Missatge: Desconeixia el cas del lloro. Em sembla brutal aquesta associació de paraules per anomenar la poma, no només pel fet que fos capaç d'inventar noves paraules si no perquè em mostra que a més té un sentit del gust diferent al nostre. Que una poma i un plàtan no s'assemblen gaire!

Resposta: T'equivoques, hi ha centenars d'espècies de plàtans al món i totes tenen gust de poma. De fet tots els plàtans que es comercialitzen són d'una única varietat -cavendish- perque és la única que no té gust de poma gairebé al 100%. Fins els anys 50 només es cultivava amb us comercial una única varietat -Gros Michel- que tenia molt més gust del que anomenem "gust de plàtan" que els que es venen avui dia. Es va extingir per culpa d'un fong pel qual no van trobar solució, els va costar molt trobar una espècie per substituir comercialment el Gros Michel abans que el negoci de la venda de plàtans s'extingís ell mateix (perque tota la resta no tenen gràcia, tenen gust de poma). Una persona que els anys 50 havia tastat els vells plàtans i que va viure la substitució pels cavendish trobava que ja no tenien gust de plàtan. O sigui que el lloro se n'adonava d'una cosa que és certa, un plàtan s'asembla molt a una poma.Avui dia, per cert, els cavendish també estan sota l'amenaça d'un fong (o estaven no sé si han trobat remei) i si s'extingeixen sembla que s'acabarà el gust de plàtan a no ser que trobin una altra subespècie que el tingui cosa que no han trobat en 70 anys i que ja va costar molt els 50. Aquest és un bon exemple dels problemes que comporta l'agricultura indústrial i passa amb un munt de cultius. El gust de plàtan està a un pas de l'apocalipsi.