Instruction: Descriu-me amb una sola frase de què tracta el text següent.

Context:
Amnistia Internacional Espanya ha publicat avui un report molt dur amb el govern espanyol i la fiscalia per l’obstrucció que han fet de les investigacions sobre la violència policíaca de l’1-O.
L’organització ha presentat l’informe titulat ‘1-O a Catalunya: Obstacles per a la investigació de l’ús excessiu de la força’, que és el resultat de mesos d’investigació sobre les denúncies d’agressions i de vulneració de drets humans per part d’agents de la policia espanyola i la Guàrdia Civil contra els votants del referèndum.
I la conclusió és que les autoritats espanyoles han posat entrebancs i fins i tot han obstruït les diligències obertes contra agents de la policia que ja són investigats per alguns jutjats d’instrucció de Barcelona i de Girona.
L’organització s’ha trobat amb aquests impediments, segons que explica.
Amnistia Internacional va tenir el 15 de desembre del 2017 una reunió amb un vocal assessor de la secretaria d’estat d’Interior per a reiterar-li una petició d’informació sol·licitant detalls sobre l’operatiu policíac d’aquell dia i sobre el material antiavalots emprat.
I van demanar una reunió amb la secretària d’estat de Seguretat per parlar del grau de col·laboració d’Interior amb les investigacions judicials obertes per denúncies per les agressions dels agents.
Cinc mesos després, AI no ha rebut la informació, i la petició de reunió va ser desestimada amb l’argument que ja hi ha casos investigats per jutges.
Aquesta excusa és utilitzada repetidament tant pel Ministeri d’Interior com per la fiscalia per negar-se a aportar informació o a donar explicacions.
Però, tot i aquest impediments, AI explica que ha pogut accedir a les respostes que ha anat donant el ministeri a les peticions que li arribaven dels jutjats que porten les investigacions.
En els casos examinats, la informació aportada pel ministeri és insuficient per a identificar els agents i els comandaments responsables dels casos de violacions de dret humans denunciades.
I Amnistia Internacional es concentra sobretot en tres casos: el de Roger Espanyol, el jove que va perdre un ull per l’impacte d’una bala de goma disparat a poca distància per un agent de la policia espanyola; el d’Alejandra Raya, que va ser colpejada repetidament a la cara, al cap i al coll pels antiavalots que van atacar els votants en un col·legi de la Barcelona; i el de l’acció de la policia a Aiguaviva, on, a més d’agredir la gent que hi havia aplegada davant l’ajuntament, que era on hi havia el punt de votació, van fer ús d’un esprai amb un gas irritant que va afectar durant dies els qui el van patir.
Acusar les víctimes
Una de les parts de l’informe més punyents és la que explica com la fiscalia, a més del desinterès per investigar les denúncies contra els policies, acabava amenaçant els denunciants.
La fiscalia, diu AI, s’ha oposat que el jutjat d’instrucció número 7 de Barcelona, un dels que investiga més denúncies per agressions, oferís als ferits la possibilitat de personar-se en el procediment.
No solament això, sinó que, segons els testimonis recollits per AI, ‘la fiscalia advertia que algunes de les persones a qui es fes l’oferiment per a personar-se podien ser, alhora, autores d’un delicte de desobediència o de resistència greu’.
En el cas d’Aiguaviva, afegeix: ‘Durant la declaració d’algunes de les persones denunciants d’abusos policíacs, les preguntes formulades per la fiscalia, en comptes d’anar encaminades a deixar documentats els abusos, se centraven en la desqualificació dels declarants, mirant d’establir la possible participació d’aquestes persones en actes de resistència o d’obstrucció de l’actuació policíaca.
La fiscalia en cap cas no va formular preguntes sobre els fets objecte de la investigació, és a dir, sobre els possibles casos d’ús excessiu de la força.’
Afirmacions preocupants
Amnistia Internacional denuncia que totes les peticions de reunió que ha fet amb la fiscalia han estat ‘desestimades amb el pretext que es tractava de fets investigats judicialment’.
I critica que des del començament de les investigacions ‘hagi mirat de rebaixar la importància dels fets’.
I posa l’exemple que va arribar a dir en un informe que el miler de ferits ‘per presumpta violència policíaca lleu’ d’aquell dia pujaria a un 0,037% dels que van anar a votar, i els ferits ‘per presumpta violència policíaca greu’, un 0,000042%.’
És això que també critica del Ministeri d’Interior i de l’actitud i les declaracions del ministre Zoido, quan va dir que l’actuació de la policia, ‘es va regir per un ús mínim i proporcionat de la força’, malgrat les evidències.
Unes afirmacions que AI troba ‘preocupants’.
En conclusió, l’organització recorda que l’obligació de les autoritats és d’investigar els casos d’ús excessiu de la força, perquè ‘els estats han de garantir el dret a la justícia i al remei efectiu per violacions de drets humans, i és expressament recollida en tractats internacionals de què Espanya forma part, com ara la Convenció Contra la Tortura i els Maltractaments.’

Response: Un informe d’Amnistia Internacional denuncia que el govern espanyol obstaculitza la investigació sobre l'ús excessiu de la força policial a l’1-O.


Instruction: Descriu-me amb una sola frase de què tracta el text següent.

Context:
El grup paperer Miquel i Costas invertirà 30 milions d'euros el 2018, segons ha anunciat el seu president, Jordi Mercader Miró.
L'objectiu d'aquesta inversió és "preparar" l'empresa de cara a la fase de creixement que encetarà el 2019.
Segons ha apuntat el director general de Miquel i Costas, Jordi Mercader Barata, aquestes inversions permetran que la companyia incrementi en un 10% la seva capacitat de producció, unes 6.000 tones aproximadament.
Mercader Miró ha destacat que es tracta d'inversions molt "repartides".
17 MEUR aniran a parar a les plantes que l'empresa té a Catalunya, 13 MEUR a València, 3 MEUR a l'Argentina i 3 MEUR a I+D. El president de Miquel i Costas ha assegurat que els resultats del 2017 són "bons", després que l'empresa hagi incrementat les vendes en un 6,6% i aconseguit un benefici net un 8,3% més alt que l'any anterior.
La companyia continua creixent aquest any i en el primer trimestre ha augmentat un 5,5% la xifra de negocis i un 0,8% el benefici net respecte a l'any anterior.
L'I+D és un dels àmbits en els quals més vol apostar l'empresa.
Hi invertirà 3 MEUR, amb l'objectiu de llançar nous productes de valor afegit, com per exemple bosses de te compostables.
La companyia pretén que aquesta inversió s'incrementi fins als 5 MEUR en l'exercici del 2018.
El director general de Miquel i Costas ha explicat que les inversions tenen l'objectiu d'augmentar la rendibilitat de les plantes i de fomentar l'economia circular, així com de millorar l'impacte de les seves operacions en el medi ambient.
Algunes, però, també estan enfocades a millorar infraestructures, a adquirir nova maquinària i a la millora tecnològica.
És per aquest motiu que Mercader Barata ha reconegut que les inversions tindran "poc" efecte en la incorporació de nous treballadors a l'empresa.
Segons ha afirmat Mercader Miró, la junta de Miquel i Costas també ha aprovat un dividend complementari de 3,5 MEUR amb càrrec a 2017 i una ampliació alliberada de 23,25 milions d'euros.
El president de la companyia ha destacat que tot això es fa sense "afectar el balanç".
Resultats del 2017
El president de Miquel i Costas ha assegurat que els resultats de l'empresa l'any passat són "bons".
L'any passat va guanyar 37,1 milions d'euros, un 8,3% més que en l'exercici anterior.
A més, ha emfatitzat que l'objectiu tant del 2017 com del 2018 és "enfortir la companyia per preparar-la per a un creixement significatiu a partir del 2019".
L'objectiu durant aquests dos anys és, segons Mercader Miró, "estabilitzar al màxim els resultats" i "articular el balanç amb solidesa" per tal que l'empresa pugui tenir "unes infraestructures que permetin el creixement futur".
El president de Miquel i Costas ha puntualitzat que durant els pròxims anys l'empresa seguirà "prioritzant l'exercici de buscar més valor que mida".
En aquest sentit, Mercader Miró ha dit que en els darrers any l'empresa ha crescut "relativament poc" pel que fa al volum, però d'una manera "significativa" pel que fa al valor.
"Seguirem per aquest camí", ha afegit.
Mercader Miró ha destacat que l'empresa sempre ha fet "operacions semblants" i que els accionistes han guanyat un percentatge "substancial" pel que fa al capital, fet que ha donat "una gran estabilitat a la companyia".
"Hem canviat socis financers, que eren els originals, per una estructura sòlida de socis que prioritzen el projecte industrial", ha afegit.
"Un context poc favorable"
El president de Miquel i Costas ha destacat que l'empresa està fent un "esforç" pel que fa a la inversió en un "marc complicat per al grup".
Mercader Miró ha remarcat que actualment hi ha un "context poc favorable" per a empreses com Miquel i Costas a causa de l'augment dels costos energètics i d'uns tipus de canvi "volàtils" i "poc afavoridors" per a les empreses que treballen globalment.
D'altra banda, el director general de la companyia ha dit que la defensa del proteccionisme que estan fent alguns governs arreu del món, com el dels Estats Units, no és una "bona notícia".
Tanmateix, Mercader Barata ha dit que de moment les mesures proteccionistes preses pels Estats Unitats no han afectat la companyia.
Pel que fa al creixement inorgànic, Mercader Miró ha dit que no l'han descartat mai i que l'empresa examina entre "dos i quatre operacions l'any".
A partir del 2019 i del 2020, però, ha dit que aquest es convertirà en un "objectiu imprescindible" perquè el creixement orgànic té limitacions.

Response: El grup paperer Miquel i Costas destinarà importants inversions al creixement de l'activitat productiva malgrat l’entorn poc favorable.


Instruction: Descriu-me amb una sola frase de què tracta el text següent.

Context:
L’Assemblea de Madrid ha aprovat una proposició no de llei (PNL) presentada per Vox i aprovada també amb els vots de PP, Ciutadans, en què es demana al govern espanyol que il·legalitzi ‘els partits separatistes que atemptin contra la unitat de la nació amb els instruments legals al seu abast o procedint a les reformes legals que ho habilitin’.
PSOE, Més Madrid i Unides Podem-IU hi han votat en contra.
La PNL també insta la Unió Europea ‘que inscrigui els anomenats CDR en la llista d’organitzacions criminals i terroristes’, i hi ha adjuntat dades relatives a la investigació judicial seguida per l’Audiència espanyola contra els set detinguts el 23 de setembre proppassat.
Finalment, han sol·licitat de suspendre immediatament ‘qualsevol pagament i si escau revocar i ordenar el reintegrament de tota mena de subvencions o ajudes públiques que pogués percebre qualsevol organisme públic autonòmic, els denominats CDR o qualsevol altra associació o organització que hi tingui relació directa o indirecta’.
Al debat parlamentari, el diputat de Vox José Ignacio Arias ha justificat la presentació de la iniciativa adduint ‘els centenars d’imatges i testimoniatges que des de fa més de dos anys es produeixen a Catalunya’, però ha posat l’accent principalment en les declaracions dels detinguts el 23 de setembre.
‘La culminació de tots els actes violents, tinença de substàncies per a fabricar explosius, la tinença d’armes de guerra amb l’objectiu d’assaltar el parlament català perquè el senyor Torra es pogués atrinxerar després de proclamar la República no ofereixen dubtes’, ha dit.
Malgrat votar-hi a favor, la diputada de Ciutadans Araceli Gómez ha criticat Vox per la presentació d’aquesta proposta, perquè, ha dit, hi ha damunt la taula el debat ‘de la seva il·legalització pel fet d’atemptar contra l’ordenament jurídic’, atès que va contra la igualtat i duu iniciatives sense rang de llei a l’Assemblea, tot i no creure ni tan sols en l’estat autonòmic.
També ha dit que, com a premissa, no estan d’acord amb algunes coses però ho defensen perquè creuen en ‘la llibertat de pensament’.
La parlamentària del PP Yolanda Ibarrola ha condemnat els fets succeïts a Catalunya i ha criticat el ‘desistiment de funcions’ del govern espanyol.
Tanmateix, ha dit a Vox: ‘L’Assemblea no és un fòrum per a fer campanya.’
Malgrat que comparteixen la finalitat perseguida per la iniciativa –i tot allò que se’n desprèn– a parer seu és presentada amb una redacció ‘matussera’.
El diputat d’Unides Podem-IU Tito Morano ha recordat que no hi ha cap condemna judicial ni tan sols cap acusació formal contra els CDR, de manera que s’oposen que l’executiu espanyol els declari culpables sense judici.
A més, pel que fa a la il·legalització de partits, Morano ha dit que la proposta es basa en ‘una normativa legal de Franco i de Mussolini’, per la qual cosa només té un nom: ‘feixisme’.
‘Demano a PP i Ciutadans que no continuïn ballant al so que toca Vox perquè és un so de marxes militars’, ha afegit.
Així mateix, ha assenyalat que ell vol derrotar els seus enemics polítics però no empresonar-los.
El diputat de Més Madrid Pablo Gómez Perpinyà ha dit que Vox havia passat ‘una línia vermella’ i ha qualificat la iniciativa de ‘esperpent polític i legal’.
‘Il·legalitzar els partits… Quina mena de llei de la selva creuen que tenim per constitució?’, ha demanat.
A parer seu, el veritable problema és que PP i Ciutadans ‘han trencat l’esperit’ de la transició pactant amb ‘les rèmores del franquisme’.
I ha afegit: ‘En democràcia, les lleis les apliquen els jutges i els tribunals, i no de manera arbitrària.’
Finalment, el parlamentari del PSOE José Manuel Uribes ha dit que era una proposició ‘improcedent formalment i legalment’, no sols pel lloc sinó pels valors o els contravalors que amaga.
‘Ho hem dit i redit als independentistes i ara els ho hem de dir a vostès: en una democràcia de debò les idees no delinqueixen, tret que expressin odi; delinqueixen els fets, no les paraules.
Aquesta és la grandesa de la nostra democràcia constitucional’, ha acabat dient.

Response: Vox aconsegueix que s'aprovi una PNL a l'Assemblea de Madrid que busca il·legalitzar els partits separatistes i perseguir els CDR.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
La seu del Tribunal Constitucional espanyol, a Madrid.
Foto: ACN.
El Tribunal Constitucional espanyol (TC) ha trigat tretze anys en resoldre el recurs d'inconstitucionalitat presentat per José María Aznar contra la llei de les seleccions esportives catalanes, essent el més antic que l'Alt Tribunal tenia per resoldre contra una llei del país.
Ara n'hi queden 26 -15 referents a lleis catalanes, 8 de valencianes i 3 de les Illes-, el més antic dels quals data ara del 2000, presentant també per Aznar contra la llei balear 8/2000, de consells insulars.
L'Anuari Mèdia.cat 2001, que repassava els silencis mediàtics més importants de l'any passat, apuntava alguns motius que expliquen per què el TC va tant lent en resoldre segons quins recursos.
Concretament, el degà de la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona (UB), Enoch Albertí, apuntava que la distribució de poders no és del tot nítida a l'ordenament espanyol: "Tenim una distribució de poders absolutament indeterminada.
Si algú es llegeix només la Constitució, no entén com es distribueixen.
Has de llegir-la conjuntament amb els Estatuts, que a més no toquen els mateixos temes… A tot arreu hi ha una gran indefinició, que alhora dóna peu a més debat.
Superat el Franquisme, el model territorial es va establir per consens, però un consens de mínims, entre les aspiracions d’Alianza Popular, les dels socialistes i les de CiU… Aquest mínim denominador va ser tan mínim, que qui l’ha hagut d’omplir de contingut ha estat el TC."
Un altre fet que assenyalen els experts com a "tap" que bloqueja l'acció del Constitucional és l’elevada quantitat de recursos d’empara que rep cada any el TC (8.947 el 2010, 10.792 el 2009, 10.279 el 2008) i sobre els quals s’ha de pronunciar, ja sigui admetent-los a tràmit o inadmetent-los.
És una xifra molt més elevada que no pas la dels recursos d’inconstitucionalitat que ha d’estudiar (32 el 2010, 7 el 2009, 24 el 2008) o les qüestions d’inconstitucionalitat (50 el 2010, 35 el 2009, 93 el 2008).
És a dir, entre el 97% i el 98,7% d’assumptes que arriben al TC són recursos d’emparament, la majoria dels quals interposats per particulars.
El mateix vicepresident del TC, el magistrat Eugeni Gay, reconeia: "És lògic que, per a un tribunal de dotze magistrats, els 7.193 assumptes que hi van entrar el 2011 suposin un nombre excessiu que endarrereix, lògicament, tot el treball."
Per sortir de tot aquest atzucac i que es pugui donar resposta amb més celeritat als recursos d’inconstitucionalitat, Albertí apuntava: "El sistema de deliberacions d’un plenari de dotze magistrats és molt farragós.
Seria molt millorable l’estil de la sentència.
Això d’escriure 50 pàgines ja no es porta.
El Tribunal Europeu dels Drets Humans i el Tribunal de Justícia de la UE, per exemple, emeten sentències de quatre, cinc o sis pàgines, que van directes a la qüestió, sense literatura sobrera i sense citar-se constantment, fugint del llenguatge excessivament barroc del TC.
Si alleugerissin l’estil, també podrien alleugerir els temps i donarien més seguretat.
Amb l’Estatut va passar clarament això: el que s’acaba produint és una necessitat d’interpretar l’intèrpret.
Tot plegat motiva que després encara hi hagi una discussió més gran sobre què volia dir el TC, i entrem en un bucle."
Però no és només amb qüestions organitzatives que s’alleugeriria la càrrega del TC.
Albertí assenyala també els polítics: "Altres sistemes que poden tenir els mateixos problemes tècnics que nosaltres, com l’alemany o l’italià, poden solucionar els conflictes abans d’anar a la justícia.
Arriben a acords amb més facilitat, sense tensió.
Tots els estats compostos tenen conflictes de distribució de competències, però els aspectes més perversos s’eviten amb ajustos interns."
I és que, segons el director de l’Institut d’Estudis Autonòmics (IEA) de la Generalitat de Catalunya i exmagistrat del TC, Carles Viver i Pi Sunyer, "aquest tipus de retards que té el Constitucional són excepcionals.
Quan vas pel món i ho expliques, queden molt sorpresos.
És un endarreriment no gens habitual en dret comparat".

Response: El TC pateix un greu endarreriment en les seves resolucions agreujat pels conflictes de competències i l’excés de recursos d'empara.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
Dilluns el president Puigdemont va comparèixer davant la jutgessa alemanya del tribunal de primera instància, una vista per a ser identificat després de la detenció de diumenge.
En la seva interlocutòria la magistrada ja va apuntar que l’extradició s’hauria de ponderar.
El mateix dia, el Comitè de Drets Humans de l’ONU admetia a tràmit la demanda de Puigdemont contra Espanya.
Segons el jurista, Puigdemont en el procés d’extradició pot al·legar que va presentar aquesta demanda contra Espanya a l’ONU.
Els arguments contra l’extradició
Si el tribunal entén que hi ha una correspondència entre el delicte de rebel·lió del codi penal espanyol i el delicte d’alta traïció del codi penal alemany, el jutge podria considerar l’euroordre.
Tot seguit, estudiaria si la conducta de Puigdemont es pot qualificar com a rebel·lió o no analitzant si la conducta del president encaixa en els fets descrits per Llarena i el concepte de violència que descriuen els codis penals espanyol i alemany.
Sobre això, el catedràtic de Dret Penal Javier Pérez-Royo explicava ahir en un article a l’ARA que el jutge alemany ha de comprovar si existeix un delicte de rebel·lió en els fets descrits per Llarena i justificar-ho.
Pérez-Royo recordava que la violència ha de ser física, sobre les persones i d’una ‘intensitat extraordinària’ per poder imputar un delicte de rebel·lió o d’alta traïció.
El catedràtic concloïa que el jutge alemany no podrà justificar-ho i que, per tant, denegarà l’extradició per rebel·lió.
Costa explica que la llei d’extradicions d’Alemanya preveu la denegació del procediment quan la persona requerida pot argumentar que se li imputen delictes per motivacions polítiques, i quan hi ha una persecució política.
‘Si tu al·legues que t’imputen uns fets que no són delicte a Espanya, és un argument per a desacreditar les garanties jurídiques a Espanya i evitar l’extradició’, diu Costa.
Fa notar que no solament es té en compte si el codi penal alemany recull un delicte similar a la rebel·lió del codi penal espanyol, sinó que s’analitzen els fets.
I com que tots dos codis penals exigeixen que hi hagi un ‘alçament violent’, la justícia alemanya pot considerar que s’acusa Puigdemont d’un delicte que no ha comès.
En un article, el Financial Times recollia ahir l’opinió de juristes amb els quals havia contactat que relataven que és improbable que la justícia alemanya rebutgi totalment l’extradició.
En canvi, pel que fa a l’acusació de rebel·lió, Heger creu que s’ha d’analitzar amb detall si els fets que descriu el Suprem com a violents també ho són considerats en la definició alemanya de violència o amenaça de violència.
També en parlava el New York Times.
El corresponsal del diari nord-americà a l’estat espanyol, Rafhael Minder, comentava que si el tribunal alemany decideix d’extradir Puigdemont només per malversació, es crearia un ‘vincle polític i jurídic’ entre Alemanya i Espanya que impediria que el president fos jutjat per rebel·lió, el càrrec central de la causa contra l’independentisme.
Si, malgrat tot, el jutge concedís l’extradició, Puigdemont encara podria recorre-hi en contra al Tribunal Constitucional alemany perquè és una ‘qüestió de garanties fonamentals’.
I per últim, existeix la possibilitat de demanar mesures cautelars al Tribunal Europeu de Drets Humans.
Tot plegat, prolongaria el procediment més enllà dels tres mesos previstos.
El cas de Jordi Sànchez
Divendres, el Comitè de Drets Humans de l’ONU va emetre una resolució en què instava Espanya a garantir els drets polítics de Jordi Sànchez.
‘La decisió de l’ONU sobre Sànchez demostra una preocupació i una atenció especial vers el cas català’, diu Costa.
El vice-president primer de parlament creu que s’ha d’intentar demostrar que Espanya no respecta la resolució del Comitè de Drets Humans de l’ONU i afirma que si Espanya no en fa cabal, pot tenir conseqüències sobre les extradicions que es tramiten contra Puigdemont i els consellers.
Els advocats de Sànchez van explicar que el jutge Pablo Llarena no té un termini establert per a respondre al recurs tenint en compte la resolució de l’ONU i que el procediment és incert perquè Sànchez pot quedar inhabilitat per a exercir càrrecs públics quan la sala d’apel·lacions del Suprem espanyol confirmi el processament per rebel·lió.
A més, no hi hauria cap sanció internacional directa contra Espanya.

Response: L'extradició de Puigdemont és ara en mans dels tribunals alemanys, que valoraran si la imputació seria legítima a Alemanya.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
Un foc en una estació en desús ha inundat de fum el túnels ferroviaris de Barcelona aquest dimarts i ha causat un nou episodi de caos a Rodalies.
A la una de la matinada passada, tècnics d'Adif han avisat els Bombers de Barcelona de la gran quantitat de fum a prop de l'estació d'Arc de Triomf.
S'ha tardat diverses hores en localitzar l'incendi, que finalment s'ha trobat a l'entorn de Bifurcació Marina, entre Arc de Triomf i el Clot.
Es tractava d'un foc en una zona habitada per persones en la indigència, plena d'escombraries i de matalassos que han provocat la fumera intensa.
Renfe ja havia hagut d'aturar diverses línies en una acció que ha afectat 210 trens i ha deixat 100.000 passatgers sense tren.
La interrupció de les línies ha començat des de primera hora del matí, i ha anat acumulant combois afectats i passatgers a les andanes.
Fins a les 12 del migdia no s'ha pogut donar la incidència per finalitzada, moment en què s'ha restablert del tot la circulació de trens.
Els Bombers de Barcelona autoritzaven a aquella hora el pas dels combois després de localitzar i sufocar l'incendi i un cop ventilats els túnels mitjançant el pas de trens sense viatgers i dels sistema de ventilació de l'estació de Barcelona-Sants, entre d'altres.
Minuts abans de les 11 del matí, els Bombers ja havien autoritzat l'obertura del túnel de Passeig de Gràcia i els trens podien arribar des de Sant Andreu Comtal i l'Estació de França fins a Sants passant per Passeig de Gràcia.
El túnel de Plaça de Catalunya s'ha reobert una hora més tard.
El director general de Renfe, Fèlix Martin, descartava que el foc es tractés d'un sabotatge.
A partir d'aleshores començava el procés de recuperació gradual de la normalitat, malgrat que fins a ben entrada la tarda se seguien registrant retards que han estat de fins a una hora.
A les 5 de la tarda, però, Renfe assegurava que els servei era completament normal.
En total, la incidència ha afectat 210 trens i 100.000 usuaris.
Mentre no s'ha pogut accedir al centre de Barcelona en Rodalies, els trens de les línies R1 i RG1 han finalitzat el seu servei a Badalona; els trens de la R2 nord i la R11 a Sant Andreu Comtal; els de la R2 sud, R4 i Regionals del corredor sud han iniciat i finalitzat el seu trajecte a Sants; els de la R3 i la R4 a Sant Andreu Arenal, i s'ha habilitat un servei de carretera entre l'estació de Sants i l'Aeroport del Prat.
La companyia informava a mig matí que els viatgers afectats podran reclamar la devolució dels bitllets fins a aquest dimecres al llarg de tota la jornada.
També han resultat afectats els viatgers de la línia 1 de metro, ja que a primera hora s'ha interromput la circulació entre la Plaça Espanya i Glòries, tot i que posteriorment s'ha pogut reobrir parcialment fins a l'estació Universitat.
A banda, s'ha establert un servei especial de bus i s'ha recomanat com a transport alternatiu de bus a través de les línies 7 i H12.
També s'han hagut de prendre altres mesures puntuals, com el tancament de l'accés Joan Torras de l'estació Sant Andreu per controlar flux de passatge.
En paral·lel, la indignació dels usuaris s'ha deixat sentir durant tot el dia, així com les reaccions de les diverses administracions afectades.
El primer a reaccionar ha estat el conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, que ha qualificat l'incident de "molt greu" i ha responsabilitzat Adif de l'incendi pel "mal manteniment" de l'estació en desús.
A més, ha elevat la xifra d'afectats als 100.000, respecte dels 72.000 que deia Renfe.
Mentre partits polítics com el PSC o Catalunya Sí Que Es Pot demanaven explicacions sobre el fet, el president de Renfe, Pablo Vázques, demanava disculpes als usuaris afectats.
Sobre les causes de l'incident es remetia a la investigació oberta, una investigació que recau en els Mossos d'Esquadra.
Precisament els Mossos han estat objecte d'una nova polèmica, perquè el president d'Adif, Gonzalo Ferre, ha considerat que impedir l'accés al lloc on s'ha produït l'incendi era responsabilitat del cos de seguretat autonòmic.
El director general de la Policia, Albert Batlle, ha sortit ràpidament al pas de les acusacions i, en declaracions a l'ACN, ha recordat a Ferre que la responsabilitat de tenir cura de les instal·lacions particulars és del propietari.

Response: Un foc en una estació en desús de Renfe provoca el caos en el transport públic al centre de Barcelona.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
L'escriptor i premi Pepe Carvalho 2011, Andreu Martín, torna amb la novel·la negre 'Tothom et recordarà' (Crims.cat ) que té el jihadisme com a context i se situa uns mesos després de l'atemptat de les Rambles.
Martín ha volgut deixar clar que no ha escrit aquest nou llibre pensant en fer una novel·la sobre el jihadisme ni els seus inicis.
L'autor s'ha fixat a 'Tothom et recordarà' amb els sistemes de captació de "terroristes màrtirs" i els sistemes que té la policia per infiltrar-se en aquest àmbit.
Una història que mostra l'obsessió de l'autor pel món de les màfies i la corrupció a tots nivells a la ciutat de Barcelona.
El llibre també s'ha publicat en castellà amb el títol 'Todos te recordarán' (Alrevés).
Uns mesos després de l'atemptat jihadista de les Rambles, i quan falten pocs dies per a la celebració d'unes eleccions, apareix al Port de Barcelona, entre blocs de formigó, el cos sense vida de l'inspector de policia Santiago Ortuño.
Unes setmanes abans, Ortuño, relegat a la Brigada d'Estrangeria, havia rebut la visita a comissaria de la fascinant vocalista Leire Alfaro —de sobrenom Dorothy Gale— per sol·licitar un permís de residència per a Abduh Fayad, un lampista marroquí que treballa en el perillós negoci dels germans Xaddad i amb qui ella manté una relació.
A l'instant, Ortuño caurà sota l'encís de Leire i es ficarà pel mig d'una investigació antiterrorista essencial que duen a terme els Mossos d'Esquadra al barri del Raval, amb el punt de mira posat a la botiga dels Xaddad.
Les infiltracions policials i les captacions de jihadistes a la seva causa són dos dels temes fonamentals del llibre.
A Martín el que li interessen són les històries i no escriu un llibre fins que no en troba una de bona.
"Una bona història és un conjunt i apunta a un final que és el més important".
Ha indicat que no es pot parlar d'un grup terrorista jihadista a Barcelona "sense tenir en compte que ha passat el que ha passat a tots nivells en l'actuació policial" i altres elements.
Martín ha dit que el fet dels atemptats de Barcelona el va forçar a situar l'acció en un moment determinat concret perquè havien d'haver passat els atemptats per poder-ne parlar.
La base de la història, ha apuntat, és que una noia té una parella que és d'Iraq i els jihadistes "li estan menjant el cap", i perquè no caigui en la trampa ella va a la policia i els hi diu que la seva parella vol ser confident de la policia a canvi que li legalitzin els papers.
A la novel·la també hi té un pes important la música ja que una de les seves protagonistes, la Leire Alfaro, és vocalista.
Martín ha assegurat que és "bastant ortodox talibà dins del gènere negre".
Creu amb un gènere amb unes estructures i unes trames determinades i que parla del que a tothom li fa més por.
"És un gènere en el qual parlem de tot allò que ens fa por".
L'escriptor ha dit que la novel·la negra és "una forma de ritual perquè no ens passi" allò que pateixen els personatges del gènere.
Judici al Suprem
Preguntat pel judici al Tribunal Suprem, Martín ha dit que la transcripció del judici "seria un relat apassionant.
Ho visc com un relat que m'irrita, m'entusiasma i em fa riure, però no sé si podria superar les emocions que et genera el judici".
Andreu Martín (Barcelona, 1949) és escriptor especialitzat en novel·la negra i policíaca des que el 1979 va publicar 'Muts i a la gàbia'.
El 1980 va rebre el premi Círculo del Crimen per 'Pròtesi'.
Posteriorment, ha escrit nombroses obres del gènere que han estat guardonades, com 'Si és no és' (amb el Deutsche Krimi Preis International a la millor novel·la policíaca publicada a Alemanya), 'Barcelona connection' i 'L'home que tenia raor' (totes dues amb premis Hammett concedits per l'Associació Internacional d'Escriptors Policíacs), 'Bellísimes persones' (que, a més del Hammett, també va obtenir el premi Ateneo de Sevilla) o 'De tot cor' (premi Alfons el Magnànim).
A més, ha rebut el prestigiós premi Pepe Carvalho, al festival BCNegra.

Response: La nova novel·la d’Andreu Martín es desenvolupa en els ambients gihadistes a la Barcelona dels mesos posteriors als atemptats.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
El fiscal de l’Audiència espanyola Miguel Ángel Carballo ha provat d’embolicar la troca en la part final de l’interrogatori al major Josep Lluís Trapero, quan li ha demanat pel pla per a detenir el president Puigdemont i els consellers en cas que els Mossos rebessin l’ordre de fer-ho després de la declaració d’independència.
Carballo ha mentit quan ha dit que Trapero va parlar-ne per primera vegada en la declaració que va fer l’any passat al Tribunal Suprem, quan va testificar en el judici contra el procés.
Trapero ja n’havia parlat en la fase d’instrucció, a l’Audiència espanyola mateixa, i així li ho ha fet notar l’advocada del major, Olga Tubau, qui ha recordat al fiscal i al tribunal que el 2018 Trapero ja va declarar que s’havia posat a disposició del fiscal superior de Catalunya i al president del TSJC el dia 27, després de la declaració d’independència.
No tan sols això, sinó que també en la fase d’instrucció la defensa de Trapero va aportar el correu que havia enviat el dia 25 al comissari Ferran López demanant-li que detallés com s’hauria d’organitzar el dispositiu per a detenir el president i els consellers.
Aquesta és una de les grans cartes de la defensa en aquest judici, a la qual han afegit un informe que detalla com es farien les detencions, quins serien els comissaris que se n’encarregarien, com es traslladarien els detinguts i a quines dependències els retindrien… Aquests detalls no van quedar per escrit, més enllà del correu de Trapero a López demanant-li que redactés l’informe.
El fiscal Carballo hi ha burxat, mirant de treure credibilitat al pla, de fer veure que era una ocurrència sobrevinguda en aquesta fase del judici per a exculpar Trapero com fos.
Ha anat així:
—Carballo: No dubto que es posés a disposició del TSJC.
Però això tan concret d’un pla elaborat, per què no ho va explicar en la fase d’instrucció de l’Audiència espanyola i no ho va dir al president del TSJC?
—Trapero: Perquè esperàvem, com molta gent, que això no anés endavant.
Vaig pensar que això no passaria.
Però sí que el dia 24 d’octubre vam parlar amb els comandaments López i Molinero per saber què passaria, si hi hauria eleccions o farien una barbaritat.
I vaig dir que potser que des de l’àmbit judicial ens arribés alguna indicació, i que no ens agafés d’imprevist.
I jo vaig encarregar per escrit un pla a Ferran López i s’ha aportat el que hi ha.
Durant l’interrogatori, Trapero ha assegurat que ell personalment i tot el cos dels Mossos d’Esquadra es sentien injustament tractats.
‘És l’expressió d’un comandament de policia que està dolgut’, ha reblat, tot afegint que creia que els seus companys tenien el mateix sentiment.
El fiscal ha preguntat a Trapero si, en una intervenció que no ha precisat quan va fer, va dir coses com ara que ‘amb una desena de vídeos poc rigorosos, des de la Guàrdia Civil o la fiscalia construeixen un delicte de sedició’.
Carballo ha tingut especial interès a saber si aquestes afirmacions tenien alguna mena de relació amb la compareixença que ell havia de fer a l’Audiència espanyola l’octubre del 2017, acusat de sedició.
Trapero ha respost que sí.
‘És com jo em sento després d’haver estat citat, imputat per un delicte de sedició per fer la meva feina el millor que vaig poder amb els meus companys”, ha revelat, “em va provocar una tristesa enorme’.
El fiscal ha llegit un correu electrònic rebut per Trapero de l’ex-director general dels Mossos, Pere Soler, que deia: ‘no poden permetre que s’obligui a impedir al cos res que en si mateix no és delicte, mani qui ho mani’, i li recordava el mandat parlamentari d’exercir el dret a l’autodeterminació.
I també li plantejava una campanya en què els ciutadans presentessin denúncies als jutjats reclamant el seu dret de vot’.
Trapero ha respost que Soler li plantejava ‘coses extravagants’ a les quals no feia cas, com ara també quan li va proposar una querella conjuntament amb el conseller Carles Mundó contra la fiscalia.
‘En aquest cas sí que li vaig dir que ni se li acudís, que no podia parlar en nom del cos ni querellar-se en el seu nom’.
El major també ha apuntat que li va arribar una proposta ‘d’objecció de consciència’ o una altra perquè prevalguessin ‘les ordres governatives’ per sobre de les judicials.
‘Però nosaltres tenim clar com funciona’, ha afegit, ‘el conseller, el secretari i el director poden ordenar en l’àmbit governatiu i en l’àmbit judicial no tenen res a fer’.
VÍDEO: Ridícul del fiscal Carballo per una traducció increïble del català en l’interrogatori a Trapero
Diari d’un judici polític: El moment que Trapero va restar atònit amb els votants de l’1-O

Response: La Fiscalia de l'Audiència Nacional intenta desacreditar l'honestedat de Trapero en el compliment de les seves funcions durant el procés.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta el text següent.

Context:
El Barcelona Supercomputing Center coordinarà la construcció i posada en funcionament del primer ordinador quàntic del sud d’Europa.
El projecte, anomenat Quantum Spain, es desenvoluparà també de manera pionera amb tecnologia europea.
La previsió és que l’any 2022 ja hi hagi operatiu un primer xip amb dos cúbits, que és el sistema que marca la potència del superordinador, i la intenció és augmentar el nombre de cúbits amb el temps.
Tanmateix, la coordinadora de la iniciativa, la investigadora Alba Cervera, ha subratllat que avantposaran la qualitat al creixement del número de cúbits, al contrari d’algunes gran marques internacionals.
Una de les particularitats d’aquest ordinador quàntic és que es desenvoluparà amb la tecnologia de superconductors, una opció que comparteixen empreses com Google o IBM, apunten des del BSC-CNS.
La idea, una vegada comenci a funcionar, és que doni servei a la Xarxa Espanyola de Supercomputació (RES) i que creï un ecosistema de computació quàntica sòlida.
A més, Cervera ha destacat que la iniciativa servirà per reforçar “la sobirania tecnològica” en un context de forta competència internacional.
“El que ens trobem avui en dia amb tota la crisi de xips i tecnologies, com per exemple la quàntica, que estan liderant Xina, Estats Units i altres països, és que és complicat aconseguir que et venguin la màquina”, ha apuntat la doctora en computació quàntica.
Així, amb el nou projecte amb seu a Barcelona, es vol reforçar la intenció europea de teixir una xarxa sòlida capaç d’abastir-se de manera autònoma.
“El que vol Europa és apostar per fer la seva tecnologia.
Per tenir i fer nosaltres els xips.
I és molt important, perquè serem els amos d’aquesta tecnologia”, ha afegit.
Els xips són els dispositius que porten els cúbits i la potència de l’ordinador quàntic va vinculada al nombre de cúbits que té.
La idea del projecte barceloní és iniciar a finals de 2022, ha concretat Cervera, amb un parell de cúbits.
Amb el temps, se sumaran xips més ambiciosos.
Les previsions és que el 2025, fins quan està dissenyada actualment la iniciativa, ja s’hagi arribat a la vintena de cúbits.
Tanmateix, Alba Cervera explica que hi ha xips amb unes xifres de cúbits molt altes que finalment no funcionen bé.
“El que volem és que la qualitat del xip sigui bona, i si hem de començar per coses senzilles ho farem així.
És un projecte realista”, ha remarcat.
Aquests xips s’adquiriran a través d’empreses especialitzades i s’enduran una part important del finançament del projecte, que inicialment és de vint-i-dos milions d’euros, però preveu ampliar-se fins als seixanta milions d’euros a posteriori.
El pla presentat aquest divendres inclou la col·laboració amb vint-i-cinc universitats i centres d’infraestructures i de supercomputació.
Un dels pilars de Quantum Spain, de fet, és el treball conjunt a l’hora de fer algoritmes quàntics i estudiar quines aplicacions podran tenir.
D’entrada, el projecte se centra especialment en la possible utilitat de l’ordinador quàntic en matèria d’intel·ligència artificial.
Així i tot, la investigadora que coordinarà el projecte ha remarcat que els usos potencials de la supercomputadora són molt diversos, des de la química quàntica a la ciberseguretat.
“Ajuda a explicar com funcionen les molècules.
I en un futur, això ens portarà a entendre reaccions químiques” i saber més de “sistemes moleculars complexos”, ha explicat.
En el mateix sentit, les capacitats de la computació quàntica també suposen un canvi de “les normes del joc” en matèria de seguretat digital en un futur.
“Hi ha algoritmes quàntics que són capaços de trencar la criptografia d’avui en dia”, ha advertit la investigadora.
Igualment, Alba Cervera ha destacat la gran utilitat de l’ordinador quàntic pel que fa a l’eficiència energètica.
Si bé hi ha processos de la computadora quàntica que altres ordinadors potents també poden fer ràpidament, la diferència de consum energètic és molt destacada.
“L’energia que necessita un ordinador quàntic, en comparació, és mínima”, ha rematat l’experta.

Response: El Barcelona Supercomputing Center posarà en marxa el primer ordinador quàntic del sud d'Europa a partir del 2022.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta el text següent.

Context:
El fet que ha generat més interès sobre Catalunya a l'exterior en els darrers 15 mesos va passar com un esdeveniment amb una importància molt rellevant a dins del país.
Per damunt del judici de l'1-O, l'empresonament -i posterior alliberament- de Carles Puigdemont a Alemanya, la manifestació sobiranista a Madrid o l'acord sobiranista per investir Quim Torra, allò que ha provocat més recerques a Google sobre Catalunya al món, durant aquest període, va ser l'amistós de la selecció catalana contra Veneçuela del 25 de març passat.
Els gols de Bojan i Puado, per tant, poden haver estat més visionat que les desenes de milers d'estelades que van omplir la Diagonal en la Diada de l'any passat, entre altres fets rellevants del procés català i que han generat impactes informatius en la premsa internacional, també a l'entorn dels presos polítics i els exiliats.
Així ocorre en tots els països analitzats, els cinc més grans de la Unió Europea -excepte Espanya-, els EUA, Rússia i el món anglosaxó.
Només a Alemanya l'empresonament de Puigdemont va tenir més notorietat -va ser allí, de fet, on va ser detingut-.
En el gràfic inicial es pot observar l'interès generat per Catalunya al món, mesurat com el nombre de recerques de a Google durant els darrers mesos de la paraula "Catalunya" en la llengua oficial de cada estat analitzat -i, en el cas del món, en anglès-.
Cal tenir en compte, però, que la progressió és relativa.
És a dir, que el 100 fixa la setmana amb més recerques d'aquest període i, en base a aquesta, es puntuen les altres.
Es disparen les recerques a Itàlia i Polònia
Segons aquesta vara de mesurar, el partit amistós va generar un interès relatiu molt elevat a Itàlia i a Polònia, on les recerques van ser 2,5 cops superiors a les fetes a l'entorn de la detenció de Puigdemont.
Al Regne Unit i a França n'hi van haver un 50% més i, als EUA, un 25% més.
En canvi, a Alemanya les recerques van quedar-se 25 punts per sota de la cota assolida amb l'empresonament de l'expresident.
Que va ser el partit el que va disparar l'interès es fa evident per la data de les recerques (el dia que es va jugar i l'endemà), i perquè les recerques vinculades estaven referides a Veneçuela.
Per sota de l'1-O i les eleccions
Sigui com sigui, aquest interès queda molt lluny del que va despertar l'1-O, i fins i tot clarament per sota del de les eleccions de desembre del 2017.
Només és comparable a les magnituds de les recerques fetes des del febrer de 2018, quan l'onada dels comicis -a rebuf del referèndum- va decaure.
Des de llavors, només l'empresonament de Puigdemont havia tornat a situar relativament Catalunya al món, mentre que el judici del Suprem no estava aconseguint tornar a captar l'atenció.
Només a Polònia, el Catalunya-Veneçuela va provocar més recerques que els comicis del 2017, mentre que a Itàlia l'interès pel partit va ser un 25% inferior al de les eleccions, i als EUA, el Regne Unit i França va ser la meitat.
No és gens menyspreable, però, que un amistós de seleccions se situï en uns nivells de notorietat equivalents a la meitat de la de les eleccions més rellevants dels darrers anys al país, en plena intervenció de l'autonomia i just després de l'1-O.
Molt interès a Veneçuela... i a Colòmbia
A Amèrica del Sud, aquest interès encara va ser superior, atesa la proximitat de Veneçuela, en un moment de tensió política intensa a la zona, arran del cop d'estat de Juan Guaidó i l'amenaça latent d'una possible intervenció externa.
En aquest país, la notorietat per Catalunya va ser superior a la generada pel referèndum, igual que a Colòmbia, un dels estats que més suport ha donat a l'oposició a Nicolás Maduro.
Igualment, a altres països del continent com Equador, Brasil, Perú, Xile o Paraguai, el partit també va aixecar un interès notable, superior al de les eleccions del 2017, mentre que a l'Argentina les quantitats de recerques sobre Catalunya van ser similars tant la setmana de l'amistós com la dels comicis.
Per veure amb més detall el grau de notorietat de Catalunya en cada estat europeu, els EUA, Rússia o el món anglosaxó, es pot clicar la seva pestanya en el seu desplegable:
Món
Estats Units
Alemanya
França
Itàlia
Regne Unit
Rússia
Polònia

Response: L'amistós entre les seleccions de futbol de Catalunya i Veneçuela és la notícia catalana més recercada a Google últimament.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta el text següent.

Context:
Els danys col·laterals de les polítiques de seguretat -amb el focus posat en l'antiterrorisme- centraran el 9è Memorial Sebastià Salellas, que recorda la figura de l'advocat i activista gironí.
Entre el 23 de maig i l'1 de juny es projectaran dos documentals, es farà un debat i es presentarà un llibre amb la voluntat de fer reflexionar "com en nom de la seguretat s'acaba afectant el dia a dia de la gent i es vulneren els drets humans i el dret a una justícia equànime, sobretot en el cas d'aquells detinguts per suposadament pertànyer a una organització terrorista", ha explicat el regidor de la CUP i fill de l'advocat, Lluc Salellas.
Precisament, un dels dos documentals –que s'estrenarà l'1 de juny- repassarà com han refet la vida els detinguts en l'Operació Dixan catorze anys després dels arrestos.
"Guantánamo, Bagram i Kandahar a l'Afganistan només es mereixen el silenci institucional dels Estats, igual que la situació dels presos de l'Audiència Nacional en matèria de terrorisme, el seu aïllament carcerari, la seva dispersió i la manca absoluta de garanties processals".
L'advocat i activista Sebastià Salellas escrivia aquestes paraules en un article del 2005 al diari 'El Punt'.
Ara, la reflexió s'ha convertit en el punt de partida dels actes que s'han organitzat per recordar la seva figura.
"Repassant el seus últims articles, vaig veure que en molts hi havia una idea de fons: com les polítiques de seguretat i l'antiterrorisme acaben afectant realment el dia a dia de les persones", subratlla el seu fill.
Sobretot, precisa Salellas, en el cas d'aquells a qui es deté per suposadament pertànyer a una organització terrorista, encara que després s'acabi demostrant que no era així.
"Són persones a qui es vulneren els drets humans, que cauen en l'oblit, i a qui se'ls arracona la llibertat en nom d'una justícia equànime", afegeix el fill de l'advocat.
Documentals, debat i llibre
Entre el 23 de maig i l'1 de juny, el 9è Memorial Sebastià Salellas reflexionarà sobre els danys col·laterals de les polítiques de seguretat.
El format manté el mateix esquema que altres anys, combinant projeccions de documentals, amb un debat i la presentació d'un llibre.
El tret de sortida el donarà el passi del documental 'Fugir de l'oblit', d'Abel Moreno.
Es projectarà al Truffaut i s'acompanyarà d'un cinefòrum posterior.
El film retrata el viatge que emprèn en Pitu, un ancià que ara té 95 anys, per visitar els indrets del seu passat.
Un passat marcat per l'exili després de la Guerra Civil, els camps de refugiats, el franquisme i el nazisme.
"Anar amb ell als llocs ajuda l'espectador a redescobrir una de les èpoques més convulses de la història recent d'Europa", diu Guillem Terribas de la Llibreria 22, col·laboradora del Memorial.
El dia 25, el Col·legi d'Advocats acollirà la taula rodona 'Processos per terrorisme, a l'actualitat, a l'Estat espanyol'.
Moderada pel magistrat Adolfo García, hi prendran part l'advocat Jacobo Teijelo –"el sinònim de Sebastià Salellas a Madrid", precisa el seu fill- i els periodistes Braulio García i Anna Teixidor.
El dia 27, a la Llibreria 22 es presentarà el llibre 'Antígona emmordassada', amb la presència d'alguns dels seus autors: la diputada de la CUP Mireia Vehí, l'advocada Montserrat Vinyets i l'activista saltenc Mostafà Shaimi.
L'Operació Dixan, catorze anys després
El 9è Memorial Sebastià Salellas es clourà amb l'estrena del documental 'Dixan.Alger – Banyoles –Alger', que es projectarà per primer cop al Truffaut i s'acompanyarà amb un cinefòrum.
El film, que s'ha rodat gràcies a una campanya de micromecenatge, repassa com han refet la vida els detinguts ara fa catorze anys en el marc de l'Operació Estany, i a qui després de deixar lliures se'ls va obligar a tornar al nord d'Àfrica.
Els autors viatgen fins a Alger per veure com és el dia a dia d'aquells a qui es va arrestar per suposadament pertànyer a una cèl·lula antiterrorista.
Un operatiu fet en el marc de la Guerra de l'Iraq i que va desmuntar-se com un castell de cartes quan es va veure que les suposades substàncies químiques que se'ls atribuïen eren, en realitat, sabó.
Recull d'articles i festa al carrer
La Fundació Tià Salellas, que any rere any organitza el Memorial, ja té la vista posada en el 2018, quan se'n celebrarà la desena edició.
Entre les idees que es plantegen hi ha l'edició d'un recull d'articles de l'advocat gironí i la voluntat de treure els actes del Memorial al carrer, celebrant una festa a la plaça que la ciutat va dedicar al lletrat i activista, situada a la zona del Mas Ramada (al sector Est de la ciutat).

Response: El 9è Memorial Sebastià Salellas tractarà el tema de la vulneració de drets per les polítiques de seguretat i antiterrorisme.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta el text següent.

Context:
El govern d'Ada Colau no premerà l'accelerador amb la multiconsulta, tot i l'informe d'un òrgan consultiu de l'Ajuntament –la Comissió d'Empara del Reglament de Participació Ciutadana- que determina que s'ha de celebrar malgrat que el ple la va rebutjar.
El tinent d'alcalde de Drets de Ciutadania, Jaume Asens, i la regidora de Participació Ciutadana, Gala Pin, han instat a les entitats que van promoure les preguntes de la consulta a presentar un recurs de reposició contra la decisió del ple que va tombar-les, i han demanat als partits de l'oposició que rectifiquin perquè, segons Asens, el refús d'alguns va ser "il·legal".
Una de les preguntes és sobre la remunicipalització de l'aigua i l'altra, sobre el canvi de nom de la plaça de l'esclavista Antonio López pel d'Idrissa Diallo, que va morir al Centre d'Internament d'Estrangers (CIE) de la Zona Franca.
Les entitats que les promouen reclamaven repetir el ple que va tombar-la, però la comissió entén que no és necessari.
Pin ha defensat que cal "no deixar que el futur de la ciutat el decideixin els interessos dels lobbies i empreses privades com pot ser Agbar", que pugna perquè no es faci la multiconsulta, mentre que Asens ha carregat contra els partits sobiranistes.
L'equip de Colau ha evitat donar calendaris, però el rellotge corre, i és que ja dona per fet que no es pot celebrar la multiconsulta abans de l'estiu, i només podria fer-se a la tardor (l'any que ve hi ha eleccions i el reglament impedeix fer-la).
Si els serveis jurídics municipals l'accepten, llavors la proposta caldrà tornar-la a dur al ple municipal i tornar-la a votar.
Ara no hi ha prou suports en cap dels dos supòsits.
L'oposició no mostra símptomes de rectificar
Segons Pin, el recurs de reposició és "una passa més perquè els grups municipals rectifiquin", però ara com ara no donen símptomes de fer-ho, excepte la CUP, si bé els seus vots són insuficients.
Ciutadans ja va anunciar fa una setmana que no pensava canviar el vot contrari, i el PSC ho ha fet aquest mateix dijous.
El socialista Jaume Collboni ha avisat que només donaran suport a la multiconsulta quan es presenti una proposta "que sigui sòlida des del punt de vista jurídic i transparent des del punt de vista econòmic".
El PP difícilment farà cap pas per rectificar i el PDECat encara no s'ha pronunciat.
En tot cas, consideren que l'informe de la Comissió d'Empara evidencia que no s'ha actuat correctament des d'alguns grups.
"És clar que ho han fet malament", sosté el vicepresident primer de la FAVB, Albert Recio, que ha lamentat que "han intentat passar per davant de la participació ciutadana".
El conflicte s'encamina a acabar amb un contenciós
Xapo Ortega (Metromuster) ha tornat a afirmar, com a portaveu de la iniciativa d'Idrissa Diallo, que senten "molta vergonya" d'haver de defensar una iniciativa de participació ciutadana quan no ho fan els partits, i ha retret que "es deixin portar per interessos econòmics externs quan estan contravenint el propi reglament".
Míriam Planas, d'Aigua és Vida, ha indicat que les entitats intenten "arreglar el desgavell", i ha tornat a criticar que hagin primat més "els interessos d'Agbar" que els de la ciutadania.
Les associacions també estudien presentar un recurs contenciós, que pot allargar el conflicte durant anys, però que és on temen que acabarà tot plegat perquè no confien que els partits rectifiquin.
L'informe considera que els vots del PDECat i la CUP són invàlids
L'argument central de la Comissió d'Empara és que, atenint-se al reglament de participació, els partits només poden votar en contra de les preguntes si es determina que no s'adeqüen a l'ordenament jurídic, i "no per simples raons d'oportunitat, ja siguin ideològiques o estratègiques".
Sosté que alguns grups –Cs, PSC i PP- així van al·legar-ho, tot i que "amb poca motivació sobre el tema", però dos –el Grup Demòcrata (el PDECat) i la CUP- no van fer referència a qüestions jurídiques durant la seva argumentació, raó per la qual els seus vots contraris "no tenen validesa jurídica".
Tenint en compte això, la comissió ha fet un nou recompte de tots els vots i conclou que la multiconsulta no es pot denegar.
Es gira la truita en restar els vots contraris que considera "sense fonamentació" –els dels nou regidors del PDECat i els tres de la CUP en el cas només de la pregunta de l'aigua, ja que va votar a favor de l'altra-, i les dues preguntes surten aprovades per majoria simple.
Seguint aquest raonament, la pregunta de l'aigua hauria rebut 16 vots a favor, 12 en contra fonamentats en la falta d'adequació a l'ordenament jurídic, 12 en contra sense fonamentació i 1 abstenció.

Response: Els vots sobiranistes tomben al ple municipal barceloní una multiconsulta promoguda per entitats socials sobre l’aigua i la memòria històrica.


Instruction: Descriu amb una sola oració de què tracta el text següent.

Context:
El primer tinent d'alcaldia de Barcelona, Gerardo Pisarello, ha cridat a participar en la votació de l'1 d'octubre, i ha defensat un "sí crític" contra l'"autoritarisme" del PP.
En un article al diari 'Crític', Pisarello ha considerat que el sobiranisme republicà i progressista "no pot quedar-se a casa" tot i no compartir el full de ruta de JxSí.
"Les forces del canvi cometrien un greu error si no s'aixequen contra el PP i els seus atacs a les reivindicacions democràtiques d'autogovern", ha argumentat.
Ha opinat que seria legítim un vot en blanc, pel no o pel sí, però ha apuntat que un "sí crític" tindria sentit per dos motius: "com a forma de rebel·lió contra el centralisme i l'autoritarisme", però també perquè seria "una manera d'avançar cap a la proposta de fons majoritària entre els comuns", que passa, ha dit, per un "acord plurinacional, respectuós i entre iguals entre els diferents pobles i gents peninsulars".
Pisarello ha insistit que no comparteix el full de ruta unilateral plantejat per JxSí i la CUP, però ha remarcat que, malgrat tot, "quedar-se a casa no sembla una alternativa".
"Mobilitzar-nos, i votar fins i tot amb un sí pot ser una manera de rebel·lar-se contra l'autoritarisme centralista i de fer avançar un possible acord plurinacional lliure i entre iguals", ha assenyalat.
Un acord, ha continuat, que "posés en qüestió el projecte oligàrquic i elitista que s'ha imposat en els últims anys" i que obrís pas a una "nova convivència republicana, lliure i solidària entre els diferents pobles" de la península.
El número dos de Colau a l'Ajuntament ha començat l'article criticant l'estratègia unilateral dels independentistes, perquè tot i ser "legítima enfront d'un govern que ha negat tot diàleg i que ha practicat el bloqueig", alhora implica "alguns problemes innegables" quan s'aplica a un referèndum, "que, a diferència d'aturar un desnonament, exigeix assegurar garanties d'imparcialitat".
Ha apuntat que aquesta manera d'actuar dificulta la implicació de sectors no convençuts, i més quan la majoria independentista "s'ha vist forçada a ocultar informació i a restringir el debat parlamentari" en tractar-se d'un "desafiament a la legalitat".
També ha lamentat que el referèndum no hagi vingut acompanyat de mesures socials, fiscals o mediambientals, i més quan el PDeCAT "s'ha negat a votar la moció de censura al PP i ha coincidit amb la dreta espanyola en moltes de les seves polítiques antisocials".
Pisarello també s'ha queixat d'un cert discurs "etnicista, classista i carrincló" de l'independentisme, "que allunya molta gent, des de sectors populars, especialment castellanoparlants i nouvinguts, fins a sobiranistes obertament no nacionalistes".
Tot plegat bastaria, segons Pisarello, perquè moltes persones genuïnament catalanistes i d'esquerres no participessin l'1-O, però ha considerat que seria un "error" que les "crítiques necessàries" a moltes de les polítiques adoptades pel govern de JxSí "deixin la via oberta a una intervenció autoritària del PP que lesioni encara més l'autogovern de Catalunya i que vulgui humiliar les seves institucions".
El fracàs de l'1-O dificultaria l'exercici ple del dret a decidir
I és que el primer tinent d'alcaldia ha opinat que el sobiranisme català no pot col·locar-se en cap cas al mateix nivell de "l'ofensiu nacionalisme espanyolista" de PP i Cs, amb el PSOE sumant-se "massa sovint".
És per això que ha subratllat que si l'1-O hi ha urnes i no es posen en risc els treballadors municipals, "seria difícil no implicar-s'hi", perquè un fracàs de la cita seria més que el fracàs del full de ruta d'un govern, també un "cop decisiu a la possibilitat d'avançar en l'exercici ple del dret a decidir".
Citant el gallec Xose Manuel Beiras, ha apostat perquè les forces progressistes i republicanes espanyoles comprenguin que bona part dels sobiranismes perifèrics són aliats, igual que els moviments sobiranistes han d'entendre que també cal una aliança amb les forces d'esquerres de l'Estat.
Així, tot i entendre qualsevol vot l'1-O, Pisarello ha considerat que un "sí crític" seria una proposta que "bona part del sobiranisme progressista podria fer-se seva" amb l'objectiu de "facilitar les aliances que permetin l'impuls d'autèntiques propostes constituents, de refundació republicana, municipalista i internacionalista en les nacions perifèriques, en el conjunt de l'Estat i també a Europa".

Response: Pisarello, número dos de Colau, defensa votar un “sí crític” al referèndum contra l'autoritarisme centralista, malgrat l’unilateralisme del sobiranisme.


Instruction: Descriu-me amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
Els arqueòlegs contractats per l'Ajuntament de Linyola (Pla d'Urgell) han descobert una làpida que data del 1698 dins l'església de Linyola, a l'esquerra de l'altar.
L'alcalde, Àlex Mases, ha explicat que el desembre passat, en conveni amb la Universitat de Barcelona, es va fer un estudi amb un georadar i es van trobar 17 possibles cavitats.
"Hem de veure amb les intervencions arqueològiques si són tombes o túnels que comuniquen amb la zona del castell, com diuen algunes llegendes del poble", ha explicat.
També volen determinar la situació d'una possible cripta.
Per altra banda, Mases ha celebrat que la Generalitat hagi reconegut l'església de Santa Maria de Linyola, Bé Cultural d'Interès Nacional (BCIN), i destaca que alguna de les particularitats del temple són el seu campanar octogonal i la portalada, obra de l'escultor italià, Andrea Fortunato de Peregrinis.
L'alcalde de Linyola, Àlex Mases, ha explicat que aquesta primera actuació se centra en la capella lateral i amb la suposada entrada a la cripta.
Aquests treballs, ha afegit, costaran uns 14.000 euros, que pagarà l'Ajuntament, tot i que esperen rebre alguna ajuda del departament de Cultura i de l'Institut d'Estudis Ilerdencs, depenent de la Diputació de Lleida.
"A partir del que trobem s'haurà de fer un full de ruta per poder concretar actuacions futures que permetin conèixer el passat ocult al subsòl", ha explicat Mases, però per això caldrà més finançament.
Per la seva banda, el mossèn Pere ha assegurat que "ara és un moment d'espera il·lusionada per veure què en pot sortir".
Un escàner detecta disset buits al subsòl
L'arqueòleg d'ILTIRTA Arqueologia, Andreu Moya, ha explicat que, en el marc de l'estudi que s'està fent per recuperar l'església, es va passar un escàner que detecta espais buits al subsòl per veure què hi havia i per veure si es trobava la cripta.
A la nau de l'església es van detectar disset anomalies que podrien ser tombes i ara les estan sondejant per comprovar-ho.
En una d'elles, han trobat la coberta d'una tomba que conserva la làpida.
Segons Moya, sembla que la làpida trobada pertany a una família del poble que es diu Mosset i que hi ha diverses persones entrades, ja que a la làpida hi figuren diversos noms.
L'arqueòleg també creu que, possiblement, el primer dels noms, Francisco Mosset era rector de l'església ja que a la part superior de la làpida hi ha el símbol del rector, un barret de tres punxes, que encara s'aprecia tot i estar molt desgastat per l'erosió.
L'escàner també es va passar pel presbiteri perquè, segons ha explicat Moya, hi ha referències orals que parlen que l'església tenia una cripta.
La interpretació de l'escàner "no és clara", ha dit, però s'ha detectat una anomalia, que podria ser una tomba o l'accés a la cripta, ha explicat.
L'església de Santa Maria de Linyola, reconeguda BCIN
L'alcalde de Linyola, Àlex Mases, ha donat a conèixer també aquest dimarts que la Generalitat els ha fet saber que, tal com van demanar, l'església de Santa Maria de Linyola reuneix motius suficients per ser Bé Cultural d'Interès Nacional (BCIN).
El campanar octogonal, per exemple, explica Mases, és un element curiós perquè a Catalunya només hi ha dos temples més amb aquestes característiques i, a més, la portalada és d'un conegut escultor italià que va treballar a Catalunya i l'Aragó: Andrea Fortunato de Peregrini, que la va construir entre 1601 i 1603.
Visites guiades sense reserva prèvia
"Una de les joies de la corona és l'església de Santa Maria de Linyola, coneguda com la catedral del Pla, ja que és la porta d'entrada al poble ja que destaca des de lluny", ha destacat l'alcalde de Linyola, Àlex Mases.
És per això que, per promocionar el patrimoni del poble s'ofereixen a partir d'aquest diumenge 24 de març set visites guiades sense reserva prèvia, totes elles en diumenge a les 10 del matí, que s'afegeixen a les visites guiades que es poden reservar al llarg de tot l'any.
Concretament es faran el 24 de març, el 14 d'abril, el 19 de maig, el 16 de juny, el 15 de setembre, el 13 d'octubre i el 17 de novembre.
Un dels plats forts de la visita, assegura Mases, és la pujada al campanar.
Un campanar a 30 metres d'alçada amb una vista panoràmica de 360 graus.
"Es veu el Pedraforca, Montserrat i el campanar de la Seu Vella de Lleida", explica l'alcalde, que avança que signaran un conveni de col·laboració amb el Turó de la Seu Vella per oferir descomptes si es visiten els dos monuments.

Response: Arqueòlegs han fet unes interessants troballes al subsol de l'església de Santa Maria de Linyola (Pla d'Urgell) declarada Bé Cultural.


Instruction: Descriu-me amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
Lúdic, sorprenent, de qualitat.
Aquest és l'esperit que vol reivindicar el Black Music Festival, un certamen especialitzat en música negra que reforça la voluntat d'obrir l'espectre, d'acostar-lo a la gent i d'encomanar passió.
El cicle inicia la seva quinzena edició aquest divendres 4 de març, amb una inauguració oficial que comptarà amb l'actuació d'Akua Naru.
El concert, però, arriba després d'una sonada festa de presentació amb Patax, "un concert que desmunta tots els esquemes", en paraules del director del certamen, Pau Marqués.
Aquest espectacle, celebrat el dimarts 1 de març a la sala Luz de Gaz, dóna un nou aire de fusió –a través de jazz, flamenc i molta ànima negra– a les cançons de Michael Jackson.
I aquest és un esperit que es vol mantenir al llarg de tota la programació.
Marqués sap que la clau és la transversalitat: "està bé especialitzar-te, però t'acotes en les possibilitats de créixer com a públic.
Ben mirat, als grans festival des jazz també hi ha de tot".
Malgrat que aquest és el seu primer any al capdavant del certamen, el director acumula una llarga trajectòria al capdavant de l'A cappella de Girona o l'Emergent d'arts escèniques, entre d'altres.
Un bagatge d'anys com a gestor en tota mena d'esdeveniments artístics, i un aprenentatge que Pau Marquès posa ara al servei de l'esdeveniment.
"Enguany volem donar un nou enfocament al fet que la música negra hagi influït en tot els gèneres musicals actuals", subratlla, amb la intenció d'explicitar aquesta influència en la programació.
"Ens hem plantejat la programació com un equilibri: diversos gèneres influïts per la black music, buscar un equilibri entre consagrats i novells, entre produccions pròpies i alienes, buscar equilibri entre artistes locals i artistes forans".
Programació de primera amb novetats sucoses
La programació d'aquest 2016 passa per noms tan destacats com el cap de cartell, Stanley Clarke Band –"una llegenda viva de la música, un home que va transformar la manera de tocar el baix"–, pel concert inaugural d'Akua Naru, a La Mirona de Salt –"l'actual reina del hip hop europeu", o pel tribut a l'Amy Winehouse, "una coproducció amb El Canal en la qual tenim molta confiança, amb l'actuació de la Gramophone Allstars i amb la presència del corista líder de l'Amy", tal i com detalla Marquès.
Aquests reclams vénen acompanyats de sucoses novetats a la programació, com el Black Music Pícnic, una proposta per ambient familiar i una experiència "que ens agradaria que es consolidés, com passa amb el Jazz Pícnic de Terrassa".
Pensat per a tots els públics, l'actuació compta amb A Contra Blues, millor banda europea de blues.
Marquès també vol destacar el debut de la Black Music Big Band, "un projecte nou que està format per joves d'entre 13 i 25 anys".
La idea era crear una Big Band especialitzada "amb la intenció que sigui estable durant tot l'any i el proper 2017 pugui acompanyar algun artista del Black Music".
El repte de fer créixer el festival
"El Black Music és un festival consolidat, amb un nom fet", explica Marquès.
"M'encanta la música negra, però no vaig de savi –subratlla–.
Crec que el que ha de tenir un director de festival és criteri, saber escoltar, veure què hi ha aquí i allà, i fer endreça i neteja.
I confesso que m'ho ho trobat molt bé, molt endreçat", afirma, entre rialles.
La il·lusió de fer bé la feina hi és, i es nota.
Per això, el festival encara aquesta edició amb alguns reptes que l'han de seguir fer creixent, com ara ampliar-ne el radi d'acció.
"El festival té un epicentre a Girona-Salt, que és d'on és i on vol ser –explica–.
Però volem teixir un eix mediterrani amb Barcelona, Girona i Perpinyà.
Estem treballant per consolidar-ho de cara a edicions futures".
Aquest creixement, però, no vindrà amb una ampliació de dates.
"De fet, al contrari: enguany hem escurçat una setmana respecte l'any passat.
Però sí que podem créixer en número de poblacions.
A Girona ja ho ha fet i tenim actuacions a Fornells, Cervià de Ter o la Bisbal".
Sense oblidar que també s'ha de créixer a nivell de qualitat.
"Hi ha molt de camp per córrer".
Un festival com aquest ha de lluitar cada any per esquivar la crisi de públic que viu el sector.
"És evident que, en general, patim una crisi de públic important.
Costa molt fer venir el públic, i per això ens volem obrir a diferents gèneres, justament per ampliar el ventall".
Després de quinze anys de funcionament, consolidació i creixement, potser ara és l'hora de donar aquest darrer impuls, anar un pas més enllà.
"El festival té potencia per si mateix i està molt consolidat".
Ara només falta que, del 4 al 20 de març, el màxim de gent possible vulgui gaudir i deixar-se sorprendre per aquesta programació de primera.

Response: Girona acull el 15è Black Music Festival, en què actuaran Akua Naru, Patax, l’Stanley Clarke Band i A Contra Blues.


Instruction: Descriu-me amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
El portaveu de Podem en les Corts, Antonio Montiel, ha assegurat este dimecres que la proposició de llei del servici públic de radiodifusió i televisió d’àmbit autonòmic, que es votarà este dijous al parlament valencià, és “una bona llei” amb “bastant seguretat jurídica”, i alhora ha ressaltat, respecte als extreballadors de Radiotelevisió Valenciana (RTVV), que “es podia haver esgotat la via de diàleg” perquè havia “espai per a algun tipus d’acord”.
En una trobada amb els mitjans, Montiel ha destacat que esta llei era “una bandera” per a Podem com partit, ha assegurat que se sent “raonablement satisfet” amb la norma que passarà pel ple després de la tramitació parlamentària i ha indicat que es tracta d’un text “voluntarista” i amb un important “segell de valors” i mecanismes per a evitar que la radiotelevisió siga “el mas del partit de torn”.
“Faríem un flac favor a tota la societat si el debat es quedara reduït als extreballadors”, ha sostingut el diputat, que ha indicat que era “de justícia com a mínim mantindre les condicions de l’ERO”.
En este sentit, ha recordat que la proposició de llei recull per a les contractacions temporals una borsa de treball per mèrits en la qual es valorarà com a “mèrit diferenciat” haver treballat en l’antiga RTVV, haver accedit mitjançant procés selectiu i l’antiguitat.
Tot i això, ha defensat que l’Estatut Bàsic de l’Empleat Públic del 2007 permet, tal com ha plantejat Podem en una esmena que seguirà defensant este dijous, malgrat que no ha estat recolzada per la resta de grups a la comissió, utilitzar el concurs de mèrits en la provisió definitiva de llocs en els casos en els quals hi haja identitat, facultant al Consell Rector per a fer-ho.
Ha explicat que això no suposa incorporar automàticament als exempleats, sinó que quan el director general faça el disseny de la plantilla haurà llocs nous, que no existien en l’antiga RTVV, però altres, com el cas dels il·luminadors, seran els mateixos i en este cas podria convocar-se un concurs al qual podrien presentar-se extreballadors de RTVV.
Tot i això, ha manifestat que “vist allò vist” es quedaran sols en esta esmena.
“No tenim problema a defensar el nostre argument i èticament és irreprotxable”, ha ressaltat Montiel, que ha reconegut que han intentat arribar a una solució negociada i li “fa mal” no haver-ho aconseguit perquè “els extreballadors no són els culpables de la situació que es va crear en RTVV”.
Ha assenyalat, respecte a si el seu grup podria haver pressionat més a PSPV i Compromís en este sentit després de ser aliment del Consell, que són “massa lleials com per a provocar danys irreparables en el Govern del Botànic”.
NEGOCIACIÓ PARAL·LELA
Respecte a la possibilitat que este mateix any l’Audiència Nacional poguera dictar sentència favorable al recurs de GCT sobre l’ERO de RTVV, Montiel ha dit que “la via del diàleg no s’esgota amb la llei aprovada” i ha assegurat que “hi ha mecanismes per a negociar en paral·lel” i aconseguir “una eixida negociada”.
Ha assenyalat que és “possible” que davant d’una sentència així els servicis jurídics de la Generalitat, per inèrcia, recorregueren al Tribunal Suprem, però ha apuntat que això no tindria sentit, tenint en compte que caldria apostar, arribat el moment, per a “arribar a acords”.
Sobre els terminis per a la posada en marxa del servici, ha insistit que no haurà un altre 29 de novembre sense RTVV però el grau de funcionament de la graella o la plantilla serà responsabilitat del Consell Rector i el director general, que no serà nomenat fins a setembre però les funcions del qual podrà assumir el president del consell fins aleshores, tal com preveu la llei.
Precisament, sobre el nomenament dels membres del Consell Rector, ha apostat per arribar a un acord previ per part dels grups per a presentar una llista tancada.
Montiel ha indicat que el seu objectiu és, com a mínim, aconseguir dijous que Ciutadans voti a favor de la llei i que el PP s’abstinga, i alhora ha avançat que plantejarà al Consell llançar un festival de cinema d’animació en la Comunitat per a tindre una “indústria puntera” a Europa en este àmbit.

Response: Podem defensa la seguretat jurídica de la llei de radiodifusió i televisió valenciana, que es votarà dijous a les Corts.


Instruction: Descriu-me amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
Prop d’una vintena d’eurodiputats de diversos països i grups polítics s’han concentrat aquest dimarts a l’entrada principal del Parlament Europeu, a Brussel·les, per protestar contra l’empresonament dels presidents de l’ANC, Jordi Sànchez, i Òmnium Cultural, Jordi Cuixart.
Sostenint cartells amb la imatge dels dos líders i el missatge en anglès ‘llibertat pels presos polítics catalans’, els concentrats han reivindicat l’alliberament de Sànchez i Cuixart.
Després dels eurodiputats, han agafat el relleu diverses persones convocades per l’ANC de la capital belga, que han lluït també cartells de denúncia i estelades.
Entre els diputats que han assistit a les portes del Parlament Europeu aquest dimarts al migdia per la protesta hi ha polítics dels Conservadors i Reformistes Europeus (ECR), els liberals (ALDE), els Verds/ALE o l’Esquerra Unitària Europea/Esquerra Verda Nòrdica (GUE/NGL).
Un d’ells és l’europarlamentari i ex-ministre d’Exteriors eslovè Ivo Vajgl, d’ALDE.
Vajgl afirma a l’ACN que tem que el govern de Madrid ‘està cometent un error rere l’altre’ i està en ‘conflicte’ amb els principis ‘bàsics’ de la democràcia.
‘Si en algun país del món, algú empresonés els líders de manifestacions pacífiques cridaríem que s’estan vulnerant drets humans’, afirma.
‘El mateix s’aplica a Espanya’, afegeix.
Segons Vajgl, l’empresonament ‘és una molt molt mala manera ’.
‘En lloc d’acceptar l’oferta d’un diàleg obert i just, el govern espanyol fa ús de la repressió i pensa en més mesures repressives’, lamenta l’eurodiputat.
L’eslovè considera que ‘no és un problema d’Espanya’, sinó ‘un problema creixent en la democràcia Europea’.
Per la seva banda, el flamenc Mark Demesmaeker (ECR), que també ha assistit a la concentració, assegura que Espanya ha creuat una ‘nova línia vermella’ amb l’empresonament de Sànchez i Cuixart.
‘No pot ser considerat un fet criminal’, afirma sobre les manifestacions pacífiques.
‘Pots esperar que això passi a Turquia o a Rússia però no a la Unió Europea’, diu Demesmaeker a l’ACN.
‘Espanya no està respectant la democràcia i els drets humans’, denuncia l’eurodiputat.
Demesmaeker recorda que ell va veure amb els seus propis ulls ‘la violència policial’ de l’1 d’octubre, ja que era a Catalunya pel referèndum.
Lamenta també que davant dels darrers esdeveniments la Comissió Europea ‘es mantingui en silenci’.
‘Estic decebut i enfadat’, sentencia.
Per la seva banda, la presidenta de l’Esquerra Unitària Europea/Esquerra Verda Nòrdica, Gabriele Zimmer, afirma en declaracions a l’ACN després de la concentració que no està ‘contenta’ per l’empresonament dels líders catalans perquè el govern de Madrid i les institucions de l’Estat ‘haurien d’haver evitat tot el que pogués escalar la situació’.
‘Ara tenim una situació molt complicada entre Catalunya i el govern espanyol i cal calmar la situació’, afegeix.
En aquest sentit, fa una crida a Madrid perquè trobi ‘solucions polítiques’ i la manera d’iniciar un ‘diàleg’ amb Catalunya.
‘Hem vist la protesta d’ahir a la nit arran de la detenció dels dos líders de la societat civil i la gent entén que la situació està escalant’, explica l’alemanya, que insisteix en el fet que no es ‘necessita’ més escalada.
A banda d’eurodiputats estrangers, no hi han faltat els catalans d’ERC Jordi Solé i Josep Maria Terricabras, el del PDECat Ramon Tremosa i el d’ICV Ernest Urtasun.
Josep Maria Terricabras afirma a l’ACN que les detencions de Sànchez i Cuixart són ‘un atac terrible’ a la llibertat d’expressió i a la llibertat de manifestació.
A més, el polític indica que a Europa ‘se sap tot’ i que si les institucions europees reaccionen ‘poc’ i amb ‘lentitud’ davant dels esdeveniments és perquè ‘defensen els estats’.
Per una altra banda, Jordi Solé indica que és una ‘vergonya’ que hi hagi ‘presoners polítics’ l’any 2017.
‘Mai hauria pensat que durant la meva vida de ciutadà amb plens drets veuria aquesta situació’, admet.
En aquesta línia, Solé assenyala que tant Sànchez com Cuixart han estat empresonats pel que ‘pensen i defensen’.
‘El senyor Rajoy és una incomoditat per a Europa encara que els mandataris no s’atreveixin a expressar-ho’, declara.
Per la seva banda, Ramon Tremosa es mostra ‘content’ per les reaccions dels europarlamentaris davant les detencions de Sànchez i Cuixart.
Tot i això, explica que ‘espera’ que la Unió Europea deixi de tenir un discurs ‘segrestat per algunes grans capitals’ i que ‘defensi’ valors europeus com ara la llibertat i la democràcia.
‘Espero que Europa estigui a l’altura dels valors europeus que ha de defensar’, afegeix.

Response: Uns vint eurodiputats de diversos països i grups polítics protesten al Parlament Europeu contra l’empresonament de Sànchez i Cuixart.


Instruction: Descriu-me amb una sola oració de què tracta aquest text.

Context:
Catalunya, el País Valencià i les Illes Balears defensen que l’adaptació al nou reglament europeu sobre la gestió de la pesca d’arrossegament -que entrarà en vigor el 2020- preservi la flota actual i compensi la possible reducció de possibilitats de pesca amb una millora de la comercialització i la recuperació de recursos pesquers.
La consellera d’Agricultura, Teresa Jordà, ha remès per carta el posicionament dels tres governs al ministre d’Agricultura, Pesca i Alimentació espanyol, Luis Planas.
La missiva a què ha tingut accés l’ACN recorda que els tres territoris acullen el 80% de la flota d’arrossegament de tota la façana mediterrània de l’estat espanyol.
En la carta, la consellera Jordà recorda que, de fet, Catalunya té la major flota d’arrossegament del litoral mediterrani i que el sector està particularment exposat a les decisions que prengui l’executiu espanyol durant aquest any sobre com implementar el nou reglament europeu sobre la gestió de la pesca demersal a la Mediterrània Occidental.
Tot i això, la carta remesa al ministre d’Agricultura recull els posicionaments acordats entre els governs de Catalunya, les Illes Balears i el País Valencià en el marc de les reunions bilaterals mantingudes.
Els executius recorden que la flota d’arrossegament ha perdut entre el 40 i el 50% de les embarcacions i que això l’ha portat al ‘límit’ de la viabilitat com a ‘sector central’ de l’economia pesquera.
Per això, demanen que la política de flota giri a l’entorn al manteniment de la seva mida i evitant la pèrdua neta de més embarcacions.
L’objectiu ha de ser, segons els tres governs, assegurar que la flota d’arrossegament actual supera amb èxit el període de transició cap a la recuperació del recurs durant el qual es reduirà l’esforç pesquer (dies de pesca anuals), compensant el treball fet amb una gestió més intel·ligent de l’activitat que inclogui, entre d’altres aspectes, la millora en la valorització del producte i la comercialització.
A més, aposten per potenciar la gestió conjunta dels dies de pesca anuals per part de les confraries o les seves agrupacions sobre una base territorial, que afavoreixi la gestió intel·ligent de l’esforç pesquer en els diferents caladors locals.
D’altra banda, rebutgen la implantació de qualsevol model basat en l’assignació individual de drets de pesca comercialitzables, atès que a creació d’un mercat de drets, diuen, implicaria la destrucció del model territorial tradicional de pesca mediterrani.
Els governs veuen necessari assegurar que el sistema de determinació de l’esforç pesquer base inicial no perjudiqui les flotes d’aquells territoris que han anat fent vedes de pesca estacionals o altres sistemes equivalents de reducció de l’esforç en els darrers anys, davant d’aquelles que no ho han fet.
En aquest sentit, reclamen que els esforços addicionals voluntaris de conservació del recurs vagin en benefici directe d’aquells que els practiquen i que la reducció suplementària de la mortalitat pesquera sigui corresposta amb un menor requeriment de reducció de l’esforç pesquer en forma de dies de pesca.
La consellera s’hi ha referit a Tarragona abans de reunir-se amb representants de la Confraria de Pescadors de la ciutat.
Jordà ha explicat que el govern espanyol ‘no veu amb mals ulls’ les seves propostes i que el nou model no significa que hagin de desaparèixer més barques, sinó tot el contrari.
Teresa Jordà s’ha felicitat pel fet que la confraria tarragonina hagi deixat enrere la crisi del peix blau gràcies al conveni amb Mercadona -a qui venen directament gairebé tot el seu producte-.
Tot i això, la consellera els ha traslladat el desig que tot el sector del peix blau vagi unit i actuï ‘com un tot de país’ per tal de tenir més força.
Mentrestant, la consellera ha assenyalat que continua en marxa l’estudi científic que analitza l’estat de les poblacions de seitó i sardina a la costa catalana.
D’altra banda, la consellera d’Agricultura ha explicat que la Diputació de Tarragona s’ha compromès a contribuir a impulsar el pla de valorització de l’avellana, una eina que estableix una quarantena d’actuacions estratègiques per millorar la producció, el consum i la promoció de la fruita seca.
Jordà ha detallat que amb el president de la corporació, Josep Poblet, s’han emplaçat a escollir mitja dotzena de línies on s’hi puguin destinar recursos.
La consellera ha mantingut el compromís adquirit amb el sector pel qual es concretarien les mesures a prendre de forma més urgent.
Precisament, aquest dimarts els pagesos de l’avellana han convocat una altra tractorada entre el Morell i Tarragona perquè s’apliqui un pla de xoc per al sector, que ha patit una campanya ruïnosa.

Response: Defensa conjunta de Catalunya, el País Valencià i les Illes per preservar la flota d’arrossegament dins el nou reglament europeu.


Instruction: Descriu-me amb una sola oració de què tracta el text següent.

Context:
L'empresa gironina de Can Castelló traurà properament xuixos amb dos gustos nous: un de 'lemon pie' (un pastís de llimona amb merenga) i un altre de cafè.
Aquests dos nous tipus de xuixo se sumen a la resta de sabors que ja tenien fins ara (el de crema, el de crema de ratafia, el de xocolata, el de torró de Xixona, el de poma i el de pastís de formatge).
A més, Can Castelló també ha començat a comercialitzar xuixos elaborats de forma artesanal però congelats que permeten la distribució d'aquest dolç gironí a altres països com el Regne Unit o Alemanya.
Un dels propietaris de Can Castelló, Julià Castelló, ha assegurat que han estat dos anys buscant la fórmula que permetés garantir la qualitat del producte tot i estar congelat.
Els xuixos són uns dolços típics de Girona que estan farcits de crema.
Una de les marques històriques de la ciutat que elabora aquest dolç és la marca Can Castelló.
Ara, ha optat per obrir-se a nous públics i experimentar amb xuixos de gustos diferents.
És el cas del xuixo de pastís de llimona amb merenga (seguint la recepta del 'lemon pie') o del de cafè.
Aquestes dues noves varietats es sumaran a la carta de xuixos de Can Castelló a partir del mes de març.
De tota manera, ja fa temps que els propietaris d'aquesta empresa han decidit "posar al dia recepta centenària" amb gustos com ara una crema de ratafia, de torró de Xixona o un xuixo sense crema i només amb un 'chutney' de poma.
Un dels propietaris, Julià Castelló, també ha explicat que porten dos anys treballant per trobar una manera de congelar els xuixos sense que perdin el gust.
Julià Castelló ha explicat que aquests dolços poden durar "un màxim de tres dies" i per això limita molt la distribució del producte.
Ara, han trobat la manera de fer-los artesanals i fidels a la recepta original però aptes pel congelador.
Julià Castelló ha explicat que han recorregut a "tècniques de congelat molt ràpides" per aconseguir un producte de "cinquena gamma" i d'aquesta manera repartir el xuixo congelat amb una qualitat "premium".
A més, el fet de repartir-lo congelat ha permès que els xuixos es puguin oferir en un restaurant del xef Paco Pérez a Manchester (Regne Unit) i també en un altre establiment a Berlín.
Ara, Julià Castelló ha avançat que estan en converses per comercialitzar-lo al sud de França.
Una vegada als restaurants, els cuiners només l'han de descongelar uns minuts abans o també li poden donar un punt de calor escalfant-los al forn, al grill, a la paella o a la brasa.
Pedagogia per reconèixer el bon xuixo
Julià Castelló ha demanat als gironins "pedagogia" per reconèixer un xuixo ben elaborat i distingir-lo dels industrials.
Segons l'empresari, la intrusió dels dolços industrials ha fet que el producte es devalués perquè aquests no oferien la qualitat dels originals.
De fet, Castelló ha explicat que la massa del xuixo és "molt difícil de fer i molt delicada" ja que s'assembla molt a una pasta de full, però porta llevat i això fa que es trenqui molt sovint.
Per aquest motiu, molts productors industrials utilitzen un altre tipus de pasta i hi injecten la crema.
En el cas de Can Castelló, ells han apostat per mantenir "pràcticament" la mateixa recepta durant els 120 anys d'història.
L'única cosa que s'ha canviat amb el temps és que al principi s'utilitzaven greixos animals per fer la pasta i ara s'han substituït per vegetals.
Sobre la tècnica, Julià Castelló ha assegurat que es conserva des dels seus inicis.
Aquesta consta en estirar un tros de massa, posar-hi crema a l'interior i després tancar la pasta en forma de cilindre.
Una vegada el farcell està tancat s'ha de fregir "un minut" i després ja es pot arrebossar amb sucre.
Canvis de gramatge
Una altra cosa que Julià Castelló ha canviat en els últims anys respecte a la recepta original és el pes de cada xuixo.
Si bé l'empresari ha explicat que en uns inicis la seva família feia xuixos de 100 grams, des del 2004 ell va optar per reduir-ho a 50 grams i, d'aquesta manera, fer-lo més lleuger.
Ara, està experimentant amb un pes encara més petit, de tan sols 25 grams.
Aquest format està pensat per als càterings i es farà en tres gustos dolços diferents: el de crema, el de crema de ratafia i de xocolata.
A més, Julià Castelló també preveu farcir aquests xuixos petits de foie d'ànec, de sobrassada i de crema de formatge.
Fórmules innovadores que han de permetre mantenir el xuixo actualitzat.

Response: La gironina Can Castelló innova amb els gustos de xuixos, de pastís de llimona i cafè, i investiga per congelar-los.


Instruction: Descriu-me amb una sola oració de què tracta el text següent.

Context:
La possibilitat que la plantilla de Nissan presenti una demanda col·lectiva contra la companyia pren força.
Així s'ha anunciat en una assemblea que s'ha celebrat aquest dissabte a Montcada en què han participat centenars de treballadors.
La trobada, arriba després que aquest divendres per la nit es trenquessin les negociacions entre la direcció i els representants sindicals, i la multinacional fes la seva "última oferta".
El comitè d'empresa acusa la companyia d'estar "imposant" la seva voluntat.
Reclama un pla d'industrialització, unes indemnitzacions justes i que no s'acomiadi cap empleat mentre la planta segueixi activa.
Alhora, fan una crida perquè les administracions intervinguin i adverteixen que mantindran els piquets.
Sota un sol de justícia, centenars de treballadors de Nissan s'han concentrat amb paraigües i para-sols, en un solar que l'Ajuntament de Montcada els ha cedit per organitzar aquesta assemblea.
Els representants sindicals s'han mostrat molt crítics amb la direcció i han demanat a la plantilla que segueixi "en peu de guerra" per demostrar a la multinacional que no cedirà davant el que consideren que és una "imposició".
Han deixat clar que no acceptaran "l'última oferta" de l'empresa i han instat la companyia que faci una passa enrere i escolti les demandes dels treballadors.
Tot i que el període de consultes ja ha acabat, obren la porta a seguir negociant, sempre i quan es tinguin en compte les seves reclamacions.
La principal d'aquestes peticions gira al voltant de la reindustrialització.
Consideren que la companyia hauria d'implicar-se més.
"Nissan és qui vol abandonar i deixar enrere 40 anys d'història", explica Miguel Ruiz, secretari general de Sigen-USOC a l'empresa, que recorda a la direcció que "té una responsabilitat social".
A banda, exigeixen que es mantinguin tots els llocs de treball fins que no s'aturi l'activitat industrial a les fàbriques catalanes.
Dijous, Nissan va obrir la porta a ajornar el tancament sempre que els treballadors abandonin la vaga indefinida i reiniciïn la producció a finals d'agost.
La direcció s'ha compromès a no acomiadar ningú fins a final d'any, però, després, vol "gestionar l'excedent" de 660 treballadors a partir del començament del 2021.
"No podem consentir que mentre estem produint hi hagi empleats que hagin de sortir de l'empresa de forma traumàtica", apunta Ruiz.
Un altre dels aspectes que els amoïna són les indemnitzacions que s'haurien d'aplicar.
L'empresa ha plantejat tres franges d'edat, per les quals ha establert diferents condicions.
Els sindicats reclamen major protecció pel segment d'entre 50 i 55 anys.
Consideren que es tracta de persones que estan arribant al final de la seva vida laboral i que poden trobar-se "en risc d'exclusió social".
Demanda col·lectiva a punt
Davant aquesta situació.
El comitè d'empresa ha assegurat que ja té preparada la demanda col·lectiva.
"Els nostres advocats han estat argumentant-la i si dimarts l'empresa diu que aquesta és la seva proposta i res no canvia, evidentment ens veurem abocats a presentar-la", remarca el secretari general de Sigen-USOC.
Tot i això reconeix que no és la sortida desitjada, ja que implicaria entrar en un procés judicial que podria dilatar-se molt en el temps.
Ruiz ha aprofitat per retreu-re al president del govern espanyol, Pedro Sánchez, i al vicepresident, Pablo Iglesias, que no intervinguin.
"És una vergonya que una empresa que ha utilitzat fons públics pugui abandonar les seves operacions i deixar més de 25.000 famílies sense feina i mentint".
Alhora, recorda al president de l'Estat que el mes de gener passat va dir que els llocs de treball dels empleats de Nissan estaven garantits.
"Qui ens fa fora és l'empresa, vostè hi te molta responsabilitat", ha advertit a Sánchez.
Per la seva banda, el secretari general de CCOO, Javier Pacheco, assegura que un cop trencat el període de consultes, la plantilla només pot protegir-se jurídicament impugnant aquests acomiadaments.
"Farem una demanda col·lectiva en contra de les causes objectives que ha intentat justificar l'empresa per trobar la nul·litat dels jutjats", ha detallat.
Pacheco lamenta que s'hagi arribat a aquest punt, però fa responsable del fracàs de les negociacions a l'empresa.
"Només tenien al cap utilitzar l'Estaut dels Treballadors per fer els acomiadaments de la forma més econòmica possible i aquesta ha estat la dinàmica de la negociació", ha lamentat.
La plantilla mantindrà els piquets a les fàbriques de Montcada i Reixac i Sant Andreu, i també la vaga indefinida que fa més de 90 dies que dura.
"No confiem en l'empresa", indica Ruiz que diu que temen que vulgui emportar-se alguns dels materials que hi ha en aquestes factories i que s'utilitzen per fabricar models per Renault.
"Hem fet una crida per secundar els piquets", ha apuntat Ruiz.
Durant l'assemblea s'han sentit moltes veus crítiques contra FranK Torres, el responsable d'operacions industrials de Nissan.
Alguns empleats l'han titllat de "mercenari" i "rata" .

Response: La plantilla de Nissan, reunida en assemblea als 90 dies de vaga, estudia presentar una demanda col·lectiva contra la multinacional.


Instruction: Descriu-me amb una sola oració de què tracta el text següent.

Context:
El Jutjat de Primera Instància Número 1 de Girona ha resolt que l'Exèrcit espanyol pugui participar al saló Expojove, però manté el veto a l'uniforme militar.
La interlocutòria estima dues de les mesures cautelars que demanava el Ministeri de Defensa i permet que les forces armades puguin tenir estand al saló, que se celebrarà de l'11 al 14 d'abril.
A més, el jutge resol mantenir aquesta mesura cautelar fins que no hi hagi sentència.
És a dir, que es pot aplicar també en edicions posteriors a la del 2018.
Per contra, la interlocutòria sí que permet a l'organització "excloure la presència de personal uniformat a l'estand".
La batllessa de Girona, Marta Madrenas, diu que la decisió del jutge els satisfà perquè dona compliment al codi ètic de Fira de Girona i confia que l'Exèrcit no participi al certamen.
Precisament, perquè les forces armades sempre han defensat la necessitat d'anar-hi amb uniforme, i no fer-ho seria "incongruent" i –segons entén Madrenas- "aniria contra els seus principis".
La interlocutòria, que signa el magistrat Joan Marsal, havia de resoldre sobre les tres mesures cautelars que sol·licitava el Ministeri de Defensa espanyol.
La primera, que les forces armades puguin participar al proper Expojove (que començarà la setmana vinent); la segona, que aquesta decisió es faci extensiva als tres anys de veto; i, la tercera, que la Fundació Fira de Girona no pugui excloure la presència de soldats uniformats a l'estand.
A l'hora de resoldre, el magistrat agrupa les dues primeres mesures cautelars perquè entén que són "les cares de la mateixa moneda" i l'una és "conseqüència" de l'altra.
Pel què fa a si els soldats poden o no vestir uniforme, però, la interlocutòria ho tracta a part, perquè entén que aquesta mesura, sobretot, es basa en la "discrepància" a l'hora d'interpretar el codi ètic de la Fira.
El jutjat conclou que l'Exèrcit espanyol pot participar a l'Expojove i fixa que aquesta mesura cautelar es mantingui fins que hi hagi sentència.
A l'hora de fonamentar-ho, la interlocutòria es basa, sobretot, en una qüestió de terminis.
Segons recull l'escrit, Fira de Girona no va aprovar les normes de participació als diferents certàmens que organitza fins al 26 d'abril del 2017.
És a dir, un mes després que s'hagués celebrat el darrer Expojove.
Sabien que no podien dur uniforme
Pel què fa a l'uniforme, el Jutjat de Primera Instància Número 1 tomba la demanda que li feia el Ministeri de Defensa.
El magistrat entén que Fira de Girona pot vetar la vestimenta militar en base al seu codi ètic.
Unes normes que ja eren vigents per a l'edició de l'Expojove del 2017, i de les quals l'Exèrcit n'estava al càrrec.
Precisament, la interlocutòria recorda que abans que se celebrés el certamen, "hi ha correus del març de 2017 en què la Fundació Fira de Girona informava el Ministeri de Defensa que la uniformitat militar conculcava el seu codi ètic".
El magistrat no entra en el fons de la qüestió, però sí que argumenta que en cap moment l'Exèrcit va manifestar el seu desacord amb aquesta interpretació ni va acudir als tribunals per denunciar-ho.
"La inactivitat judicial del Ministeri de Defensa davant d'aquesta interpretació del codi ètic, que li era coneguda des de fa més d'un any, impedeix adoptar la mesura cautelar sol·licitada", subratlla interlocutòria.
La decisió no és ferma i s'hi pot interposar recurs d'apel·lació davant l'Audiència de Girona en un termini de vint dies.
Participar seria "incoherent"
la batllessa de Girona, Marta Madrenas, assegura que la resolució els satisfà perquè entén que avala el codi ètic de Fira de Girona.
Madrenas diu que ara, després de conèixer-se la interlocutòria, la pilota està damunt del teulat del Ministeri de Defensa (que és qui haurà de decidir si sol·licita o no participar a l'Expojove).
L'alcaldessa, però, entén que seria "incoherent" que les forces armades demanessin tenir estand.
Precisament, perquè sempre han mantingut que vestir uniforme militar era essencial (com a un dret i un deure).
"Aniria en contra del què ells mateixos han defensat", diu Madrenas, que també entén que si l'Exèrcit participés a l'Expojove aquest any "inhabilitaria els arguments que els han portat a presentar la demanda".
Fira de Girona està pendent ara de rebre o no resposta del Ministeri de Defensa espanyol.
Des de la Fira, però, ja han advertit que els espais estan pràcticament distribuïts i que, d'aquí a pocs dies, començaran ja a muntar el certamen.

Response: Un jutge de Girona determina que l’exèrcit espanyol participi en el saló Expojove de Girona, però sense uniforme militar.