Missatge: Aquest mati, conduint a la fenya, he escoltat per la radio del cotxe amb força deteniment sobre una dona, directora de grup, a una bressola d'Oslo que creia mes que convenient que la canalla pugui explorar la seva sexualitat a la bressola sense cap problema; tot i que sota un control i uns límits adequats per protegir la seva integritat física i psicològica. El fet es que aquestes declaracions han aixecat un feix de comentaris, tant a favor com en contra, a la societat i als medis a Noruega avui. El tema no es nou, ja que jo ja n'havia sentit sobre el mateix. Jo he treballat amb canalla de bressola i he pogut comprovar que verdaderament la canalla juga a jocs un xic "vergonyosos" per nosaltres els adults, però es quelcom que pansa molt esporàdicament i que no es gens rellevant. Es així que crec que les declaracions d'aquesta bona dona segurament s'han tret de context per, suposo, puritans o gent que li agrada d'inflar els temes "tabú". La meva opinió sobre el tema crec que es prou oberta, tot i que, haig de reconèixer, insegura tot i haver treballat amb canalla, per el simple fet que els que tenen la darrera paraula son els pares i no la bressola i cada casa es un mon. Be, que si mes no, crec que les declaracions d'aquesta bona dona son políticament incorrectes i xocants, en tant que prou reals. Així dons, quina opinió teniu vosaltres sobre el tema? Enllaç a la noticia a Dagbladet (en noruec)
Emocions: surprise
fear

Resposta: A mi em sembla que el més important en aquest tema, és precisament no donar-li una importància especial davant els nens. A casa, mai no hem amagat res, i si alguna vegada quan eren petits van entrar a l'habitació en el moment més inoportú, la qüestió va ser no esverar-se i senzillament dir: "Ara el pare i la mare estan fent l'amor, i els agrada estar sols. Si hi ha alguna cosa molt important, crideu, sinó, aneu a dormir" (o jugar o el que toqués a aquella hora) Va passar un cop o dos amb cada fill, i a partir d'un cert moment, potser als tres anys, van assumir que per entrar a l'habitació tancada havien de trucar, i que allà dins, nosaltres sovint fèiem, el que fèiem. Altres manifestacions eròtico-amoroses, mai no les hem amagat, sinó que no hi hem donat importància. Han sentit a parlar del tema, de qui s'entenia amb qui, o qui era homosexual d'entre els coneguts sense que els hagi representat cap trauma. O sabien quins eren els meus gustos sexuals, per exemple: --M'agraden els culs de dona grans... --I els petits? --També. A partir d'una certa edat, ja no van voler dormir a la mateixa habitació i van tancar la porta quan se n'anaven a dutxar. Però mai no hi vam fer cap comentari. Ara, presumeixen de la seva suficiència i parlen amb nosaltres amb naturalitat dels seus afers sense dir mai cap indiscreció sobre terceres persones.
Emocions: anger, joy