Missatge: No sé si dec ser l'únic, mai m'he considerat un "bitxo raro".... Us explico el cas. Ja fa uns dies que he començat la universitat a BCN, m'he traslladat a viure en un pis compartit, i esclar, la vida ha canviat molt, menjo el que vull, faig la vida totalment al meu aire..etc. Però hi ha una cosa que no rutlla: jo em pensava que faria nous amics a la universitat, que molta gent estaria com jo "sols" i que, en definitiva, el fet de canviar de ciutat no suposaria la fí de la meva "vida social"... m'equivocava, està clar. No sé si sóc jo que sóc un antisocial o es que aquí tothom va a la seva vola i ja té la vida sol·lucionada en aquest aspecte. El cas és que em sento totalment sol, ala universitat hi veig grupets, però ja estan fets. Cada tarda... No sé què fer, les hores no passen, m'avorreixo moltíssim. M'he adonat que sóc un ésser social, dependent de tenir gent amb qui parlar, amb qui estar, amb qui compartir una mica els moments. Els companys de pis ja eren amics de la infància i van també a la seva vola amb les seves novies i tal, així que res. Per això us ho faig saber, per saber si hi ha algú que es trobi en la mateixa situació que jo, si més no per quedar, xerrar, fer amistat i passar l'estona d'aquestes dures tardes i vespres a Barna, sembla mentida que hi hagi tantíssima gent i jo em senti tan sol. Si algú està com jo que m'ho digui. Que almenys ja no estarem sols! aPa Salut! ;)
Emocions: sadness
anticipation
anger

Resposta: Si el títol fos "Esti ralladíssima. SOLA A BARCELONA" aquest fill triplicaria missatges i més del 50% serien invitacions i tirades de canya... Que cruel és la vida, oi? PS: Si mai estas molt desesperat per l'avorriment envia'm un privat, q jo sóc de barna i solc anar de birreo fins la matinada amb algun elemento un o dos dies entre setmana i nos ens vindrà d'un boig més... tot i que vull deixar-ho per uni i curro...
Emocions: anticipation, disgust, distrust