Missatge: N'estic fart de l'autoescola, del carnet de conduir i la mare que va parir als examinadors, ja no puc més, estic fart de fer l'examen pràctic de conduir, em sento com una merda i un inútil, no puc ser tant destraler, ja no sé què fer :( Collons, és que si conduís amb el cul ho entendria, però crec que no ho faig pas tan malment joder! No em sembla normal que hagi de fer l'examen per 5è cop :( ja no sé d'on treure els diners :( ja no tinc ni ganes de treure-me'l, me les han tret :( merda! quina puta merda!! PD: m'haia de desfogar, m'han suspès per 4t cop, pel que sembla a l'entrar a la rotonda venia un cotxe i li hauria d'haver cedit el pas, jo discrepo, he vist el cotxe que venia i també penso que ha sigut un pèl arriscat, però un cop he entrat m'he mirat el cotxe i no ha hagut de frenar pas. Examinadors, us odio.
Emocions: anger

Resposta: Jo vaig estar un any apuntat a l'autoescola, no anava gairebé mai a classe perquè em quedava dormint. Si volies veure tots els temes del llibre amb les classes teòriques hi havies d'assistir tot un any, gairebé com treure's una carrera, i això és absurd, s'hauria de fer d'una altra manera per poder veure tot el temari amb menys temps. Les pràctiques de cotxe valien molt (diàries) i em sentia intimitat. Odii la sensació de tenir algú al costat que està jutjant i analitzant cada moviment que fas, cada petita decisió que prens. Això em llevava la poca auto-estima que tenia i no m'atrevia a fer res. M'anul·lava totalment i no em sentia capaç de res. L'examen teòric el vaig aprovar a la primera. Vaig tenir sort, perquè els tests aquests d'Internet els suspenia força sovint. L'examen pràctic el vaig suspendre perquè estava massa nerviós i em sentia vigilat/intimidat, no m'atrevia ni a canviar de marxa (error apuntat), i a més no vaig deixar passar uns inoportuns vianants d'un pas de vianants. Moriren tots. És broma, simplement no els vaig deixar passar (error apuntat). Al segon examen ja vaig aprovar, i justament m'havia tocat l'examinadora més temuda de Mallorca, una forastera que suspenia tothom, però sembla que li vaig caure bé. Al final del recorregut vaig aparcar satisfactòriament a la primera (quan sempre ho he fet fatal) quan no calia que aparcàs, ja que ella només em va dir que aturàs. Valor afegit.  Jo aprovat i els altres dos suspesos. Quan ja t'has tret el carnet i ets lliure de fer tot allò que surti del nas no et sents intimidat ni vigilat ni jutjat i conduir deixa de ser un problema.  I aquí acaba el meu testament automobilístic. P.S. "Ençat" pàgina!
Emocions: sadness, anger, joy