Missatge: No, no és un fil religiós, ni metafísic, ni de ciència.Parlem sovint de la llibertat en vida, però on queda la llibertat després de morts? La nostra voluntat no compta per res i és l'Estat qui decideix per nosaltres el futur de les nostres despulles.Recordo un cas que em van explicar d'un difunt que va fer una colla de quilòmetres com a copilot per poder ésser enterrat al seu poble. Em van dir que, si més no aleshores, t'enterraven al cementiri del municipi on mories.Quan miro el meu futur em veig en un mas empordanès, amb unes quantes vessanes de terra i algunes reminiscències del passat de la vida a pagès, malgrat jo ja no en sóc. Veig a l'era uns quants coberts annexos al mas i més enllà una petita construcció amb una làpida. Hi posa el meu nom i motiu. Allà hi reposen les meves despulles i allà hi reposaran les dels meus hereus qui es quedin a viure al mas. I així generació rera generació es llegarà la propietat amb el cementiri familiar privat.L'Estat s'oposa a la meva voluntat i em vol obligar a acabar en un nínxol del cementiri municipal i encara haver de pagar per ser-hi.

Resposta: Fes testament i allí especifiques què vols que en facin del teu cadaver. Tinc un conegut -bastant flipat, tot s'ha de dir- que sempre diu que en el seu testament posarà com a condició que el transformin en un diamant.