Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Un foc en una estació en desús ha inundat de fum el túnels ferroviaris de Barcelona aquest dimarts i ha causat un nou episodi de caos a Rodalies.
A la una de la matinada passada, tècnics d'Adif han avisat els Bombers de Barcelona de la gran quantitat de fum a prop de l'estació d'Arc de Triomf.
S'ha tardat diverses hores en localitzar l'incendi, que finalment s'ha trobat a l'entorn de Bifurcació Marina, entre Arc de Triomf i el Clot.
Es tractava d'un foc en una zona habitada per persones en la indigència, plena d'escombraries i de matalassos que han provocat la fumera intensa.
Renfe ja havia hagut d'aturar diverses línies en una acció que ha afectat 210 trens i ha deixat 100.000 passatgers sense tren.
La interrupció de les línies ha començat des de primera hora del matí, i ha anat acumulant combois afectats i passatgers a les andanes.
Fins a les 12 del migdia no s'ha pogut donar la incidència per finalitzada, moment en què s'ha restablert del tot la circulació de trens.
Els Bombers de Barcelona autoritzaven a aquella hora el pas dels combois després de localitzar i sufocar l'incendi i un cop ventilats els túnels mitjançant el pas de trens sense viatgers i dels sistema de ventilació de l'estació de Barcelona-Sants, entre d'altres.
Minuts abans de les 11 del matí, els Bombers ja havien autoritzat l'obertura del túnel de Passeig de Gràcia i els trens podien arribar des de Sant Andreu Comtal i l'Estació de França fins a Sants passant per Passeig de Gràcia.
El túnel de Plaça de Catalunya s'ha reobert una hora més tard.
El director general de Renfe, Fèlix Martin, descartava que el foc es tractés d'un sabotatge.
A partir d'aleshores començava el procés de recuperació gradual de la normalitat, malgrat que fins a ben entrada la tarda se seguien registrant retards que han estat de fins a una hora.
A les 5 de la tarda, però, Renfe assegurava que els servei era completament normal.
En total, la incidència ha afectat 210 trens i 100.000 usuaris.
Mentre no s'ha pogut accedir al centre de Barcelona en Rodalies, els trens de les línies R1 i RG1 han finalitzat el seu servei a Badalona; els trens de la R2 nord i la R11 a Sant Andreu Comtal; els de la R2 sud, R4 i Regionals del corredor sud han iniciat i finalitzat el seu trajecte a Sants; els de la R3 i la R4 a Sant Andreu Arenal, i s'ha habilitat un servei de carretera entre l'estació de Sants i l'Aeroport del Prat.
La companyia informava a mig matí que els viatgers afectats podran reclamar la devolució dels bitllets fins a aquest dimecres al llarg de tota la jornada.
També han resultat afectats els viatgers de la línia 1 de metro, ja que a primera hora s'ha interromput la circulació entre la Plaça Espanya i Glòries, tot i que posteriorment s'ha pogut reobrir parcialment fins a l'estació Universitat.
A banda, s'ha establert un servei especial de bus i s'ha recomanat com a transport alternatiu de bus a través de les línies 7 i H12.
També s'han hagut de prendre altres mesures puntuals, com el tancament de l'accés Joan Torras de l'estació Sant Andreu per controlar flux de passatge.
En paral·lel, la indignació dels usuaris s'ha deixat sentir durant tot el dia, així com les reaccions de les diverses administracions afectades.
El primer a reaccionar ha estat el conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, que ha qualificat l'incident de "molt greu" i ha responsabilitzat Adif de l'incendi pel "mal manteniment" de l'estació en desús.
A més, ha elevat la xifra d'afectats als 100.000, respecte dels 72.000 que deia Renfe.
Mentre partits polítics com el PSC o Catalunya Sí Que Es Pot demanaven explicacions sobre el fet, el president de Renfe, Pablo Vázques, demanava disculpes als usuaris afectats.
Sobre les causes de l'incident es remetia a la investigació oberta, una investigació que recau en els Mossos d'Esquadra.
Precisament els Mossos han estat objecte d'una nova polèmica, perquè el president d'Adif, Gonzalo Ferre, ha considerat que impedir l'accés al lloc on s'ha produït l'incendi era responsabilitat del cos de seguretat autonòmic.
El director general de la Policia, Albert Batlle, ha sortit ràpidament al pas de les acusacions i, en declaracions a l'ACN, ha recordat a Ferre que la responsabilitat de tenir cura de les instal·lacions particulars és del propietari.

Response: Matí de caos als túnels ferroviaris de Barcelona a causa d’un foc en una estació en desús habitada per persones indigents que ha afectat 210 trens i 100.000 passatgers. Després que els Bombers hagin apagat l’incendi i ventilat els túnels el president de Renfe ha demanat disculpes i la Generalitat ha responsabilitzat Adif del “mal manteniment” de l’estació en desús.


Instruction: Explica'm breument les idees principals del text següent:

Context:
L'escriptor i premi Pepe Carvalho 2011, Andreu Martín, torna amb la novel·la negre 'Tothom et recordarà' (Crims.cat ) que té el jihadisme com a context i se situa uns mesos després de l'atemptat de les Rambles.
Martín ha volgut deixar clar que no ha escrit aquest nou llibre pensant en fer una novel·la sobre el jihadisme ni els seus inicis.
L'autor s'ha fixat a 'Tothom et recordarà' amb els sistemes de captació de "terroristes màrtirs" i els sistemes que té la policia per infiltrar-se en aquest àmbit.
Una història que mostra l'obsessió de l'autor pel món de les màfies i la corrupció a tots nivells a la ciutat de Barcelona.
El llibre també s'ha publicat en castellà amb el títol 'Todos te recordarán' (Alrevés).
Uns mesos després de l'atemptat jihadista de les Rambles, i quan falten pocs dies per a la celebració d'unes eleccions, apareix al Port de Barcelona, entre blocs de formigó, el cos sense vida de l'inspector de policia Santiago Ortuño.
Unes setmanes abans, Ortuño, relegat a la Brigada d'Estrangeria, havia rebut la visita a comissaria de la fascinant vocalista Leire Alfaro —de sobrenom Dorothy Gale— per sol·licitar un permís de residència per a Abduh Fayad, un lampista marroquí que treballa en el perillós negoci dels germans Xaddad i amb qui ella manté una relació.
A l'instant, Ortuño caurà sota l'encís de Leire i es ficarà pel mig d'una investigació antiterrorista essencial que duen a terme els Mossos d'Esquadra al barri del Raval, amb el punt de mira posat a la botiga dels Xaddad.
Les infiltracions policials i les captacions de jihadistes a la seva causa són dos dels temes fonamentals del llibre.
A Martín el que li interessen són les històries i no escriu un llibre fins que no en troba una de bona.
"Una bona història és un conjunt i apunta a un final que és el més important".
Ha indicat que no es pot parlar d'un grup terrorista jihadista a Barcelona "sense tenir en compte que ha passat el que ha passat a tots nivells en l'actuació policial" i altres elements.
Martín ha dit que el fet dels atemptats de Barcelona el va forçar a situar l'acció en un moment determinat concret perquè havien d'haver passat els atemptats per poder-ne parlar.
La base de la història, ha apuntat, és que una noia té una parella que és d'Iraq i els jihadistes "li estan menjant el cap", i perquè no caigui en la trampa ella va a la policia i els hi diu que la seva parella vol ser confident de la policia a canvi que li legalitzin els papers.
A la novel·la també hi té un pes important la música ja que una de les seves protagonistes, la Leire Alfaro, és vocalista.
Martín ha assegurat que és "bastant ortodox talibà dins del gènere negre".
Creu amb un gènere amb unes estructures i unes trames determinades i que parla del que a tothom li fa més por.
"És un gènere en el qual parlem de tot allò que ens fa por".
L'escriptor ha dit que la novel·la negra és "una forma de ritual perquè no ens passi" allò que pateixen els personatges del gènere.
Judici al Suprem
Preguntat pel judici al Tribunal Suprem, Martín ha dit que la transcripció del judici "seria un relat apassionant.
Ho visc com un relat que m'irrita, m'entusiasma i em fa riure, però no sé si podria superar les emocions que et genera el judici".
Andreu Martín (Barcelona, 1949) és escriptor especialitzat en novel·la negra i policíaca des que el 1979 va publicar 'Muts i a la gàbia'.
El 1980 va rebre el premi Círculo del Crimen per 'Pròtesi'.
Posteriorment, ha escrit nombroses obres del gènere que han estat guardonades, com 'Si és no és' (amb el Deutsche Krimi Preis International a la millor novel·la policíaca publicada a Alemanya), 'Barcelona connection' i 'L'home que tenia raor' (totes dues amb premis Hammett concedits per l'Associació Internacional d'Escriptors Policíacs), 'Bellísimes persones' (que, a més del Hammett, també va obtenir el premi Ateneo de Sevilla) o 'De tot cor' (premi Alfons el Magnànim).
A més, ha rebut el prestigiós premi Pepe Carvalho, al festival BCNegra.

Response: Andreu Martín, escriptor de novel·la negra, publica “Tothom et recordarà” (Crims.cat), en castellà “Todos te recordarán” (Alrevés). Ambientada a Barcelona mesos després de l’atemptat de les Rambles, tracta la captació de gihadistes i les infiltracions policials, amb un rerefons musical. En són els protagonistes Santiago Ortuño, inspector de policia, Leire Alfaro, vocalista, i el seu company, Abduh Fayad.


Instruction: Explica'm breument les idees principals del text següent:

Context:
El fiscal de l’Audiència espanyola Miguel Ángel Carballo ha provat d’embolicar la troca en la part final de l’interrogatori al major Josep Lluís Trapero, quan li ha demanat pel pla per a detenir el president Puigdemont i els consellers en cas que els Mossos rebessin l’ordre de fer-ho després de la declaració d’independència.
Carballo ha mentit quan ha dit que Trapero va parlar-ne per primera vegada en la declaració que va fer l’any passat al Tribunal Suprem, quan va testificar en el judici contra el procés.
Trapero ja n’havia parlat en la fase d’instrucció, a l’Audiència espanyola mateixa, i així li ho ha fet notar l’advocada del major, Olga Tubau, qui ha recordat al fiscal i al tribunal que el 2018 Trapero ja va declarar que s’havia posat a disposició del fiscal superior de Catalunya i al president del TSJC el dia 27, després de la declaració d’independència.
No tan sols això, sinó que també en la fase d’instrucció la defensa de Trapero va aportar el correu que havia enviat el dia 25 al comissari Ferran López demanant-li que detallés com s’hauria d’organitzar el dispositiu per a detenir el president i els consellers.
Aquesta és una de les grans cartes de la defensa en aquest judici, a la qual han afegit un informe que detalla com es farien les detencions, quins serien els comissaris que se n’encarregarien, com es traslladarien els detinguts i a quines dependències els retindrien… Aquests detalls no van quedar per escrit, més enllà del correu de Trapero a López demanant-li que redactés l’informe.
El fiscal Carballo hi ha burxat, mirant de treure credibilitat al pla, de fer veure que era una ocurrència sobrevinguda en aquesta fase del judici per a exculpar Trapero com fos.
Ha anat així:
—Carballo: No dubto que es posés a disposició del TSJC.
Però això tan concret d’un pla elaborat, per què no ho va explicar en la fase d’instrucció de l’Audiència espanyola i no ho va dir al president del TSJC?
—Trapero: Perquè esperàvem, com molta gent, que això no anés endavant.
Vaig pensar que això no passaria.
Però sí que el dia 24 d’octubre vam parlar amb els comandaments López i Molinero per saber què passaria, si hi hauria eleccions o farien una barbaritat.
I vaig dir que potser que des de l’àmbit judicial ens arribés alguna indicació, i que no ens agafés d’imprevist.
I jo vaig encarregar per escrit un pla a Ferran López i s’ha aportat el que hi ha.
Durant l’interrogatori, Trapero ha assegurat que ell personalment i tot el cos dels Mossos d’Esquadra es sentien injustament tractats.
‘És l’expressió d’un comandament de policia que està dolgut’, ha reblat, tot afegint que creia que els seus companys tenien el mateix sentiment.
El fiscal ha preguntat a Trapero si, en una intervenció que no ha precisat quan va fer, va dir coses com ara que ‘amb una desena de vídeos poc rigorosos, des de la Guàrdia Civil o la fiscalia construeixen un delicte de sedició’.
Carballo ha tingut especial interès a saber si aquestes afirmacions tenien alguna mena de relació amb la compareixença que ell havia de fer a l’Audiència espanyola l’octubre del 2017, acusat de sedició.
Trapero ha respost que sí.
‘És com jo em sento després d’haver estat citat, imputat per un delicte de sedició per fer la meva feina el millor que vaig poder amb els meus companys”, ha revelat, “em va provocar una tristesa enorme’.
El fiscal ha llegit un correu electrònic rebut per Trapero de l’ex-director general dels Mossos, Pere Soler, que deia: ‘no poden permetre que s’obligui a impedir al cos res que en si mateix no és delicte, mani qui ho mani’, i li recordava el mandat parlamentari d’exercir el dret a l’autodeterminació.
I també li plantejava una campanya en què els ciutadans presentessin denúncies als jutjats reclamant el seu dret de vot’.
Trapero ha respost que Soler li plantejava ‘coses extravagants’ a les quals no feia cas, com ara també quan li va proposar una querella conjuntament amb el conseller Carles Mundó contra la fiscalia.
‘En aquest cas sí que li vaig dir que ni se li acudís, que no podia parlar en nom del cos ni querellar-se en el seu nom’.
El major també ha apuntat que li va arribar una proposta ‘d’objecció de consciència’ o una altra perquè prevalguessin ‘les ordres governatives’ per sobre de les judicials.
‘Però nosaltres tenim clar com funciona’, ha afegit, ‘el conseller, el secretari i el director poden ordenar en l’àmbit governatiu i en l’àmbit judicial no tenen res a fer’.
VÍDEO: Ridícul del fiscal Carballo per una traducció increïble del català en l’interrogatori a Trapero
Diari d’un judici polític: El moment que Trapero va restar atònit amb els votants de l’1-O

Response: El major dels Mossos, Josep Lluís Trapero, explica a l’Audiència espanyola que encarregà un pla per si es declarava la independència i calia detenir Puigdemont i consellers. El fiscal l’ha interrogat per treure credibilitat al pla. Trapero assegura que els Mossos es van sentir dolguts quan se'ls van acusar de sedició, perquè tenien clara la prevalença de les ordres judicials.


Instruction: Explica'm breument les idees principals del text següent:

Context:
El Barcelona Supercomputing Center coordinarà la construcció i posada en funcionament del primer ordinador quàntic del sud d’Europa.
El projecte, anomenat Quantum Spain, es desenvoluparà també de manera pionera amb tecnologia europea.
La previsió és que l’any 2022 ja hi hagi operatiu un primer xip amb dos cúbits, que és el sistema que marca la potència del superordinador, i la intenció és augmentar el nombre de cúbits amb el temps.
Tanmateix, la coordinadora de la iniciativa, la investigadora Alba Cervera, ha subratllat que avantposaran la qualitat al creixement del número de cúbits, al contrari d’algunes gran marques internacionals.
Una de les particularitats d’aquest ordinador quàntic és que es desenvoluparà amb la tecnologia de superconductors, una opció que comparteixen empreses com Google o IBM, apunten des del BSC-CNS.
La idea, una vegada comenci a funcionar, és que doni servei a la Xarxa Espanyola de Supercomputació (RES) i que creï un ecosistema de computació quàntica sòlida.
A més, Cervera ha destacat que la iniciativa servirà per reforçar “la sobirania tecnològica” en un context de forta competència internacional.
“El que ens trobem avui en dia amb tota la crisi de xips i tecnologies, com per exemple la quàntica, que estan liderant Xina, Estats Units i altres països, és que és complicat aconseguir que et venguin la màquina”, ha apuntat la doctora en computació quàntica.
Així, amb el nou projecte amb seu a Barcelona, es vol reforçar la intenció europea de teixir una xarxa sòlida capaç d’abastir-se de manera autònoma.
“El que vol Europa és apostar per fer la seva tecnologia.
Per tenir i fer nosaltres els xips.
I és molt important, perquè serem els amos d’aquesta tecnologia”, ha afegit.
Els xips són els dispositius que porten els cúbits i la potència de l’ordinador quàntic va vinculada al nombre de cúbits que té.
La idea del projecte barceloní és iniciar a finals de 2022, ha concretat Cervera, amb un parell de cúbits.
Amb el temps, se sumaran xips més ambiciosos.
Les previsions és que el 2025, fins quan està dissenyada actualment la iniciativa, ja s’hagi arribat a la vintena de cúbits.
Tanmateix, Alba Cervera explica que hi ha xips amb unes xifres de cúbits molt altes que finalment no funcionen bé.
“El que volem és que la qualitat del xip sigui bona, i si hem de començar per coses senzilles ho farem així.
És un projecte realista”, ha remarcat.
Aquests xips s’adquiriran a través d’empreses especialitzades i s’enduran una part important del finançament del projecte, que inicialment és de vint-i-dos milions d’euros, però preveu ampliar-se fins als seixanta milions d’euros a posteriori.
El pla presentat aquest divendres inclou la col·laboració amb vint-i-cinc universitats i centres d’infraestructures i de supercomputació.
Un dels pilars de Quantum Spain, de fet, és el treball conjunt a l’hora de fer algoritmes quàntics i estudiar quines aplicacions podran tenir.
D’entrada, el projecte se centra especialment en la possible utilitat de l’ordinador quàntic en matèria d’intel·ligència artificial.
Així i tot, la investigadora que coordinarà el projecte ha remarcat que els usos potencials de la supercomputadora són molt diversos, des de la química quàntica a la ciberseguretat.
“Ajuda a explicar com funcionen les molècules.
I en un futur, això ens portarà a entendre reaccions químiques” i saber més de “sistemes moleculars complexos”, ha explicat.
En el mateix sentit, les capacitats de la computació quàntica també suposen un canvi de “les normes del joc” en matèria de seguretat digital en un futur.
“Hi ha algoritmes quàntics que són capaços de trencar la criptografia d’avui en dia”, ha advertit la investigadora.
Igualment, Alba Cervera ha destacat la gran utilitat de l’ordinador quàntic pel que fa a l’eficiència energètica.
Si bé hi ha processos de la computadora quàntica que altres ordinadors potents també poden fer ràpidament, la diferència de consum energètic és molt destacada.
“L’energia que necessita un ordinador quàntic, en comparació, és mínima”, ha rematat l’experta.

Response: El BSC-CNS coordinarà la construcció i el funcionament del primer ordinador quàntic del sud d’Europa amb tecnologia europea. La coordinadora, Alba Cervera, explica que el 2022 tenen previst operar amb un primer xip amb dos cúbits, el sistema que marca la potència, i augmentar-los progressivament fins a vint el 2025. Un dels seus objectius finals és reforçar la sobirania tecnològica d'Europa.


Instruction: Explica'm breument les idees principals del text següent:

Context:
El fet que ha generat més interès sobre Catalunya a l'exterior en els darrers 15 mesos va passar com un esdeveniment amb una importància molt rellevant a dins del país.
Per damunt del judici de l'1-O, l'empresonament -i posterior alliberament- de Carles Puigdemont a Alemanya, la manifestació sobiranista a Madrid o l'acord sobiranista per investir Quim Torra, allò que ha provocat més recerques a Google sobre Catalunya al món, durant aquest període, va ser l'amistós de la selecció catalana contra Veneçuela del 25 de març passat.
Els gols de Bojan i Puado, per tant, poden haver estat més visionat que les desenes de milers d'estelades que van omplir la Diagonal en la Diada de l'any passat, entre altres fets rellevants del procés català i que han generat impactes informatius en la premsa internacional, també a l'entorn dels presos polítics i els exiliats.
Així ocorre en tots els països analitzats, els cinc més grans de la Unió Europea -excepte Espanya-, els EUA, Rússia i el món anglosaxó.
Només a Alemanya l'empresonament de Puigdemont va tenir més notorietat -va ser allí, de fet, on va ser detingut-.
En el gràfic inicial es pot observar l'interès generat per Catalunya al món, mesurat com el nombre de recerques de a Google durant els darrers mesos de la paraula "Catalunya" en la llengua oficial de cada estat analitzat -i, en el cas del món, en anglès-.
Cal tenir en compte, però, que la progressió és relativa.
És a dir, que el 100 fixa la setmana amb més recerques d'aquest període i, en base a aquesta, es puntuen les altres.
Es disparen les recerques a Itàlia i Polònia
Segons aquesta vara de mesurar, el partit amistós va generar un interès relatiu molt elevat a Itàlia i a Polònia, on les recerques van ser 2,5 cops superiors a les fetes a l'entorn de la detenció de Puigdemont.
Al Regne Unit i a França n'hi van haver un 50% més i, als EUA, un 25% més.
En canvi, a Alemanya les recerques van quedar-se 25 punts per sota de la cota assolida amb l'empresonament de l'expresident.
Que va ser el partit el que va disparar l'interès es fa evident per la data de les recerques (el dia que es va jugar i l'endemà), i perquè les recerques vinculades estaven referides a Veneçuela.
Per sota de l'1-O i les eleccions
Sigui com sigui, aquest interès queda molt lluny del que va despertar l'1-O, i fins i tot clarament per sota del de les eleccions de desembre del 2017.
Només és comparable a les magnituds de les recerques fetes des del febrer de 2018, quan l'onada dels comicis -a rebuf del referèndum- va decaure.
Des de llavors, només l'empresonament de Puigdemont havia tornat a situar relativament Catalunya al món, mentre que el judici del Suprem no estava aconseguint tornar a captar l'atenció.
Només a Polònia, el Catalunya-Veneçuela va provocar més recerques que els comicis del 2017, mentre que a Itàlia l'interès pel partit va ser un 25% inferior al de les eleccions, i als EUA, el Regne Unit i França va ser la meitat.
No és gens menyspreable, però, que un amistós de seleccions se situï en uns nivells de notorietat equivalents a la meitat de la de les eleccions més rellevants dels darrers anys al país, en plena intervenció de l'autonomia i just després de l'1-O.
Molt interès a Veneçuela... i a Colòmbia
A Amèrica del Sud, aquest interès encara va ser superior, atesa la proximitat de Veneçuela, en un moment de tensió política intensa a la zona, arran del cop d'estat de Juan Guaidó i l'amenaça latent d'una possible intervenció externa.
En aquest país, la notorietat per Catalunya va ser superior a la generada pel referèndum, igual que a Colòmbia, un dels estats que més suport ha donat a l'oposició a Nicolás Maduro.
Igualment, a altres països del continent com Equador, Brasil, Perú, Xile o Paraguai, el partit també va aixecar un interès notable, superior al de les eleccions del 2017, mentre que a l'Argentina les quantitats de recerques sobre Catalunya van ser similars tant la setmana de l'amistós com la dels comicis.
Per veure amb més detall el grau de notorietat de Catalunya en cada estat europeu, els EUA, Rússia o el món anglosaxó, es pot clicar la seva pestanya en el seu desplegable:
Món
Estats Units
Alemanya
França
Itàlia
Regne Unit
Rússia
Polònia

Response: Una gràfica mostra les cerques a Google sobre Catalunya en els darrers quinze mesos. El fet que més va disparar les cerques, per sobre del judici per l’1-O, va ser el partit amistós entre la selecció catalana i Veneçuela, el 25 de març, tant a cinc països de la Unió Europea com a Rússia, els EUA i el món anglosaxó.


Instruction: Explica'm breument les idees principals del text següent:

Context:
Els danys col·laterals de les polítiques de seguretat -amb el focus posat en l'antiterrorisme- centraran el 9è Memorial Sebastià Salellas, que recorda la figura de l'advocat i activista gironí.
Entre el 23 de maig i l'1 de juny es projectaran dos documentals, es farà un debat i es presentarà un llibre amb la voluntat de fer reflexionar "com en nom de la seguretat s'acaba afectant el dia a dia de la gent i es vulneren els drets humans i el dret a una justícia equànime, sobretot en el cas d'aquells detinguts per suposadament pertànyer a una organització terrorista", ha explicat el regidor de la CUP i fill de l'advocat, Lluc Salellas.
Precisament, un dels dos documentals –que s'estrenarà l'1 de juny- repassarà com han refet la vida els detinguts en l'Operació Dixan catorze anys després dels arrestos.
"Guantánamo, Bagram i Kandahar a l'Afganistan només es mereixen el silenci institucional dels Estats, igual que la situació dels presos de l'Audiència Nacional en matèria de terrorisme, el seu aïllament carcerari, la seva dispersió i la manca absoluta de garanties processals".
L'advocat i activista Sebastià Salellas escrivia aquestes paraules en un article del 2005 al diari 'El Punt'.
Ara, la reflexió s'ha convertit en el punt de partida dels actes que s'han organitzat per recordar la seva figura.
"Repassant el seus últims articles, vaig veure que en molts hi havia una idea de fons: com les polítiques de seguretat i l'antiterrorisme acaben afectant realment el dia a dia de les persones", subratlla el seu fill.
Sobretot, precisa Salellas, en el cas d'aquells a qui es deté per suposadament pertànyer a una organització terrorista, encara que després s'acabi demostrant que no era així.
"Són persones a qui es vulneren els drets humans, que cauen en l'oblit, i a qui se'ls arracona la llibertat en nom d'una justícia equànime", afegeix el fill de l'advocat.
Documentals, debat i llibre
Entre el 23 de maig i l'1 de juny, el 9è Memorial Sebastià Salellas reflexionarà sobre els danys col·laterals de les polítiques de seguretat.
El format manté el mateix esquema que altres anys, combinant projeccions de documentals, amb un debat i la presentació d'un llibre.
El tret de sortida el donarà el passi del documental 'Fugir de l'oblit', d'Abel Moreno.
Es projectarà al Truffaut i s'acompanyarà d'un cinefòrum posterior.
El film retrata el viatge que emprèn en Pitu, un ancià que ara té 95 anys, per visitar els indrets del seu passat.
Un passat marcat per l'exili després de la Guerra Civil, els camps de refugiats, el franquisme i el nazisme.
"Anar amb ell als llocs ajuda l'espectador a redescobrir una de les èpoques més convulses de la història recent d'Europa", diu Guillem Terribas de la Llibreria 22, col·laboradora del Memorial.
El dia 25, el Col·legi d'Advocats acollirà la taula rodona 'Processos per terrorisme, a l'actualitat, a l'Estat espanyol'.
Moderada pel magistrat Adolfo García, hi prendran part l'advocat Jacobo Teijelo –"el sinònim de Sebastià Salellas a Madrid", precisa el seu fill- i els periodistes Braulio García i Anna Teixidor.
El dia 27, a la Llibreria 22 es presentarà el llibre 'Antígona emmordassada', amb la presència d'alguns dels seus autors: la diputada de la CUP Mireia Vehí, l'advocada Montserrat Vinyets i l'activista saltenc Mostafà Shaimi.
L'Operació Dixan, catorze anys després
El 9è Memorial Sebastià Salellas es clourà amb l'estrena del documental 'Dixan.Alger – Banyoles –Alger', que es projectarà per primer cop al Truffaut i s'acompanyarà amb un cinefòrum.
El film, que s'ha rodat gràcies a una campanya de micromecenatge, repassa com han refet la vida els detinguts ara fa catorze anys en el marc de l'Operació Estany, i a qui després de deixar lliures se'ls va obligar a tornar al nord d'Àfrica.
Els autors viatgen fins a Alger per veure com és el dia a dia d'aquells a qui es va arrestar per suposadament pertànyer a una cèl·lula antiterrorista.
Un operatiu fet en el marc de la Guerra de l'Iraq i que va desmuntar-se com un castell de cartes quan es va veure que les suposades substàncies químiques que se'ls atribuïen eren, en realitat, sabó.
Recull d'articles i festa al carrer
La Fundació Tià Salellas, que any rere any organitza el Memorial, ja té la vista posada en el 2018, quan se'n celebrarà la desena edició.
Entre les idees que es plantegen hi ha l'edició d'un recull d'articles de l'advocat gironí i la voluntat de treure els actes del Memorial al carrer, celebrant una festa a la plaça que la ciutat va dedicar al lletrat i activista, situada a la zona del Mas Ramada (al sector Est de la ciutat).

Response: Del 23 de maig a l’1 de juny es recordarà, en el 9è Memorial Sebastià Salellas, l’advocat gironí amb documentals, debats i la presentació d’un llibre. El seu fill, Lluc Salellas, subratlla que les polítiques de seguretat i l’antiterrorisme eren a la base de les reflexions del seu pare, especialment com afecten les persones acusades de pertànyer a una organització terrorista.


Instruction: Explica'm breument les idees principals del text següent:

Context:
El govern d'Ada Colau no premerà l'accelerador amb la multiconsulta, tot i l'informe d'un òrgan consultiu de l'Ajuntament –la Comissió d'Empara del Reglament de Participació Ciutadana- que determina que s'ha de celebrar malgrat que el ple la va rebutjar.
El tinent d'alcalde de Drets de Ciutadania, Jaume Asens, i la regidora de Participació Ciutadana, Gala Pin, han instat a les entitats que van promoure les preguntes de la consulta a presentar un recurs de reposició contra la decisió del ple que va tombar-les, i han demanat als partits de l'oposició que rectifiquin perquè, segons Asens, el refús d'alguns va ser "il·legal".
Una de les preguntes és sobre la remunicipalització de l'aigua i l'altra, sobre el canvi de nom de la plaça de l'esclavista Antonio López pel d'Idrissa Diallo, que va morir al Centre d'Internament d'Estrangers (CIE) de la Zona Franca.
Les entitats que les promouen reclamaven repetir el ple que va tombar-la, però la comissió entén que no és necessari.
Pin ha defensat que cal "no deixar que el futur de la ciutat el decideixin els interessos dels lobbies i empreses privades com pot ser Agbar", que pugna perquè no es faci la multiconsulta, mentre que Asens ha carregat contra els partits sobiranistes.
L'equip de Colau ha evitat donar calendaris, però el rellotge corre, i és que ja dona per fet que no es pot celebrar la multiconsulta abans de l'estiu, i només podria fer-se a la tardor (l'any que ve hi ha eleccions i el reglament impedeix fer-la).
Si els serveis jurídics municipals l'accepten, llavors la proposta caldrà tornar-la a dur al ple municipal i tornar-la a votar.
Ara no hi ha prou suports en cap dels dos supòsits.
L'oposició no mostra símptomes de rectificar
Segons Pin, el recurs de reposició és "una passa més perquè els grups municipals rectifiquin", però ara com ara no donen símptomes de fer-ho, excepte la CUP, si bé els seus vots són insuficients.
Ciutadans ja va anunciar fa una setmana que no pensava canviar el vot contrari, i el PSC ho ha fet aquest mateix dijous.
El socialista Jaume Collboni ha avisat que només donaran suport a la multiconsulta quan es presenti una proposta "que sigui sòlida des del punt de vista jurídic i transparent des del punt de vista econòmic".
El PP difícilment farà cap pas per rectificar i el PDECat encara no s'ha pronunciat.
En tot cas, consideren que l'informe de la Comissió d'Empara evidencia que no s'ha actuat correctament des d'alguns grups.
"És clar que ho han fet malament", sosté el vicepresident primer de la FAVB, Albert Recio, que ha lamentat que "han intentat passar per davant de la participació ciutadana".
El conflicte s'encamina a acabar amb un contenciós
Xapo Ortega (Metromuster) ha tornat a afirmar, com a portaveu de la iniciativa d'Idrissa Diallo, que senten "molta vergonya" d'haver de defensar una iniciativa de participació ciutadana quan no ho fan els partits, i ha retret que "es deixin portar per interessos econòmics externs quan estan contravenint el propi reglament".
Míriam Planas, d'Aigua és Vida, ha indicat que les entitats intenten "arreglar el desgavell", i ha tornat a criticar que hagin primat més "els interessos d'Agbar" que els de la ciutadania.
Les associacions també estudien presentar un recurs contenciós, que pot allargar el conflicte durant anys, però que és on temen que acabarà tot plegat perquè no confien que els partits rectifiquin.
L'informe considera que els vots del PDECat i la CUP són invàlids
L'argument central de la Comissió d'Empara és que, atenint-se al reglament de participació, els partits només poden votar en contra de les preguntes si es determina que no s'adeqüen a l'ordenament jurídic, i "no per simples raons d'oportunitat, ja siguin ideològiques o estratègiques".
Sosté que alguns grups –Cs, PSC i PP- així van al·legar-ho, tot i que "amb poca motivació sobre el tema", però dos –el Grup Demòcrata (el PDECat) i la CUP- no van fer referència a qüestions jurídiques durant la seva argumentació, raó per la qual els seus vots contraris "no tenen validesa jurídica".
Tenint en compte això, la comissió ha fet un nou recompte de tots els vots i conclou que la multiconsulta no es pot denegar.
Es gira la truita en restar els vots contraris que considera "sense fonamentació" –els dels nou regidors del PDECat i els tres de la CUP en el cas només de la pregunta de l'aigua, ja que va votar a favor de l'altra-, i les dues preguntes surten aprovades per majoria simple.
Seguint aquest raonament, la pregunta de l'aigua hauria rebut 16 vots a favor, 12 en contra fonamentats en la falta d'adequació a l'ordenament jurídic, 12 en contra sense fonamentació i 1 abstenció.

Response: El ple de l’Ajuntament de Barcelona va votar en contra de la multiconsulta sobre la remunicipalitzacó de l’aigua i el canvi de nom de la plaça d’Antonio López, esclavista, per Idrissa Diallo, mort al CIE Zona Franca. Un informe posterior determina que alguns partits van votar en contra, però sense justificar-ho, de manera que la votació no té fonament.


Instruction: Explica'm breument les idees principals del text següent:

Context:
El primer tinent d'alcaldia de Barcelona, Gerardo Pisarello, ha cridat a participar en la votació de l'1 d'octubre, i ha defensat un "sí crític" contra l'"autoritarisme" del PP.
En un article al diari 'Crític', Pisarello ha considerat que el sobiranisme republicà i progressista "no pot quedar-se a casa" tot i no compartir el full de ruta de JxSí.
"Les forces del canvi cometrien un greu error si no s'aixequen contra el PP i els seus atacs a les reivindicacions democràtiques d'autogovern", ha argumentat.
Ha opinat que seria legítim un vot en blanc, pel no o pel sí, però ha apuntat que un "sí crític" tindria sentit per dos motius: "com a forma de rebel·lió contra el centralisme i l'autoritarisme", però també perquè seria "una manera d'avançar cap a la proposta de fons majoritària entre els comuns", que passa, ha dit, per un "acord plurinacional, respectuós i entre iguals entre els diferents pobles i gents peninsulars".
Pisarello ha insistit que no comparteix el full de ruta unilateral plantejat per JxSí i la CUP, però ha remarcat que, malgrat tot, "quedar-se a casa no sembla una alternativa".
"Mobilitzar-nos, i votar fins i tot amb un sí pot ser una manera de rebel·lar-se contra l'autoritarisme centralista i de fer avançar un possible acord plurinacional lliure i entre iguals", ha assenyalat.
Un acord, ha continuat, que "posés en qüestió el projecte oligàrquic i elitista que s'ha imposat en els últims anys" i que obrís pas a una "nova convivència republicana, lliure i solidària entre els diferents pobles" de la península.
El número dos de Colau a l'Ajuntament ha començat l'article criticant l'estratègia unilateral dels independentistes, perquè tot i ser "legítima enfront d'un govern que ha negat tot diàleg i que ha practicat el bloqueig", alhora implica "alguns problemes innegables" quan s'aplica a un referèndum, "que, a diferència d'aturar un desnonament, exigeix assegurar garanties d'imparcialitat".
Ha apuntat que aquesta manera d'actuar dificulta la implicació de sectors no convençuts, i més quan la majoria independentista "s'ha vist forçada a ocultar informació i a restringir el debat parlamentari" en tractar-se d'un "desafiament a la legalitat".
També ha lamentat que el referèndum no hagi vingut acompanyat de mesures socials, fiscals o mediambientals, i més quan el PDeCAT "s'ha negat a votar la moció de censura al PP i ha coincidit amb la dreta espanyola en moltes de les seves polítiques antisocials".
Pisarello també s'ha queixat d'un cert discurs "etnicista, classista i carrincló" de l'independentisme, "que allunya molta gent, des de sectors populars, especialment castellanoparlants i nouvinguts, fins a sobiranistes obertament no nacionalistes".
Tot plegat bastaria, segons Pisarello, perquè moltes persones genuïnament catalanistes i d'esquerres no participessin l'1-O, però ha considerat que seria un "error" que les "crítiques necessàries" a moltes de les polítiques adoptades pel govern de JxSí "deixin la via oberta a una intervenció autoritària del PP que lesioni encara més l'autogovern de Catalunya i que vulgui humiliar les seves institucions".
El fracàs de l'1-O dificultaria l'exercici ple del dret a decidir
I és que el primer tinent d'alcaldia ha opinat que el sobiranisme català no pot col·locar-se en cap cas al mateix nivell de "l'ofensiu nacionalisme espanyolista" de PP i Cs, amb el PSOE sumant-se "massa sovint".
És per això que ha subratllat que si l'1-O hi ha urnes i no es posen en risc els treballadors municipals, "seria difícil no implicar-s'hi", perquè un fracàs de la cita seria més que el fracàs del full de ruta d'un govern, també un "cop decisiu a la possibilitat d'avançar en l'exercici ple del dret a decidir".
Citant el gallec Xose Manuel Beiras, ha apostat perquè les forces progressistes i republicanes espanyoles comprenguin que bona part dels sobiranismes perifèrics són aliats, igual que els moviments sobiranistes han d'entendre que també cal una aliança amb les forces d'esquerres de l'Estat.
Així, tot i entendre qualsevol vot l'1-O, Pisarello ha considerat que un "sí crític" seria una proposta que "bona part del sobiranisme progressista podria fer-se seva" amb l'objectiu de "facilitar les aliances que permetin l'impuls d'autèntiques propostes constituents, de refundació republicana, municipalista i internacionalista en les nacions perifèriques, en el conjunt de l'Estat i també a Europa".

Response: En un article al diari “Crític”, Gerardo Pisarello ha defensat participar en la votació de l’1 d’octubre amb un “sí crític” contra el PP. Malgrat el desacord amb el full de ruta unilateral de JxSí i la CUP, Pisarello insisteix en la implicació i la mobilització contra el “projecte oligàrquic i elitista” de Madrid.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Els arqueòlegs contractats per l'Ajuntament de Linyola (Pla d'Urgell) han descobert una làpida que data del 1698 dins l'església de Linyola, a l'esquerra de l'altar.
L'alcalde, Àlex Mases, ha explicat que el desembre passat, en conveni amb la Universitat de Barcelona, es va fer un estudi amb un georadar i es van trobar 17 possibles cavitats.
"Hem de veure amb les intervencions arqueològiques si són tombes o túnels que comuniquen amb la zona del castell, com diuen algunes llegendes del poble", ha explicat.
També volen determinar la situació d'una possible cripta.
Per altra banda, Mases ha celebrat que la Generalitat hagi reconegut l'església de Santa Maria de Linyola, Bé Cultural d'Interès Nacional (BCIN), i destaca que alguna de les particularitats del temple són el seu campanar octogonal i la portalada, obra de l'escultor italià, Andrea Fortunato de Peregrinis.
L'alcalde de Linyola, Àlex Mases, ha explicat que aquesta primera actuació se centra en la capella lateral i amb la suposada entrada a la cripta.
Aquests treballs, ha afegit, costaran uns 14.000 euros, que pagarà l'Ajuntament, tot i que esperen rebre alguna ajuda del departament de Cultura i de l'Institut d'Estudis Ilerdencs, depenent de la Diputació de Lleida.
"A partir del que trobem s'haurà de fer un full de ruta per poder concretar actuacions futures que permetin conèixer el passat ocult al subsòl", ha explicat Mases, però per això caldrà més finançament.
Per la seva banda, el mossèn Pere ha assegurat que "ara és un moment d'espera il·lusionada per veure què en pot sortir".
Un escàner detecta disset buits al subsòl
L'arqueòleg d'ILTIRTA Arqueologia, Andreu Moya, ha explicat que, en el marc de l'estudi que s'està fent per recuperar l'església, es va passar un escàner que detecta espais buits al subsòl per veure què hi havia i per veure si es trobava la cripta.
A la nau de l'església es van detectar disset anomalies que podrien ser tombes i ara les estan sondejant per comprovar-ho.
En una d'elles, han trobat la coberta d'una tomba que conserva la làpida.
Segons Moya, sembla que la làpida trobada pertany a una família del poble que es diu Mosset i que hi ha diverses persones entrades, ja que a la làpida hi figuren diversos noms.
L'arqueòleg també creu que, possiblement, el primer dels noms, Francisco Mosset era rector de l'església ja que a la part superior de la làpida hi ha el símbol del rector, un barret de tres punxes, que encara s'aprecia tot i estar molt desgastat per l'erosió.
L'escàner també es va passar pel presbiteri perquè, segons ha explicat Moya, hi ha referències orals que parlen que l'església tenia una cripta.
La interpretació de l'escàner "no és clara", ha dit, però s'ha detectat una anomalia, que podria ser una tomba o l'accés a la cripta, ha explicat.
L'església de Santa Maria de Linyola, reconeguda BCIN
L'alcalde de Linyola, Àlex Mases, ha donat a conèixer també aquest dimarts que la Generalitat els ha fet saber que, tal com van demanar, l'església de Santa Maria de Linyola reuneix motius suficients per ser Bé Cultural d'Interès Nacional (BCIN).
El campanar octogonal, per exemple, explica Mases, és un element curiós perquè a Catalunya només hi ha dos temples més amb aquestes característiques i, a més, la portalada és d'un conegut escultor italià que va treballar a Catalunya i l'Aragó: Andrea Fortunato de Peregrini, que la va construir entre 1601 i 1603.
Visites guiades sense reserva prèvia
"Una de les joies de la corona és l'església de Santa Maria de Linyola, coneguda com la catedral del Pla, ja que és la porta d'entrada al poble ja que destaca des de lluny", ha destacat l'alcalde de Linyola, Àlex Mases.
És per això que, per promocionar el patrimoni del poble s'ofereixen a partir d'aquest diumenge 24 de març set visites guiades sense reserva prèvia, totes elles en diumenge a les 10 del matí, que s'afegeixen a les visites guiades que es poden reservar al llarg de tot l'any.
Concretament es faran el 24 de març, el 14 d'abril, el 19 de maig, el 16 de juny, el 15 de setembre, el 13 d'octubre i el 17 de novembre.
Un dels plats forts de la visita, assegura Mases, és la pujada al campanar.
Un campanar a 30 metres d'alçada amb una vista panoràmica de 360 graus.
"Es veu el Pedraforca, Montserrat i el campanar de la Seu Vella de Lleida", explica l'alcalde, que avança que signaran un conveni de col·laboració amb el Turó de la Seu Vella per oferir descomptes si es visiten els dos monuments.

Response: Un estudi amb georadar descobreix 17 cavitats, compatibles amb tombes i una cripta o un túnel que podria connectar amb el castell a l’església de Santa Maria de Linyola, segons explica el seu alcalde, Àlex Mases. També s'hi ha trobat una làpida del 1698 situada a l’esquerra de l’altar. La Generalitat ha declarat l’església Bé Cultural d’Interès Nacional.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Lúdic, sorprenent, de qualitat.
Aquest és l'esperit que vol reivindicar el Black Music Festival, un certamen especialitzat en música negra que reforça la voluntat d'obrir l'espectre, d'acostar-lo a la gent i d'encomanar passió.
El cicle inicia la seva quinzena edició aquest divendres 4 de març, amb una inauguració oficial que comptarà amb l'actuació d'Akua Naru.
El concert, però, arriba després d'una sonada festa de presentació amb Patax, "un concert que desmunta tots els esquemes", en paraules del director del certamen, Pau Marqués.
Aquest espectacle, celebrat el dimarts 1 de març a la sala Luz de Gaz, dóna un nou aire de fusió –a través de jazz, flamenc i molta ànima negra– a les cançons de Michael Jackson.
I aquest és un esperit que es vol mantenir al llarg de tota la programació.
Marqués sap que la clau és la transversalitat: "està bé especialitzar-te, però t'acotes en les possibilitats de créixer com a públic.
Ben mirat, als grans festival des jazz també hi ha de tot".
Malgrat que aquest és el seu primer any al capdavant del certamen, el director acumula una llarga trajectòria al capdavant de l'A cappella de Girona o l'Emergent d'arts escèniques, entre d'altres.
Un bagatge d'anys com a gestor en tota mena d'esdeveniments artístics, i un aprenentatge que Pau Marquès posa ara al servei de l'esdeveniment.
"Enguany volem donar un nou enfocament al fet que la música negra hagi influït en tot els gèneres musicals actuals", subratlla, amb la intenció d'explicitar aquesta influència en la programació.
"Ens hem plantejat la programació com un equilibri: diversos gèneres influïts per la black music, buscar un equilibri entre consagrats i novells, entre produccions pròpies i alienes, buscar equilibri entre artistes locals i artistes forans".
Programació de primera amb novetats sucoses
La programació d'aquest 2016 passa per noms tan destacats com el cap de cartell, Stanley Clarke Band –"una llegenda viva de la música, un home que va transformar la manera de tocar el baix"–, pel concert inaugural d'Akua Naru, a La Mirona de Salt –"l'actual reina del hip hop europeu", o pel tribut a l'Amy Winehouse, "una coproducció amb El Canal en la qual tenim molta confiança, amb l'actuació de la Gramophone Allstars i amb la presència del corista líder de l'Amy", tal i com detalla Marquès.
Aquests reclams vénen acompanyats de sucoses novetats a la programació, com el Black Music Pícnic, una proposta per ambient familiar i una experiència "que ens agradaria que es consolidés, com passa amb el Jazz Pícnic de Terrassa".
Pensat per a tots els públics, l'actuació compta amb A Contra Blues, millor banda europea de blues.
Marquès també vol destacar el debut de la Black Music Big Band, "un projecte nou que està format per joves d'entre 13 i 25 anys".
La idea era crear una Big Band especialitzada "amb la intenció que sigui estable durant tot l'any i el proper 2017 pugui acompanyar algun artista del Black Music".
El repte de fer créixer el festival
"El Black Music és un festival consolidat, amb un nom fet", explica Marquès.
"M'encanta la música negra, però no vaig de savi –subratlla–.
Crec que el que ha de tenir un director de festival és criteri, saber escoltar, veure què hi ha aquí i allà, i fer endreça i neteja.
I confesso que m'ho ho trobat molt bé, molt endreçat", afirma, entre rialles.
La il·lusió de fer bé la feina hi és, i es nota.
Per això, el festival encara aquesta edició amb alguns reptes que l'han de seguir fer creixent, com ara ampliar-ne el radi d'acció.
"El festival té un epicentre a Girona-Salt, que és d'on és i on vol ser –explica–.
Però volem teixir un eix mediterrani amb Barcelona, Girona i Perpinyà.
Estem treballant per consolidar-ho de cara a edicions futures".
Aquest creixement, però, no vindrà amb una ampliació de dates.
"De fet, al contrari: enguany hem escurçat una setmana respecte l'any passat.
Però sí que podem créixer en número de poblacions.
A Girona ja ho ha fet i tenim actuacions a Fornells, Cervià de Ter o la Bisbal".
Sense oblidar que també s'ha de créixer a nivell de qualitat.
"Hi ha molt de camp per córrer".
Un festival com aquest ha de lluitar cada any per esquivar la crisi de públic que viu el sector.
"És evident que, en general, patim una crisi de públic important.
Costa molt fer venir el públic, i per això ens volem obrir a diferents gèneres, justament per ampliar el ventall".
Després de quinze anys de funcionament, consolidació i creixement, potser ara és l'hora de donar aquest darrer impuls, anar un pas més enllà.
"El festival té potencia per si mateix i està molt consolidat".
Ara només falta que, del 4 al 20 de març, el màxim de gent possible vulgui gaudir i deixar-se sorprendre per aquesta programació de primera.

Response: Del 4 al 20 de març, a Girona i Barcelona, es viurà el 15è Black Music Festival, un festival consolidat amb actuacions diverses que busquen l’equilibri i la qualitat com les d'Akua Naru, Patax, Stanley Clarke Band i A Contra Blues. Una proposta nova en l’àmbit familiar és el Black Music Pícnic, on debutarà la Black Music Big Band.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
El portaveu de Podem en les Corts, Antonio Montiel, ha assegurat este dimecres que la proposició de llei del servici públic de radiodifusió i televisió d’àmbit autonòmic, que es votarà este dijous al parlament valencià, és “una bona llei” amb “bastant seguretat jurídica”, i alhora ha ressaltat, respecte als extreballadors de Radiotelevisió Valenciana (RTVV), que “es podia haver esgotat la via de diàleg” perquè havia “espai per a algun tipus d’acord”.
En una trobada amb els mitjans, Montiel ha destacat que esta llei era “una bandera” per a Podem com partit, ha assegurat que se sent “raonablement satisfet” amb la norma que passarà pel ple després de la tramitació parlamentària i ha indicat que es tracta d’un text “voluntarista” i amb un important “segell de valors” i mecanismes per a evitar que la radiotelevisió siga “el mas del partit de torn”.
“Faríem un flac favor a tota la societat si el debat es quedara reduït als extreballadors”, ha sostingut el diputat, que ha indicat que era “de justícia com a mínim mantindre les condicions de l’ERO”.
En este sentit, ha recordat que la proposició de llei recull per a les contractacions temporals una borsa de treball per mèrits en la qual es valorarà com a “mèrit diferenciat” haver treballat en l’antiga RTVV, haver accedit mitjançant procés selectiu i l’antiguitat.
Tot i això, ha defensat que l’Estatut Bàsic de l’Empleat Públic del 2007 permet, tal com ha plantejat Podem en una esmena que seguirà defensant este dijous, malgrat que no ha estat recolzada per la resta de grups a la comissió, utilitzar el concurs de mèrits en la provisió definitiva de llocs en els casos en els quals hi haja identitat, facultant al Consell Rector per a fer-ho.
Ha explicat que això no suposa incorporar automàticament als exempleats, sinó que quan el director general faça el disseny de la plantilla haurà llocs nous, que no existien en l’antiga RTVV, però altres, com el cas dels il·luminadors, seran els mateixos i en este cas podria convocar-se un concurs al qual podrien presentar-se extreballadors de RTVV.
Tot i això, ha manifestat que “vist allò vist” es quedaran sols en esta esmena.
“No tenim problema a defensar el nostre argument i èticament és irreprotxable”, ha ressaltat Montiel, que ha reconegut que han intentat arribar a una solució negociada i li “fa mal” no haver-ho aconseguit perquè “els extreballadors no són els culpables de la situació que es va crear en RTVV”.
Ha assenyalat, respecte a si el seu grup podria haver pressionat més a PSPV i Compromís en este sentit després de ser aliment del Consell, que són “massa lleials com per a provocar danys irreparables en el Govern del Botànic”.
NEGOCIACIÓ PARAL·LELA
Respecte a la possibilitat que este mateix any l’Audiència Nacional poguera dictar sentència favorable al recurs de GCT sobre l’ERO de RTVV, Montiel ha dit que “la via del diàleg no s’esgota amb la llei aprovada” i ha assegurat que “hi ha mecanismes per a negociar en paral·lel” i aconseguir “una eixida negociada”.
Ha assenyalat que és “possible” que davant d’una sentència així els servicis jurídics de la Generalitat, per inèrcia, recorregueren al Tribunal Suprem, però ha apuntat que això no tindria sentit, tenint en compte que caldria apostar, arribat el moment, per a “arribar a acords”.
Sobre els terminis per a la posada en marxa del servici, ha insistit que no haurà un altre 29 de novembre sense RTVV però el grau de funcionament de la graella o la plantilla serà responsabilitat del Consell Rector i el director general, que no serà nomenat fins a setembre però les funcions del qual podrà assumir el president del consell fins aleshores, tal com preveu la llei.
Precisament, sobre el nomenament dels membres del Consell Rector, ha apostat per arribar a un acord previ per part dels grups per a presentar una llista tancada.
Montiel ha indicat que el seu objectiu és, com a mínim, aconseguir dijous que Ciutadans voti a favor de la llei i que el PP s’abstinga, i alhora ha avançat que plantejarà al Consell llançar un festival de cinema d’animació en la Comunitat per a tindre una “indústria puntera” a Europa en este àmbit.

Response: El portaveu de Podem a les Corts Valencianes, Antonio Montiel, ha defensat la proposició de llei de radiodifusió i televisió valenciana i assegura que aporta força seguretat jurídica. En el cas dels extreballadors de RTVV, considera que hi havia marge per arribar a un acord i que una esmena seva planteja que puguin utilitzar el concurs de mèrits.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Prop d’una vintena d’eurodiputats de diversos països i grups polítics s’han concentrat aquest dimarts a l’entrada principal del Parlament Europeu, a Brussel·les, per protestar contra l’empresonament dels presidents de l’ANC, Jordi Sànchez, i Òmnium Cultural, Jordi Cuixart.
Sostenint cartells amb la imatge dels dos líders i el missatge en anglès ‘llibertat pels presos polítics catalans’, els concentrats han reivindicat l’alliberament de Sànchez i Cuixart.
Després dels eurodiputats, han agafat el relleu diverses persones convocades per l’ANC de la capital belga, que han lluït també cartells de denúncia i estelades.
Entre els diputats que han assistit a les portes del Parlament Europeu aquest dimarts al migdia per la protesta hi ha polítics dels Conservadors i Reformistes Europeus (ECR), els liberals (ALDE), els Verds/ALE o l’Esquerra Unitària Europea/Esquerra Verda Nòrdica (GUE/NGL).
Un d’ells és l’europarlamentari i ex-ministre d’Exteriors eslovè Ivo Vajgl, d’ALDE.
Vajgl afirma a l’ACN que tem que el govern de Madrid ‘està cometent un error rere l’altre’ i està en ‘conflicte’ amb els principis ‘bàsics’ de la democràcia.
‘Si en algun país del món, algú empresonés els líders de manifestacions pacífiques cridaríem que s’estan vulnerant drets humans’, afirma.
‘El mateix s’aplica a Espanya’, afegeix.
Segons Vajgl, l’empresonament ‘és una molt molt mala manera ’.
‘En lloc d’acceptar l’oferta d’un diàleg obert i just, el govern espanyol fa ús de la repressió i pensa en més mesures repressives’, lamenta l’eurodiputat.
L’eslovè considera que ‘no és un problema d’Espanya’, sinó ‘un problema creixent en la democràcia Europea’.
Per la seva banda, el flamenc Mark Demesmaeker (ECR), que també ha assistit a la concentració, assegura que Espanya ha creuat una ‘nova línia vermella’ amb l’empresonament de Sànchez i Cuixart.
‘No pot ser considerat un fet criminal’, afirma sobre les manifestacions pacífiques.
‘Pots esperar que això passi a Turquia o a Rússia però no a la Unió Europea’, diu Demesmaeker a l’ACN.
‘Espanya no està respectant la democràcia i els drets humans’, denuncia l’eurodiputat.
Demesmaeker recorda que ell va veure amb els seus propis ulls ‘la violència policial’ de l’1 d’octubre, ja que era a Catalunya pel referèndum.
Lamenta també que davant dels darrers esdeveniments la Comissió Europea ‘es mantingui en silenci’.
‘Estic decebut i enfadat’, sentencia.
Per la seva banda, la presidenta de l’Esquerra Unitària Europea/Esquerra Verda Nòrdica, Gabriele Zimmer, afirma en declaracions a l’ACN després de la concentració que no està ‘contenta’ per l’empresonament dels líders catalans perquè el govern de Madrid i les institucions de l’Estat ‘haurien d’haver evitat tot el que pogués escalar la situació’.
‘Ara tenim una situació molt complicada entre Catalunya i el govern espanyol i cal calmar la situació’, afegeix.
En aquest sentit, fa una crida a Madrid perquè trobi ‘solucions polítiques’ i la manera d’iniciar un ‘diàleg’ amb Catalunya.
‘Hem vist la protesta d’ahir a la nit arran de la detenció dels dos líders de la societat civil i la gent entén que la situació està escalant’, explica l’alemanya, que insisteix en el fet que no es ‘necessita’ més escalada.
A banda d’eurodiputats estrangers, no hi han faltat els catalans d’ERC Jordi Solé i Josep Maria Terricabras, el del PDECat Ramon Tremosa i el d’ICV Ernest Urtasun.
Josep Maria Terricabras afirma a l’ACN que les detencions de Sànchez i Cuixart són ‘un atac terrible’ a la llibertat d’expressió i a la llibertat de manifestació.
A més, el polític indica que a Europa ‘se sap tot’ i que si les institucions europees reaccionen ‘poc’ i amb ‘lentitud’ davant dels esdeveniments és perquè ‘defensen els estats’.
Per una altra banda, Jordi Solé indica que és una ‘vergonya’ que hi hagi ‘presoners polítics’ l’any 2017.
‘Mai hauria pensat que durant la meva vida de ciutadà amb plens drets veuria aquesta situació’, admet.
En aquesta línia, Solé assenyala que tant Sànchez com Cuixart han estat empresonats pel que ‘pensen i defensen’.
‘El senyor Rajoy és una incomoditat per a Europa encara que els mandataris no s’atreveixin a expressar-ho’, declara.
Per la seva banda, Ramon Tremosa es mostra ‘content’ per les reaccions dels europarlamentaris davant les detencions de Sànchez i Cuixart.
Tot i això, explica que ‘espera’ que la Unió Europea deixi de tenir un discurs ‘segrestat per algunes grans capitals’ i que ‘defensi’ valors europeus com ara la llibertat i la democràcia.
‘Espero que Europa estigui a l’altura dels valors europeus que ha de defensar’, afegeix.

Response: Davant del Parlament Europeu de Brusel·les, s’han concentrat uns 20 eurodiputats de diferents països i grups polítics per protestar per l’empresonament de Jordi Sànchez i Jordi Cuixart. Els europarlamentaris no entenen l’escalada del conflicte i critiquen el govern espanyol per no dialogar i buscar una solució política. Les institucions europees són lentes i defensen els estats.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Catalunya, el País Valencià i les Illes Balears defensen que l’adaptació al nou reglament europeu sobre la gestió de la pesca d’arrossegament -que entrarà en vigor el 2020- preservi la flota actual i compensi la possible reducció de possibilitats de pesca amb una millora de la comercialització i la recuperació de recursos pesquers.
La consellera d’Agricultura, Teresa Jordà, ha remès per carta el posicionament dels tres governs al ministre d’Agricultura, Pesca i Alimentació espanyol, Luis Planas.
La missiva a què ha tingut accés l’ACN recorda que els tres territoris acullen el 80% de la flota d’arrossegament de tota la façana mediterrània de l’estat espanyol.
En la carta, la consellera Jordà recorda que, de fet, Catalunya té la major flota d’arrossegament del litoral mediterrani i que el sector està particularment exposat a les decisions que prengui l’executiu espanyol durant aquest any sobre com implementar el nou reglament europeu sobre la gestió de la pesca demersal a la Mediterrània Occidental.
Tot i això, la carta remesa al ministre d’Agricultura recull els posicionaments acordats entre els governs de Catalunya, les Illes Balears i el País Valencià en el marc de les reunions bilaterals mantingudes.
Els executius recorden que la flota d’arrossegament ha perdut entre el 40 i el 50% de les embarcacions i que això l’ha portat al ‘límit’ de la viabilitat com a ‘sector central’ de l’economia pesquera.
Per això, demanen que la política de flota giri a l’entorn al manteniment de la seva mida i evitant la pèrdua neta de més embarcacions.
L’objectiu ha de ser, segons els tres governs, assegurar que la flota d’arrossegament actual supera amb èxit el període de transició cap a la recuperació del recurs durant el qual es reduirà l’esforç pesquer (dies de pesca anuals), compensant el treball fet amb una gestió més intel·ligent de l’activitat que inclogui, entre d’altres aspectes, la millora en la valorització del producte i la comercialització.
A més, aposten per potenciar la gestió conjunta dels dies de pesca anuals per part de les confraries o les seves agrupacions sobre una base territorial, que afavoreixi la gestió intel·ligent de l’esforç pesquer en els diferents caladors locals.
D’altra banda, rebutgen la implantació de qualsevol model basat en l’assignació individual de drets de pesca comercialitzables, atès que a creació d’un mercat de drets, diuen, implicaria la destrucció del model territorial tradicional de pesca mediterrani.
Els governs veuen necessari assegurar que el sistema de determinació de l’esforç pesquer base inicial no perjudiqui les flotes d’aquells territoris que han anat fent vedes de pesca estacionals o altres sistemes equivalents de reducció de l’esforç en els darrers anys, davant d’aquelles que no ho han fet.
En aquest sentit, reclamen que els esforços addicionals voluntaris de conservació del recurs vagin en benefici directe d’aquells que els practiquen i que la reducció suplementària de la mortalitat pesquera sigui corresposta amb un menor requeriment de reducció de l’esforç pesquer en forma de dies de pesca.
La consellera s’hi ha referit a Tarragona abans de reunir-se amb representants de la Confraria de Pescadors de la ciutat.
Jordà ha explicat que el govern espanyol ‘no veu amb mals ulls’ les seves propostes i que el nou model no significa que hagin de desaparèixer més barques, sinó tot el contrari.
Teresa Jordà s’ha felicitat pel fet que la confraria tarragonina hagi deixat enrere la crisi del peix blau gràcies al conveni amb Mercadona -a qui venen directament gairebé tot el seu producte-.
Tot i això, la consellera els ha traslladat el desig que tot el sector del peix blau vagi unit i actuï ‘com un tot de país’ per tal de tenir més força.
Mentrestant, la consellera ha assenyalat que continua en marxa l’estudi científic que analitza l’estat de les poblacions de seitó i sardina a la costa catalana.
D’altra banda, la consellera d’Agricultura ha explicat que la Diputació de Tarragona s’ha compromès a contribuir a impulsar el pla de valorització de l’avellana, una eina que estableix una quarantena d’actuacions estratègiques per millorar la producció, el consum i la promoció de la fruita seca.
Jordà ha detallat que amb el president de la corporació, Josep Poblet, s’han emplaçat a escollir mitja dotzena de línies on s’hi puguin destinar recursos.
La consellera ha mantingut el compromís adquirit amb el sector pel qual es concretarien les mesures a prendre de forma més urgent.
Precisament, aquest dimarts els pagesos de l’avellana han convocat una altra tractorada entre el Morell i Tarragona perquè s’apliqui un pla de xoc per al sector, que ha patit una campanya ruïnosa.

Response: Catalunya, el País Valencià i les Illes han enviat una carta al ministre d’Agricultura, Pesca i Alimentació espanyol per defensar la flota actual d’arrossegament davant l’adaptació al nou reglament europeu. Asseguren que el model tradicional de pesca mediterrani desapareixeria amb la implantació d’un mercat de drets i demanen compensar la probable reducció de pesca amb una gestió més intel·ligent de l’activitat.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
L'empresa gironina de Can Castelló traurà properament xuixos amb dos gustos nous: un de 'lemon pie' (un pastís de llimona amb merenga) i un altre de cafè.
Aquests dos nous tipus de xuixo se sumen a la resta de sabors que ja tenien fins ara (el de crema, el de crema de ratafia, el de xocolata, el de torró de Xixona, el de poma i el de pastís de formatge).
A més, Can Castelló també ha començat a comercialitzar xuixos elaborats de forma artesanal però congelats que permeten la distribució d'aquest dolç gironí a altres països com el Regne Unit o Alemanya.
Un dels propietaris de Can Castelló, Julià Castelló, ha assegurat que han estat dos anys buscant la fórmula que permetés garantir la qualitat del producte tot i estar congelat.
Els xuixos són uns dolços típics de Girona que estan farcits de crema.
Una de les marques històriques de la ciutat que elabora aquest dolç és la marca Can Castelló.
Ara, ha optat per obrir-se a nous públics i experimentar amb xuixos de gustos diferents.
És el cas del xuixo de pastís de llimona amb merenga (seguint la recepta del 'lemon pie') o del de cafè.
Aquestes dues noves varietats es sumaran a la carta de xuixos de Can Castelló a partir del mes de març.
De tota manera, ja fa temps que els propietaris d'aquesta empresa han decidit "posar al dia recepta centenària" amb gustos com ara una crema de ratafia, de torró de Xixona o un xuixo sense crema i només amb un 'chutney' de poma.
Un dels propietaris, Julià Castelló, també ha explicat que porten dos anys treballant per trobar una manera de congelar els xuixos sense que perdin el gust.
Julià Castelló ha explicat que aquests dolços poden durar "un màxim de tres dies" i per això limita molt la distribució del producte.
Ara, han trobat la manera de fer-los artesanals i fidels a la recepta original però aptes pel congelador.
Julià Castelló ha explicat que han recorregut a "tècniques de congelat molt ràpides" per aconseguir un producte de "cinquena gamma" i d'aquesta manera repartir el xuixo congelat amb una qualitat "premium".
A més, el fet de repartir-lo congelat ha permès que els xuixos es puguin oferir en un restaurant del xef Paco Pérez a Manchester (Regne Unit) i també en un altre establiment a Berlín.
Ara, Julià Castelló ha avançat que estan en converses per comercialitzar-lo al sud de França.
Una vegada als restaurants, els cuiners només l'han de descongelar uns minuts abans o també li poden donar un punt de calor escalfant-los al forn, al grill, a la paella o a la brasa.
Pedagogia per reconèixer el bon xuixo
Julià Castelló ha demanat als gironins "pedagogia" per reconèixer un xuixo ben elaborat i distingir-lo dels industrials.
Segons l'empresari, la intrusió dels dolços industrials ha fet que el producte es devalués perquè aquests no oferien la qualitat dels originals.
De fet, Castelló ha explicat que la massa del xuixo és "molt difícil de fer i molt delicada" ja que s'assembla molt a una pasta de full, però porta llevat i això fa que es trenqui molt sovint.
Per aquest motiu, molts productors industrials utilitzen un altre tipus de pasta i hi injecten la crema.
En el cas de Can Castelló, ells han apostat per mantenir "pràcticament" la mateixa recepta durant els 120 anys d'història.
L'única cosa que s'ha canviat amb el temps és que al principi s'utilitzaven greixos animals per fer la pasta i ara s'han substituït per vegetals.
Sobre la tècnica, Julià Castelló ha assegurat que es conserva des dels seus inicis.
Aquesta consta en estirar un tros de massa, posar-hi crema a l'interior i després tancar la pasta en forma de cilindre.
Una vegada el farcell està tancat s'ha de fregir "un minut" i després ja es pot arrebossar amb sucre.
Canvis de gramatge
Una altra cosa que Julià Castelló ha canviat en els últims anys respecte a la recepta original és el pes de cada xuixo.
Si bé l'empresari ha explicat que en uns inicis la seva família feia xuixos de 100 grams, des del 2004 ell va optar per reduir-ho a 50 grams i, d'aquesta manera, fer-lo més lleuger.
Ara, està experimentant amb un pes encara més petit, de tan sols 25 grams.
Aquest format està pensat per als càterings i es farà en tres gustos dolços diferents: el de crema, el de crema de ratafia i de xocolata.
A més, Julià Castelló també preveu farcir aquests xuixos petits de foie d'ànec, de sobrassada i de crema de formatge.
Fórmules innovadores que han de permetre mantenir el xuixo actualitzat.

Response: Can Castelló, una empresa gironina, traurà xuixos amb dos gustos nous, pastís de llimona i cafè, que s’afegeixen als de crema, crema de ratafia, xocolata, torró de Xixona, poma i pastís de formatge. Durant dos anys han investigat fins a trobar la fórmula per distribuir els xuixos artesanals congelats i poder-los exportar al Regne Unit i Alemanya.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
La possibilitat que la plantilla de Nissan presenti una demanda col·lectiva contra la companyia pren força.
Així s'ha anunciat en una assemblea que s'ha celebrat aquest dissabte a Montcada en què han participat centenars de treballadors.
La trobada, arriba després que aquest divendres per la nit es trenquessin les negociacions entre la direcció i els representants sindicals, i la multinacional fes la seva "última oferta".
El comitè d'empresa acusa la companyia d'estar "imposant" la seva voluntat.
Reclama un pla d'industrialització, unes indemnitzacions justes i que no s'acomiadi cap empleat mentre la planta segueixi activa.
Alhora, fan una crida perquè les administracions intervinguin i adverteixen que mantindran els piquets.
Sota un sol de justícia, centenars de treballadors de Nissan s'han concentrat amb paraigües i para-sols, en un solar que l'Ajuntament de Montcada els ha cedit per organitzar aquesta assemblea.
Els representants sindicals s'han mostrat molt crítics amb la direcció i han demanat a la plantilla que segueixi "en peu de guerra" per demostrar a la multinacional que no cedirà davant el que consideren que és una "imposició".
Han deixat clar que no acceptaran "l'última oferta" de l'empresa i han instat la companyia que faci una passa enrere i escolti les demandes dels treballadors.
Tot i que el període de consultes ja ha acabat, obren la porta a seguir negociant, sempre i quan es tinguin en compte les seves reclamacions.
La principal d'aquestes peticions gira al voltant de la reindustrialització.
Consideren que la companyia hauria d'implicar-se més.
"Nissan és qui vol abandonar i deixar enrere 40 anys d'història", explica Miguel Ruiz, secretari general de Sigen-USOC a l'empresa, que recorda a la direcció que "té una responsabilitat social".
A banda, exigeixen que es mantinguin tots els llocs de treball fins que no s'aturi l'activitat industrial a les fàbriques catalanes.
Dijous, Nissan va obrir la porta a ajornar el tancament sempre que els treballadors abandonin la vaga indefinida i reiniciïn la producció a finals d'agost.
La direcció s'ha compromès a no acomiadar ningú fins a final d'any, però, després, vol "gestionar l'excedent" de 660 treballadors a partir del començament del 2021.
"No podem consentir que mentre estem produint hi hagi empleats que hagin de sortir de l'empresa de forma traumàtica", apunta Ruiz.
Un altre dels aspectes que els amoïna són les indemnitzacions que s'haurien d'aplicar.
L'empresa ha plantejat tres franges d'edat, per les quals ha establert diferents condicions.
Els sindicats reclamen major protecció pel segment d'entre 50 i 55 anys.
Consideren que es tracta de persones que estan arribant al final de la seva vida laboral i que poden trobar-se "en risc d'exclusió social".
Demanda col·lectiva a punt
Davant aquesta situació.
El comitè d'empresa ha assegurat que ja té preparada la demanda col·lectiva.
"Els nostres advocats han estat argumentant-la i si dimarts l'empresa diu que aquesta és la seva proposta i res no canvia, evidentment ens veurem abocats a presentar-la", remarca el secretari general de Sigen-USOC.
Tot i això reconeix que no és la sortida desitjada, ja que implicaria entrar en un procés judicial que podria dilatar-se molt en el temps.
Ruiz ha aprofitat per retreu-re al president del govern espanyol, Pedro Sánchez, i al vicepresident, Pablo Iglesias, que no intervinguin.
"És una vergonya que una empresa que ha utilitzat fons públics pugui abandonar les seves operacions i deixar més de 25.000 famílies sense feina i mentint".
Alhora, recorda al president de l'Estat que el mes de gener passat va dir que els llocs de treball dels empleats de Nissan estaven garantits.
"Qui ens fa fora és l'empresa, vostè hi te molta responsabilitat", ha advertit a Sánchez.
Per la seva banda, el secretari general de CCOO, Javier Pacheco, assegura que un cop trencat el període de consultes, la plantilla només pot protegir-se jurídicament impugnant aquests acomiadaments.
"Farem una demanda col·lectiva en contra de les causes objectives que ha intentat justificar l'empresa per trobar la nul·litat dels jutjats", ha detallat.
Pacheco lamenta que s'hagi arribat a aquest punt, però fa responsable del fracàs de les negociacions a l'empresa.
"Només tenien al cap utilitzar l'Estaut dels Treballadors per fer els acomiadaments de la forma més econòmica possible i aquesta ha estat la dinàmica de la negociació", ha lamentat.
La plantilla mantindrà els piquets a les fàbriques de Montcada i Reixac i Sant Andreu, i també la vaga indefinida que fa més de 90 dies que dura.
"No confiem en l'empresa", indica Ruiz que diu que temen que vulgui emportar-se alguns dels materials que hi ha en aquestes factories i que s'utilitzen per fabricar models per Renault.
"Hem fet una crida per secundar els piquets", ha apuntat Ruiz.
Durant l'assemblea s'han sentit moltes veus crítiques contra FranK Torres, el responsable d'operacions industrials de Nissan.
Alguns empleats l'han titllat de "mercenari" i "rata" .

Response: Quan fa noranta dies que estan de vaga, la plantilla de Nissan estudia presentar una demanda col·lectiva contra l’empresa. La darrera reunió va acabar amb les negociacions trencades. Nissan reclama que s’acabi la vaga i es reiniciï la producció mentre que els treballadors exigeixen un pla de reindustrialització, indemnitzacions justes i que no s’acomiadi cap treballador mentre la planta estigui activa.


Instruction: Sintetitza el text següent:

Context:
El Jutjat de Primera Instància Número 1 de Girona ha resolt que l'Exèrcit espanyol pugui participar al saló Expojove, però manté el veto a l'uniforme militar.
La interlocutòria estima dues de les mesures cautelars que demanava el Ministeri de Defensa i permet que les forces armades puguin tenir estand al saló, que se celebrarà de l'11 al 14 d'abril.
A més, el jutge resol mantenir aquesta mesura cautelar fins que no hi hagi sentència.
És a dir, que es pot aplicar també en edicions posteriors a la del 2018.
Per contra, la interlocutòria sí que permet a l'organització "excloure la presència de personal uniformat a l'estand".
La batllessa de Girona, Marta Madrenas, diu que la decisió del jutge els satisfà perquè dona compliment al codi ètic de Fira de Girona i confia que l'Exèrcit no participi al certamen.
Precisament, perquè les forces armades sempre han defensat la necessitat d'anar-hi amb uniforme, i no fer-ho seria "incongruent" i –segons entén Madrenas- "aniria contra els seus principis".
La interlocutòria, que signa el magistrat Joan Marsal, havia de resoldre sobre les tres mesures cautelars que sol·licitava el Ministeri de Defensa espanyol.
La primera, que les forces armades puguin participar al proper Expojove (que començarà la setmana vinent); la segona, que aquesta decisió es faci extensiva als tres anys de veto; i, la tercera, que la Fundació Fira de Girona no pugui excloure la presència de soldats uniformats a l'estand.
A l'hora de resoldre, el magistrat agrupa les dues primeres mesures cautelars perquè entén que són "les cares de la mateixa moneda" i l'una és "conseqüència" de l'altra.
Pel què fa a si els soldats poden o no vestir uniforme, però, la interlocutòria ho tracta a part, perquè entén que aquesta mesura, sobretot, es basa en la "discrepància" a l'hora d'interpretar el codi ètic de la Fira.
El jutjat conclou que l'Exèrcit espanyol pot participar a l'Expojove i fixa que aquesta mesura cautelar es mantingui fins que hi hagi sentència.
A l'hora de fonamentar-ho, la interlocutòria es basa, sobretot, en una qüestió de terminis.
Segons recull l'escrit, Fira de Girona no va aprovar les normes de participació als diferents certàmens que organitza fins al 26 d'abril del 2017.
És a dir, un mes després que s'hagués celebrat el darrer Expojove.
Sabien que no podien dur uniforme
Pel què fa a l'uniforme, el Jutjat de Primera Instància Número 1 tomba la demanda que li feia el Ministeri de Defensa.
El magistrat entén que Fira de Girona pot vetar la vestimenta militar en base al seu codi ètic.
Unes normes que ja eren vigents per a l'edició de l'Expojove del 2017, i de les quals l'Exèrcit n'estava al càrrec.
Precisament, la interlocutòria recorda que abans que se celebrés el certamen, "hi ha correus del març de 2017 en què la Fundació Fira de Girona informava el Ministeri de Defensa que la uniformitat militar conculcava el seu codi ètic".
El magistrat no entra en el fons de la qüestió, però sí que argumenta que en cap moment l'Exèrcit va manifestar el seu desacord amb aquesta interpretació ni va acudir als tribunals per denunciar-ho.
"La inactivitat judicial del Ministeri de Defensa davant d'aquesta interpretació del codi ètic, que li era coneguda des de fa més d'un any, impedeix adoptar la mesura cautelar sol·licitada", subratlla interlocutòria.
La decisió no és ferma i s'hi pot interposar recurs d'apel·lació davant l'Audiència de Girona en un termini de vint dies.
Participar seria "incoherent"
la batllessa de Girona, Marta Madrenas, assegura que la resolució els satisfà perquè entén que avala el codi ètic de Fira de Girona.
Madrenas diu que ara, després de conèixer-se la interlocutòria, la pilota està damunt del teulat del Ministeri de Defensa (que és qui haurà de decidir si sol·licita o no participar a l'Expojove).
L'alcaldessa, però, entén que seria "incoherent" que les forces armades demanessin tenir estand.
Precisament, perquè sempre han mantingut que vestir uniforme militar era essencial (com a un dret i un deure).
"Aniria en contra del què ells mateixos han defensat", diu Madrenas, que també entén que si l'Exèrcit participés a l'Expojove aquest any "inhabilitaria els arguments que els han portat a presentar la demanda".
Fira de Girona està pendent ara de rebre o no resposta del Ministeri de Defensa espanyol.
Des de la Fira, però, ja han advertit que els espais estan pràcticament distribuïts i que, d'aquí a pocs dies, començaran ja a muntar el certamen.

Response: El Jutjat de primera instància de Girona resol que l’exèrcit espanyol podrà participar en el saló Expojove de la ciutat, però sense l’uniforme militar, per complir amb el codi ètic de la Fira de Girona. L’ajuntament es mostra satisfet per la resolució i creu que l’exèrcit no hi participarà. El ministeri de Defensa decidirà si sol·licita un estand o no.


Instruction: Sintetitza el text següent:

Context:
Feliu Formosa (1934) és un dels grans noms de la literatura catalana de tots els temps.
Si algú en té cap dubte, només ha de revisar la seva trajectòria, sempre impecable, plena d'ofici i rigor, sacsejadora com poques.
La seva obra compta amb l'afegit de veure's diversificada com a poeta, traductor, dramaturg, actor, activista, director, professor de l'Institut del Teatre, prologuista i articulista.
Activitats que el conformen com un dels puntals intel·lectuals del país, amb una obra que parla per si mateixa i que aquest mes de febrer compta amb quatre novetats literàries més.
Casualment, arriben a les llibreries, alhora, el dietari El present vulnerable (Núvol), la tria personal de poemes Papallona de l'ombra (Pagès Editors), la traducció dels poemes d'Else Lasker-Schüler El meu piano blau (Adesiara), i el número especial de 240 pàgines de la revista El Procés, arriben a les llibreries pràcticament al mateix temps, amb una singularitat remarcable, ja que les quatre obres es corresponen amb els pilars que han fonamentat la seva producció: poesia, traducció, teatre i dietarisme.
"La traducció és la base de tota la meva obra", explica Formosa.
Ell mateix confessa que no va començar a fer poemes fins al 1972.
"Portava ja uns quants anys de militància política al PSUC –soc un de tants ex-psuqueros que volten pel món– i, aleshores, em va semblar que el partit era una càrrega excessiva.
Vaig deixar-ho.
La primavera del 72 vaig començar a escriure poesia, després d'haver fet molt de teatre".
Dos anys després, un altre fet marcaria l'esclat de l'obra que encara havia de venir: la mort de la seva primera dona.
El dietari del trasbals
Un trasbals que té molt de pes a El present vulnerable, una obra que és com tres llibres: un de més cultural i literari, un altre sense dates que ve després de la mort de la dona, i un diari dels dubtes i de l'angoixa, escrit a partir del 76.
Hi veurem el contacte amb Joan Vinyoli o una intensa activitat teatral.
"La gent de teatre són molt bona gent", rebla, per afegir que "els poetes estan en un pedestal.
Les persones del teatre, per contra, toquen de peus a terra", mentre mostra un somriure juganer.
El present vulnerable és el primer dietari de Formosa, un gènere que ha conreat amb assiduïtat.
"Ha tingut tres vides editorials diferents en 40 anys", explica Bernat Puigtobella, editor, que també subratlla que és un llibre "que es resisteix a morir, tota una fita al seu moment".
Una de les grans singularitats del dietari és que parteix d'una imatge del jo que no és modèlica ni exhibeix la seva erudició.
"És el dietari d'un home que pateix el dol per la mort de la seva dona, que es baralla amb les traduccions, que fa teatre i té dubtes existencials, que parla de les relacions íntimes amb d'altres persones".
De la poesia a la incertesa
Papallona de l'ombra és el segon llibre de Formosa que publica Pagès Editors.
L'obra és una tria totalment personal de l'autor, que busseja en els llibres de poesia publicats per recollir, destriar i seleccionar el bo i millor, visible al llarg de 110 poemes i 11 capítols.
"Em costa trobar el camí de la poesia altra vegada, però no ho descarto", confessa Formosa, preguntat pels nou anys que fa que no publica cap poemari, des que va aparèixer La pedra insòlita e Editorial Meteora.
De la poesia pròpia a la d'altri, gràcies a l'obra d'una poeta jueva i bohèmia.
Després de traduir amb molt d'èxit George Trackl i els poemes de Bertolt Brecht, Adesiara presenta El meu piano blau, amb els versos d'una de les grans poetes alemanyes del s.XX, on parla molt del seu fill que va morir.
Culmina la quadratura del cercle el número especial de la revista El Procés, que mostra una quarantena d'articles sobre Formosa, amb textos sobretot teatrals, nous i inèdits, i els propis dibuixos satírics que l'autor ha fet al llarg de la seva vida.
Són, cadascun d'aquests llibres, el testimoni d'una figura veritablement sàvia, que conserva una humilitat de pedra picada, malgrat tot.
I un autor que encara té algunes fites a assolir, com la publicació d'un llibre on es recullin tots els pròlegs i articles fets –molts textos sobre Bartra, pròlegs a Montserrat Abelló o Joan Vinyoli–, i també la publicació d'un dietari escrit els anys 2015 i 2016.
Un autor que s'escriu a la història amb lletres majúscules, mentre la història ens sorprèn, un cop més.
"Amb el franquisme sabies on eres, sabies què et podia passar i era molt dur.
Però ara no saps què et pot passar i això és una cosa tremenda".
Temps d'incertesa i conviccions que coincideixen amb un talent que arriba per partida quàdruple.

Response: Feliu Formosa publica, alhora, quatre obres en els seus gèneres principals de treball: poesia, traducció, teatre i dietarisme. Fa una tria de poemes a "Papallona de l’ombra"; ha traduït Else Lasker-Schüler a "El meu piano blau"; reedita el dietari "El present vulnerable"; i la revista "El procés" recull una quarantena d’articles sobre Formosa i els seus dibuixos satírics.


Instruction: Sintetitza el text següent:

Context:
L'advocat belga de Carles Puigdemont, Paul Bekaert, afirma que la fiscalia espanyola va decidir retirar l'euroordre contra Puigdemont i els consellers destituïts que són amb ell a Brussel·les "un cop entès que perdrien el cas".
Segons revela en una entrevista a La Directa la fiscalia belga donava suport a l'extradició "completament", sobretot per "mantenir l'amistat amb els seus companys a Madrid", i es va esforçar, sense èxit, per persuadir el tribunal pertinent.
Amb tot, la justícia belga va convèncer l'espanyola que la seva petició d'extradició seria rebutjada pels tribunals belgues i va ser llavors quan, segons Bekaert, es va retirar l'euroordre.
En la conversa amb el mitjà, l'advocat també assegura que el seu client només pot tornar a Catalunya si es retira l'ordre de detenció nacional contra ell i no descarta que en un futur, si Puigdemont es queda a Bèlgica, pugui haver-hi una segona petició d'extradició.
"La magistratura espanyola no es rendeix", assenyala.
Per il·lustrar-ho Bekaert cita l'exemple d'un client basc que va viure a Bèlgica durant deu anys com a ciutadà europeu.
"Després, l'Estat espanyol va tornar a demanar la seva extradició per uns fets que van passar fa més de trenta anys, fins a dues vegades", apunta.
Segons l'advocat les extradicions per una ordre de detenció europea s'apliquen en un 99 per cent dels casos i només es pot aturar "quan hi ha risc de violacions de drets humans o per falta de criteri de doble incriminació - els delictes han d'existir en els dos països".
El darrer, diu, va ser "l'essència" de la seva defensa i ho resumeix fent-se una pregunta: "si els fets hagueren succeït a Bèlgica, serien sancionables?".
"La resposta és òbvia: no", assegura.
"Si el Parlament flamenc hagués organitzat un referèndum sobre la independència de Flandes i conseqüentment l'hagués proclamada i executada, ni amb tots els esforços del món podries posar els ministres a la presó", assevera.
Defensa que en aquest cas "el màxim que es podria fer seria anar al Tribunal Constitucional i anul·lar la decisió".
"Però no es pot a sobre [d'aplicar el 155] castigar el president i consellers, personalment".
Bekaert ho veu "molt exagerat" i denuncia que era "claríssim" que els punts d'acusació -com els delictes de sedició o rebel·lió- estaven "fets a mida".
"Franco segueix viu"
En la conversa el lletrat defensa que independentment de la legalitat del referèndum de l'1-O aquest "no es podia aturar amb violència", ja que és "totalment antidemocràtic".
Bekaert va més enllà i afirma que la "mentalitat anticatalana del franquisme ha anat ressuscitant recentment".
Quan es tracta de bascos i catalans, diu, l'Estat espanyol "perd tota la racionalitat i quan es tracta de la unitat d'Espanya "Franco segueix viu".
Tot i que admet que Espanya ha canviat durant els últims quaranta anys també apunta que no existeix el sentit de justícia que pot haver-hi a Bèlgica.
"Aquí som una democràcia des de 1830, però a Espanya tot això és molt recent", afegeix.
Separació de poders a l'Estat
En l'entrevista el lletrat afirma també que "formalment" pot haver-hi una separació de poders a Espanya però tenint "una magistratura totalment parcial i no independent" i assegura que la detenció dels consellers "no és precisament una mostra d'imparcialitat".
"Vull creure que el govern del PP no ha ordenat als jutges que detinguin els polítics catalans", afegeix preguntat sobre si creu que hi ha separació de poders a l'Estat.
Crítica a Europa
Sobre el paper que fins ara ha jugat la Unió Europea, el flamenc admet que Rajoy té molta influència" en el Partit Popular Europeu (PPE), que "frena" la condemna a Espanya.
"Si vuit ministres d'un govern vigent fossin detinguts a Turquia, ningú s'aguantaria de poder criticar-ho.
Ara bé, quan succeeix a Espanya, no hi ha qui s'indigni", lamenta.
A més replica a Juncker que digui que Puigdemont i els altres consellers van vulnerar la llei.
"Això és discutible", afirma.
De fet, l'advocat assegura que Europa "no posarà entrebancs" a l'Estat sinó que deixarà que el problema "es vagi dessagnant".
A més, es mostra "convençut" que amb un govern independentista "es tornarà a aplicar l'article 155, i Europa no farà res".
El futur de Catalunya
En l'últim bloc de l'entrevista, Bekaert és preguntat per què pot fer Catalunya.
En l'escenari actual l'expert en drets humans adverteix que "els catalans no s'han de capficar amb les institucions, els parlaments i els governs".
Per ell, la influència es pot exercir també d'altres maneres i en aquest sentit posa en valor iniciatives com l'organització dels Comitès de Defensa de la República (CDR) o la manifestació a Brussel·les el 7-D.
"Un grup relativament reduït de persones denunciant injustícies és capaç d'aconseguir molt.
Aquesta és l'esperança que vull donar al poble català", conclou.

Response: La Directa entrevista l’advocat belga de Puigdemont, Paul Bekaert, que afirma que la Fiscalia espanyola va retirar l’euroordre contra Puigdemont i els consellers quan va entendre que perdrien el cas. Bekaert opina que “Franco segueix viu” i que la magistratura espanyola és “parcial i no independent”. Puigdemont només podrà tornar a Catalunya si es retira l’ordre de detenció nacional contra ell.


Instruction: Sintetitza el text següent:

Context:
El conseller valencià d’Educació Vicent Marzà ha presentat avui el nou model de la Junta Qualificadora de Coneixements del Valencià (JCQV), en projecte d’adaptar progressivament els seus certificats de coneixements al Marc Europeu Comú de Referència.
Acompanyat del director general de Política Lingüística Rubén Trenzano, el conseller ha explicat que des de la seva creació el 1985 la JCQV no ha evolucionat pel que va a la normativa i que a partir d’ara adequarà al Marc Europeu Comú de Referència tant els títols i certificacions com el personal examinador.
En la seva opinió. ‘la societat valenciana havia quedat al marge i no s’havia incorporat a la formació i acreditació’ del català.
Marzà ha assenyalat que la nova adaptació es concep ‘per ajudar la gent a parlar-lo i escriure’l’ i no només en aconseguir un títol acreditatiu.
‘A partir d’ara els exàmens han d’acomplir un objectiu, no han de ser exàmens com el teòric de l’autoescola sinó una porta oberta més a l’ús de la llengua perquè de la manera en què aprens la llengua és la manera en què després la utilitzaràs’, ha defensat el conseller, que ha celebrat que el català ‘per fi estarà homologat amb la resta del continent europeu i no tindrà res que envejar a la resta de llengües del món’.
El director de política lingüística Rubén Trenzano ha dit que per tal d’adaptar la JQCV al marc europeu la conselleria treballarà en la creació d’un cos altament qualificat d’examinadors, en nous certificats oficials i programes i en les equivalències amb els anteriors certificats.
‘Les proves seran comunicatives, tenint en compte els parlants que s’examinen com a agents socials per incrementar l’ús del català.
Estan concebudes, a més, per servir com a punt de partida de l’aprenentatge i ús de la llengua i no com a punt i final per simplement aconseguir un títol.
També contemplen una relació estreta entre textos orals i escrits’, ha explicat Trenzano.
Els nous certificats
Les noves certificacions adaptades al Marc comú europeu es divideixen en tres nivells: el nivell A, per a poder començar a interactuar amb l’entorn i iniciar l’ús social de la llengua; el nivell B, per poder mantenir la interacció amb l’entorn i comunicar el que es vol en una varietat de contextos, a més d’enfrontar-se de manera flexible als problemes de la vida diària; i el nivell C, per poder tenir accés a un ampli repertori lingüístic que permeti una comunicació fluïda i espontània amb l’entorn.
Cada nivell consta de dues etapes de certificació: A1, A2, B1, B2, C1 i C2.
El nivell A1 era inexistent fins ara com certificació; l’A2 es corresponia al certificat denominat Coneixement Oral; el B1 es correspon al denominat fins ara Grau Elemental; el B2 no existia; el C1 és el nivell conegut fins ara com a Grau Mitjà; i el C2 es correspon al denominat fins ara Grau Superior.
La conselleria realitzarà un calendari d’aplicació progressiva.
Al juny de 2017 es convocaran les noves proves dels certificats A2 i B1 i es mantindran les de Grau Mitjà i les de Grau Superior.
L’any 2018 es realitzaran les noves proves de la resta de nivells: A2, B1, B2, C1 i C2 i s’eliminaran les nomenclatures anteriors.
A més, es registraran i s’expediran els certificats de nivell A1.
Aquest nivell s’obtindrà amb l’assistència a un procés formatiu previ que es realitzarà en universitats, centres de formació d’adults i ajuntaments.
Així mateix, la JQCV torna a detallar les taules d’homologació de títols expedits per altres institucions que s’havien abandonat des de 1995 i que ara es reprenen de nou amb una novetat: inclou l’homologació de títols expedits per les cinc universitats públiques valencianes, però també per totes aquelles que formen part de la Comissió Interuniversitària de Estandardització d’acreditacions de Coneixements de Valencià (CIEACOVA).
El departament ha informat que un dels grans objectius del nou model se centra en la creació d’un cos altament qualificat d’examinadors, amb els requisits per a participar de les diferents convocatòries i el compromís de la conselleria de formar-los permanentment.
Per formar part de cos d’examinadors, el personal haurà de complir uns requisits o altres per poder examinar segons el nivell.
A més, realitzaran cursos específics que organitzarà la JQCV presencials, semipresencials i en línia.
Els cursos serviran per conèixer els plantejaments generals del Marc Europeu Comú de Referència per a les Llengües, per familiaritzar-se amb el contingut i el format de les proves, per conèixer els protocols de l’Administració i també els criteris de correcció i avaluació.

Response: El conseller d’Educació, Vicent Marzà, presenta el nou model de la Junta Qualificadora de Coneixements del Valencià, adaptat als certificats de coneixements del Marc Europeu Comú de Referència. Es pretén que ajudin a parlar i escriure el valencià, en lloc de ser un simple títol acreditatiu. Es crearà un cos altament qualificat d’examinadors, amb un calendari progressiu d’aplicació.


Instruction: Sintetitza el text següent:

Context:
La cantant Sílvia Pérez Cruz juga amb diverses disciplines artístiques en el seu nou disc 'Farsa (género imposible)' (Universal) com en "un diàleg", segons ha explicat la cantant a l'ACN.
Al disc hi ha dues cançons per a dues obres de teatre; quatre per a la pel·lícula 'La noche de los 12 años'; quatre d'un espectacle de dansa amb la Rocío Molina; dues per a la pel·lícula d'animació 'Josep' (pendent d'estrena); una per a un documental amb lletra de l'Anna Maria Moix, i una per a la pel·lícula 'Intemperie', del Javier Riubal: "Això fa que pugui descobrir coses que no descobriria sola de mi mateixa perquè tinc una altra manera de mirar", defensa l'artista.
"Et trobes gent, artistes que t'agrada com pensen, i jo ho entenc com un diàleg", ha assegurat la cantant, que ha defensat que col·laborar amb altres disciplines li permet alimentar-se de les dues visions: la seva i la de l'altre.
Pérez Cruz ha fet en aquest disc un exercici d'"entendre i explicar una emoció", i com l'hi posa musica ella.
Sobre el procés de creació, ha assegurat que "sempre parteix de l'altre" i que aquest acaba passant pel seu filtre i tornant "cap a casa".
A banda, la cantant ha dit que tot aquest material té com a comú denominador que neix d'aquest diàleg amb altres disciplines: "I això em connecta amb la meva mare", ha explicat, ja que aquesta tenia una escola on es donava aquesta fórmula, un aposta que la feia "molt feliç".
Per gèneres, ha detallat que en la dansa és capaç d'emocionar-se, quasi plorant, abans de cantar, i ha afegit: "He sentit moltes emocions i he tingut la sort de trobar repertoris de sentir-me molt plena".
Pel que fa al teatre, ha gaudit molt la construcció de l'obra i com els artistes digereixen el text, mentre que en el cinema li ha agradat entendre la relació entre la imatge i la música i com aquesta "pot sumar o restar".
Com que ja havia fet altres bandes sonores, en animació li ha semblat molt bonic tractar la música com si fos pintura: "Em vaig fer una paret de colors amb textures diferents", ha precisat Pérez Cruz.
En el terreny de la poesia, s'ha retrobat amb la sensació que quan es musica un poema, "és com si la música ja hi fos", i que la seva tasca és més un acte d'arqueologia i de saber trobar una música que ja hi era.
"El que has de fer tu és estar i obrir les portes perquè hi passi l'aire i la música a través teu", ha dit.
Reflexió sobre les xarxes socials
"Aquest disc està compost durant molt de temps però està gravat en un moment concret, també amb molta calma perquè volia estar a casa amb la meva filla", ha dit Pérez Cruz, que ha precisat que en aquest moment concret reflexiona molt sobre les xarxes socials.
"Em cridava molt l'atenció la possibilitat de crear-se un robot de qui volies ser o una superfície que està buida, i la diferència entre el que realment som i el que mostrem.
Artísticament, ho veia molt clar", ha dit.
Ha detallat que quan Pablo Messiez va entrar al projecte per a escriure els textos del disc, la va fer reflexionar sobre que la màscara posada també representa les persones: "No és que tingui una conclusió, sinó que és una reflexió que em venia de gust llençar a l'aire", ha afegit la cantant.
Ha defensat que la seva carrera un petit avantatge que és el fet d'haver "anat fent de mica en mica", el que li dona una calma inconscient i abans d'arribar a les xarxes socials ja tenia un públic que sabia que feia moltes coses: "Això m'ho fa una mica més fàcil", ha dit.
Per a ella també cal entendre les xarxes socials com quan es va inventar la televisió, que no s'ha d'entendre com un monstre, "sinó que cal trobar el canal i trobar la forma d'expressar-se".
Fragilitat i bellesa imperfecta
Pérez Cruz també ha afegit que gràcies a aquesta reflexió sobre les xarxes socials s'ha adonat que, si bé l'art és "llibertat absoluta", l'art que ella practica treballa la fragilitat i el fet d'acceptar "la bellesa de la imperfecció", i quan canta i fa música també sent la seva fragilitat cuidada.
"Tinc un ritme molt seguit.
M'agrada molt entendre el que faig, no saltar-me passos", assegura Pérez Cruz, que defensa que avançament que fa li agrada mastegar-lo com si tingués un hort, i tenir el que pot cuidar, i no més del que pot cuidar, a banda de preservar la seva llibertat artística.

Response: Sílvia Pérez Cruz presenta un nou disc en què col·labora amb diferents disciplines artístiques. “Farsa (género imposible)” (Universal) inclou cançons per a obres de teatre, la pel·lícula “La noche de 12 años”, un espectacle de dansa amb Rocío Molina, la pel·lícula “Josep”, un documental i per a la pel·lícula “Intemperie”. La cantant el defineix com un diàleg amb l’altre.