Missatge: Belles i velles, com has dit, però tan actuals que fa feredat en veure com estem encara. Actuals i més necessàries que mai, encara. Potser sí que qualsevol nit pot sortir el sol, però ara com ara a Catalunya jo només veig que ells són aquí entre nosaltres. Però nosaltres, on som?
Emocions: sadness

Resposta: Si, Albert, aixó es que mentre cantaba, pensaba. Que actuals, que vives. El que pasa, es que quant Raimon les va cantar per primerqa vegada, lluitabem contra una dictadura terrible. Semblen haber canviat les armes, les bales ja no es disparen desde Via Laietana. Pero la por es la mateixa. I tot sembla indicar, que ara hi han mes "cagats" que fa 40 anys. La diferencia, es que als 60,s i 70,s la genmt s'enfgrontaba a la mort i ala tortura. I que als 80,s i fins a mig 90,s, l'exercit, de tant en tant teria els cololons a pasejar. Pero ara, quina es la por.? Cal ser molt cobard, o molt mesquí (i que hem perdoni Joan Salvat Papasseit), per beure a galet com fan. No se amic, tinc la sensació d'haber alimentat un monstre estupid durant anys. I pot se per aixó, regiro entre la memoria, i busco aquelles cançons. On som?. No ho se. el que si es segur, que si no ens hi posem, el lloc on anem, no m'agrada gens. Seria bo tornar a pensar en la mani de fa un any. Per que es l'ultim referent que tenim., i semblem haber oblidat. I Cantaba Raimon: ...Que som molts mes dels que ells volen i diuen...
Emocions: sadness, anger, fear