Missatge: He anat analitzant casos de gent que conec i he arribat a la conclusió que existeix una vinculació directa entre la situació econòmica d'algú i la seva ideologia política. Això explicaria, per exemple, per què la gent quan és jove (amb menys recursos econòmics i un futur que es presenta com a incert) tendeix més a les esquerres més extremes (comunisme, anarquisme...) i, en canvi, a mesura que va adquirint un poder adquisitiu i una estabilitat econòmica, hi renuncia i passa a una postura més propera a la dreta (amb tots els matisos que vulgueu incloure-hi). Si això fos veritat (em limito a plantejar-ho objectivament: no en donaré pas la meva opinió per evitar allaus de karma, negatiu o positiu), demostraria que l'ésser humà és egoista de mena i que té unes idees o unes altres en funció dels seus propis interessos. Així, una persona amb pocs recursos pot ser una defensora fervorosa dels "drets dels treballadors"; en canvi, si mai aconsegueix un lloc benestant en termes laborals, se n'oblidarà, de tot això. Què vol dir això? Que quan era d'esquerres i defensava "els drets del treballadors" en realitat defensava els seus propis drets exclusivament, mentre que els drets dels seus companys no li importaven gens ni mica? Què en penseu, de la gent de dretes que diu que "les esquerres són el consol de qui no pot ser de dretes"? Hi esteu d'acord o no? Creieu que, dins l'esquerra, hi queda gaire gent realment disposada a lluitar desinteressadament pels altres?Si sou d'esquerres, sereu d'esquerres tota la vostra vida, ni que aconseguiu una feina molt estable i ben remunerada? O bé, si algú us oferís una feina de tal mena, hi renunciaríeu perquè us semblaria injust estar cobrant més que la mitjana dels treballadors? Digueu-ne la vostra!
Emocions: distrust

Resposta: També hi ha pobres que són de dretes, sobretot el l'àmbit rural. És per l'educació que han tingut. Jo no crec que em tornés de dretes si de cop guanyés molts diners. No podria.
Emocions: sadness, disgust