Missatge: Abans de res, dí que stic en contra del català stàndar, ja qu'ès un dialecte basat en el barceluní i que no cuntempla l'existència d'altres dialectes a cada poble o barri, els quals estan suburdinats a l'uficialitat del barceluní.  Biel , donç, crec qu'èm d'acabà'mb ell i permetre que cada-scú escrigui tal com parla, precísa-mén com estic fén jo ara matex, i no sols en català, sinó en totes les llengues, pró de mumén, com a catalans, ens èm de preucupà de la nostra (cada-scú del seu respectiu dialecte). Clà que necessitaríem un teclat funètic, ès ebidén, pró de mumén pudem adaptà els símbuls catalans a la funètica, el qual no beig que sigui tan difícil. Si'ns entenem d'aquesta forma, a més a més, ningú pudrà dubtà sobre la unitat de la llenga. No ubstan, aquet post té dos ubjectius: dialugà sobre aquet tema que stic parlan, i de l'altra, encara que no y'estigueu d'acor, pudeu escriure funètica-mén per curiusitat meba (i segura-mén de mols de busaltres). PS: Putsé é cumès faltes (barcelunades ), pró ès el custum. PS2: É liminat les "h" perquè d'una banda no les prununciem i de l'altra ja'w ba prupusà'n Pumpeu Fabra.
Emocions: anger
joy

Resposta: vaprí, más nganxat en l-ora friki... bo, pues pudem aprufitá i muntá unsz skamots pr' nvaí la szew kumtal, agafá-ls fiys da put' del clos i mar'gay i dem'ná ke-l muntiya s-abaxi els pant'lons szi no vol vewr' kom fem karn pikad' d-akets pixapins viejo, barkatu !  Maria Luisa , mil perdões...
Emocions: anger, joy