Missatge: Ja n'estic cansat de la cantarella anti-retallades buida de la major part de l'esquerra (la dreta també fa demagògia a sac, forma part més aviat de la política, tot i que a l'esquerra és a qui se li ha de pressuposar honestedat atesa la seva superioritat moral), quan ells també les farien, perquè les retallades no és una cosa que puguis triar, és una cosa que t'has de menjar si tens menys ingressos que anteriorment, i que així passa arreu governi qui governi. El que sí que es pot criticar és com es retalla, sempre sense fer demagògia apuntant a partides numèricament irrellevants.Volem una esquerra que proposi més progressivitat fiscal, més socialdemocràcia, més esforç en l'estat del benestar, menys inversió militar i en infraestructures faraòniques populistes que ni són productives, ni ofereixen un servei a un nombre justificable de gent, i que no sigui curterminista, com ho són normalment les dretes i les esquerres per qüestions electoralistes (culpa del nivell de la gent que en comptes d'aprofundir tendeix a culpar el govern vigent dels mals i premiar-los de les bonances, sense tenir en compte si són fruït de treball de l'anterior o de qüestions externes). Que gestioni socialment i alhora responsablement, que s'endeuti sosteniblement, sense hipotecar el futur.Aquesta esquerra volem. I que sigui pragmàtica i se sàpiga adaptar a les aritmètiques influint en la mesura del possible.
Emocions: anticipation
anger

Resposta: Jo penso que ERC representa bastant bé aquest tipus d'esquerra.A l'esquerra dels partits semi-socialdemòcrates tradicionals però alhora fent propostes viables en comptes de crítiques fàcils sense cap proposta alternativa aplicable. Potser podríem criticar el tema endeutament durant el tripartit, però al cap i a la fi governaven amb altres forces, també cal dir que la despesa d'aquella època era perfectament assumible sense endeutament rellevant si no tinguéssim dèficit fiscal, és clar.Sense donar suport a rescats a la banca o fer favors als oligarques de l'estat com passa entre la dreta i els grans partits socialdemòcrates i a favor d'un estat del benestar com més gran possible dins de les capacitats assumibles.
Emocions: sadness, disgust