Missatge: Els membres de l'escola de Frankfurt eren un grup d'intel·lectuals que van començar la seva recerca en la universitat d'aquesta universitat alemanya i la van continuar a la Universitat de Colúmbia (Nova York) a causa de l'arribada del nazisme al poder. Destaquen els noms de Walter Benjamin i Theodor Adorno, entre d'altres. Treballaven relacionant els moviments culturals amb la societat, l'economia i el poder. Gràcies a ells tenim el concepte d'indústria de la cultura, per exemple. Les seves anàlisis anaven destinades a mostrar els paral·lelismes entre el sistema econòmic capitalista i les formes artístiques. Per exemple, Theodor Adorno té un estudi sobre la música popular on afirma que aquesta és estandaritzada, de manera que produeix subjectes passius i no crítics ni actius, i a més té una funció sociopsicològica que afavoreix el manteniment de l'status quo perquè fa que la gent es deixi seduir pel ritme i oblidi les seves condicions d'explotació. Em sembla que es tracta d'afirmacions de gran vigència, sobretot arran de l'adveniment de cert tipus de música que és absolutament predominant en la classe popular i treballadora. Estic pensant en reggaeton, hip-hop, etc. Creieu que la música de masses és realment una eina al servei dels governs i del capitalisme o us sembla que la música és innocent, en aquest cas?
Emocions: joy
fear
distrust

Resposta: Hòstia, quin sant és, avui? Un debat interessant al xat! Baixeu-li lo karma ans que es propague! (esta nit te responc amb temps!)
Emocions: surprise, joy