Missatge: Tot això està molt bé sobre el paper. Però la realitat és que una inmensa ximpleria. Educació del segle XXI? Que potser al passar del 2000 al 2001 màgicament vam esdevenir més moderns i ens vam civilitzar? La realitat es que un jove que va entrar al mercat de treball abans de la crisis amb una formació justeta i unes capacitats justetes, si l'empresa no ha tingut problemes, no ha tingut problemes per mantenir-se en el món laboral. I nois d'ara amb molta més formació no en troben.Perquè el mercat laboral no deixa de ser diferent que qualsevol altre mercat. I si parlem de bombolla en la construcció, de bombolla en el mercat de l'or. Potser no hi hagut bombolla en el mercat de treball? Algú creu que és normal que un país amb un atur estructural elevadíssim. Ja no parlem de determinades zones on arriba a nivell altíssims i els que treballen són funcionaris, importi de cop i volta un 20% de població? Però es clar per segons quins partidets no es pot parlar de bombolles de l'immigració. Sinó només de la banca i de la construcció.Si això sumem les restriccions del mercat. Amb els costos que suposa per una empresa acomiadar algú, o de mera substitució per haver-li d'ensenyar al començament les tasques que ha de fer. Ens trobem en un mercat de treball dual. Amb uns privilegis adquirits pel que hi són i unes barreres enormes pels que hi volen entrar tinguin formació del segle XXI o del XXII.

Resposta: Del 2000 al 2001 només va passar un any, però del segle passat a l'actual va passar que en comptes d'ensenyar a treballar a la industria en tasques mecàniques, s'ha de treballar manegant informació i aportant valor afegit. Això es el que no ha sapigut aportar la educació, i no t'enganyis, amb la última reforma laboral no cal que la empresa tingui problemes perque et fotin al carrer: ho poden fer i els costos d'acomiadament son ridículs, t'ho dic desde la dolorosa experiència personal. Pel que fa als privilegis adquirits, t'ho resumiré d'una manera molt senzilla: podem fer dues coses, o cagar-nos en els treballadors que tenen més avantatges i exigir que estiguin igual de putejats que la majoria de nosaltres, o podem exigir que la majoria de nosaltres tingui els mateixos privilegis. M'estimo més lluitar per la segona opció, la primera fa molt de perdedor.