresidència i Economia i els comuns amb una confluència de vagues i mobilitzacions de diversos sectors de la funció pública.
L'executiu està collat políticament i socialment per apujar la despesa pública, però -com sempre- els recursos són limitats i haurà de triar prioritats.
Malgrat tot, la ciutadania té clares quines mesures primaria.
Segons les respostes al baròmetre sanitari de Catalunya 2017 -elaborat a finals de l'any passat per CatSalut i el Centre d'Estudis d'Opinió (CEO) i fet públic aquest octubre-, els catalans no retallarien despesa en cap àmbit.
Tot i això, la pressió per apujar-la és diferent segons l'àrea i les polítiques socials són la clara prioritat on destinar més recursos.
En concret, educació (89,1%) i sanitat (88,7%) són les polítiques on més clarament i de forma quasi hegemònica la ciutadania destinaria més o molts més recursos.
A certa distància, se situen els serveis socials (74,4%) i el medi ambient (71,7%), mentre que la darrera matèria amb més de la meitat dels catalans favorables a gastar-hi més és l'habitatge (55,9%).
N'hi ha quatre, però, que freguen la meitat d'adhesions: cultura i arts (48,6%), infraestructures (48,4%), transport públic (47,7%) i justícia (46,2%).
Finalment, poc més d'un terç dels ciutadans destinaria més recursos a policia i seguretat (34,2%).
Des del 2010, quan van començar les retallades, els àmbits on han augmentat més els partidaris d'augmentar-ne el pressupost, però, no són els més estrictament socials, sinó el medi ambient (15,7 punts més) i cultura i arts (11,2 punts).
Per damunt de sanitat (11 punts més), serveis socials (10,2 punts) o educació (9,2 punts).
En canvi, ara hi ha menys partidaris de gastar més en policia i seguretat (6,7 punts menys) i justícia (9,1 punts menys).
Diferències per edats i electorats
No hi ha diferències massa grans per franges d'edat, per bé que els majors de 65 anys són lleugerament menys partidaris d'augmentar recursos en medi ambient o en educació, però, en canvi, gastarien més que la mitjana en infraestructures o en cultura.
En canvi, sí que hi ha més diferències entre els electorats dels partits i aquells que, en general, augmentarien més la despesa són els de Catalunya Sí que es Pot -l'enquesta és de l'any passat i fa referència a l'anterior Parlament- i la CUP (un 67,8%), força per sobre que els del PP (60,4%), Cs (61,3%) o el PSC (62,2%).
El de JxSí es troba entremig (64,1%).
En alguns àmbits, les diferències són molt acusades.
Els votants de Catalunya Sí que es Pot i la CUP, per exemple, augmentarien per sobre de la mitjana les despeses en medi ambient, serveis socials o cultura, àrees que preocupen força menys als electors del PP i, en els dos darrers casos, tampoc als de Cs.
Per contra, els populars són els que més incrementarien el pressupost en policia, unes partides que quasi cap votant cupaire milloraria.
Aquest està especialment preocupat també per l'habitatge.
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN CADASCUN DELS ÀMBITS, PER ELECTORATS
A nivell de regions sanitàries -el baròmetre sanitari filtra les respostes en aquestes demarcacions-, també hi ha diferències notables.
A l'Ebre, per exemple, veuen el medi ambient, la seguretat o l'habitatge com a àrees poc prioritàries, però, en canvi, gastarien més en seguretat.
Un àmbit que preocupa menys a Tarragona o l'Alt Pirineu, que tampoc destinarien més recursos a justícia.
Igualment, a Lleida sí que apostarien més per les infraestructures, mentre que a Barcelona o Girona fixen el punt de mira en l'habitatge.
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN EDUCACIÓ, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN SANITAT, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN SERVEIS SOCIALS, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN MEDI AMBIENT, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN HABITATGE, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN CULTURA I ARTS, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN INFRAESTRUCTURES, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN TRANSPORT PÚBLIC, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN JUSTÍCIA, PER REGIONS SANITÀRIES
PARTIDARIS D'AUGMENTAR LA DESPESA EN POLICIA I SEGURETAT, PER REGIONS SANITÀRIES

Response: Segons les enquestes, els catalans volen destinar molts més recursos a polítiques socials, en concret en educació i sanitat.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text següent.

Context:
Unes quantes universitats de Catalunya han engegat nous serveis de suport als estudiants i professionals, arran d’un augment de la demanda d’acompanyament emocional.
“Ara recollim les seqüeles de la pandèmia“, observa Joan Deus, cap del Servei de Psicologia i Logopèdia de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB).
El servei es va crear el 2018 amb unitats especialitzades i n’ha incorporat una d’específica per a acompanyar els estudiants en un context educatiu afectat per la pandèmia del coronavirus.
D’aquesta manera, la UAB va engegar a mitjan 2021 una unitat de coaching o acompanyament als estudiants.
Deus assenyala que han notat un augment dels estudiants que, sense tenir cap trastorn, han tingut reaccions emocionals que els han descompensat i els dificulten els estudis arran dels canvis substancials que han afrontat aquests darrers dos anys.
“Han tingut classes presencials, després, telemàtiques.
Els hàbits i les dinàmiques d’estudis han quedat trastocats en molts casos.”
Aquest servei atén cada setmana una mitjana de quatre visites o cinc i forma part de la unitat d’estrès i salut del Servei de Psicologia i Logopèdia (SPL) de la Facultat de Psicologia de la UAB.
El SPL atén sobretot la comunitat universitària, tant estudiants com docents i personal administratiu i de serveis (PAS), però també dóna assistència a la població dels municipis de l’entorn: Cerdanyola del Vallès, Rubí, Terrassa, Sabadell i Sant Cugat.
El servei es va engegar el 2018 i conté unitats especialitzades tant de psicologia com de logopèdia.
En el cas de psicologia, té sis unitats especialitzades i en molts casos són de referència a Catalunya.
Durant el 2021, el SPL ha atès un centenar de primeres visites i aproximadament el 85% són de membres del campus.
D’aquestes, la majoria, un 90%, és d’estudiants de grau i la resta, de professors o personal administratiu.
El servei té una primera assistència gratuïta per als membres del campus de la UAB.
Les següents visites són de pagament, si bé Deus indica que el rectorat treballa per finançar aquells casos que no puguin pagar les visites.
“El servei és molt recent i això encara es gestiona.
La universitat està preocupada pels problemes de salut mental i el servei pot donar-hi una resposta.”
Per la seva banda, la Universitat de Barcelona (UB) ha engegat un telèfon de suport amb la intenció de mantenir-lo més enllà de la pandèmia.
“Els mesos més durs de confinament han passat, però el malestar continua”, diu la vice-rectora d’estudiants, Marta Ferrer.
“Han estat mesos molt durs, temps de pèrdues, de dols, d’aïllaments social i ens ha afectat a tots, però si és possible, encara més els estudiants, en una edat en què les relacions socials són molt importants.
S’ha fet més palesa que mai la necessitat de fer un acompanyament”, reflexiona Marta Ferrer Garcia.
En aquest context, la UB va començar un servei psicològic a principi de curs per a donar suport emocional als membres de la comunitat educativa de la universitat que ho necessitessin.
De setembre a febrer, el servei ha atès 132 persones i n’ha fet seguiment.
La majoria, un 88%, són estudiants de grau i un 10%, investigadors pre-doctorals en formació.
Els investigadors pre-doctorals en formació són un col·lectiu de les comunitats universitàries que passa sovint desapercebut, però que treballa en unes condicions molt exigents i que s’enfronta a molta incertesa professional tot i forjar un currículum especialitzat i d’alt nivell.
La vice-rectora d’estudiants de la UB hi posa èmfasi com a col·lectiu afectat per daltabaixos emocionals, perquè tenen una feina molt demandant amb un sou just i viuen sota molta pressió i d’estrès.
Per al servei, la UB ha contractat dos psicòlegs que fan atenció telefònica de les necessitats dels estudiants que s’hi posin en contacte.
És un servei gratuït i, després d’aquesta primera atenció, fan un seguiment de la situació.
Si detecten que l’estudiant o professional requereix una intervenció de més profunditat, el deriven a la clínica psicològica, que es va crear el 2020 i que és formada per serveis que funcionen de fa temps, com ara la unitat de teràpia de conducta.
Tot i que han nascut en pandèmia, la idea és de mantenir-los més enllà.
“La pandèmia ho ha magnificat tot, però els trastorns emocionals no són nous.
La població d’estudiants té més risc de patir malestar.
Solen trobar-se en un entorn acadèmic molt exigent, de competitivitat, amb problemes interpersonals i incerteses sobre el futur laboral.
La transició a la universitat i la fi dels estudis són moments que poden crear molta angoixa”, reflexiona la vice-rectora de la UB.

Response: Diverses universitats de Catalunya creen o augmenten serveis de suport als estudiants i professionals, més necessaris arran de la pandèmia.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text següent.

Context:
A poc menys de dos mesos del 7 i 8 de juliol, la data del No Surrender Festival de Vilanova de Bellpuig (Pla d'Urgell), els impulsors d'aquesta iniciativa que pretén aplegar 1.001 persones interpretant aquesta cançó de Bruce Springsteen encaren la recta final per arribar a la xifra desitjada quan ja estan a punt de sumar 500 inscrits.
Josep Maria Pons, és el propietari d'un restaurant d'aquest petit municipi de 1.200 habitants que ha engegat aquest projecte que a part d'aconseguir el rècord històric de reunir el màxim nombre de músics interpretant una cançó del Bruce, vol ser sobretot, ''una festa'' dedicada a l'artista nord-americà.
És per això que Pons fa una crida a tothom que sigui músic, o no, a sumar-se a la iniciativa i aconseguir fer a Vilanova allò que només s'ha fet a la ciutat italiana de Cesena.
Segons Pons, a nivell d'infraestructura ara ja està ''tot tancat'' i només ''falta lligar el tema de la gent''.
A Josep Maria Pons se li va acudir la idea de reunir 1.001 persones interpretant una cançó de Bruce Springsteen al maig de l'any passat després de veure per Internet un vídeo gravat a la ciutat italiana de Cesena on es feia el mateix però amb una cançó dels Foo Fighters.
Aquest vídeo es va enregistrar al 2015 i la iniciativa està promoguda per Rockin'1.000 que l'estiu de l'any passat va aplegar a la mateixa ciutat italiana novament 1.001 músics però en aquesta ocasió es van enregistrar més cançons d'altres grups com Nirvana o ACDC.
Pons va explicar el projecte a un representant de la casa Moritz i assegura que li va agradar molt i li va dir que li donarien suport des de la firma si decidia tirar-ho endavant.
Posteriorment, va traslladar la iniciativa a l'alcalde de Vilanova de Bellpuig, Joan Trull, qui també va donar suport a Pons i li va garantir les infraestructures municipals per poder dur a terme el festival en condicions.
A partir d'aquí, Pons ha anat sumant un equip d'entre 7 i 8 persones, format per amics, la seva dona i família que estan tirant endavant aquest projecte ambiciós.
Darrerament ha sumat a la iniciativa el compositor i músic Antoni Tolmos que serà l'encarregat de dirigir els més de 1.000 músics que interpretaran la cançó de Bruce.
Seran molts guitarres, baixos, bateries, teclats i cantants, que requeriran d'un ordre simfònic i per això els que ja s'han apuntat a la moguda ja han rebut la pertinent partitura per l'instrument que toquen per tal de començar a assajar el tema.
El dia 7 de juliol a la tarda els músics s'instal·laran al camp de futbol de Vilanova i després de fer assajos, al vespre s'interpretarà el No Surrender de forma oficial i s'enregistrarà el tema amb vídeo.
La idea és que després es pugi a internet la cançó i que també se li faci arribar una còpia al mateix Bruce Springsteen.
De fet, Josep Maria Pons assegura que 'el Boss' ja està assabentat d'aquesta iniciativa i fins i tot ha mostrat la seva satisfacció i curiositat al respecte.
Sobre si el mateix Bruce Springsteen es desplaçarà a Vilanova per veure en persona aquest homenatge, Pons diu que ''tampoc descartem res''.
Finalment, Pons explica que més enllà de les persones que vindran per tocar el No Surrender, la festa està pensada a tots els nivells, des dels més petits fins als més grans, ja que hi haurà animació infantil, parades amb merchandising de Bruce Springsteen i concerts de bandes que li reten tribut com la de Manel Fuentes.
D'altra banda, fa unes setmanes han engegat una campanya solidària a través del Postureig de Lleida en què es venen xapes amb el lema 'I Love lo jefe' i tots els diners que es recaptin es destinaran a l'entitat Acudam de Mollerussa.

Response: Els organitzadors del No Surrender Festival de Vilanova de Bellpuig volen reunir 1001 persones interpretant la cançó de Bruce Springsteen.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text següent.

Context:
La comissària de Drets Humans del Consell d’Europa, Dunja Mijatovic, ha traslladat la seva preocupació a Espanya per les creixents condemnes a la presó d’artistes i activistes aquests últims anys.
“Diverses disposicions del codi penal espanyol tenen un impacte negatiu, que inclou un efecte dissuasiu, en l’exercici de la llibertat d’expressió, un dret d’importància crucial per a un debat públic lliure i plural”, diu la comissària per carta al govern espanyol.
Alhora li reclama una reforma dels delictes d’injúries a la corona, enaltiment del terrorisme, ofenses religioses, discurs d’odi i difamació.
El ministre de Justícia espanyol, Juan Carlos Campo, ha replicat al Consell d’Europa que pretenen de revisar-ho, però que encara n’estudien la proposta de reforma.
“Tenim el nostre propòsit de limitar més clarament quina és la conducta sancionada en aquests delictes i ajustar les penes a la gravetat de la conducta”, diu Campo en la resposta.
El govern espanyol va anunciar la intenció de fer aquests canvis arran de la polèmica pel cas del raper Pablo Hasel.
La carta de Mijatovic al govern de Pedro Sánchez és de l’11 de març.
Hi assegura que el delicte d’enaltiment del terrorisme a Espanya és problemàtic perquè té una definició “ambigua i imprecisa”, la qual cosa ha motivat interpretacions divergents als tribunals espanyols, algunes de contràries als “requisits internacionals de llibertat d’expressió”.
I lamenta: “Algunes decisions judicials a Espanya no han determinat correctament que l’enaltiment del terrorisme impliqui realment un risc real, concret i imminent de perill.”
També critica que els magistrats espanyols interpretin de manera “abstracta” la intenció dels acusats, sense tenir en compte el context i en contra de la jurisprudència del Tribunal Europeu de Drets Humans: “La legislació antiterrorista només es pot aplicar al contingut o a les activitats que impliquen directament l’ús o l’amenaça de violència amb la intenció de propagar la por i provocar terror.”
I avisa que “un mal ús” de les legislacions en matèria de terrorisme poden dur a restriccions “desproporcionades” de la llibertat d’expressió, especialment quan castiguen comentaris que “no fan apologia del terrorisme, sinó que inciten altres formes de violència” o són “políticament incorrectes”.
La comissària de Drets Humans també veu amb preocupació el delicte d’injúries a la corona i demana al govern espanyol que el reformi en la línia dels patrons europeus de drets humans.
En particular, Mijatovic reclama a Sánchez que tingui en compte la sentència del TEDH sobre la cremada de fotografies del rei d’Espanya a Girona (Stern Taulats i Roura Capellera contra Espanya) que establia un marge ampli de crítica per als representants públics.
“El TEDH va considerar que les crítiques polítiques a autoritats i personalitats públiques, mal que siguin provocadores i radicals, no es poden considerar discurs d’odi ni incitació a la violència”, recorda Mijatovic.
A banda de posar èmfasi en la reforma dels delictes d’enaltiment del terrorisme i les injúries a la corona, al centre del debat públic a Espanya, el Consell d’Europa també veu problemàtics els delictes de discurs d’odi, ofenses religioses i la difamació.
Mijatovic considera excessiva la interpretació que fan els jutges espanyols de la noció de discurs d’odi i tem que afecti la llibertat d’expressió a l’estat espanyol.
Per això, considera crucial restringir aquest delicte només a “la xenofòbia, l’antisemitisme i més formes d’odi basades en la intolerància que inciten a la discriminació l’hostilitat i la violència”.
D’una altra banda, la comissària de Drets Humans insta el govern de Sánchez a “despenalitzar les ofenses religioses”, perquè poden limitar la llibertat d’expressió i dificultar un debat plural.
De la mateixa manera, exigeix de despenalitzar la difamació perquè, tal com estableix l’alt tribunal d’Estrasburg, el sol fet que s’hi puguin aplicar sancions pot perjudicar la llibertat d’expressió.
Mijatovic veu necessàries totes aquestes reformes per reforçar la llibertat d’expressió a l’estat espanyol i facilitar que els tribunals espanyols preguin decisions en línia amb la jurisprudència d’Estrasburg.
“També demostraria el compromís del govern per a protegir la llibertat d’expressió”, acaba dient.
Amnistia Internacional demana a Bèlgica que no lliuri Valtònyc a Espanya

Response: Dunja Mijatovic ha enviat una carta al govern espanyol demanant que reformi diverses lleis que restringeixen la llibertat d’expressió.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text següent.

Context:
La tinenta d'Alcaldia de Drets Socials, Laia Ortiz, i la regidora de la CUP Maria Rovira han presentat aquest divendres una renda per combatre la feminització de la pobresa consistent en una ajuda d'entre 100 i 250 euros mensuals per a famílies monomarentals i per a dones que cobren una pensió d'invalidesa o no contributiva i que viuen soles.
Aquesta renda es començarà a cobrar amb data 1 d'octubre però l'objectiu és donar-li continuïtat en els pressupostos del 2017.
De moment, s'ha creat un fons de 2,6 MEUR i es calcula que la població beneficiària potencial és de 5.300 persones.
El 55% de la població en risc de pobresa a Barcelona són dones.
El 42,8% de les llars monomarentals estan en situació de vulnerabilitat i el 94% del total de famílies amb només un progenitor estan encapçalades per una dona.
La Comissió de Govern de l'Ajuntament de Barcelona va aprovar dijous la creació d'un nou fons extraordinari d'ajuts dotat amb 2,6 MEUR adreçat a dos col·lectius vulnerables com són les famílies monomarentals i monoparentals amb ingressos baixos i les dones grans que viuen soles i són perceptores d'una prestació no contributiva.
L'objectiu d'aquesta ajuda és combatre la feminització de la pobresa, actuant en dues de les grans bosses de dones amb pocs recursos.
L'ajuda pretén contribuir a la cobertura de necessitats bàsiques d'alimentació, vestit i allotjament, i serà complementària a la percepció d'altres suports d'inclusió.
En el cas de les famílies monomarentals i monoparentals, podran accedir a la renda aquelles que siguin perceptores de la renda 0-16 per a famílies amb menors a càrrec i que tinguin uns ingressos inferiors als 6.000 euros anuals.
Han d'estar empadronades a la ciutat a data 1 de gener i residir-hi efectivament durant tot l'any.
A més, hi ha d'haver convivència efectiva dels membres de la unitat familiar durant tot l'any.
En aquests casos, el suport serà de 250 euros mensuals per a llars amb ingressos inferiors als 3.600 euros anuals sense comptar la renda 0-16; de 200 euros si els seus ingressos se situen entre els 3.600 i els 4.800, i de 150 si oscil·len entre els 4.800 i els 6.000.
Pel que fa a les dones pensionistes, han d'acreditar que viuen soles.
Rebran 150 euros mensuals les que tinguin més de 65 anys i ingressos inferiors als 4.800 euros anuals, i 100 euros les que tinguin entre 4.800 i 6.000.
També es preveu un suport de 150 euros per a les dones menors de 65 anys que rebin una pensió d'invalidesa no contributiva i amb ingressos inferiors als 4.800 euros anuals, i un de 100 per a les que cobrin entre 4.800 i 6.000.
Totes les persones susceptibles de ser beneficiàries d'aquestes ajudes rebran a casa seva una tramesa amb la sol·licitud i un sobre de franqueig pagat.
Reduir l'escletxa entre homes i dones
Laia Ortiz ha destacat que aquesta renda serveix per "reduir el gran biaix i escletxa que avui hi ha pel que fa al risc de pobresa entre homes i dones", dirigint-se a una "bossa important" de col·lectius vulnerables.
Ara bé, s'ha queixat que l'Ajuntament ha de tirar endavant aquesta renda "amb el vent en contra", perquè li falten instruments, dades i instruments jurídics, ja que la competència clara en aquest tipus d'eines és de la Generalitat.
En aquest sentit, ha reclamat al Govern que impulsi d'una vegada la Renda Mínima de Ciutadania.
Des de la CUP, la regidora Maria Rovira ha recordat que aquesta mesura és fruit de l'acord amb el govern municipal per tirar endavant la modificació pressupostària.
De tota manera, ha apuntat que el seu grup inicialment va plantejar una renda universal per pal·liar la situació de manca de condicions materials de les dones, una ajuda que continua creient "imprescindible".
En tot cas, ha celebrat que es doni un "petit passet" per arribar als col·lectius "més vulnerabilitats".
"Però encara ens queda molt camí per recórrer", ha avisat.
Ha afegit que aquesta no és una mesura finalista, perquè en paral·lel s'han de construir uns serveis públics "forts", als quals tothom hi pugui accedir.

Response: L’Ajuntament de Barcelona ha llançat una ajuda econòmica per combatre el risc de pobresa entre les dones.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text següent.

Context:
Científics de l'Institut de Recerca Biomèdica (IRB) Barcelona han identificat les cèl·lules responsables d'iniciar i promoure metàstasi en diversos tipus de tumors humans.
Es tracta de cèl·lules que expressen alts nivells de la proteïna CD36, encarregada de capturar i internalitzar àcids grassos, i l'augment de la quantitat de greixos en la dieta, en especial d'àcid palmític, en potencia de forma molt significativa l'activitat metastàtica.
Són les principals conclusions de l'estudi que publica aquest dimecres Nature i que ha estat liderat pel cap del grup "Cèl·lules mare i càncer" de l'IRB Barcelona, Salvador Aznar.
La recerca demostra que l'administració d'anticossos que bloquegen l'activitat de CD36 redueix de forma dràstica, entre el 80 i el 90%, el nombre de focus metastàtics i la seva grandària.
"Si talles el subministrament de greixos a les cèl·lules que generen metàstasi són pràcticament incapaces de desenvolupar-la", afirma Aznar.
Els investigadors han trobat les cèl·lules metastàtiques CD36 positives en mostres de pacients amb carcinomes orals de diversos graus d'agressivitat, proporcionades per la Vall d'Hebron de Barcelona, que ha col·laborat en l'estudi.
En els tumors de la cavitat oral analitzats, només entre 50 i 100 cèl·lules, molt poques, serien iniciadores de metàstasi.
Ara bé, en afegir CD36, els tumors es converteixen en metastàtics.
Quan els científics van constatar la implicació del metabolisme dels greixos en la metàstasi i la funció que hi exercia la proteïna CD36, es van preguntar si el consum de greixos tenia algun efecte directe en el procés patològic.
L'equip liderat per Salvador Aznar Benitah va donar als ratolins una dieta rica en greixos, un 15% més del consum normal, l'equivalent al que es coneix com a "dieta de cafeteria".
Després els van inocular un tipus de càncer oral pel qual el 30% dels ratolins desenvolupen metàstasi en condicions de dieta normal.
També van testar l'efecte d'un àcid gras específic, l'àcid palmític.
Es tracta d'un àcid gras d'origen vegetal que és el component principal de l'oli de palma i, en proporcions més baixes, d'altres com l'oli de coco.
L'àcid palmític és usat en molts tipus de menjar processat.
Els investigadors van tractar un tumor oral amb aquest àcid gras durant dos dies i després el van injectar a ratolins que tenien una dieta normal.
Una possible diana terapèutica
L'estudi prova que bloquejar la proteïna CD36 té un efecte antimetastàtic, tant en ratolins immunodeprimits com en ratolins amb les defenses intactes.
Les estadístiques són similars per a totes les proves.
La inhibició de CD36 abans d'inocular el tumor n'anul·la per complet el potencial metastàtic.
L'IRB ha sol·licitat la protecció per patent dels resultats i els investigadors ja estan treballant amb l'empresa MRC Technology, del Regne Unit, per desenvolupar anticossos contra CD36 aptes per administrar a pacients amb diversos tipus de tumors.
Si el resultat és positiu, un nou producte terapèutic podria estar disponible en un termini d'entre cinc i deu anys.
"Desgraciadament diagnostiquem els carcinomes orals en estadis avançats, quan ja han generat metàstasi i aquest és el factor pronòstic més important en de càncer oral.
Aquest estudi té una gran rellevància perquè poder frenar les metàstasis determinarà en gran mesura el pronòstic del pacient", assenyala la doctora del Vall d'Hebron Institut de Recerca (VHIR) Coro Bescós, que ha participat en l'estudi.
Altres tipus de càncers
Els científics de l'IRB Barcelona han comprovat que l'efecte de CD36 sobre metàstasi és el mateix almenys en melanoma i càncer de mama luminal.
A més, anàlisis estadístiques de mostres de pacients proven la mateixa dependència de CD36 en la metàstasi de diversos tipus de tumors, com el carcinoma d'ovari, el de bufeta i el de pulmó.
"No ho hem comprovat encara per a tots els tumors, però proposem que la proteïna CD36 és un marcador general de cèl·lules metastàtiques, el primer tan específic de metàstasi del qual en tinc constància", subratlla Aznar.
"Hi ha indicis molt importants per pensar que pot ser una teràpia per a un número important de tumors", afegeix.
L'estudi que publica aquest dimecres Nature ha comptat amb la col·laboració del Servei de Cirurgia Oral i Maxil·lofacial, el biobanc i el Servei d'Anatomia Patològica de l'Hospital Vall d'Hebron, amb la participació de Bescós i el doctor Juan Antonio Hueto.
La recerca ha estat finançada amb ajuts de la Fundació La Marató de TV3, la World Wide Cancer Research del Regne Unit i la Fundació Botín i Banco Santander, a través de Santander Universitats.
El laboratori compta amb fons del Consell Europeu de Recerca (ERC), el Ministeri de Ciència i Innovació/Fons Feder i la Generalitat de Catalunya.

Response: Un estudi de l’IRB Barcelona ha identificat la proteïna CD36 com a marcador de cèl·lules metastàtiques.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
Dos anys després, dotze dels tretze acusats per la protesta a les escales del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) han passat per davant del jutge per deixar clar que van exercir el seu dret de manifestació pacífica i no violenta, i en cap cas es va voler bloquejar la tasca del Palau de Justícia.
Els dotze acusats han respost només les preguntes dels seus advocats, Xavi Monge i Eduardo Cáliz, d'Alerta Solidària, per defensar el seu dret de protesta.
Els interrogatoris han durat menys de deu minuts.
"Volíem fer una seguda pacífica i no violenta", han dit els processats, que s'enfronten a penes d'entre un i més de dos anys de presó per desordres públic i desobediència a l'autoritat.
Un dels acusats ha precisat que l'acció era "simbòlica" i ha recordat que les portes del TSJC estaven obertes i la gent podia entrar i sortir sense cap problema.
Un altre dels implicats també ha negat que en l'acció s'encadenessin al TSJC.
"Hi havia una cadena per allà, però en les imatges es pot veure com quan els Mossos ens treuen d'allà la cadena cau.
No la van haver de trencar", ha dit.
Dos dels activistes han ressaltat a preguntes de les seves defenses que no van colpejar els agents que els van retirar del lloc.
"Em van fer mal i em vaig moure, però no em vaig resistir", ha dit una de les encausades.
Els processats també han explicat al tribunal, presidit per la magistrada Montserrat Comas, el motiu de l'acció i han dit que es tractava de protestar contra l'aplicació del 155 i diverses resolucions judicials.
Els fets van tenir lloc el 23 de febrer de 2018, pocs mesos després de la intervenció de l'autogovern després de la declaració unilateral d'independència.
Aquest dimecres han declarat davant del jutge dotze dels tretze acusats, el que falta es troba en cerca i captura i encara no se l'ha pogut localitzar.
El catorzè implicat, que també va ser detingut ara fa dos anys, és un noi menor d'edat i el seu procediment és diferent.
Les imatges dels fets
La defensa dels acusats ha demanat en la fase de qüestions prèvies retirar de la causa un seguit d'imatges enregistrades per les càmeres de seguretat del TSJC i pels Mossos d'Esquadra del dia dels fets.
Els advocats consideren que no s'han aportat d'acord als terminis establerts i que no són les imatges originals, i creuen que això podria vulnerar drets dels processats.
La Fiscalia s'hi ha oposat i el tribunal, després de deliberar uns minuts, ha rebutjat excloure la prova.
La presidenta de la sala, Montserrat Comas, sí que ha dit que la prova es veurà i se'n podrà jutjar la "fiabilitat".
"Un cop valorada la prova, el tribunal dirà si els vídeos són fiables o no, però ara com ara no considerem que la prova sigui nul·la", ha explicat Comas.
La defensa ha formulat la corresponent protesta davant d'aquesta decisió.
Després dels interrogatoris dels testimonis, la sala ha repassat els vídeos aportats a la causa.
El tribunal ha pogut escoltar els concentrats cridant "avui desobeïm el 155", "sense desobediència no hi ha independència", xiulades contra els Mossos i càntics a favor de la independència i de la llibertat dels presos polítics.
Quan es van produir els fets, 23 de febrer de 2018, els presos feia menys de cinc mesos que eren a la presó per ordre de l'Audiència Nacional.
En els vídeos també s'ha pogut veure manifestants cridant "Trapero, Trapero" i "fora les forces d'ocupació".
El major dels Mossos s'enfronta des del 20 de gener al seu judici a l'Audència Nacional acusat d'un delicte de rebel·lió.
L'acusació vol "atemorir la dissidència"
A l'entrada del TSJC unes poques desenes de persones s'han concentrat per donar suport als processats.
Entre crits d'"absolució encausades", els manifestants han volgut denunciar la persecució contra l'independentisme popular.
Eduardo Cáliz, advocat dels acusats, ha criticat que la Fiscalia vol "atemorir la dissidència" amb peticions de més de dos anys de presó per accions que van ser pacífiques.

Response: Els acusats per protestar a les escales del TSJC han declarat que es van manifestar pacíficament contra l'aplicació del 155.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
Víctor Català, Carme Montoriol, Rosa Maria Arquimbau, Lluïsa Denís i fins a dotze dones de cultura i dramaturgues catalanes del tombant del segle XIX i la primera meitat del XX són les protagonistes de l'epicentre 'Pioneres' del TNC.
Espectacles, publicacions i activitats volen treure de l'oblit aquest "repòquer d'asos" de la creació femenina -ha dit el director del teatre Xavier Albertí-.
Una generació relegada a l'oblit a partir de la Guerra Civil, d'una gran modernitat i qualitat teatral amb exponents com 'Solitud', de Caterina Albert, l'espectacle inaugural del cicle.
El muntatge s'estrena a la Sala Petita el 5 de març, amb direcció d'Alícia Gorina, i Maria Ribera en el paper de Mila, el personatge femení mes cèlebre de Víctor Català.
El cicle 'Pioneres' és l'epicentre patrimonial d'aquest curs al TNC, en col·laboració amb institucions com la Filmoteca de Catalunya, l'ESMUC o el Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC).
El programa consta de cinc espectacles i/o propostes teatrals.
Al TNC, la 'Solitud', de Víctor Català, a la Sala Petita; 'L'huracà', de Carme Montoriol, a la Sala Tallers a partir del 12 de març; un espectacle-conferència sobre 'Solitud' a càrrec de Rosa Delor i Núria Casado Gual; i un concert dedicat a les 'Compositores del Modernisme', a la Sala Gran.
Més enllà de les parets del TNC, 'Pioneres' arribarà també fins al MNAC, que acull un espectacle-lectura de tres textos de tres autores: 'Una venjança com n'hi ha poques', de Lluïsa Denís, 'Es rifa un home!', de Rosa M. Arquimbau, i 'Les Cartes', de Víctor Català.
A més, l'espectacle inaugural del cicle, 'Solitud', sortirà de gira per Catalunya i arribarà a una dotzena de municipis catalans entre l'abril i el maig, dins del programa 'El TNC surt de gira' recuperat enguany i que ha obert la gira de 'La Rambla de les Floristes', de Josep Maria de Segarra.
Com sempre, aquest epicentre arriba acompanyat d'una sèrie de publicacions que busquen restituir, o si més no, perpetuar el llegat dramatúrgic català.
En aquest cas, de les pioneres del nostre teatre.
Són 'Pioneres modernes', un estudi sobre les dotze autores de l'escena catalana a càrrec de Mercè Ibarz; volums reunits de les obres de Rosa Maria Arquimbau, Carme
Montoriol i Víctor Català, i també, l'edició separada de 'L'huracà', de Carme Montoriol.
Totes elles publicades per Arola Editors.
En la roda de premsa de presentació del cicle, amb una àmplia representació de les dones que hi ha majoritàriament darrere dels espectacles i iniciatives que hi estan vinculades, el director del TNC, Xavier Albertí, ha tret pit dels "epicentres" que ha impulsat durant la seva etapa al teatre, i que ha considerat que ha servit per "canviar la mirada sobre diversos autors" catalans, i no només per recordar-los.
Quant a 'Pioneres', Albertí considera que contribueix a "normalitzar el context de recepció" d'una dramatúrgia "més durament castigada" de la nostra història, la de l'escriptura femenina teatral.
El director ha manifestat que aquesta generació de creadores, oculta després de l'experiència truncada de la República, amaga un "repòquer d'asos" que, assegura, no té paral·lel als països del nostre entorn.
"Quan l'hem descobert (el seu llegat) hem descobert que era d'una qualitat extraordinària", ha sostingut.
'Solitud'
'Solitud' és l'obra més coneguda i el muntatge teatral que obrirà el cicle 'Pioneres', a la Sala Petita del TNC.
La seva directora, Alícia Gorina, ha advertit que no es tracta d'una obra feta per encàrrec sinó d'una proposta de "mirada personal" que no tindrà una posada en escena convencional.
En aquest muntatge la directora recupera la història de la Mila, el personatge més cèlebre de Caterina Albert i una dona víctima d'una violació "i de tot un sistema de violència patriarcal", un aspecte que emfasitza la seva proposta, ha dit.
Gorina ha defensat que aquesta és una obra molt "potent" més enllà de l'àmbit acadèmic/escolar on molts l'han coneguda.
Un text que desprèn "valentia i atreviment" de la dramaturga per haver pogut visibilitzar una realitat "molt invisibilitzada" a l'època, com és la violència sexual, l'opressió contra les dones i, molt concretament, les violacions.
"És la història d'una violència estructural, no només d'una violació", ha sostingut la directora.
Durant la presentació de 'Pioneres', moltes de les creadores que hi participen han coincidit a celebra la iniciativa del TNC, tot i que han demanat que això no es quedi en una excepció, o en un exercici simbòlic.
Que les dones ocupen el lloc que mereixen en el sistema teatral actual, han demanat.
"És una agulla en un paller i arriba tard", ha etzibat Ester Villamor, directora d'Una venjança com n'hi ha poques', de Lluïsa Denís (al MNAC).

Response: El TNC acollirà el cicle “Pioneres”, amb obres de dramaturgues catalanes del segle XIX i la primera meitat del XX.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
La col·lectivitat de regants número 16 del Canal d'Urgell, que abasta majoritàriament el terme municipal de Bell-lloc d'Urgell (Pla d'Urgell), està impulsant un projecte de modernització del regadiu en 402 hectàrees de cultius majoritàriament de cereals, farratges, panís i també fruiters.
Segons ha explicat el síndic d'aquesta col·lectivitat, Ventura Roca, es tracta del primer projecte de modernització al conjunt del canal – que rega unes 70.000 hectàrees en 5 comarques de Ponent – ''sense cap tipus de limitació'' dins la parcel·la de manera que cada pagès podrà escollir pel tipus de reg que més li convingui i fer-lo servir a demanda segons les necessitats del cultiu.
El projecte, amb un cost de 5.000 euros per hectàrea, s'espera que estigui enllestit per la propera campanya de reg i ha de servir per millorar la ''qualitat de vida'' de l'agricultor.
Ventura Roca ha explicat que inicialment el projecte de modernització es va preveure en unes 200 hectàrees de les 4.000 que hi ha a la col·lectivitat, però que a dia d'avui ha crescut fins a les 402 hectàrees amb un 81% de participació amb ''adhesió i compromís de pagament'' del nou sistema de reg.
En total són uns 100 propietaris del terme municipal de Bell-lloc d'Urgell – excepte 30 hectàrees que estan als Alamús (Segrià) – i està previst que el proper 6 de setembre l'assemblea de la col·lectivitat aprovi definitivament el projecte.
Segons Roca, aquest és el primer projecte de modernització del Canal d'Urgell que neix sense cap tipus de limitació dins de la parcel·la a l'hora d'escollir el sistema de reg i la demanda.
En la major part de l'àrea de regable d'aquest canal el reg es fa mitjançant el sistema de reg a manta, que consisteix en inundar els camps a través de l'aigua que prové de les sèquies i a més a més es fa per torns.
A la col·lectivitat de Bell-lloc només hi ha constància de dos projectes similars al seu, un fet a Torregrossa i un altre a Puigverd de Lleida, però es tracta de zones on la modernització s'ha fet amb limitacions perquè allí pràcticament només s'hi cultiva fruita.
Roca creu que els pagesos guanyaran en qualitat de vida i s'espera que la inversió que hauran de fer ara es pugui amortitzar amb un increment de producció en uns 15 o 20 anys.
En aquest sentit, han calculat que les millores que podran experimentar els agricultors amb el reg modernitzat es podrien situar amb increments del 15 i el 20% a través de la minimització de costos i l'aprofitament al màxim de l'aigua amb consums més ajustats a les necessitats que demanen als cultius.
El president de la col·lectivitat, Josep Lluís Grifol, ha explicat que la inversió serà de 5.000 euros per hectàrea dels quals la meitat es podran sufragar a través d'una subvenció del Departament d'Agricultura i els fons Feder d'Europa.
Per tant, el pagès haurà de posar 2.500 euros per hectàrea que es veuran reflectits en uns 190 o 200 euros al rebut.
El pressupost total del projecte de modernització és de 2.320.483 euros dels quals 936.327 euros es financen mitjançant un ajut del Govern.
Grifol també ha assenyalat que el calendari previst és que ara es pugui licitar el projecte d'obres entre les 8 o 9 empreses que l'han d'executar i començar les obres per tal que s'acabin a finals de l'hivern, de manera que la campanya de reg de 2017 ja es pugui fer amb la modernització en marxa.
Un reg més sostenible
L'enginyer agrònom que s'ha fet càrrec del projecte, Gustau Carrillo, ha explicat que entre cada 10 i 20 hectàrees de l'àrea a modernitza s'hi col·locarà un hidrant i d'aquí es distribuirà l'aigua a les finques.
Tot aquesta aigua provindrà d'una bassa d'uns 15.000 metres cúbics que està situada en un punt que fa com un ''bypass'' al canal i al no haver-hi cap cota rellevant l'aigua es podrà bombejar directament contra la xarxa sense requerir tanta pressió.
''Cadascú podrà regar quan vulgui, a demanda, i les bombes aniran variant de velocitat adaptant-se al consum que hi hagi en cada moment''.
Així mateix, com que l'adhesió a la modernització no és obligatòria, es mantindrà la xarxa de reg a manta actual, de manera que si durant les obres hi ha qualsevol avaria es reposarà.
Segons Carrillo, el reg modernitzat és més sostenible, perquè és un reg ''més uniforme'', ja sigui amb goter, pivot o aspersió, i permet regar el que el pagès necessita en cada moment.
A més es fa un control a distància i es poden aplicar petits regs sense malbaratar aigua ni afectar negativament a les plantes.
En definitiva, Carrillo assegura que es millora la salinitat, disminueixen els drenatges i s'estalvia en la gestió del temps perquè ''el pagès es veurà menys lligat al reg''.

Response: Una col·lectivitat de Bell-lloc d'Urgell planeja modernitzar una part del Canal d’Urgell per regar amb més eficiència i sense limitacions.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
La reactivació del cas Bárcenas han mogut Ciutadans a focalitzar els seus missatges en el tema de la corrupció, que ha protagonitzat la major part de les seves intervencions.
Inés Arrimadas ha acusat aquesta tarda a "les clavegueres de la corrupció" d'endur-se molts dels recursos que han d'anar als sectors afectats per la crisi, com el turisme.
Corrupció
Bárcenas confessa: «Rajoy va triturar la comptabilitat B del PP sense saber que jo en tenia una còpia»
L'extresorer assegura que el partit es va finançar de manera irregular entre el 1982 i el 2009 i detalla tots els dirigents de la formació que van rebre diners en metàl·lic en sobres
Arrimadas ha esmentat el cas Bárcenas i les imputacions de la candidata de Junts, Laura Borràs, i de l'alcaldessa de l'Hospitalet, Núria Marín -de qui ha recordat també que és "la presidenta del PSC"-, per assegurar que "el veritable canvi a Catalunya no serà canviar la corrupció del 3% per la del PSC o el PP", sinó un govern "net" presidit per Carlos Carrizosa.
Sobre el turisme, Arrimadas ha acusat la combinació de "pandèmia, procés i Colau" com a responsable de la fallida del sector turístic, i s'ha referit al "tripartit de facto" que governa Barcelona.
cas destapat per naciódigital
La jutge investiga si Núria Marín i Gerard Figueras van maniobrar per tapar el cas del Consell Esportiu
La magistrada justifica el bolcat del mòbil de l'alcaldessa de l'Hospitalet i apunta que hauria intervingut en la concessió de subvencions a l'entitat
Arrimadas ha acusat els governs espanyol, català i de Barcelona de no adoptar les mesures eficaces d'altres països, on s'han aprovat ajudes directes per salvar el sector.
"Tenim mala peça al teler", ha dit la periodista Anna Grau sobre la situació del turisme.
Ha acusat els governants independentistes de menysprear la marca Espanya i alhora de degradar la marca Catalunya i la marca Barcelona.
Eleccions catalanes 14-F
Ciutadans equipara en un vídeo l'assalt al Capitoli i les protestes independentistes
El partit compara els discursos de Trump amb els de Puigdemont, Torra i Jordi Sànchez
Eleccions catalanes 14-F: perfil
Anna Grau, la catalanista abduïda per Madrid
La periodista i número dos de Ciutadans el 14-F va consolidar la seva carrera com a delegada del diari "Avui" a la capital espanyola i sempre ha estat a l'escalf del poder establert
La campanya taronja ha dut Juan Marín, el vicepresident andalús, que ha explicat algunes de les mesures engegades a la seva comunitat en aquest sector, que a Andalusia el 2019 va suposar 22.800 milions d'euros i més de 400.000 llocs de treball.
Ha detallat el pla de xoc aprovat en l'inici de la pandèmia, una assegurança turística internacional, gratuïta, que cobreix els visitants en cas de malaltia o repatriació, o un bonus turístic, tot "escoltant els empresaris".
La regidora de Barcelona Luz Guilarte ha atribuït a l'equip municipal i a un virtual "govern tripartit" la "degradació" de la marca Barcelona i la "turismofòbia" que, segons ella, ha assolat la ciutat.
Altres notícies que et poden interessar
Dades: Eleccions catalanes 14-F
Què voten els barris més rics i més pobres de les ciutats catalanes?
El PSC obté més suports en els districtes humils, mentre que Junts en suma més allà on hi ha més recursos; la resta de forces tenen comportaments més variables
Eleccions catalanes 14-F
La desfeta del PDECat, en 10 actes
La formació postconvergent celebrarà a principis de març un consell nacional per decidir el futur del projecte, que sobreviu per ara amb 170 alcaldies i els quatre diputats al Congrés
Eleccions catalanes 14-F : INTERACTIU
INTERACTIU Coneix els 135 diputats del nou Parlament
Perfils i trajectòries de tots els representants al Parlament elegits aquest 14-F per Barcelona, Tarragona, Girona i Lleida
Mapes interactius: Eleccions catalanes 14-F
MAPES L'independentisme supera el 50% de vots a nou de cada deu municipis
Les candidatures partidàries de la República catalana augmenten el percentatge de suports a 40 de les 42 comarques, entre les quals totes les metropolitanes
Eleccions catalanes 14-F
El municipi més independentista de Catalunya
Un vot a En Comú Podem va ser l'únic que es va endur un partit que no defensi la separació d'Espanya

Response: Inés Arrimadas ha criticat durament els casos de corrupció i ha responsabilitzat Ada Colau de la davallada del turisme.


Instruction: Fes-me un breu resum dels punts principals discutits en aquest text.

Context:
Girona ha tancat mandat amb un ple on la cordialitat s'ha imposat per damunt les ideologies, però on l'equip de govern també ha fet sentir el seu record per Carles Puigdemont.
L'alcaldessa, Marta Madrenas, ha lamentat que "l'humanisme" que ha unit tots els regidors en determinats moments, fossin del color que fossin, no s'hagi vist "amb l'exili" de l'expresident de la Generalitat.
Madrenas, però, també ha volgut agrair "el compromís" de tots els grups a l'hora de fer avançar la ciutat i els ha dit que poden estar "satisfets" perquè, ara, Girona "és millor que anys enrere".
El darrer ple ordinari del mandat ha servit perquè, sobretot, aquells regidors que ja no continuen s'hagin acomiadat de l'Ajuntament.
L'ordre del dia del darrer ple ordinari era pràcticament de tràmit.
De la desena de punts, l'únic que ha tingut un cert debat ha estat el de la modificació de plantilla.
I més en concret, la creació d'una nova plaça de sergent i una altra de caporal a la Policia Municipal.
Aquí, tant el PSC com el PPC –que hi han votat en contra- han retret a l'equip de govern portar un "canvi a la cúpula" del cos just abans de les eleccions, i sense haver-ne informat prou els diferents grups.
De fet, CiU s'ha quedat sola a l'hora de votar-hi a favor, tot i que l'abstenció de la resta de l'oposició (ERC, CUP i Cs) ha permès que aquest punt prosperés.
Més enllà d'això, el d'avui ha estat un ple de comiat, marcat per la cordialitat i els agraïments.
Tant per part d'aquells regidors que ja saben segur que no continuaran, com d'aquells altres que tot i anar a llistes aquest 26-M, també han volgut intervenir.
"Tot i ser una legislatura dura, he fet amics" (Manuel Vázquez, Cs); "He tingut el privilegi d'aportar el meu gra de sorra" (Elisabeth Riera, PSC); "Dir adéu no m'agrada perquè ens anirem veient" (Ester Costa, CUP); "El meu pas ha estat curtíssim però m'enduc un bon record" (Rosa Maria Jaumà, ERC) o "Més que la política, trobaré a faltar la companyia de la gent dels barris" (Cristóbal Sánchez, CiU) són algunes de les frases que s'han pogut escoltar.
Per part de l'oposició, el discurs més divertit l'ha fet el cupaire Toni Granados.
"Sabeu que sóc trotskista, i que no he vingut aquí a escalfar la cadira; més aviat, he estat la pedra que es posa a la sabata", ha dit el regidor.
Granados també ha recordat que, el mateix dia que va jurar el càrrec, va néixer un nen que, durant tot aquest temps, ha vist créixer.
Com també ho ha fet –ha precisat- la seva experiència a l'Ajuntament.
La portaveu d'ERC-MES, Maria Mercè Roca, no ha passat per alt que el seu grup és "qui s'emporta la palma" a l'hora de parlar de mandat "complicat" (entre d'altres, perquè dos dels seus regidors ara van a altres candidatures).
Roca, però, ha agraït a la resta de forces que no n'hagin "fet sang" i s'ha acomiadat donant dos consells.
El primer, que es faci "més carrer i menys despatxos".
I el segon, que el nou ajuntament faci "més permeable la barrera que a vegades ha separat el govern de l'oposició".
Record a Puigdemont
Tot i que les ideologies hagin queda en segon terme, sí que la situació política de Catalunya i –sobretot- la personal de qui va ser alcalde a principi de mandat han tingut presència al ple.
L'equip de govern ha volgut recordar Carles Puigdemont, i la majoria dels regidors de CiU que han parlat l'han esmentat als seus discursos.
"A vegades, un alcalde és cridat a defensar la idea de país, i el nostre president legítim és ara a l'exili", ha afirmat el portaveu del grup, Carles Ribas.
"Vull agrair-li la confiança que va dipositar amb mi, i tenir un record tant per a ell com per als qui avui continuen privats de llibertat", ha dit el tinent d'alcalde d'Urbanisme, Joan Alcalà (que plega després de vuit anys al càrrec).
L'alcaldessa, Marta Madrenas, que ha tancat el ple, ha subratllat que aquest 2019 acaba un mandat "intens" marcat per "moments elevadament complexos".
I aquí, ha tingut un record per a "l'amic i president legítim" Carles Puigdemont, que "està lluny de la gent que estima i de la seva ciutat estimada per defensar els seus ideals".
L'alcaldessa també ha lamentat que "l'humanisme" que ha unit tots els grups del ple, fossin del color que fossin, no s'hagi mostrat amb "l'exili" de l'expresident de la Generalitat.
Durant el seu discurs, Madrenas també ha volgut posar de relleu el "compromís immens" que han tingut tots els regidors –tant de govern com de l'oposició ́- per dedicar-se a la ciutat "en un moment en què el descrèdit per la política és alt".
"Heu d'estar tots satisfets amb la feina feta a l'Ajuntament, perquè avui la ciutat és millor que anys enrere", ha conclòs, dirigint-se als 24 que formen part del plenari.

Response: Els regidors gironins s’han acomiadat uns dels altres entre agraïments i recordant l’expresident Puigdemont durant l’últim ple ordinari del mandat.


Instruction: Fes un breu resum dels temes principals discutits al text.

Context:
L’escriptor Joan Garí (Borriana, 1965) té una obra extensa i variada pel que fa als gèneres conreats: ha escrit novel·les (‘La balena blanca’, ‘El balneari), dietaris (‘Les hores fecundes’, ‘Senyals de fum’), poesia (‘Poema d’amor en dos temps’ i ‘Física de límits’), narrativa de viatges (‘Història d’Amèrica’ i ‘Viatge pel meu país’).
I ara ha publicat un nou llibre, ‘La memòria del sabor’, editat per 3i4 i il·lustrat amb fotografies de Ramon Usó.
Garí suma així un nou gènere a la seva trajectòria.
El volum tracta de la cuina de la seva mare i en reprodueix una quarantena de receptes sobre les quals evoca la memòria dels sabors d’aquesta cuina, que és una pàtria, el gust d’una cuina tradicional pròpia de la Plana de Castelló, del paisatge de l’horta, de la cuina tan antiga de la picada valencianocatalana.
Per això Joan Garí assegura que la literatura gastronòmica és un gènere literari, que ‘tota la literatura gastronòmica és elegíaca’, perquè ‘l’elegia o més exactament la nostàlgia és precisament un sentiment que, ben administrat, proporciona notoris rèdits literaris’, assegura.
I també diu: ‘El sabor és una genealogia, si tens la sort d’haver viscut en una família on la cuina casolana és important.
Perquè aquesta cuina t’ha educat en un sabor que després et portarà a una memòria olfactiva, d’uns plats concrets.
És el fons profund d’una memòria que ens conforma, que és indestriable de nosaltres mateixos.’
I així Garí cita Proust (és tot un proustià) i el seu famós passatge de la magdalena, i cita Josep Pla, un altre referent important del llibre, ‘perquè en pàgines i pàgines de les obres de Pla hi trobem referències als plats i productes de la nostra cuina que són una delícia’.
I encara dos noms més hi apareixen de referents: Martí Domínguez, l’avi de l’actual escriptor i director de la revista Mètode, ‘autor d’un llibre molt bonic i exhaustiu, tot i que una mica rudimentari, “Els nostres menjars”, i Llorenç Millo amb la seva “Gastronomia valenciana”.’
Garí tampoc s’oblida Jaume Fàbrega: ’És un monstre de la història de la gastronomia i ens ha ajudat molt a entendre que valencians, catalans i balears compartim una mateixa cuina.
Ell diu que són cuines que tenen una mateixa gramàtica i posa exemples com la picada, que només es troba aquí i enlloc més del món.
A més, tenim alguns dels receptaris més antics d’Europa!
Trobar elements d’unió és interessant i necessari.’
I amb aquests referents, de construcció d’una cuina i una literatura gastronòmica, Joan Garí es passeja a ‘La memòria del sabor’ pels arrossos (a la cubana, la paella, a banda, l’arròs al forn, amb coliflor, arròs en perolet…), les olles (de cardets, de col, de carabassa…), el bollit coent, l’estofat, les coques salades i dolces, i postres com la tortada, els rotllets, cocotets, rosegons i panellets, etcètera.
L’autor ens ha explicat que feia molts anys que volia escriure un llibre sobre la seva cuina materna, perquè sospitava que el que havia menjat a casa era una cosa meravellosa.
‘Jo sempre li dic a ma mare: «Tu has fet tota la vida dieta mediterrània i no ho sabies!».
I no volia que es perdés aquesta cuina tradicional, perquè és un tresor de ma mare.
En aquest sentit, el llibre és un homenatge als meus pares i a la seva generació, que tot i patir la postguerra i la fam i el malviure, van saber mantenir aquesta cuina tradicional, rica, de pocs recursos.
I, per altra banda, és un llibre amb el qual he volgut llegar als meus fills unes receptes, uns records, unes anècdotes lligades a aquests plats, i uns sabors que si no fixem es podrien acabar perdent.
És doncs, també, un llibre familiar, d’homenatge i de llegat.’
Joan Garí reivindica una cuina versàtil tot i la limitació de productes amb la qual és feta.
I també reivindica un paisatge, el seu, que és el de Borriana, el de la Plana, i més enllà, el de l’horta i, també és clar, el de l’horta de València, que es perd.
‘Un dels efectes positius de la crisi econòmica és que ha frenat l’especulació i ha permès frenar la destrucció del paisatge tradicional.
El llibre també fa una reivindicació dels productes de la terra, una terra que és riquíssima i boníssima.’

Response: Joan Garí ha publicat un llibre sobre la cuina tradicional de la Plana de Castelló, pròpia de la seva mare.


Instruction: Fes un breu resum dels temes principals discutits al text.

Context:
La música ha de ser una festa.
I un concert, l'èxtasi d'una emoció compartida.
Si a això li afegim consciència, tenim els U2, tal com han demostrat en les dues hores llargues de música sense concessions, a plena suor, que ha durat el concert d'aquest dimarts a l'Estadi Olímpic.
Primer des de l'escenari fixat entre el públic, fent possible la proesa que quatre músics puguin multiplicar els acords, el riffs i els cants, agitant tot un recinte de dimensions olímpiques i que sempre soni ple a base d'energia, de talent i de convenciment.
Deixant clares les cartes, els irlandesos han obert el repertori amb un quartet de cançons amb l'ànima insaciable: Sunday Bloody Sunday, New Year's Day, Bad –que bé ressona el "we can be heroes just for one day" que va convertir en proclama David Bowie– i Pride (In the name of Love).
Ni un moment de pausa, mentre queda clar que la música és un vehicle per dir –i per corejar– coses.
I coses importants.
Els U2 fan el camí enrere i ocupen l'escenari gegantí.
El torn serà, a partir d'ara, per The Joshua Tree, tocat de manera íntegra.
Bogeria total.
Sona el riff de Where the streets have no name i entrem a una nova dimensió de complicitats i entrega total, recíprocament, entre banda i públic, entre devots i idealistes, entre els déus i aquella força que diuen que uneix totes les coses.
A l'escenari es projecten les imatges del fotògraf holandès Anton Corbijn, de qui la seva icònica fotografia del disc original.
Trenta anys després, Corbijn ha anat fins a Death Valley i Zabriskie Point, per mostrar-nos les possibilitats que té una pantalla gegantina (61x14 metres) d'alta resolució (8k).
Ningú diria que han passat trenta anys quan sonen I still haven't found what I'm looking for o With or Without you.
The Joshua Tree segueix sonant delicat, contundent, afilat i èpic com el primer dia.
I segueix reflectint com aleshores la passió pels paisatges americans, pels seus mites, per la gent que fa viva la terra i per la literatura que hi floreix, de Whitman a Ginsberg.
Tot seguit, Bullet in the Blue Sky, Running to Stand Still i Red Hill Mining Town, just abans de donar pas a "la cara B" del disc, amb In God's Country, Trip Through Your Wires, One Tree Hill, Exit i Mothers of the Disappeared.
Impacte visual, sonor i amb consciència
Després d'una curta pausa, un llargmetratge de l'artista francès J.R acompanya Miss Syria, la reconvertida Miss Sarajevo que va formar part de l'àlbum Original Soundtracks 1, que el grup va treure amb el pseudònim de Passengers.
El film ha estat rodat al camp de refugiats Zaatari a Jordània, que dona llar a un total de 80.000 siris que s'han vist obligats a abandonar el seu país.
Li segueix la força de Beatiful Day, Elevation i Vertigo, corejades pel públic.
L'agitació de consciències i les causes justes continuen.
En favor de la campanya Poverty In Sexist de l'organització ONE, mentre Ultra Violet (Light My Way), d'Achtung Baby, la gran pantalla projecta una successió d'imatges protagonitzades per dones pioneres al mon, on també hi apareix Lena Dunham o Isabel Coixet.
One i Little Things posen la rúbrica a un concert que serà difícil d'oblidar pels 55.000 assistents que han omplert l'Estadi Olímpic.
Noel Gallagher i les coses de la vida
Abans dels U2, Noel Gallagher's High Flying Birds han ofert un concert dens i robust, tan com ho foren els darrers discos d'Oasis.
Gallagher, alliberat del pes fanfarrònic del seu propi germà, condensa aquell esperit que queda d'Oasis, però el fa sonar diferent, amb el pas dels anys tatuats, amb certa suficiència, però amb una gran honestedat per l'ofici i per la música.
Al capdavall, Champagne Supernova, Little by Little o Wonderwall –en versió desangelada– són peces d'una alta enginyeria emocional, i com a tals són recordades, malgrat que ara sonin tan diferents.
El cantant de Manchester –que ha actuat vestit amb una samarreta del Barça d'aires vintage-no-t'hi-fixis i sense marca comercial– ha començat amb Everybody's on the run, ha fet sonar en un gran estadi You Know we can't go back i ha acabat amb tirallonga de clàssics de quan el seu grup era el rei del britpop més malcarat.
Especialment emotiu ha estat el moment d'interpretar Don't look back in anger, que ha dedicat a Pep Guardiola, just a l'Estadi Olímpic.
L'any 92, en Noel començava a ser el rei del mambo i en Pep guanyava una medalla d'or.
Potser per això, vint-i-cinc anys després, calia acabar el concert amb What a life.
Aquestes meravelloses coses de la vida.

Response: Els U2 han presentat un espectacle visual, sonor i amb consciència a l’Estadi Olímpic, precedit per l’actuació de Noel Gallagher.


Instruction: Fes un breu resum dels temes principals discutits al text.

Context:
Un jutge de Montsó (Osca) ha ordenat l’execució provisional d’una sentència, dictada el 2019, que insta la devolució de les 111 obres d’art de la Franja que es troben al Museu Diocesà de Lleida, a les parròquies delbisbat de Barbastre-Montsó.
El d’aquestes obres d’art és un llarg litigi que enfronta des de fa més de dues dècades a Aragó i Catalunya i que cal diferenciar del conflicte de les obres de Sixena.
La batalla comença el 1995 quan es crea el bisbat de Barbastre-Montsó, inclòs fins llavors dins del bisbat de Lleida.
La nova diòcesi inicia un procediment perquè les obres de les parròquies de La Franja que fins llavors es guardaven al museu, tornin al seu lloc d’origen.
Aquesta decisió era esperada per part del museu, ja que el Bisbat de Barbastre-Montsó i la Diputació General d’Aragó (DGA) van presentar el mes de novembre uns escrits al jutjat número 1 de Barbastre per demanar l’execució provisional de la sentència.
Abans el govern català havia presentat recursos tot esgrimint que la sentència del jutjat de Barbastre “incideix directament” sobre uns béns que estan catalogats com a patrimoni de la Generalitat.
Els béns procedents de les parròquies van ser entregats espontàniament al Bisbat de Lleida, alguns pels mateixos mossens i altres per persones que els tenien en el seu poder per ser incorporats al Museu.
La majoria estaven sense ús, arraconats en magatzems i van ser entregats al Museu entre 1897 i 1917.
La col·lecció va ser constituïda pel bisbe Josep Messeguer, fundador l’any 1893 del Museu Diocesà de Lleida, amb el doble objectiu de protegir el patrimoni artístic de la Diòcesi i, alhora, crear una eina docent en el Seminari Conciliar per tal d’educar els futurs rectors.
L’any 1995, les parròquies de la diòcesi de Lleida situades a la Comunitat Autònoma d’Aragó van ser adcrites a la diòcesi de Barbastre, que va passar a denominar-se Barbastre-Montsó.
Això va desencadenar la reclamació, per part de la nova diòcesi, de les obres d’art dipositades a Lleida.
La Generalitat va crear el 1999 el Consorci del Museu de Lleida, Diocesà i Comarcal, al qual es van adscriure tots els fons del Museu Diocesà de Lleida, i la col·lecció del Museu es va incloure al Catàleg del Patrimoni Cultural Català, fet que garanteix la integritat de les col·leccions catalogades, les quals no poden ser disgregades sense autorització del Departament de Cultura.
El 2005, la Congregació de Bisbes va decretar que es tornessin a la Diòcesi de Barbastre-Montsó els béns reclamats dels quals la diòcesi de Lleida no havia pogut acreditar la titularitat.
Aquest mateix any, el bisbe de Lleida va demanar al Departament de Cultura l’autorització per disgregar la col·lecció i complir el decret de la Congregació de Bisbes.
El 2006, la consellera de Cultura, Caterina Mieras, va estimar parcialment la petició del bisbe de Lleida, a canvi que es respectés la unitat i integritat de la col·lecció del Museu de Lleida, i facilitar la creació d’una dualitat museística a l’Aragó i Catalunya que n’estudiés una gestió conjunta.
El Parlament de Catalunya va aprovar el 2006 instar la Generalitat a mantenir com a col·lecció inscrita al patrimoni cultural català les obres d’art en litigi, i promoure la gestió conjunta de la col·lecció, encara que fos amb la participació de dues seus museístiques diferents.
La ‘Resolució Mieras’ va ser impugnada per la Diputació de Lleida i pel Bisbat de Lleida, però el TSJC la va confirmar.
El Bisbat de Barbastre-Montsó i el Govern d’Aragó van posar el 2008 una demanda al Jutjat de Primera Instància de Barbastre perquè s’executés el retorn de diverses peces del Museu de Lleida a les parròquies aragoneses.
Aquest jutjat va sentenciar el 2019 que aquests béns són propietat de les parròquies aragoneses i va condemnar a lliurar-los de forma immediata els bens a aquestes parròquies.

Response: Després d’un llarg litigi, s'ha ordenat al Museu Diocesà de Lleida que retorni les obres d’art de la Franja.