Missatge: Em pregunto què deu haver passat “darrera l’escenari” perquè avui aquesta tarda 3 polítics belgues de més o menys rellevància hagin fet unes declaracions que fins fa uns dies haguessin estat impensables, és a dir, criticar Espanya per empresonar els consellers i reprimir el moviment independentista i criticar la UE pel seu passotisme. Alguna cosa s’ha mogut i no sabem què ésL’Amic Joan Pernil (Jan Jambon), ministre de l’interior federal belga i independentista flamenc ha declarat que madrid ha anat massa lluny i s’ha preguntat on és la UE. Les declaracions de Jambon no són sorprenents ja que en principi simpatitza amb la nostra causa, és dels nostres, però fins ara no havia estat mai tan contundent contra Espanya.https://www.vilaweb.cat/noticies/el-ministre-dinterior-belga-madrid-ha-anat-massa-lluny-on-es-europa/Més sorprenents son les declaracions de l’ex-premier Belga i cap de l’opisició belga, Elio di Rupo, el del corbatí, que ha titllat Rajoy directament de franquista. Rupo s’havia posicionat anteriorment contra l’independentisme català i per això sorprenen aquestes declaracionshttps://www.vilaweb.cat/noticies/lex-primer-ministre-belga-acusa-rajoy-de-franquista-autoritari-per-la-repressio-a-catalunya/Però lo més sorprenent de tot són les declaracions del llimac Guy Verhofstadt, un polític bastant repugnant i líder de l’ALDE al parlament Europeu, també ex-primer ministre belga, que s’havia mostrat fins ara visceralment i ciudadanament contra la independència de Catalunya i contra convergència. DE sobre, Verhofstadt ha canviat el discurs i sembla més comprensiu amb Catalunya i la causa independentista. Em pregunto què deu estar passant perquè ara hagin canviat el discurs. Trucades amenaçants de Madrid? Exigències que han rebut a Bèlgica? Pressions? Els belgues s’han rebotat i per això ara fan aquestes declaracions? Cal recordar que en diplomàcia res no és gratis i que si aquests polítics fan aquestes declaracions (potser amb l’excepció de Jambon) és perquè hi ha alguna cosa al darrera...

Resposta: No passa res sorprenent, molta gent a títol individual o polític es solidaritza amb la causa catalana. El problema és que una cosa són els polítics i l'altra els Estats i la diplomàcia.Però es comença per aquí, primer et guanyes el favor de la gent, després et guanyes el favor de polítics parlamentaris sense càrrecs de Govern, després als Governs i després als Estats.Catalunya ho està fent tot bé fil per randa, el que passa és que tenim algunes coses que ens juguen en contra. Primer un país colontizat (seria difícil de justificar no guanyar les eleccions folgadament després del que ha passat) i segon falta de determinació. No volem fer el pas que suposa transgredir la legalitat espanyola i agafar el control dels diners i les infraestructures. Ningú ho ha planejat perquè ningú té els ous per fer-ho i sense això no serem mai independents. Potser haurà de venir una nova generació de polítics que estiguin disposats a fer-ho. El més difícil, que era guanyar-se el suport civil, ja ho hem aconseguit. Hi ha un ampli suport a la independència i un suport encara més ampli a l'autodeterminació.