Missatge: Jo només diré que si un de l'EI no et recomana la COS, en principi ja cau en una gran contradicció. I dit això, i depenent de cada lloc i la situació sociolíngüistica i nacional de la zona, jo ho tindria claríssim perquè a la COS a més a més segur que no et trobaràs la "típica discusió" de si la pancarta o els cartells es fa en castellà o català, "si es pot o no portar" l'estelada a les manis o si en una assemblea o un acte és millor parlar castellà que no en català i tota la pesca... que a mi almenys, m'incomòda moltíssim.
Emocions: sadness
disgust

Resposta: A la CGT hi ha molts militants de l'EI... Que la COS sigui el sindicat propi no vol dir que sigui una cosa molt reduïda. Si ets professor o mestre i et vols afiliar a un sindicat lo més normal és que abans t'afilies a la CGT o a l'USTEC que no a la COS, que pràcticament no té presència en l'ensenyament.Realment estaria molt bé tenir un sindicat propi important, però davant la fragmentació sindical que trobem a casa nostra, jo el que soc partidari és que cadascú treballi des d'on pugui. Si entro a una empresa i hi ha CGT no crearé una COS sent jo sol i dividint el panorama de l'empresa. Preferiria fer bona feina amb la CGT.Agafar la premisa d'ara de tothom a la COS pot malgastar molts esforços en feina orgànica quan podrien anar destiants a fer feina sindical de cara els treballadors. La dinàmica històrica d'aquí ha comportat que a diferència de cal  Encarnacio , on el LAB (somni de la COS) té molta força, no hi ha un sindicat propi de l'EI i el panorama dels sindicats combatius que donen la cara està força fragmentat, ja sigui en sindicats de classe com en sindicats sectorials. Si es vol fer feina sindical, que fa molta falta, a curt termini penso que lo millor és treballar allà on puguis enlloc de crear noves capelles.Hi ha un altre aspecte a tenir en compte, la CGT és hereva, junt amb la CNT, de la llarga tradició d'anarcosindicalisme que ha tingut Catalunya (et recomano el llibre d'en Xavi Diez "Anarquisme, fet diferencial català"). Una tradició que no trobem enlloc més. Potser no encaixa ideològicament dins els paràmetres ideològics dominants de l'EI, però caldria reivindicar-la més.
Emocions: anticipation, sadness, anger, fear