Missatge: Salut! L'altre dia llegint el fil creat pel Poli sobre que era el PV, vaig veure un comentari de Maestrat que em va agradar molt. Anava sobre la formació d'una gran nació entre occitans, catalanoparlants, arpitans i possiblement aragonesos. La veritat és que no és la primera volta que senc parlar del tema, però em va cridar molt l'atenció la comparació amb la unificació alemana. En qüestions lingüístiques no veig diferència entre el català i l'occità, és més, no tinc cap problema per entendre un text en occità ni tampoc és difícil entendre l'occità parlat. Històricament hem estat en relació contínua, durant l'Edat Mitjana hi havien diverses relacions de vassallatge entre la Corona d'Aragó i els senyorius situats a l'actual Occitània. En quant a qüestions lingüístiques les nostres llengües són molt semblants, pertanyent ambdues al mateix sub-grup (l'occitanorromànic). Inclús va estar considerat durant molts segles que tot era la mateixa llengua anomenant-la "llemosina", i de la qual havien derivat els dialectes que avui coneixem. I també és conegut que a la edat mitjana els nostres escriptors utilitzaven contínuament l'occità per a la poesia i era utilitzat a l'administració de la Corona Aragonesa. Penseu en la importància econòmica que arribaria a tindre un estat format pels PPCC, Occitània, Arpitània i Aragó, creant un país fort amb lligams lingüístics i històrics, a més dels econòmics. Imagineu-vos eixa "Pirènia" que han proposat alguns en una Europa del segle XXI, a més si fora un projecte que tinguera suport als territoris formants seria una bona forma per a combatre els imperialismes espanyol i francés. Ara vos pregunte jo, donarieu suport a la creació d'un nou estat unint els Països Catalans, Occitània i l'Aragó (i possiblement Navarra)? Gràcies per l'atenció.
Emocions: joy

Resposta: Només he parlat en dues ocasions amb un occitanoparlant i parlant a poc a poc ens enteníem en les nostres respectives llengües: un era gascó i l'altre no ho recordo. Almenys et fa dubtar de si es pogués tractar de la mateixa llengua amb variants bastant allunyades: fet que no es gens estrany en altres llengües com l'italià, l'àrab o l'alemany. En cas de l'aragonés seria la transició del català cap al castellà. El cas de l'arpità, la transició de l'occità cap al francés. En els dos casos, la situació d'aquestes parles és molt precària i s'ha reduït a les valls pirinenques i les valls alpines respectivament (ho he posat en línia discontínua i encara hauria de ser menys): Al mapa mancaria posar un alguer arpità que també està a itàlia. Si cerqueu "arpitan" a Wikipedia, surt. Cerqueu algunes cançons del cantautor occità Martí i després digueu que us sembla la semblança entre la seua llengua (occitan lengadocian) i la nostra. En la nostra Renaixença també hi havia dubtes sobre una llengua occitanocatalana.
Emocions: anticipation, no emotion, distrust