Missatge: On millor podem veure la riquesa immensa de la nostra llengua pel que fa al lèxic és en els nom de l'insecte anomenat a la llengua normativa libèl.lula o  Lorena . Al Pla d'Urgell, amb setze municipis i dos agregats, és a dir, amb divuit poblacions, hi ha vuit noms diferents de la libèl.lula, amb la següent distribució: 1. El més usat és SABATER, que diuen a Barbens, Castellnou, Fondarella, Miralcamp, el Poal, Sidamon, Torregrossa, Vilanova de Bellpuig i Vila-sana. 2. Als Arcs, Bellvís i Linyola en diuen un JOANET. La resta de noms, s'usen a una sola localitat: a Bell-lloc, DIMONI; a Golmés, SABATERET; a Ivars, CAVALL o CAVALLET; a Mollerussa, CAVALLET DE SANT JAUME; al Palau d'Anglesola, SANTJOAN; i a Vallverd, GITANO. A nivell popular, però, aquests noms els podem donar per desapareguts, ja que només els coneix la gent de molta edat; es van perdre a la generació de gent que avui tenen entre els 30 i 50 anys. A l'escola, enlloc de recuperar aquesta riquesa, el que fan és ensenyar la paraula ESPIADIMONIS, senzillament perquè és el nom usat Barcelona.
Emocions: sadness
joy

Resposta: totalment d'acord amb tu, soc de Barbens i la paraula SABATER nomes la sento en l'ofici de sabater, ara gaire be tothom, per no dir tothom, en diu libel·lula i al col·legi ja no t'ensenyen les paraules tipiques del poble, les has d'anar a buscar a la gent gran. Es igual que amb el nom que sels hi dona a les cases, que ara el jovent ja no en sap gaires. Aqui deixo una proposta "tonta" que se m'acabe d'acudir: perque no intentem recuperar paraules que ara ja no s'utilitzen gaire??
Emocions: sadness, anticipation