Missatge: Alemanya; no em cansaré de dir-ho: sóc un germanòfil La gent d'allà té un no sé què especial, el caràcter, no ho sé. He viatjat força per allà i he conegut a gent de tot tipus, com aquí, però com que tampoc vull tancar-me a mi mateix en la nostra cultura i manera de fer, doncs en forces persones alemanyes hi trobo cert atractiu, en aquest sentit. Històricament Alemanya és un país que s'avergonyeix; els propis alemanys de vegades desitjarien no ser alemanys perquè sovint són titllats de "nazis", de "capquadrats" i de "borratxos". Més d'un cop he trobat coneguts meus alemanys lamentant-se d'això; llavors és quan els dic que haurien d'estar orgullosos de ser membres d'una nació poderosa a nivell mundial, independent i amb un idioma respectat, i amb gran importància històrica (reconeguda!!!!). En canvi jo vinc d'una nació la qual, tot i no tenir res d'això, lluïtem per a que algun dia ho tingui. Realment això és ser desagraït, però sempre els convenço. Apart d'això m'agrada la seva cultura i el seu idioma, així com la seva geografia i tradicions. Salut!
Emocions: sadness
anticipation
anger
joy

Resposta: Ei! A mí t'ambé m'agraden els alemanys! Els alemanys que conec són molt nobles i sincers; ben al contrari dels espanyols. Jo crec que la gènesi del poble català és una barreja de lo llatí i lo germànic. Aquesta dualitat ens dóna una força especial.
Emocions: joy