Missatge: Un informe de l'empresa Adecco indica que els més petits volen ser esportistes o professors, però no polítics, i que un 17% considera precisament la classe política culpable de la crisi econòmicaL'enquesta d'Adecco 'Què vols ser de gran?' sondeja l'opinió de mil nens sobre economia, política i futur JORDI PIZARROL'enquesta 'Què vols ser de gran?', realitzada per l'empresa Adecco, ha tancat aquest any la seva novena edició amb una conclusió clara: els nens de l'estat espanyol no volen ser polítics quan siguin grans. Aquesta professió ha perdut punts entre els més menuts, que alhora mostren el seu recel envers els que l'exerceixen: per un 17,3% dels mil nens enquestats, cal una reforma a fons de la classe política per sortir de la crisi.L'informe també reflecteix que un 28,7% dels nens no dubtaria a marxar de l'Estat per buscar feina si en tingués l'oportunitat, davant el 47,6%, que preferiria quedar-s'hi. Els Estats Units serien el destí preferit dels menuts, amb un 30,5%, per davant del Regne Unit i de França. L'enquesta també toca altres temes, com ara els somnis de futur dels petits, que no semblen sofrir grans variacions tot i el pas del temps: el 26,7% dels nens voldrien esdevenir futbolistes de grans, mentre que les nenes preferirien ser mestres en un 23,1% dels casos.  Font: Diari Ara.   Professors? Volen ser professors?

Resposta: L'enquesta mostra un mal de la nostra societat: considerar la política com a una professió. I això és un error. La política hauria de ser una ocupació temporal de gent que després d'una bona preperació i trajectoria de prestigi en el món de l'empresa, de la universitat, sanits, etc. es dediqués uns anys a la política pel bé comú de la societat. Però la política ha acabat sent una espècie d'aparcament per a endollats mediocres que no saben fer res més que xuclar dels recursos públics. Evidentment hi han honroses excepcions i no tots els polítics són iguals, però potser caldria fer un cop d'ull al model polític de Suïssa per veure com podria ser. El sistema plutocràtic americà tampoc és un bon exemple a seguir. Potser trobo més correcte el sistema britànic.