Missatge: http://www.avui.cat/avui/diari/07/gen/30/320769.htm Ja n'hi ha prou! Isabel-Clara Simó Us ho confesso: estic enfitada de la Penélope Cruz. N'estic fins al capdamunt, n'estic farta. No pots escoltar un telenotícies o obrir un diari sense ensopegar, no amb la cara de la coneguda actriu, sinó amb els textos forassenyats, excessius, sobrepassats que l'acompanyen. És una mena de glòria nacional, és el súmmum. Li donen tots els premis locals, amb l'esperança que els altres, que són els que tenen la paella pel mànec en això del cinema -i en totes les altres coses, ai las-, se n'encomanin. S'hi vessen tones d'elogis, es repeteixen fragments de la pel·lícula que ha fet amb l'Almodóvar fins a arribar a una saturació que és a frec de la histèria. Aquell pensament tan provincià de "per fi som algú" ha tret de mare qualsevol ponderació artística. No he vist ni penso veure Volver, tot i que no sé si m'empresonaran per injúries a Espanya, car es veu que hi ha una obligació d'adorar aquesta actriu -una actriu mitjaneta, diguem-ho clar- i que cal repetir que l'Art en majúscula, pel que fa al cinema, va saltar del germans Lumière a Almodóvar, fent alguna aturadeta en el camí que no ha estat més que un respir per agafar embranzida. Això tan espanyol d'exagerar, de voler figurar, de perdre el cap per un èxit internacional, d'assimilar com a emblema nacional qualsevol que surti en alguna foto d'algun magazín en llengua anglesa, em cansa, m'aclapara. M'avorreix. Els qui ens acusen de nacionalistes i s'autoanomenen demòcrates -diuen, per exemple: "Los nacionalistas han dicho X y los demócratas han replicado Y"- estan, sí senyor, passats de rosca. No és que tinguin raó o no en tinguin: és que són uns pesats insuportables.
Emocions: no emotion
anger

Resposta: cada dia més adoro aquesta dona per lo dels goyas... el laberinto del fauna participaven en sergi lopez com la Maribel verdú.. i també esta nominada als oscars ... i no diuen res de res..i amb l' almodovar
Emocions: distrust, joy