Missatge: Comença a cansar una espècie de tòpic o més ben dit una espècie de perfil pel qual un català independentista ha de ser comunista, socialista, etc. Entenc que hi hagi molta gent que s'aprofiti de la lluita independentista per aconseguir els seus objectius de canvi de sistema i no és que em molesti mentre ells no molestin ni la lluita independentista ni els altres independentistes. O sigui que em sembla molt bé que hi hagi independentistes comunistes i socialistes. Al meu parer el primer és la independència i la independència s'aconseguirà molt abans que un canvi de sistema i crec que és totalment inviable que passin les dues coses alhora. El que no m'agrada és: Que alguns (que no són ni molt menys majoria dins els independentistes) es creguin amb autoritat de considerar-se els verdaders independentistes, quan després pots sentir d'ells afirmacions com "abans una espanya comunista que una Catalunya capitalista". Des del meu punt de vista us esteu construïnt una realitat de lluita de classes i de revolució que està bastant allunyada de la realitat. Deixant clar que és el meu punt de vista. Però allà vosaltres. I deixant clar que la majoria de gent independentista no és comunista i per tant si haguéssim de marcar un perfil d'independentista no crec que hi entrés el fet de ser comunista. No m'importa que hi hagi gent que compagini les dues lluites, ni que hi hagi independentistes socialistes, comunistes o anarquistes. Em desagrada que la lluita comunista eclipsi la independentista. Em molesta que alguns s'atribueixin el verdader independentisme. I no tolero que es titlli a ningú de feixista perquè no vol el comunisme.
Emocions: disgust
anger
distrust

Resposta: A mi no em fa mal reconeixer-ho. Sóc menys independentista que tu. Això segons la teua concepció, per a mi la independència és un acte més de rebelia contra l'ordre establert, per això crec en els països catalans i no en catalunya o espanya. Crec en els països catalans com a marc geogràfic de l'esquerra i crec que, més enllà que sigui més o menys important el socialisme, el que importa és estar del costat dels dèbils en els continus intents dels poderosos per a anorrear les nostres capacitats, el socialisme seria una bona eixida però, com la independència, no es pot assolir, i molt menys mitjançant la deocràcia liberal. Així doncs, no sóc una persona que necessiti la independència per davant de tot i molt menys la que entens tu, per tant, sóc menys independentista que tu i no em fa mal reconeixer-ho.
Emocions: disgust, no emotion