Missatge: Els pocs comentaris que he sentit, en diferents mitjans de comunicació, sobre la trobada del G20 més el convidat de pedra, van tots en la línia de remarcar la importància que no serà una trobada occidental perquè hi participaran Brasil, Xina i la Índia, i que esperen que aquest "aire fresc" aporti novetats o diferències. Ja sabem que la majoria d'opinadors dels mitjans de comunicació no deixen de ser una colla de caradures amb el carnet d'afiliació política que toca, o persones amb una cigala que funciona molt bé. Però, realment penseu que aquest tres països aportaran quelcom que no aportin la resta de països occidentals? No són països occidentalitzats? No han agafat el model occidental i l'han portat fins a límits encara més extrems? Si realment volen refundar el capitalisme per fer-lo més humà, només haurien d'assitir-hi els països escandinaus. Ah no ser que la refundació no vagi en aquesta línia.

Resposta: No són països occidentalitzats? No han agafat el model occidental i l'han portat fins a límits encara més extrems?   La història no diu el mateix:     Conferència de Bandung (1955) Es reuneixen a Indonèsia nous països asiàtics i africans independents. En ple període de descolonització i guerra freda intenten no donar suport a cap bàndol, inaugurant així el concepte de països no alienats. Entre aquests països no alienats hi havien tant països amb economia capitalista, com d'orientació socialista. Intenten crear un espai que respecti la sobirania dels pobles i prosperar conjuntament. El polític nord-americà Henry Alfred Kissinger va definir aquesta conferència com “una ganivetada per l'esquern”. Pretenen crear una tercera via de desenvolupament econòmic. Bandung serà sabotejada per la Xina, URSS, Estats Units, França, Regne Unit i Holanda. Finalment aquesta línia d'independència econòmica fracassarà.     Conferència Mundial de Producció i Comerç (1964) Reunió convocada per l'ONU a Ginebra. Els nous Estats independents es queixen del neoimperialisme occidental que els impedeix tenir suficients recursos per modernitzar econòmicament i tecnològicament llurs països. Els països occidentals es reparteixen les zones d'influència i forcen als països no alienats a seguir la via capitalista. Com a conseqüència d'això es produiran canvis de govern en els països del sud-est asiàtic. Ne Win donarà un cop d'Estat a Birmània contra U Nu. Suharto donarà un cop d'Estat a Indonèsia contra Sukarno. Singapur s'independitza de la Federació Malàisia i instaura un règim autoritari. L'únic Estat que intenta desviar-se serà el Vietnam. Però li costarà una guerra d'alliberament (primer contra els francesos i després contra els nord-americans) i una guerra civil.   En conclusió, la globalització és imposada.