Missatge: Quantes vegades haurem escoltat això de "no vullgues per a la resta el que no vullgues per a tu". Jo algunes vegades, però sembla que els espaniols cap. Venen a Catalunya i amb l'ajuda dels seus botiflers locals ens empassen allò que "el fet de tindre 2 llengües és una gran riquesa", administrativament parlant. Doncs molt bé, fem-los cas, però com que no hem de ser egoistes, els hi donarem eixe plaer també a ells. Quan anem a espania, a la seua capital per exemple, sobretot allí, ja que ha de ser la representació de tot el seu estat al qual encara pertanyem, parlem en català. Anem a un bar, un museu, un restaurant o qualsevol puestu (com deia Dalí) i pel sol fet de parlar en català... ja voreu que ens passarà. Però si tan bó és per a nosaltres, diuen, ho haurà de ser també per a ells. Jo fa temps que no vaig a eixe país, però si hi vaig no dubtaré en parlar català, sobretot si vaig a Madrid, capital de l'actual regne espaniolo-català, que com a capital d'est Estat ha de donar exemple, a més que el català és la segona llengua de l'estat espaniol. Què passarà? Una de 2: o tenien raó i adoptaran el bilingüisme o serà que són uns mentiders maltractadors egoistes que volen per a nosaltres tota la merda que els fa nosa.

Resposta: Això em recorda a això que diuen per ací, pel País Valencià. Bilingüisme per a tots. Però el "bilingüisme" que exercixen ací és ensenyar als valencianoparlants de poble el castellà que encara no saben. Als altres ja han pogut educar-los en castellà. I d'ensenyar en valencià? D'això ja s'encarreguen les organitzacions no-de-la-generalitat o per un mateix.