Missatge: Quan arrives a aquestes proporcions corporals: No és tan fàcil fer exercici perquè directament no et pots moure. Necessites un equip mèdic per poder determinar si s'ha d'intervernir amb cirurgia o si es pot començar a l''antiga' (fisioteràpia per ajudar a desatrofiar els músculs abans de poder, fins i tot a alguns casos, caminar i un dietista que no et deixi menjar el que no sigui a la dieta).L'obesitat no és només un problema de greix i de mandra, sinó què físicament el teu cos no pot funcionar bé, i si arrives a desenvolupar malalties sense retorn com la diabetes estàs fotut del tot per sempre.Em de tenir en compte que moltíssima gent als EUA no té accés a servei mèdic, i aquesta ajuda mai la tindrà.
Emocions: sadness
distrust

Resposta: No sé quan pesa aquest bitxo, però a internet he llegit històries d'obesos de 160kg baixant fins a 80kg només amb disciplina. Clar que si has arribat al punt de no poder ni caminar la cosa es complica. Una bona estratègia pels qui no han arribat a aquest punt tan extrem però temen caure-hi és reservar-se la primera setmana 20 minuts per caminar, quan n'hagin passat 10 fas la volta i tornes al mateix ritme pel mateix lloc. L'objectiu és cada dia arribar una mica més lluny i superar-te a tu mateix. La següent setmana augmentes el temps que hi dediques i així paulatinament, augmentes el volum i la intensitat competint contra el seu jo que volen abandonar. Eventualment arrencaran a córrer durant una hora. Aquesta estratègia junt amb uns consells dietètics molt mínims (anar a comprar amb la panxa plena, comprar just el que necessitis, eliminar la merda, augmentar el consum de verdura i reduir el de cereals, etc.) pot fer aprimar qualsevol ultragras.
Emocions: anticipation