Missatge: No me n'he pogut estar d'obrir aquest fil perquè vull compartir la sorpresa de veure que ja comencem a ser coneguts normalment a l'estranger, almenys a París, cosa que m'ha sobtat i alegrat. He passat el cap d'any a la capital francesa i sense buscar-ho m'ha passat el següent:   1. Dinant a un restaurant amb la meva parella, li pregunto al senyor del costat si havia escrit bé (al mòbil) una felicitació de Nadal en francès per poder enviar per SMS. M'ho ha revisat i tot seguit em diu en francès: Ell: "Sou catalans oi?" Nos: "Si" . Ell: "Vaig venir fa un temps a Barcelona per negocis i tot estava en català, i em va sorprendre..." Nos: "És que allà es parla en català, i hi ha una mica de conflicte entre castellans i catalans" Va fer que sí amb el cap, quatre rialles, i poca cosa més.   2. Passejant per Montmartre, un pintor ens pregunta: Ell: "Espagnol?" Jo: "No" Ell "Italien?" Jo: "No" Ell: "Aaaah! Catalan?" Jo: "Sí" Ell: "Catalogne indépendant" Nos:   3. Anant pel carrer un grup de nois també estrangers ens pregunta en anglès si hi havia algun lloc per anar a ballar. Nosaltres primer per inèrcia contestem en català, i immediatament en anglès, i tot seguit ens pregunten si som catalans . Per cert, ells eren italians.   Amb això només vull dir que m'alegra enormement anar per l'estranger i veure com la gent ens considera catalans d'una forma natural. Ja sabeu, sense haver de deixar cada vegada el rotllo que si Catalunya no toros ni sevillanes, bla, bla, bla... Això em dóna ànims pels propers sis mesos

Resposta: Bé, a mi ja m'ha passat a força països que he anat. L'últim a Tailandia, el tema del Barça ha fet molt per allà! jeje Sobretot era quan ens sentien parlar, ja que ens confonien amb italians. i si sabien que eres espanyol, però que parlaves diferent, ja te deien català! jajajaja Ah, i sempre amb la punyetera connotació de ser garrepes o mals clients...