Missatge: És tot questiò de cambiar el xip, jo la veritat és que ho estic aconseguint. A totes les botigues,gent que em pregunta coses pel carrer,quan estic a la feina parlo en català encara que clarament siguin inmigrants i de moment ningú s´ha dignat a dir-me que li parli en castellà. I millor que segueixi així pq el "rebote" que em pot agafar si m´ho diuen pot ser majuscul. Jo em considero molt afortunat ja que vivint a Barcelona puc dir que la meva vida és totalment en català, tan a la universitat (només 2 classes en castellà),amb els amics,els companys d´equip,familia...
Emocions: anticipation
joy

Resposta: Tots ho hauríem de fer, això. Jo no parlo en castellà amb cap conegut i quan em presenten algú normalemtn tampoc. Només en qüestions de feina canvio i la veritat és que em fa ràbia. I amb els immigrans depèn. L'altre dia estava a la biblioteca, a l'aula d'informàtica i em va venir una noia (sudamericana) i em va dir que si podia fer servir la fotocopiadora (perquè jo estava al mig i no sabia si l'utilitzava) jo li vaig dir: sí, sí, fes. I llavors, una companya em va dir que era una maleducada, que si no veia que era estranger no sé què. Aviam, la noia aquella devia tenir uns 15 anys, segurament havia estudiat aquí i per tant entenia la llengua. I si no pel context també ho podia deduir. I jo no tenia perquè deixar d'utilitzar la llengua del país. I la tia va i em diu maleducada! Si algú no m'entén que m'ho digui i, si em sembla adequat canviaré de llengua. Si no, porta.
Emocions: anger