Missatge: Una tendència dels darrers temps és que hi ha gent que es resisteix a contestar-nos en català, i continuen parlant en català, tot i que l'altra persona ens atengui a una botiga i nosaltres siguem el client. El mateix passa al Parlament, on alguns parlamentaris hi han parlat en castellà. Una proposta per a evitar això: dir, de manera molt respectuosa: perdoni, però jo el castellà no l'entenc bé, li importaria parlar-me en català, si li plau? En el primer cas, pel fet de demanar-ho de manera respectuosa, és molt possible que la persona canviï de llengua. En el segon cas, com (suposadament) els parlamentaris que parlen en castellà són bilingües i no els importa quina llengua fan servir sinó només comunicar-se, degut que nosaltres estem dient que no parlem bé en castellà, la resposta lògica per tal de mantenir una comunicació verbal correcta seria que ells es passessin al català. En principi, pot semblar una proposta estúpida, però jo crec que funcionaria, si molts catalans la seguíssim. L'únic problema és que legalment ens podrien dir que per llei estem obligats a saber el català (si tenim la nacionalitat catalana, és clar, no si som de Perpinyà, per exemple). Però ells diuen que no cal obligar a ningú a parlar una llengua, oi? Doncs això, aprofitem-nos que ells diuen (falsament) que són bilingües per a dir que nosaltres som monolingües (més anglès o el que sigui) i "obligar-los" a parlar en català, a les botigues, al carrer i al Parlament.
Emocions: anticipation
anger
joy

Resposta: Sí, l'educació és important. Però allò que volia destacar és que normalment se suposa que els catalanoparlants a Catalunya coneixem també el castellà, però no necessàriament a l'inrevés. Aquesta dinàmica, reconeguda implícitament pels castellanoparlants, ha fet que els espanyolistes radicals s'amaguin en el bilinguisme, ja que el bilinguisme en un entorn on un grup social és bilingue i un altre monolingue, tendeix al monolinguisme dels segons. Però nosaltres podríem donar-li la volta a la truita: com que els espanyolistes radicals ara tots diuen que són bilingues, nosaltres podríem comenc,ar a dir que som monolingues, i que demanem que ells facin servir la nostra llengua per a millorar la comunicació, que segons ells, és l'únic que importa. La seva resposta només podria ser: - O es canvien al català, amb la qual cosa guanyem- O dir que nosaltres estem obligats a conèixer el castellà (cosa certa legalment), però llavors també guanyem perquè mostrem que ells volen fer servir la forc,a per a sotmetre'ns. Caldria fer una campanya a l'engròs, però crec que funcionaria, ja que és pràctic i legal, i donaríem la volta a la truita, ja que fins ara (amb el TC i el TS recentment) són ells els que estan sent llestos, aprofitant-se de la legalitat. Però al cap i a la fi, som nosaltres els bilingues, amb la qual cosa tenim totes les de guanyar, ja que ells no en són, i amb aquesta acció, estarien forc,ats a ser-ne.
Emocions: anticipation, anger, fear, distrust