Missatge: Com que vaig escriure un fil sobre la catàstrofe demogràfica a Rússia després de la caiguda del comunisme i els "hermanus" del racó em van criticar per anar massa lluny, crec que és hora d'obrir un fil sobre la caiguda de la natalitat més aprop, a Catalunya.La primera causa és la taxa descontrolada d'atur que genera de forma cíclica l'economia catalana i espanyola. Quan hi ha una cinquena part dels treballadors en atur (cosa que es ve repetint des de la crisi del petroli de 1975), i amb la resta de treballadors amb por d'entrar a l'atur, la resposta lògica és la limitació del nombre de fills. De fet, el baby-boom s'acaba amb l'inici de la crisi del petroli i des d'aleshores no s'ha tornat a remontar excepte en aquests últims anys amb la immigració.Una altra raó, molt poderosa és la manca de facilitats que tenen les parelles joves per a obtenir pis. Una dada clau per a l'augment de la natalitat és que la dona sigui jove quan té el seu primer fill (actualment aquesta edat raneja els 30). Si és jove, és més provable que tingui un segon fill. I per a que tingui fills jove, l'atur juvenil no pot estar en el 60 per cent i els joves han de tenir accés a habitatges.Bé, en definitiva. Per tenir una millor natalitat cal un estat del benestar que la nostra burgesia no està disposada a finançar (ni la nostra ni l'espanyola !). Per a la burgesia és més fàcil pressionar el govern de torn, quan li manca mà d'obra dient: "deixeu les portes obertes que falten... paletes, cambrers, etc."

Resposta: Després d'un any a UK i relacionar-me en la fauna autòctona, la immensa majoria amb crios en l'etapa dels 20-30 anys per a mi està clar.La falta d'estabilitat econòmica. Ací des de que tens 16 anys si vols currar curres, millor o pitjor pagat però curres, i tots ho fan. Amb 21 anys normalment ja has acabat la carrera, amb dos duros que tens estalviats i una feina que trobaràs de lo teu casi segur, tens una estabilitat econòmica que et permet emancipar-te i ser un adult amb totes les lletres. Mentres que al nostre país és normal viure amb els pares fins als 25-26 o fins i tot ara fins els 30, ací això és impensable, has de ser un complet loser per viure així.El tema del hedonisme que és comenta per ahí adalt també és dona ací. La gent va al Pub a diari, ix de festa i va festivals igual que ho fem natros, però ells és poden permetre fer això i mantindre una familia, nosaltres no. No cobrant una mitjana de 1000€.