Missatge: Si fos la meva filla estaria molt i molt preocupada. Espero que no l'esgarriin, però ja és una mala notícia que la vagin exhibint com un mico de fira amb encara no tres anyets. La comparació amb l'SH és una mica tramposa, quants adults superdotats no només no son genis de la física sinó que han acabat com uns desgraciats... A l'escola, un nen superdotat és considerat un nen amb necessitats educatives especials, exactament igual que un nen borderline, o un nen amb discapacitats. És clar que les seves necessitats no són les mateixes que els nens que tenen el coeficient intel.lectual inferior al normal, però si no se'ls aten adeqüadament poden acabar molt pitjor. Solen ser nens a qui els costa relacionar-se amb altres nens de la seva edat, el que provoca que no tinguin amistats i que duguin una vida social que els pot fer molt desgraciats. Molts tenen un alt índex de fracàs escolar perquè l'escola no està pensada per a ells. En cas que l'aspecte acadèmic sigui resolt, poden continuar encara amb mancances en el camp emocional (sobre tot si la sol.lució que es dona a l'aspecte acadèmic és promocionar aquests nens a cursos superiors): si ja tenen problemes per relacionar-se amb nenes de la seva edat, imagineu quin tipus de relació poden tenir amb companys de nivell universitari (si el nen te, per exemple, 12 anys, i els companys, 23). Alguns d'aquests nens, sembla com si la intel.ligència s'hagués desenvolupat a costa del desenvolupament d'arees dedicades al que s'anomena "intel.ligència emocional". Molts tenen, sense ser-ho, trets autistes. Espero que aquesta nena caigui en mans de bons professionals i, sobre tot, que els seus pares li sàpiguen donar tot l'afecte i comprensió que li caldrà.

Resposta: A vegades em sembla que la "intel·ligència emocional" no és més que un invent al que s'aferren els estúpids* per desacomplexar-se i fer-se valer. He tingut el plaer de conèixer superdotats, i contràriament als estereotips no només eren brillants en les notes amb una necessitat mínima d'estudi sinó que també eren molt sociables i empàtics i (ho sento per als més envejosos de tots) fins i tot sans, formosos i de bon físic. *Quedi en acte que he posat "aferren" i o "aferrem", no per què jo no ho sigui sinó per què jo ho accepto sense excuses.