Missatge: Ahir estava escoltant RAC105 tranquilament quan de sobte posen la (cada cop més habitual) 'perla' musical castellana. Canvio a Flaixbac, el mateix; canvio a iCat, el mateix. I ja a FlaixFM ni ho intento (ja fa temps que és una emissora sud-americana qualsevol). A sobre molts cops són cançons sense cap mena de gràcia, ni tan sols conegudes internacionalment. Quin sentit té tot plegat? Ens hem begut l'enteniment?
Emocions: disgust
anger

Resposta: Cada cop és més difícil viure en Català a Catalunya, quelcom pel que ja han passat al País Valencià i les Illes. A poc a poc es va arraconant la llengua i cultura autòctona fins a fer-ne un element folklòric i prescindible.I el més gruixut és que ho fan periodistes que suposadament viuen de fer el seu ofici en català en mitjans catalans. Colonitzats mentalment pel fals progressisme del PSC, Comuns, i ara també ERC (!!!!), no senten cap mena d'estima a la cultura autòctona, el seu marc mental és Espanya, la vuelta a Burgos i el territori "nacional" espanyol.Avui m'he quedat de pedra en veure al TN una noticia sobre la "baixada" del sobiranisme a Euskadi (els contraris serien sobre el 46%), en que sense vindre a cuento al final les periodistes de la casa ho lligaven "al fracàs de la via unilateral a Catalunya", una via que com sap tot-hom va ser forçada pel no a tot, sempre oberta a la negociació, i que no es dugué a les darreres conseqüències. Entre altres, la Raquel Sans fa molt que patina.Es nota tant les directrius polítiques..., a tots els TN no fallen mai el publianunci feminista (a vegades amb reportatges de vergonya aliena), el reportatge a peu de carrer on només s'entrevisten castellanoparlants, el comentari esbiaixat politicament vers el neoautonomisme, i Barça i Messi per avorrir i perbocar.Quina merda de periodistes. I en aquest mateix sentit, molt interessant l'article del Galves d'avui: La Pinyol i tots els altres
Emocions: anger, joy, sadness, distrust, disgust