Missatge: [edito per 2a vegada. No feu gaire cas del que he escrit més avall. He estat buscant per internet i no he trobat cap explicació concloent sobre el tema. El diccionari no ho contempla, això segur.] Jo em trobava mirant 30 minuts sobre el tema de la muntanya de Tor. Estaven entrevistant un pagès que deia haver estat testimoni de l'assassinat d'en "Sansa", quan sento que diu "inclusivament", i jo . No era que no entengués la paraula, sinó que no esperava sentir-la d'una persona de baix nivell cultural d'un poble perdut del Pirineu (no pretenc ser despectiu). Això em va fer pensar que potser aquesta paraula no és cap cultisme, tal com creia, sinó una paraula d'ús corrent en temps passats, abans que fos substituïda pel castellanisme "inclús". Pensant-ho bé, tinguis un nivell cultural baix o alt, tard o d'hora necessitaràs dir "inclusivament" (o la versió castellanisme "inclús"), per tant d'alguna manera s'havia de dir abans que el castellà fes acte de presència invasora, i aquesta manera era "inclusivament". Confio que, sabent això, no dubtareu a incorporar aquesta paraula en el vostre vocabulari. Evidentment en moltes situacions també resulta apropiat dir "fins i tot" o "àdhuc". [edito] Veig que al diccionari no contempla aquest ús de "inclusivament", ja que posa només això: adv Amb inclusió. Fins el 15 d'agost inclusivament. Cap literat ens podria aclarir si l'ús de què he parlat és correcte? (l'home del documental ho va dir amb aquest sentit, però potser va fer l'error per intentar parlar massa bé)
Emocions: anticipation
sadness

Resposta: inclús -usa [1518; del ll. inclusus, -a, -um, íd.] adj 1 ant Inclòs. inclusivament [s. XIV; de inclusiu] adv Amb inclusió. Fins el 15 d'agost inclusivament. Font: Gran Diccionari de la Llengua Catalana
Emocions: no emotion