Missatge: Heu tingut mai aquesta sensació? De llàstima barrejada amb vergonya aliena i melancolia? I no ho dic en un sentit condescendent o arrogant -difícil de creure en el meu cas, ho sé - sinó una constatació del que hi ha. Estem parlant d'un poble que té prou força per fer-se un lloc al món, dominar altres i tindre un passat potent però no aixequen cap des de fa segles. Passen de jugar la champions a 3a regional i segueixen sense entendre perquè. Veient conspiracions arreu en el fet que siguin menyspreats globalment, encara es pensen que tot plegat és la leyenda negra. Aquest regust que t'entra en vore segons quins aspectes del seu tarannà i cultura... com si no fossin d'aquest món, com si haguessin quedat ancorats en plena edat mitjana.I el món mentrestant fent-ne befa o ignorant-los, ha de ser dur sentir-se espanyol. Darrerament la imatge internacional... Déu n'hi do, crec que ens hauriem de remuntar al franquisme per tenir un equivalent. Aclareixo que la plorada de la capital imperial em va fer més aviat riure i xalar , fou després que reflexionant en un estat d'embriaguesa vaig sentir això.
Emocions: sadness
anger
distrust

Resposta: només ells es creien lo de madrid 2020, tothom sap que per al 2024 vol anar paris, ja que farà 100 anys de paris 1924.
Emocions: distrust