Missatge: Aquest mati, conduint a la fenya, he escoltat per la radio del cotxe amb força deteniment sobre una dona, directora de grup, a una bressola d'Oslo que creia mes que convenient que la canalla pugui explorar la seva sexualitat a la bressola sense cap problema; tot i que sota un control i uns límits adequats per protegir la seva integritat física i psicològica. El fet es que aquestes declaracions han aixecat un feix de comentaris, tant a favor com en contra, a la societat i als medis a Noruega avui. El tema no es nou, ja que jo ja n'havia sentit sobre el mateix. Jo he treballat amb canalla de bressola i he pogut comprovar que verdaderament la canalla juga a jocs un xic "vergonyosos" per nosaltres els adults, però es quelcom que pansa molt esporàdicament i que no es gens rellevant. Es així que crec que les declaracions d'aquesta bona dona segurament s'han tret de context per, suposo, puritans o gent que li agrada d'inflar els temes "tabú". La meva opinió sobre el tema crec que es prou oberta, tot i que, haig de reconèixer, insegura tot i haver treballat amb canalla, per el simple fet que els que tenen la darrera paraula son els pares i no la bressola i cada casa es un mon. Be, que si mes no, crec que les declaracions d'aquesta bona dona son políticament incorrectes i xocants, en tant que prou reals. Així dons, quina opinió teniu vosaltres sobre el tema? Enllaç a la noticia a Dagbladet (en noruec)
Emocions: surprise
fear

Resposta: Crec que l'educació infantil actual no està ben enfocada. Crec que s'hauria de dixar als menuts anar explorant al seu ritme i a la seua manera, vigilant que no facen cap animalada, és clar, però sense posar-los traves ni manar-los ni res, sinó en l'ordre que els demane la seua intuïció. Seria molt més positiu, natural i productiu, al meu parer, que no anar posant-los pautes d'aprenentage uniformes com se fa ara. Cada xiquet o xiqueta és un món, i tenen ritmes d'aprenentatge, interessos i curiositats diferents.
Emocions: no emotion, fear, joy