Missatge: No sé si mai ho heu fet, o sou asidus a aquesta pràctica com jo, però m'he trobat a poca gent que tingui el costum de fer el que faig. Em passo tot el dia analitzant a la gent, pujo a un bus i miro la forma de mirar de la gent, com es mouen, si es toquen el cabell, si es netegen aquella goteta de suor del front, si es miren les ungles, si parlen alt o baix pel mòbil, etc. N'agafo un o uns quants i pam, anàlisi complet. Lo que més em preocupa és que això ho faig amb tots els coneguts i és ben fotut perquè sents com aquella persona ja no té gràcia perquè ho saps tot. Saps les seves reaccions, fins a quin límit de paciència té, si et diu una mentida, si s'està avorrint i fa veure ue es diverteix,... i el més important i el que més em preocupa, molts cops intento esbrinar fins a quin punt es pot enredar i fins on un es podria aprofitar d'ell o treure-li algun tipus de rèdit. És greu doctor?

Resposta: Jo ho faig, sobretot amb les noies, és inevitable i perquè estic convençut que elles ho fan amb mi. Aleshores comença la lluita telepàtica i ens llencem objectes amb la ment