Missatge: Jo vaig estar un any apuntat a l'autoescola, no anava gairebé mai a classe perquè em quedava dormint. Si volies veure tots els temes del llibre amb les classes teòriques hi havies d'assistir tot un any, gairebé com treure's una carrera, i això és absurd, s'hauria de fer d'una altra manera per poder veure tot el temari amb menys temps. Les pràctiques de cotxe valien molt (diàries) i em sentia intimitat. Odii la sensació de tenir algú al costat que està jutjant i analitzant cada moviment que fas, cada petita decisió que prens. Això em llevava la poca auto-estima que tenia i no m'atrevia a fer res. M'anul·lava totalment i no em sentia capaç de res. L'examen teòric el vaig aprovar a la primera. Vaig tenir sort, perquè els tests aquests d'Internet els suspenia força sovint. L'examen pràctic el vaig suspendre perquè estava massa nerviós i em sentia vigilat/intimidat, no m'atrevia ni a canviar de marxa (error apuntat), i a més no vaig deixar passar uns inoportuns vianants d'un pas de vianants. Moriren tots. És broma, simplement no els vaig deixar passar (error apuntat). Al segon examen ja vaig aprovar, i justament m'havia tocat l'examinadora més temuda de Mallorca, una forastera que suspenia tothom, però sembla que li vaig caure bé. Al final del recorregut vaig aparcar satisfactòriament a la primera (quan sempre ho he fet fatal) quan no calia que aparcàs, ja que ella només em va dir que aturàs. Valor afegit.  Jo aprovat i els altres dos suspesos. Quan ja t'has tret el carnet i ets lliure de fer tot allò que surti del nas no et sents intimidat ni vigilat ni jutjat i conduir deixa de ser un problema.  I aquí acaba el meu testament automobilístic. P.S. "Ençat" pàgina!
Emocions: sadness
anger
joy

Resposta: Jo vaig anar un cop a classe, el dia abans de l'examen a preguntar els dubtes. M'ho he estudiat a casa, sense ni obrir el llibre (només per consultar algunes coses). Tot a base de testos. Em vaig treure el carnet en un mes i mig, potser dos.
Emocions: joy