Missatge: Hola Sento molt que la gent critica molt que hi hagi desigualtats i entenc perfectament el problema de països on hi ha gent que literalment no té accés a l'escola, sanitat i fins hi tot coses encara més bàsiques com aigua potable i menjar. Jo entenc que un país així i que a la vegada hi hagi una super minoria de gent molt rica no va a enlloc. I si, en aquest país la desigualtat és un problema.Ara bé, si aconseguim que tothom tingui uns mínims garantits que jo entenc que són:- Educació- Sanitat- Menjar i beure- Un sostreAixí que l'estat et garanteix uns mínims i la possibilitat de formar-te, aprendre un ofici, una professió etc (escoles, biblioteques, ensenyament online etc) si tu pots viure i el teu veí és un megaric doncs jo entenc que no hi ha cap problema. Ho veieu així o estic totalment equivocat?De vegades tinc la sensació que certa gent es queixa de les desigualtats quan el que amaga és enveja per no ser multimillonari.

Resposta: El problema és que el neoliberalisme discuteix sobre un món ideal i no sobre el real. Es parla de gent honrada complint la llei s'ha fet milionari degut al seu esforç i dropos envejosos que volen tenir el mateix sense treballar.Però en el món real, es pràcticament impossible trobar un empresari que no hagi pagat en negre, s'hagi saltat un munt de lleis i normes, pagui als seus treballadors menys del que els hi tocaria i no s'aprofiti de contactes i trampes per sobresortir sobre els seus competidors. I es meus grossos, compren polítics, diaris i televisions per manipular i fan totes les marranades que podenI tenim milions de persones que han treballat de sol a sol i durant 50 anys i ara malviuen amb una pensió no contributiva.Al neoliberalisme li passa com a l'anarquisme o al comunisme, només funcinen en el pais de les gominoles.