Missatge: Quedaria sintetitzat en aquest acudit d'un americà que entra a un bar de Ciudad Juárez a Mèxic. Sorprès per la fredor i el menyspreu que endevina en les mirades dels parroquians en convida un a prendre un tequila. El mexicà s'hi nega i li explica els motius.- Vostès els "gringos" vingueren aquí el 1840 i es quedaren la meitat del nostre país on hi construïren gratacels, cases amb piscina i hi fabricaren cotxes de luxe mentre nosaltres seguíem en la pobresa.L'americà li contesta: - De debò que, després de més de cent-cinquanta anys, encara no ens han perdonat haver-nos quedat la meitat del seu país? El mexicà respon: - Puc perdonar moltes de coses... no és fàcil...però sí, els podria perdonar haver-se quedat la meitat del país. Ara bé, hi ha una cosa que no els puc perdonar. - El què? - demana el "gringo". - El que no els perdonaré mai és no haver-se quedat TAMBÉ L'ALTRA MEITAT.   Salvant totes les distancies d'espai i temporals existents entre allò que descriu l'acudit i la situació del País Valencià i les Illes respecte de Catalunya, de vegades he arribat a pensar que l'anticatalanisme d'aquells territoris se sosté i és la conseqüència de la sensació i el sentiment de desempar ,arrelat en l'inconscient col·lectiu, que durant generacions hem tingut els valencians i els illencs respecte de la nostra "alma mater" o arrel pregona que és el Principat de Catalunya que no ha estat capaç d'exercir el paper que li calia.
Emocions: sadness
anger
joy

Resposta: No recorde qui ho va dir per ací però per a mi ho va clavar, es tan fàcil com fer el següent exercici:Digueu que Catalunya, les Illes Balears etc tot això es una mateixa nació i s'anomena València i que, malgrat no tindre una centralització al estil francés, tots aquestos territoris s'anomenaran Països Valencians i la cultura global també serà la valenciana. Voríeu com de sobte tota esta suposada germanor catalana desapareixeria, eixe ''sentiment de inferioritat'' del valencians i balears també desapareixeria i començarien a brotar blaverismes locals en Catalunya. Ni ''alta mater'' ni collons.
Emocions: anger