Missatge: Cada dia escolto durant hores les meves classes en llengua castellana. Estic a la Universitat Autònoma de Barcelona, i realment em sembla indignant, insultant i patètic que el català es vegi desplaçat amb tanta facilitat davant la indiferència del alumnat. Sé que no estic sol, som molts els que desitgem aprendre en català, som més encara els que volem que els nostres companys, fills, i amics aprenguin en català. Però cal unir-nos, hem de fer quelcom per enfrontar-nos de cara a aquest gran problema. Cal crear un grup decidit a portar endavant diferents tasques per millorar la qüestió lingüística a les aules. El nostre fi potser és llunya, potser sembla un somni, però si lluitem, si plantem cara, i ens fem escoltar, tenim molt a guanyar. Que podem fer ? Com podem començar a obrir els ulls als alts càrrecs de les universitats i al professorat que amb tanta facilitat es baixen els pantalons? Salut companys!
Emocions: anticipation
disgust
anger

Resposta: Sempre que hi ha dues llengües en contacte, la que s'ha de protegir i promocionar és la minoritzada, per tant, és evident que, mentre no estiguen al mateix nivell, a l'educació la llengua vehicular ha de ser aquesta. He estudiat l'EGB, el BUP, el COU i la carrera en català (dintre de les excepcions i irregularitats que hi ha en aquest sentit dintre del sisitema educatiu al País Valencià) i, a dia de hui, puc assegurar, que escric millor el castellà que el valencià. L'espanyol té una presència mediàtica tan gran, que no cal estudiar-la a l'escola per conèixer-la.
Emocions: sadness, joy, distrust