Razvoj trajnostnega in odgovornega turizma v Bihaću

Ključne riječi: održivi turizam;odgovorni turizam;razvoj;atrakcije;Bihać;sustainable tourism;responsible tourism;development;attractions;Bihać;info:eu-repo/classification/udc/338.48-44(1-21)(497.4Bihać)(043.2)

<s>Študijski program: diplomsko delo univerzitetnega študija Naslov zaključnega dela: Razvoj održivog i odgovornog turizma u Bihaću (razvoj trajnosnog in odgovornega turizma v Bihaću)</s>
<s>Podpisan-i/-a študent/-ka Jasmin Tahić izjavljam, da je zaključno delo rezultat mojega samostojnega dela, ki sem ga izdelal/-a ob pomoči mentor-ja/-ice oz. somentor-ja/-ice; izjavljam, da sem pridobil/-a vsa potrebna soglasja za uporabo podatkov in avtorskih del v zaključnem delu in jih v zaključnem delu jasno in ustrezno označil/-a; na Univerzo v Mariboru neodplačno, neizključno, prostorsko in časovno neomejeno prenašam pravico shranitve avtorskega dela v elektronski obliki, pravico reproduciranja ter pravico ponuditi zaključno delo javnosti na svetovnem spletu preko DKUM;sem seznanjen/a, da bodo dela deponirana/objavljena v DKUM dostopna široki javnosti pod pogoji licence Creative Commons BY-NC-ND, kar vključuje tudi avtomatizirano indeksiranje preko spleta in obdelavo besedil za potrebe tekstovnega in podatkovnega rudarjenja in ekstrakcije znanja iz vsebin; uporabnikom se dovoli reproduciranje brez predelave avtorskega dela, distribuiranje, dajanje v najem in priobčitev javnosti samega izvirnega avtorskega dela, in sicer pod pogojem, da navedejo avtorja in da ne gre za komercialno uporabo; dovoljujem objavo svojih osebnih podatkov, ki so navedeni v zaključnem delu in tej izjavi, skupaj z objavo zaključnega dela;</s>
<s>Hvala mentoru doc. dr. Marku Koščaku, kao i sumentoru asistentu Tomiju Špindleru za nesebičnu i svestranu pomoć, suradnju i profesionalno usmjeravanje tijekom pisanja ovog Također, velika hvala prijatelju Admiru Topaloviću na velikoj podršci i iskrenom prijateljstvu tijekom moga studiranja.</s>
<s>Na kraju, i ono najvažnije, hvala mojim roditeljima, bratu i sestrama te najbližim prijateljima na neophodnoj podršci i razumijevanju.</s><s>RAZVOJ ODRŽIVOG I ODGOVORNOG TURIZMA U BIHAĆU Globalizacija kapitala, financija, rada, tehnologije, prometa i komunikacija u drugoj polovini XX. i početkom XXI. stoljeća, omogućila je da turizam postane najveća svjetska industrija.</s><s>Time je on postao važan faktor privrednog i regionalnog razvoja svake zemlje.</s><s>Turizam je, dakle, dio naše svakodnevice, dio sadašnjosti za veliki dio svijeta, a time i dio budućnosti našeg planeta pa, upravo iz tog razloga, održivost i održivi razvoj postaju pojmovi koji se sve intenzivnije koriste u različitim sferama društvenog života.</s><s>Shodno tome, planiranje budućeg razvoja turizma je neophodno harmonizirati s koncepcijom održivog ili usklađenog razvoja.</s><s>Na taj način bi se zadovoljile potrebe kako turista tako i lokalnog stanovništva, uz istovremenu zaštitu i poticanje mogućnosti za budućnost te razvoj samog grada Bihaća i turizma u njemu.</s><s>U istraživanju koje smo napravili učestovalo je ukupno 400 ljudi, dok su cjelu anketu ispunile 282 osobe.</s><s>Ključne riječi: održivi turizam, odgovorni turizam, razvoj, atrakcije, Bihać DEVELOPMENT OF SUSTAINABLE AND RESPONSIBLE TOURISM IN BIHAĆ</s>
<s>Masa turističnih obiskov, ki nastane kot posledica globalizacije, pritiska na osnovne vire, na katerih počiva turizem, predvsem z degradacijo okolja, zaradi česar je potrebno v turizmu uporabiti koncept trajnostnega razvoja.</s><s>Trajnostni razvoj je tako postal vse bolj pogosta tema, ki jo intenzivno obravnavajo vse države in strukture družbe.</s><s>Tudi ta diplomska naloga temelji na splošnem pomenu uporabe koncepta trajnostnega razvoja v turizmu.</s><s>Njeno bistvo je v dokazovanju pomena in nujnosti uporabe takšnega koncepta za mesto Bihać.</s>
<s>V tej diplomski nalogi bo poudarek na konceptu trajnostnega razvoja turizma, zato bo raziskava temeljila na navajanju možnosti za boljši razvoj in boljšo uporabo naravnih turističnih vrednot Bihaća za trajnostni razvoj turizma, da bi pritegnili zanimanje in pritegnili več obiskovalcev iz regije in Evrope.</s>
<s>Cilj diplomske naloge je: dokazati, kako pomembna je trajnost katere koli turistične destinacije v turizmu, vključno z mestom Bihać, v skrbi za ohranjanje naravnega prostora in okolja ter za ohranjanje zgodovinske in kulturne dediščine, na podlagi vprašalnika dokazati, kako Bihać s svojimi turističnimi atrakcijami na področju ekoturizma, športne, kulturne in drugih oblik trajnostnega turizma lahko privabi obiskovalce in utemelji svoj nadaljnji razvoj mesta v smislu turistične destinacije,</s>
<s>Cilj diplomske naloge je: izpostaviti nekatere omejitve za nadaljnji trajnostni razvoj turizma, kot tudi možne rešitve teh težav in strateške usmeritve za prihodnji razvoj in izboljšanje trajnostnega turizma v Bihaću.</s><s>Ko govorimo o opredelitvi koncepta trajnostnega turizma, njegova najpreprostejša definicija pomeni katero koli vrsto turizma, ki prispeva k varovanju okolja, družbeni in gospodarski celovitosti ter trajnemu spodbujanju naravnih, ustvarjenih in kulturnih vrednot.</s><s>Ključni cilj takšnega turizma je omogočiti ljudem uživanje, pa tudi pridobivanje znanja o naravnih, zgodovinskih in kulturnih značilnostih edinstvenega okolja, hkrati pa ohraniti celovitost kraja ter spodbuditi gospodarski razvoj in blaginjo lokalne skupnosti.</s><s>Bihač, mesto ob reki Uni, se nahaja na severozahodnem delu Bosne in Hercegovine.</s><s>Administrativno spada pod entiteto Federacije BiH in predstavlja gospodarski, upravni in kulturni sedež Unsko-sanskega kantona.</s><s>Mesto Bihać je na podlagi svojih naravnih in drugih potencialov ustvaril ključne predpogoje za razvoj turizma, predvsem selektivnih oblik, kot so športni in rekreacijski turizem, ekoturizem, lovski turizem in kulturnozgodovinski turizem.</s>
<s>V diplomski nalogi so opisane osnovne značilnosti mesta Bihać kot turistične destinacije.</s><s>Geografske značilnosti na območju mesta Bihać so raznolike.</s><s>Prevladujejo njive, hribovja in sredogorska zemljišča.</s><s>Območje mesta Bihać ima zmerno gorsko vrsto podnebja, ki je raznolika zaradi vpliva zračnih mas iz sosednjih in oddaljenih območij.</s><s>Mesto Bihać je zelo bogato z vodo, oz. izviri, potoki in rekami, glavni vodotok pa je reka Una in njen pritok Unac.</s><s>Prav tako lahko rečemo, da ima to območje kakovostno gozdno bogastvo.</s><s>Ko govorimo o antropogenih turističnih vrednotah Bihaća, je treba poudariti, da je na območju mesta obilo kulturnih in zgodovinskih spomenikov, med katerimi so najpomembnejši Kapetanov stolp, Fethiye mošeja, cerkev sv. Ante Padovanski, Kameno Turbe in srednjeveška mesta, kot so Sokolačka kula, Orašac itd.</s>
<s>Na območju Bihaća se razvijajo oblike trajnostnega turizma, med katerimi so najpomembnejše: podeželski, ekoturizem, športno-rekreacijski, pustolovski, kulturni in prireditveni turizem.</s><s>Glavna turistična atrakcija v kmečkem turizmu mesta Bihać so eko vasi, torej podeželska gospodinjstva, ki se nahajajo ob reki Uni, pa tudi v bližini NP "Una".</s><s>Naravne lepote, vodotok reke Une in njenih pritokov Unca ter NP "Una" predstavljajo kakovostno osnovo za razvoj eko turizma na tem območju.</s><s>Športne in rekreacijske aktivnosti v Bihaću vključujejo izlete, pohodništvo, kolesarjenje, potapljanje, ribolov, rafting, kajakaštvo in kanu, plezanje po urejenem plezališču itd.</s><s>Na območju Bihaća potekajo številne turistične in kulturne prireditve, ki privabljajo turiste iz okoliških krajev in širše, najpomembnejše med njimi pa so: Dan mesta Bihać, Dan reke Une, Bihaćko poletje, Unska regata, "EKOBIS" - mednarodni ekološki sejem, festival pop glasba Bihać, Festival ljudske glasbe Bihać, Ulica Bišća - kulturno-umetniški dogodek, Likovna kolonija za otroke Centra "Duga".</s><s>V diplomski nalogi je predstavljena SWOT analiza, oz. analizirane so prednosti, slabosti, priložnosti in nevarnosti razvoju trajnostnega turizma v mestu Bihać.</s><s>Ugotovljeno je, da so najpomembnejše sile mesta Bihać njegov geografski položaj, ohranjena naravna in kulturna dediščina, ohranjeno okolje in podobno.</s><s>Najpomembnejše slabosti, ovire ali omejitve za trajnostni razvoj Bihaća so šibka obstoječa infrastruktura, slaba propaganda, nezadostna stopnja razvoja trajnostnega turizma.</s><s>Najpomembnejše priložnosti, ki omogočajo in olajšujejo razvoj trajnostnega turizma, so donacije in sredstva iz skladov EU in drugih mednarodnih finančnih virov, povečanje zanimanja ljudi za zdrav življenjski slog, trajnostni turizem in varstvo okolja.</s><s>Med najpomembnejše nevarnosti pa sodijo: neskladnost zakonov in postopek, odhod prebivalstva izven meja Bihaća ali USC, nevarnost onesnaževanja okolja, gospodarska kriza, ki se bo delno odražala v zmanjšanju potovanj.</s>
<s>Da bi raziskali mnenje in stališče anketirancev o stanju trajnostnega turizma v Bihaću in njegovem vplivu na izbiro turistične destinacije obiskovalcev, je bila izvedena anketa, ki temelji na zbiranju primarnih podatkov.</s><s>Anketni vprašalnik vsebuje skupno 19 vprašanj.</s><s>Prva skupina vprašanj iz vprašalnika se nanaša na zbiranje osnovnih socialnodemografskih podatkov anketirancev.</s><s>Druga skupina vprašanj preučuje, ali anketiranci sploh poznajo koncept trajnostnega turizma, koliko se dejansko zavedajo pomena trajnostnega turizma in ali lahko trajnostni turizem vpliva na njihovo izbiro turistične destinacije.</s><s>Tretja, zadnja skupina vprašanj je osredotočena na mesto Bihać in izbrane turistične znamenitosti mesta.</s>
<s>V raziskavi je bilo anketiranih 400 ljudi, od katerih jo je dokončno rešilo 282, od tega je bilo 58% žensk in 42% moških, katerih najpogostejša starost je med 26 in 35 let in večina je zaposlenih, končalo srednjo šolo.</s><s>Z analizo njihovih odgovorov smo ugotovili, da anketiranci vidijo trajnostni turizem kot pomembno vrsto turizma, ki veliko prispeva k njihovi zavezanosti obisku določene turistične destinacije.</s><s>Večina anketirancev pozna koncept trajnostnega turizma, ki ga najpogosteje povezuje z družbeno odgovornim poslovanjem v turizmu in optimalno rabo virov.</s><s>Prav tako menijo, da je razvoj trajnostnega turizma pomemben zaradi privlačnosti določene turistične destinacije, pa tudi, da razvoj turizma ne vpliva negativno na okolje in vrednost destinacije.</s><s>Kakovost in cena odločilno vplivata na izbiro določene destinacije, hkrati pa tudi na dejavnik prisotnosti ponudbe trajnostnega turizma.</s><s>Kot najpogostejši motiv za obisk anketiranci navajajo naravne lepote in spoznavanje novih krajev.</s><s>Menijo, da trajnostni turizem vpliva na donosnost in prihod na destinacijo.</s><s>Odgovori anketirancev iz skupine vprašanj, povezanih z mestom Bihać, kažejo, da je turistična ponudba Bihaća vsestranska in bogata s številnimi turističnimi atrakcijami, ki zagotavljajo potencial za nadaljnji razvoj trajnostnega turizma.</s><s>Med kraji, ki imajo največji potencial, izstopajo nacionalni park Una, Štrbački buk, Kapetanova kula in Martin brod.</s><s>Glede na trenutno stanje in podatke, pridobljene z anketo, smo v nadaljevanju poskušali določiti prioritete.</s><s>Napisali smo konkretne predloge za prihodnost v smislu izboljšanja turistične ponudbe in razvoja trajnostnega in odgovornega turizma v mestu Bihać.</s><s>Prva prioriteta je izboljšanje turističnih zmogljivosti, konkretni ukrepi, potrebni za njegovo realizacijo, pa so: organizacija športnih tekmovanj, revitalizacija zimsko-rekreacijskega centra "Duga Luka" in izgradnja termalno-celinske riviere, ki temelji na zmogljivostih Banja Gate.</s><s>Drugo prednostno področje je razvoj infrastrukture, potrebni ukrepi pa so: izboljšanje nastanitvenih pogojev, revitalizacija in obnova tradicionalne arhitekture ter obnova infrastrukture za športni in rekreacijski zračni promet.</s><s>Zadnje prednostno področje zajema nov promocijski pristop in vključuje ukrepe, kot so stilske spremembe trenutne spletne strani Turistične organizacije mesta Bihać, izboljšanje medijske predstavitve, oz. izboljšanje odnosov z mediji in vplivnimi ljudmi (influencerji in blogerji) ter učinkovitejše upravljanje uradnega Facebook profila Turistične organizacije mesta Bihać.</s>
<s>1.1 Opredijeljenost tj. opis problema predmeta zaključnog rada 1.3 Hipoteza ili istraživačko pitanje zaključnog rada 1.4 Pretpostavke i ograničenja zaključnog rada 2.1 Koncept održivog turizma</s>
<s>3.3.1 Kulturno-povijesno nasljeđe i spomenici kulture 3.4.3 Sportsko-rekreativni i avanturistički turizam 4 EMPIRIJSKI DIO</s>
<s>Slika 18: „Smatrate li da razvoj turizma negativno utječe na životnu sredinu?'' Slika 19: „Što je za vas najbitnije prilikom odabira turističke destinacije?'' Slika 20: '“Može li prisutnost ponude održivog turizma u određenoj destinaciji utjecati na vaš odabir za posjet konkretnoj turističkoj destinaciji?'' Slika 21: „Koji su vaši motivi odlaska u određenu turističku destinaciju?'' Slika 22: „Smatrate li da turistička destinacija koja nudi produkte održivog turizma ima Slika 23: „Smatrate li da grad/općina Bihać ima potencijal za razvoj održivog turizma?'' Slika 24: „S kojom od navedenih atrakcija i manifestacija grada Bihaća ste upoznati?'' Slika 25: Tvrdnje, Bihać</s>
<s>Tablica 1: Udaljenost općtine Bihać od ostalih urbanih centara u regiji Tablica 3: Promet po vrstama ugostiteljskih objekata (KM) Seznam kratic</s>
<s>1.1 Opredijeljenost, tj. opis problema predmeta zaključnog rada Svjedoci smo činjenice da u drugoj polovini XX. stoljeća turizam doživljava snažnu ekspanziju i diversifikaciju, prije svega uslijed globalizacije kapitala, financija, prometa i sl.</s><s>Prema najnovijim objavljenim podatcima Eurostata iz 2019. godine, 62% stanovništva EU (uzrasta od 15 i više godina) u 2017. godini je imalo najmanje jedno turističko putovanje, prije svega zahvaljujući porastu zarade i slobodnog vremena (Eurostat, 2019).</s><s>U EU turizam čini jedno od najvećih ekonomskih područja s 12 milijuna zaposlenih što čini ekvivalent 9% ukupno zaposlenih u EU te 10% BDP Europske unije (UNWTO, 2018, str. 55).</s><s>Otuda turizam ima jednu od glavnih uloga u privredi brojnih zemalja i predstavlja ključni pokretač cjelokupnog društveno-ekonomskog napretka stvaranjem novih radnih mjesta i poduzeća, razvoja infrastrukture i sl.</s><s>Pa ipak, pored svih pozitivnih ekonomskih i sociokulturnih utjecaja, turizam, također, predstavlja i jedan od glavnih uzročnika degradacije životne sredine u mnogim turističkim destinacijama, zbog čega se sve više istraživanja različitih organizacija bavi upravo problematikom štetnih utjecaja masovnog turizma na životnu sredinu (Čengić i Grebo, 2008, str. 427).</s><s>Tako je kao odgovor na masovni turizam došlo do pojave selektivnog turizma koji sve više dobiva na značaju i postaje sve ozbiljnije shvaćen, a čiji je osnovni zadatak zaštita životne sredine i unaprjeđenje života lokalnog stanovništva.</s><s>Za ovu vrstu turizma u teoriji se mogu pronaći različiti nazivi kao što su: selektivni oblici turizma, specifični oblici turizma, turizam posebnih interesa, turizam niša, tematski turizam ili alternativni turizam.</s><s>Neki od specifičnih oblika turizma najčešće spominjani u literaturi su: ekoturizam, kulturni turizam, turizam nasljeđa, banjski turizam, ruralni/seoski turizam (Bošković i Mihajlović, 2016; Triarchi i Karamanis, 2017) itd. koji u mnogim slučajevima imaju vrlo slične principe i politike, a na kraju se sve svodi na napore za očuvanje okoliša i unaprjeđenje života lokalnog stanovništva.</s><s>Aktualna epidemiološka situacija u svijetu se snažno reflektira na sektor putovanja i turizam.</s><s>Pandemija COVID-19, poznata i kao koronavirusna pandemija, uzrokovana je akutnim respiratornim sindromom coronavirus 2 (SARS-CoV-2).</s><s>Prvi slučaj ove pandemije registriran je u Wuhanu, u kontinentalnoj Kini, u prosincu 2019. godine, a u prvom kvartalu 2020. godine obznanjeno je da se ta pandemija proširila na više od 200 zemalja (Haryanto, 2020, str. 2).</s><s>Turizam je, nesumnjivo, širom svijeta jedna od pandemijom najteže pogođenih privrednih aktivnosti što, s obzirom na njegov značaj u svjetskoj ekonomiji, niti jednu zemlju ne ostavlja imunom.</s><s>Krešić i Mikulić (2020) jasno i nedvosmisleno objašnjavaju osnovne razloge zbog kojih COVID-19 pandemija ugrožava temelje turističke privrede:</s>
<s>• iznos diskrecijskog dijela dohotka koji se troši na turizam i putovanja se smanjuje zbog globalne ekonomske krize i pada BDP-a većine razvijenih zemalja koje su istovremeno i glavna emitivna tržišta; • smanjuje se prometna povezanost emitivnih i receptivnih turističkih regija zbog</s>
<s>• bolest COVID-19 najviše ugrožava starije dobne skupine (65 godina i više), koje su do sada bile jedan od najvažnijih tržišnih segmenata za produženje turističke sezone, a koje će vjerojatno ubuduće biti znatno manje sklone putovanjima.</s>
<s>S obzirom na navedeno, Krešić i Mikulić zaključuju da kriza uzrokovana COVID-19 pandemijom neće proći tako brzo i jednostavno te da će turizam biti jedan od sektora industrije koji će ovom krizom biti najviše pogođen (Krešić i Mikulić, 2020).</s><s>S druge strane, Telišman-Košuta podsjeća na činjenicu da se turizam, u pravilu, jako brzo oporavlja pa će se tako i u ovom slučaju, nakon pronalaska lijeka i otkrića cjepiva protiv korona virusa, turizam sasvim sigurno oporaviti (Telišman-Košuta, 2020).</s><s>Međutim, postavlja se pitanje kakav će turizam biti nakon pandemije.</s><s>Telišman-Košuta ističe neke od očekivanih ključnih područja promjena: odnos prema prostoru odnosno inzistiranje na socijalnom distanciranju (prednost će imati manji, intimniji prostori namijenjeni nekolicini ili pak prostrana, otvorena, prirodna mjesta gdje je moguće biti istovremeno zajedno s drugima, ali i u svom prostoru), odnos prema zdravstvenoj sigurnosti (pojačani obvezni sanitarni standardi u turističkim objektima, ali i viša medicinska ekipiranost destinacije u cjelini), odnos prema životnoj sredini, ljudski odnosi (potaknut će se zainteresiranost za iskrene i emotivne sadržaje, bilo da je riječ o vođenom obilasku, gastronomskoj ponudi, oblikovanju smještaja ili nekom drugom elementu turističke ponude), odnos prema tehnologiji i sl. (Telišman-Košuta, 2020).</s><s>Slično mišljenje dijeli i Tembo, glavni izvršni direktor Međunarodnog trgovinskog centra koji dodaje da je čak i prije COVID-19 pandemije industrija turizma svjedočila promjenama koje su se ogledale u preferencijama turista prema certificiranim ekohotelima i njihovom doživljavanju autentičnih iskustava (Tembo, 2020).</s><s>Stoga je vjerovatno da će putnik nakon koronavirusa izabrati „održivije staze“ i uživati u onome što svijet može ponuditi (Tembo, Pojavom selektivnih oblika turizma razvila se svijest o održivom razvoju turizma koji mora biti usmjeren na povećanu ekološku odgovornost, socijalnu toleranciju i privrednu izdašnost (Müller, 2004, str. 44).</s><s>Glavni cilj održivog turizma je omogućiti turistima uživanje i stjecanje znanja o prirodnim, povijesnim i kulturnim karakteristikama okruženja, uz očuvanje integriteta mjesta i poticanje ekonomskog razvoja i dobrobiti lokalne zajednice (Beljanski, 2018, str. 38).</s><s>Svjetska turistička organizacija definira održivi turizam kao turizam koji u potpunosti vodi brigu o svojim trenutnim i budućim ekonomskim, socijalnim i ekološkim učincima, zadovoljavajući potrebe posjetitelja, industrije, životne sredine i zajednice domaćina.</s><s>Održivi turizam se može definirati i kao turizam koji se razvija i održava na nekom području na takav način i u tolikoj mjeri da ostaje održiv tijekom neodređenog razdoblja i ne degradira ili mijenja životnu sredinu (Butler, 2018, str. 3).</s><s>U svom najčišćem obliku, održivi (odgovorni) turizam se definira kao „privredna grana koja vrši minimalan utjecaj na životnu sredinu i lokalnu kulturu, istovremeno pomažući stjecanju zarade, otvaranju novih radnih mesta i zaštiti lokalnih ekosustava“ (Stefanović i Azemović, 2012, str. 45).</s><s>Naime, riječ je o odgovornom turizmu koji ima prijateljski odnos s prirodnim i kulturnim nasljeđem.</s><s>Koncepcija održivog razvoja turizma podrazumijeva pet ključnih komponenti: materijalno blagostanje (dohodak, stvaranje vrijednosti, smanjenje nejednakosti itd.), subjektivno dobar osjećaj (sloboda, kulturni identitet), zadovoljstvo gostiju (optimalno zadovoljenje različitih potreba gostiju, segmentiranje gostiju i sl.), zaštita prirode i resursa (biološka različitost, zaštita resursa, raznovrsnost krajolika) i kulturna raznolikost (njegovanje domaće kulture, gostoljubivost, zaštita kulturnih dobara) (Müller, 2004, str. 44).</s><s>Koncept održivog razvoja u turizmu bi trebao predstavljati osnovu dugoročnog razvoja u okviru turističkih destinacija.</s><s>Izraz „turistička destinacija“ u svom porijeklu je tipičan geografski pojam i podrazumijeva se kao dio geografskog prostora (Żemła, 2016, str. 2).</s><s>Turistička destinacija se može definirati kao „turistički organizirana i tržišno prepoznatljiva prostorna jedinica koja skupom svojih turističkih proizvoda potrošačima nudi cjelovito zadovoljenje turističke potrebe“ (Križman Pavlović, 2008, str. 58).</s><s>U posljednje vrijeme turističke destinacije se sve više sagledavaju „kao složeni sustavi u kojima se kreiraju različite vrijednosti za turiste“ (Mašić, Muhi, Nešić i Jovanović, 2017, str. 191).</s><s>Turistička destinacija sadrži niz osnovnih elemenata koji privlače posjetitelje na odredište i koji zadovoljavaju njihove potrebe po dolasku.</s><s>Ti elementi su: atrakcije, usluge, pristupačnost, imidž, cijena i ljudski resursi (UNWTO, 2007, str. 1).</s><s>Kako bi se postigla kvalitetna ponuda određene turističke destinacije, potrebno je povezati navedene elemente turističke destinacije jer samo njihovim povezivanjem može se govoriti o potpunom i kvalitetnom turističkom proizvodu.</s><s>Osnovni ciljevi kojima se mora voditi menadžment turističke destinacije podrazumijevaju „usklađivanje prirodnih faktora i blagostanja stvorenog dosadašnjim utjecajem čovjeka s ciljem stvaranja dodatne vrijednosti za posjetitelje i domicilno stanovništvo, a kako bi se ostvarili ti isti ciljevi, destinacijski menadžment mora proći kroz tri osnovne funkcije i to: funkcije planiranja, funkcije organiziranja i funkcije kontrole“ (Vranić, 2016, str. 8).</s><s>Kako bi se destinacija mogla smatrati održivom, potrebno je slijediti neka osnovna pravila: barem dvije trećine aktivnosti koje se nude gostima moraju biti povezane s prirodom, više od polovine mjesta za smještaj moraju biti mala, sa samo nekoliko soba i izgrađena od tradicionalnih materijala, a jelovnik mora ponuditi lokalne proizvode, po mogućnosti bioproizvode (Mazilu, Rabonțu i Marinescu, 2017, str. 2).</s><s>Održivi razvoj turizma najvećim se dijelom odnosi na izgradnju i razvoj tzv. ekoturizma s ciljem zaštite i očuvanja biljnog i životinjskog svijeta.</s><s>Ekoturizam je putovanje u osjetljiva, iskonska i obično zaštićena područja za koja se nastoji da budu s niskim utjecajem i (obično) malog obujma.</s><s>To pomaže obrazovanju posjetitelja, osigurava sredstva za zaštitu, izravno doprinosi ekonomskom razvoju i političkom osnaženju lokalnih zajednica i potiče poštovanje različitih kultura i ljudskih prava (Honey, 2008, str. 32-33).</s><s>Ekoturizam, dakle, predstavlja podvrstu održivog turizma i odnosi se na turističke aktivnosti u ruralnim i pustinjskim područjima koja razvijaju direktnu korist u pogledu očuvanja svojih prirodnih resursa i dobrobiti (Green City Trips, 2015).</s><s>Uz godišnji rast od 5% u svjetskim razmjerima, što predstavlja 6% svjetskog bruto proizvoda, kao i 11,4% potrošnje, ekoturističko tržište zaslužuje posebnu pažnju (Rajović i Bulatović, 2015, str. 84).</s><s>Ekoturizam, dakle, u svjetskim razmjerima postaje najpopularniji vid odmora.</s>
<s>U brojnim slučajevima, ekoturizam, kao i kulturni i avanturistički, razvio se u regijama koje su geografski periferne, ruralne ili obalne prirode i imaju niži stupanj socioekonomskog razvoja od zemlje u kojoj se nalaze (Koščak i O’Rourke, 2020, str. 3).</s><s>Udaljenost i ono što bi društvo shvatilo kao nerazvijenost imaju tendenciju takve destinacije učiniti atraktivnima posjetiteljima koji traže prirodnija i autentičnija iskustva.</s><s>Uz ekoturizam se vrlo često povezuje tip turizma kao što je ruralni, odnosno, seoski turizam.</s><s>Jednu od prvih definicija ruralnog turizma predložila je Europska komisija 1986. godine: „Seoski turizam je širok pojam koji uključuje ne samo poljoprivredni turizam ili agroturizam – smještaj koji nude poljoprivrednici – već i sve turističke aktivnosti u ruralnim područjima“ (Community action in the field of tourism: Commission communication to the Council transmitted on 31 January 1986, 1986, str. 10).</s><s>Ruralni se turizam, također, može interpretirati kao alternativna vrsta turizma s održivim ciljevima.</s><s>Naime, sociokulturno ili prirodno ruralno turističko okruženje predstavlja alternativu mjestima u kojima žive turisti, a oni zauzvrat pokušavaju iskusiti pozitivne i edukativne učinke takvih posjeta (Garau, 2015, str. 6413).</s><s>Također, bitno je napomenuti da u nerazvijenim ruralnim sredinama turizam predstavlja aktivnost koja stvara nove mogućnosti, za razliku od tradicionalnih sektora poput poljoprivrede (Koščak i O’Rourke, Osnovni razlog odabira ove teme vezan je uz ukazivanje na mogućnosti boljeg razvoja i iskorištavanja prirodnih turističkih vrijednosti grada Bihaća za razvoj održivog turizma kao suvremenog trenda u svijetu.</s><s>Drukčije, odnosno jednostavnije rečeno, opredjeljenje za ovu temu temeljeno je na važnosti očuvanja životne sredine ovog grada smještenog u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine.</s><s>Predmet istraživanja rada su potencijali za razvoj turizma na području proučavane općine koji će se razvijati u skladu s konceptom održivog razvoja.</s><s>Кoncept održivog razvoja turizma Bihaća podrazumijeva promišljeno balansiranje i puno jedinstvo ekonomskih, socijalnih, kulturnih i ekoloških zahtjeva i principa.</s><s>Ovo nas upućuje na zaključak da se razvoj turizma mora pažljivo i odgovorno planirati i usmjeravati, a sve s ciljem održivosti turističkog privređivanja, kao i kontroliranog, efikasnog i transparentnog korištenja i upravljanja raspoloživim prirodnoturističkim resursima.</s><s>Zbog toga, održivi se turizam u Bihaću treba naći u fokusu svih naših politika, od individua i građana do lokalne zajednice i svih njenih društvenih činitelja, a rezultat takvog društveno-odgovornog ponašanja bit će prosperitet i porast kvalitete života sadašnjih, ali i budućih generacija ovog područja.</s><s>1.2 Svrha i ciljevi zaključnog rada</s>
<s>Svrha ovog rada je utvrditi imaju li i u kojoj mjeri atrakcije Bihaća potencijal za razvoj održivog turizma.</s><s>Istraženo je poznavanje ispitanika odabranih atrakcija grada, odnosno njihovo mišljenje o važnosti i atraktivnosti istih.</s><s>Također, utvrđeno je koliko su zapravo ispitanici upućeni u održivi turizam, odnosno utječe li održivost na odabir turističke destinacije.</s><s>Praktično istraživanje turizma na prostoru Bihaća u kontekstu održivog razvoja je značajno za znanost, ali i za praksu, od posebne važnosti za unaprjeđenje rada turističkih organizacija, turističkih agencija i ostalih sudionika u turizmu.</s><s>Cilj je ovog rada dokazati koliko je održivost u turizmu bilo koje turističke destinacije, pa tako i grada Bihaća, bitna u smislu brige za očuvanje prirodnog prostora i životne sredine, kao i očuvanje povijesnog i kulturnog nasljeđa, s obzirom na to da karakter turizma i visok stupanj ovisnosti turizma o prostoru nalaže konstantnu brigu o stanju te okoline.</s><s>Cilj je rada, također, na osnovi anketnog upitnika dokazati kako Bihać svojim turističkim atrakcijama u području ekoturizma, sportskog, kulturnog i ostalih vidova održivog turizma, može privući posjetitelje te na njima zasnivati daljnji razvoj grada u smislu turističke destinacije.</s><s>Isto tako, cilj je rada ukazati na određena ograničenja daljnjeg održivog razvoja turizma, kao i na moguća rješenja tih problema i strateške pravce budućeg razvoja i unapređenja održivog turizma u Bihaću.</s><s>Zadatci istraživanja koncepta održivog turizma Bihaća su: • Ukazati na značaj razvoja održivog turizma Bihaća; • Analiza i klasificiranje prirodnih i antropogenih turističkih vrijednosti; • Inventarizacija i valorizacija materijalne baze na kojima se zasniva razvoj turizma;</s>
<s>• Ukazati na probleme i prioritete održivog turizma Bihaća; • Istraživanje uvjeta i potencijala za razvoj održivog turizma na prostoru Bihaća; • Utvrditi moguće vidove održivog turizma u Bihaću.</s><s>1.3 Hipoteze zaključnog rada</s>
<s>Empirijski dio odnosi se na istraživanje temeljeno na prikupljanju primarnih podataka.</s><s>Za potrebe ovog rada primarni podatci prikupljeni su metodom ispitivanja, odnosno anketom kojom će se naglasak staviti na održivi razvoj turizma i njegov utjecaj na odabir turističke destinacije.</s><s>U radu je proveden anketni upitnik namijenjen lokalnom stanovništvu, ali i ostaloj populaciji, a statističkom su metodom obrađeni i analizirani prikupljeni podatci.</s><s>Ispitane su varijable jesu li turisti i stanovnici grada Bihaća zadovoljni stanjem održivog turizma u Bihaću.</s><s>Anketni upitnik sadrži ukupno 19 pitanja i namijenjen je svim spolnim i dobnim skupinama ljudi različitog profila obrazovanja, mjesečnih primanja i radnog statusa.</s><s>Istraživanje je provedeno na uzorku od 120 ispitanika.</s><s>Dobiveni rezultati istraživanja na kraju su statistički obrađeni, grafički prikazani i upoređeni s postavljenim hipotezama.</s><s>Istraživanje koje se provodi u svrhu ovog rada temelji se na trima hipotezama: H1: Ponuda i produkti održivog turizma utječu na atraktivnost i odabir grada Bihaća kao ciljne turističke destinacije kod više od 15% ispitanika.</s><s>H2: Četvrtina ispitanika, kako stanovnika tako i stranih posjetitelja, upoznati su s turističkim atrakcijama prirodne i kulturne baštine grada Bihaća.</s><s>H3: Bihać ima po mišljenju ispitanika potencijal za daljnji održivi razvoj seoskog turizma, održivi razvoj ekoturizma i razvoj drugih vidova održivog i odgovornog turizma.</s><s>1.4.</s><s>Pretpostavke i ograničenja zaključnog rada S obzirom na to da se Bihać, grad na rijeci Uni, može pohvaliti kako bogatom i dugom povijesti, tako i prirodnim ljepotama, za analizu održivog turizma ovog područja postojalo je dovoljno elemenata za istraživanje.</s><s>Kao ograničenje empirijskog dijela rada može se istaknuti činjenica da je istraživanje provedeno na relativno malom broju slučajno odabranih ispitanika, na njih 120, što nije dovoljno za određivanje potpunog potencijala razvoja neke turističke destinacije jer je poznato da štoje uzorak veći – to je i rezultat pouzdaniji i zaključci nude veću sigurnost (Tkalac Verčić i dr., 2010, str. 73).</s><s>Međutim, može se reći da su dobiveni rezultati prikladni za donošenje indikativnih zaključaka, ali je za stvaranje potpune slike potrebno provesti istraživanje na većem uzorku.</s><s>Ograničenje također predstavlja i vrijeme provođenja ankete, s obzirom na to da se anketa slala putem društvenih mreža od 17. svibnja 2020. godine do 1. lipnja 2020. godine.</s><s>Također, više od polovine ispitanika dolazi s područja Unsko-sanskog kantona, a smatra se kako bi uzorak bio reprezentativniji da je istraživanje provedeno na području cijele Bosne i Hercegovine i susjednih država.</s><s>Isto tako, ne može se sa sigurnošću potvrditi da su ispitanici bili pouzdane osobe i da su njihovi odgovori bili iskreni.</s><s>Razlog tome mogu biti različiti faktori koji utječu na ispitanika u tom trenutku, odnosno u trenutku anketiranja.</s>
<s>Kao dodatno ograničavanje u segmentu prihodi od turizma u gradu Bihaću smo imali u vidu toga da nije bilo moguće dobiti novije podakte od perioda 2012.</s><s>Mi smo pokušali da pronađemo tražene podakte na stranici od Federalnog zavoda za statistiku ali što se toga tiče nije bilo moguće iz razloga jer Federalni zavod za statistiku nema tih podataka.</s><s>29.06.2020 smo poslali email općini Bihać na njihov službeni email koji stoji u kontaktima na njihovoj zvaničnoj stranici ali nam nisu odgovorili.</s><s>Zato su podaci u tabeli 3 ,,Promet po vrstama ugostiteljskih objekata“ iz perioda 20062011, jer trenutno ne postoje noviji dostupni podaci iz ovog segmenta.</s><s>1.5 Predviđene metode zaključnog rada</s>
<s>Prilikom izrade ovog rada korišteni su primarni i sekundarni podatci.</s><s>Sekundarni podatci su oni koji postoje od ranije jer ih je netko već prikupio i rezultat su prethodnog prikupljanja primarnih podataka.</s><s>Prednost tih podataka je u nižim troškovima, brzoj raspoloživosti podataka, dostupnosti, objektivnosti i sl.</s><s>U konkretnom radu, sekundarni podatci prikupljeni su proučavanjem literature, odnosno knjiga i stručnih članaka vezanih uz područje istraživanja te mrežnih stranica.</s><s>S druge strane, primarni podatci su podatci prikupljeni vlastitim snagama, drugim riječima, prikupljaju se izravno od jedinica istraživanja.</s><s>Za potrebe ovog rada primarni su podatci prikupljeni metodom ispitivanja, odnosno anketom koja je provedena na uzorku od 120 ispitanika različite dobne i spolne strukture.</s><s>Anketa se šalje putem društvene mreže Facebook.</s><s>Svi podatci su statistički obrađeni uz korištenje grafikona i tablica i adekvatno obrazloženi.</s><s>Kako bi se realizirali postavljeni zadatci, prilikom ovog istraživanja korištene su različite metode:</s>
<s>– Metoda deskripcije koja podrazumijeva postupak jednostavnog opisivanja činjenica, predmeta i procesa (Zelenika, 2000) i koristit će se pri definiranju temeljnih pojmova teorijskog dijela rada, kao i pri ocjenjivanju sadašnjeg stanja turističke ponude grada Bihaća;</s>
<s>– Analitička metoda podrazumijeva raščlanjavanje kompleksne cjeline k iznalaženju i utvrđivanju njenih elemenata, sadržaja, sastavnih dijelova (Žugaj, 1979); – Metoda sinteze predstavlja povezivanje analizom dobivenih elemenata (Zelenika, 2000) i rezultira izvođenjem određenih zaključaka vezanih za probleme održivog razvoja turizma u Bihaću;</s>
<s>U drugom dijelu rada su prikupljene sve informacije dobivene putem anketnog upitnika.</s><s>Prvi dio ankete odnosi se na sociodemografske podatke, odnosno prikupljeni su podatci o starosnoj dobi, spolu, razini obrazovanja te području iz kojeg ispitanik dolazi.</s><s>U drugom dijelu ankete ispituje se jesu li ispitanici uopće upoznati s pojmom održivog turizma, koliko su zapravo svjesni važnosti održivog turizma te može li on utjecati na njihov odabir turističke destinacije.</s><s>Posljednji ili treći dio ankete prvenstveno je usredotočen na Bihać i odabrane turističke atrakcije.</s>
<s>2 PREGLED LITERATURE I TEORIJSKIH POLAZIŠTA U ovom poglavlju analiziran je koncept održivog turizma, njegov pojam i značaj, kao i principi kojih bi se trebalo strogo pridržati kako bi se osigurala njegova potpuna provedba.</s><s>Također, u ovom dijelu rada su definirana turistička destinacija i objašnjeni njeni elementi, način upravljanja destinacijom i funkcije destinacijskog menadžmenta, a govori se i o alternativnim oblicima turizma i ekoturizmu.</s><s>2.1 Koncept održivog turizma</s>
<s>Negativne posljedice ekspanzivnog i nekontroliranog razvoja turizma tijekom proteklih nekoliko desetljeća nametnule su potrebu da se turizam kao djelatnost stavi pod okrilje održivog razvoja.</s><s>Riječ je o konceptu razvoja čiji je cilj postizanje ravnoteže ekonomske, socijalne, kulturne i ekološke komponente sredine sa zadovoljstvom turista.</s><s>Koncept održivog razvoja pomaže uspostavljanju optimalnog oblika turističkog razvoja koji neće ugroziti prirodne resurse u okruženju kako bi i buduće generacije mogle zadovoljiti svoje 2.1.1 Pojam i značaj održivog turizma</s>
<s>Pojam održivi turizam je nastao početkom devedesetih godina prošlog stoljeća kada je postao dominantan koncept u okviru planiranja i upravljanja razvojem suvremenog turizma (Weaver, 2013, str. 1).</s><s>Održivi turizam podrazumijeva integralan i kompleksan razvoj turizma čime se osigurava istovremeno ostvarivanje heterogenih ciljeva, od kojih niti jedan ne smije postati dominantan u odnosu na ostale (Jovičić, 2000; prema: Stefanović i Azemović, 2012, str. 45).</s>
<s>Prema Mülleru, ključni ciljevi održivog turističkog razvoja su: materijalno blagostanje (dohodak, stvaranje vrijednosti, smanjenje nejednakosti itd.), subjektivno dobar osjećaj (sloboda, kulturni identitet), zadovoljstvo gostiju (optimalno zadovoljenje različitih potreba gostiju, segmentiranje gostiju i sl.), zaštita prirode i resursa (biološka različitost, zaštita resursa, raznovrsnost krajolika) i kulturna raznolikost (njegovanje domaće kulture, gostoljubivost, zaštita kulturnih dobara) (Müller, 2004, str. 44).</s><s>Prema tumačenju Svjetske turističke organizacije, održivi turizam u potpunosti vodi računa o njegovim trenutnim i budućim ekonomskim, socijalnim i ekološkim učincima, zadovoljavajući potrebe posjetitelja, industrije, životne sredine i zajednica domaćina (UNWTO, 2020).</s><s>Smatra se, dakle, da je održiv svaki vid turizma koji trajno doprinosi zaštiti i unaprjeđenju životne sredine, prirodnih i stvorenih resursa, kulturnih vrijednosti i integriteta lokalne zajednice.</s>
<s>Butler definira održivi turizam kao turizam koji se razvija i održava na nekom području na takav način i u tolikoj mjeri da ostaje održiv tijekom neodređenog razdoblja i ne degradira ili mijenja životnu sredinu (Butler, 2018, str. 3).</s><s>U svom najčistijem obliku, održivi (odgovorni) turizam definira se kao privredna grana koja minimalno utječe na životnu sredinu i lokalnu kulturu, istovremeno pomažući stjecanju zarade, otvaranju novih radnih mjesta za domicilno stanovništvo i zaštiti lokalnih ekosustava (Stefanović i Glavni je cilj održivog turizma, objašnjava Beljanski, turistima omogućiti uživanje i stjecanje znanja o prirodnim, povijesnim i kulturnim karakteristikama jedinstvenog okruženja, uz očuvanje integriteta mjesta i poticanje ekonomskog razvoja i dobrobiti lokalne zajednice (Beljanski, 2018, str. 38).</s><s>Održivi razvoj ne smije nikako zaustaviti razvoj turizma, već omogućiti njegov razvoj tako da turisti vide i dožive ono što žele, ali da tom prilikom ne unište ono što ih je privuklo.</s><s>Njegova suština svodi se na minimiziranje, odnosno ublažavanje i neutraliziranje negativnih te maksimiziranje i poticanje pozitivnih utjecaja turizma na okruženje i raspoložive resurse (Maksin-Mićić, 2.1.2 Principi održivog turizma</s>
<s>Kako bi ciljevi održivog turizma dali rezultate na razini konkretnih centara i regija, neophodno je pridržavati se određenih osnovnih principa koji predstavljaju okvir i uputstvo za praktično djelovanje.</s><s>Prvi i osnovni princip održivog turizma je da sadašnje generacije trebaju uvažavati pravo budućih generacija da, u istoj ili većoj mjeri, zadovoljavaju svoje turističke potrebe i razvijaju turizam, istovremeno osiguravajući svoju egzistenciju (Ilić, Stamenković i Conić, 2014, str. 49).</s><s>Sličnog mišljenja je i Liu, koji navodi da održivi razvoj turizma zadovoljava potrebe sadašnjih turista i regija domaćina, istovremeno štiteći i povećavajući mogućnosti za budućnost (Liu, 2003, str. 460).</s><s>Dakle, potrebu za putovanjem prema koncepciji održivog razvoja treba zadovoljiti na takav način da se budućim ljudskim generacijama omogući zadovoljenje njihovih potreba barem u istoj mjeri u kojoj to čine i sadašnje generacije.</s><s>Drugi princip na kojem se treba temeljiti održivi turizam je neophodnost usklađivanja interesa između subjekata koji se zalažu za strogu zaštitu životne sredine i reduciranje turističkog prometa, turističke privrede i državnih tijela, a sve u cilju poboljšanja kvaliteta života lokalne zajednice (Ilić, Stamenković i Conić, 2014, str. 49).</s><s>Potrebno je razviti oblik turizma koji ne uznemirava i ne narušava svakodnevni život stanovništva na turističkoj destinaciji (Dumbrăveanu, 2007, str. 78).</s><s>S obzirom na to da između turističkih subjekata, bilo da pripadaju turističkoj ponudi ili turističkoj tražnji, može doći do suprotstavljenih interesa, jako je bitno da se održivi turizam zasniva na odgovornosti svih sudionika turističkog prometa prema prirodnoj sredini i sociokulturnim osobitostima lokalne sredine.</s>
<s>Treći princip održivog turizma odnosi se na razvoj turizma koji se treba ostvarivati na način koji osigurava racionalno korištenje prirodne sredine i kulturnog nasljeđa, afirmaciju autentičnih i specifičnih vrijednosti određenog područja, duh i tradiciju lokalnog stanovništva nekog mjesta (Ilić, Stamenković i Conić, 2014, str. 49-50).</s><s>Potrebno je, dakle, poštovati sociokulturnu autentičnost zajednica domaćina, čuvati njihovu izgrađeno i živo kulturno nasljeđe i tradicionalne vrijednosti te doprinijeti međukulturalnom razumijevanju i toleranciji (UNWTO, 2013, str. 18) Navedeni principi predstavljaju osnovna uputstva za razvoj održivog turizma.</s><s>Njihovom primjenom mogu se promijeniti etički stavovi i ponašanje svih sudionika turističke djelatnosti kao preduvjet za ostvarivanje koncepcije održivog turizma.</s><s>2.2 Pojam turističke destinacije</s>
<s>Etimološko određenje pojma „destinacija“ (lat. destinacio – određenje; destinare odrediti), u kontekstu turističke ponude, ukazuje da se radi o prostornom odredištu (Vujović, Cvijanović i Štetić, 2012, str. 100).</s><s>Izraz „turistička destinacija“ u svom porijeklu je tipičan geografski pojam i podrazumijeva se kao dio geografskog prostora (Żemła, 2016, str. 2).</s><s>Nešto širu definiciju turističke destinacije daje Popesku koji navodi da destinacije zaokupljaju pozornost jer motiviraju kretanje turista i zapravo, predstavljaju područja u kojima se stvara većina turističkih proizvoda (Popesku, 2011, str. 25).</s><s>Još širu definiciju od ove iznose Koščak i O’Rourke koji turističku destinaciju definiraju kao geografsko područje ili prostornu cjelinu koja ima svoje turističke atrakcije i koja je u stanju ponuditi turistima iskustvo pružanjem svojih turističkih proizvoda i Križman Pavlović promatra turističku destinaciju kao turistički organiziranu i tržišno prepoznatljivu prostornu jedinicu koja skupom svojih turističkih proizvoda potrošačima nudi cjelovito zadovoljenje turističke potrebe (Križman Pavlović, 2008, str. 58).</s><s>U posljednje vrijeme turističke destinacije se sve više sagledavaju „kao složeni sustavi u kojima se kreiraju različite vrijednosti za turiste“ (Mašić, Muhi, Nešić i Jovanović, 2017, Postoje različiti tipovi turističkih destinacija za koje je potrebno formulirati politiku koja odgovara prirodi destinacije.</s><s>U tom smislu, Popesku ističe da se turističke destinacije definiraju u formalnim okvirima na osnovi odgovarajuće političke jurisdikcije – nacija ili zemlja, makroregija, provincija ili pokrajina, grad ili jedinstveni lokalitet kao što je nacionalni park, povijesno mjesto ili spomenik (Popesku, 2011, str. 26).</s><s>Imajući u vidu ekonomski odnosno marketinški pristup, turistička destinacija je puno više od samog geografskog područja.</s><s>Popesku ovdje pod turističkom destinacijom smatra raznovrsnost proizvoda, usluga, prirodnih resursa, stvorenih elemenata i informacija koje su u stanju da u određeno mjesto privuku određeni broj turista (Popesku, 2011, str. 26).</s><s>Sa stanovišta turističke tražnje, turisti mogu imati različite pretpostavke o destinaciji i koristima koje ona pruža, u skladu sa svojom kulturom, sustavom vrijednosti i društvenoekonomskim statusom.</s><s>Različite komponente turizma povezuju se u skladu s motivima, očekivanjima i prioritetima turista pa se na osnovi toga turistička destinacija može definirati i kao skup iskustava koje je stekao turist.</s><s>Ukupno turističko iskustvo o destinaciji uključuje i aktivnosti turističkih poduzeća, javnih organizacija i posrednika te razvoj specifičnih aktivnosti i programa (Popesku, 2011, str. 27).</s><s>Sva ova razmatranja oko definiranja turističke destinacije navode na zaključak da je destinacija relativno nejasan pojam koji ne može biti unaprijed definiran te da upravo zbog toga razumijevanje, planiranje, analiza, upravljanje i kontrola razvoja destinacije zahtijevaju sustavni i interdisciplinarni pristup.</s>
<s>Kao osnovne elemente koji privlače posjetitelje na odredište i koji zadovoljavaju njihove potrebe po dolasku, Svjetska turistička organizacija navodi sljedeće: atrakcije, usluge, pristupačnost, imidž, cijena i ljudski resursi (UNWTO, 2007, str. 1).</s><s>Dakle, prisustvo i kvaliteta ovih elemenata će utjecati na odluke posjetitelja o putovanju.</s><s>Slika 1: Osnovni elementi turističke destinacije Atrakcije su često u fokusu pažnje posjetitelja i mogu biti početna motivacija turistima da posjete destinaciju.</s><s>One se mogu razvrstati na: prirodne (plaža, planine, parkovi), izgrađene (jedinstvene građevine poput Eifellovog tornja, religiozne građevine i sl.) i kulturne (muzeji, kazališta, galerije itd.) (UNWTO, 2007, str. 1).</s><s>Još jedan u nizu razloga zbog kojeg se turisti opredjeljuju za određenu destinaciju je spektar usluga koji podržava boravak posjetitelja u toj destinaciji, a koje se vezuju uz usluge osnovne infrastrukture (komunalne usluge, javni prijevoz i prometna infrastruktura, izravne usluge posjetiteljima (smještaj, objekti za rekreaciju, vodiči, ugostiteljski i prodajni objekti itd.).</s>
<s>Pristupačnost podrazumijeva dostupnost destinacije velikom broju ljudi putem cestovnog, zračnog, željezničkog ili morskog prometa.</s><s>Vizni režim, granični prijelazi i posebni uvjeti za ulazak trebali bi se smatrati dijelom dostupnosti odnosno nedostupnosti destinacije.</s>
<s>Imidž destinacije je neophodan za privlačenje turista.</s><s>Nije dovoljno imati samo dobre atrakcije i usluge, već je potrebno i raditi na promociji imidža destinacije pomoću različitih sredstava (turistički mediji, elektronski marketing i sl).</s><s>Odluka turista za posjet određene destinacije može biti zasnovana i na faktoru cijene (koja obuhvaća sve troškove, počevši od troškova prijevoza do i od destinacije pa preko troškova na terenu – smještaj, prehrana, atrakcije i razgledanje), ali i na drugim ekonomskim pokazateljima kao što je valutni tečaj.</s><s>Ljudski resursi, odnosno dobro obučena radna snaga u turizmu i stanovnici koji su spremni za rad u turizmu i koji su svjesni koristi i odgovornosti razvoja turizma, predstavljaju neophodne elemente učinka turističke destinacije i njima je potrebno upravljati u okviru strategije destinacije (UNWTO, 2007, str. 2).</s><s>Kako bi se postigla kvalitetna ponuda određene turističke destinacije, potrebno je povezati prethodno navedene elemente turističke destinacije jer samo njihovim povezivanjem može se govoriti o potpunom i kvalitetnom turističkom proizvodu.</s><s>2.2.2 Upravljanje turističkom destinacijom Koščak i O’Rourke doživljavaju upravljanje turističkom destinacijom kao kontinuirani, dugoročni i ciljani proces (Koščak i O’Rourke, 2020, str. 4).</s><s>Upravljanje turističkom destinacijom predstavlja koordinirano upravljanje svim elementima turističke destinacije na osnovi strategijskog pristupa kojim se povezuju sve bitne komponente turističke OSNOVNI ELEMENTI TURISTIČKE DESTINACIJE</s>
<s>resursi destinacije (Popesku, 2011, str. 109).</s><s>Podrazumijeva suradnju kroz snažno partnerstvo između privatnog i javnog sektora, posebno lokalne zajednice, na osnovi zajedničke vizije.</s>
<s>Prednosti efektivnog upravljanja turističkom destinacijom su (Popesku, 2011, str. 108): • Osiguranje konkurentske prednosti koja se mora zasnivati na jakom i jedinstvenom pozicioniranju na osnovi ponude različitog tipa iskustava u odnosu na druge destinacije, ali i na isporuci iskustava odlične kvalitete uz superiornu vrijednost u odnosu na uloženi novac; • Osiguranje održivosti turizma koje podrazumijeva održavanje integriteta životne sredine i sprječavanje društvenih i kulturnih konflikata; • Širenje efekata turizma nastalih potrošnjom turista i ostvarene koristi kroz podršku razvoju proizvoda i usluga vezanih za lokalnu zajednicu, podršku ruralnom turizmu, unaprjeđenje razvoja malih preduzeća i sl.; • Rast prihoda od turizma na osnovi povećanja dužine boravka turista, povećanja prosječne potrošnje turista i sl.; • Izgradnja snažnog identiteta brenda na osnovi stalnog isporučivanja superiorne vrijednosti čime se povećava lojalnost brendu i broj boravaka lojalnih turista.</s>
<s>2.2.3 Funkcije destinacijskog menadžmenta Prema Vraniću, osnovne funkcije destinacijskog menadžmenta su: funkcije planiranja, funkcije organiziranja i funkcije kontrole (Vranić, 2016, str. 8).</s><s>Planiranje je prva i osnovna funkcija destinacijskog menadžmenta i na nju se vezuju sve ostale funkcije upravljanja turističkom destinacijom.</s><s>Važnost planiranja u razvoju turističke destinacije ogleda se u potrebi za minimiziranjem potencijalnih nedostataka destinacije i koncepta za razvoj (Andrades Caldito, Dimanche, Vapnyarskaya i Kharitonova, 2015, str. 63).</s><s>Vranić ističe da je prilikom planiranja turističke destinacije jako bitno uzeti u obzir već postojeće planove na regionalnom i nacionalnom nivou kako bi se stvorili uvjeti u kojima bi se određene aktivnosti mogle plasirati uz što veću potporu (Vranić, 2016, str. 8).</s><s>Isti autor navodi da je pri planiranju također potrebno definirati misiju, odrediti temeljne razvojne vrijednosti i prikazati ciljeve turističke destinacije Organiziranje je sljedeća funkcija u destinacijskom menadžmentu.</s><s>Mora biti izvedena i usklađena s prethodno utvrđenim destinacijskim planom i potrebno je da bude fokusirana na ostvarenje zacrtanih ciljeva i strategija.</s><s>Ova funkcija identificira najprikladniju organizacijsku strukturu za upravljanje destinacijom koja, u suštini, zahtijeva interakciju javnog i privatnog sektora (Andrades Caldito, Dimanche, Vapnyarskaya i Kharitonova, Funkcija kontrole je usredotočena na održanje organizacije u njenoj okolini te napredak prema ostvarenju postavljenih ciljeva, a podrazumijeva detektiranje neželjenih odstupanja/nepravilnosti i uzroka koji su do njih doveli i poduzimanje korektivnih aktivnosti kojima će se neželjena odstupanja/nepravilnosti ukloniti ili barem minizirati (Križman Pavlović, 2008, str. 189).</s><s>Kako bi kontrola bila što studioznija, primjenjuju se četiri faze u njenom provođenju (Vranić, 2016, str. 11): • Postavljanje standarda prema kojima će se kasnije mjeriti stvarna ili očekivana učinkovitost);</s>
<s>Proces globalizacije utječe na promjene, ponajprije u području informacijske tehnologije, ali i u području ekonomije i političkih dominacija.</s><s>Iako se pojam globalizacije smatra prikladnijim za područje trgovine i industrije, neminovan je njen utjecaj i na druge privredne grane, između ostalog i na turizam.</s><s>Dakle, globalizacija utječe na turističko tržište pa tako turisti mijenjaju svoje navike što se ogleda u smanjenju masovnog turizma, potrazi za novim turističkim proizvodom, segmentiranju potražnje za specifičnim proizvodima i stvaranju posebnih oblika turizma (Vujanović, Cvijanović i Štetić, 2012, Kao odgovor na masovni turizam javlja se alternativni turizam koji, u današnje vrijeme, sve više dobiva na značaju i čiji je osnovni zadatak zaštita životne sredine i unapređenje života lokalnog stanovništva.</s><s>Za ovu vrstu turizma u teoriji i praksi koriste se različiti termini kao što su: selektivni vidovi turizma, specifični oblici turizma, turizam posebnih interesa, tematski turizam, turizam niša, turizam malih formi i sl.</s><s>Neki od alternativnih oblika turizma najčešće spominjani u literaturi su: ekoturizam, kulturni turizam, turizam nasljeđa, banjski turizam, ruralni/seoski turizam (Bošković i Mihajlović, 2016; Triarchi i Karamanis, 2017) itd. koji, u brojnim slučajevima, imaju vrlo slične principe i politike, a na kraju se sve svodi na napore za očuvanje okoliša i unapređenje života lokalnog stanovništva.</s><s>Takvi vidovi turističkog prometa obično se vide i kao održivi, barem iz perspektive turističke destinacije (Stanić Jovanović, 2015, str. 67).</s><s>Rabotić definira alternativne oblike turizma kao putovanja koja imaju za cilj ostvarenje nekog posebnog interesa i uživanja u njemu, bez obzira je li to neki hobi, fizička aktivnost, zanimanje za određenu temu ili određena vrsta destinacije, odnosno atrakcije (Rabotić, 2013, str. 19).</s><s>U ovakve vidove turizma uključuju se potrošači čije je putovanje potaknuto, prije svega, željom za upoznavanjem i istraživanjem novih lokacija i autentičnih turističkih proizvoda i usluga, o čemu u velikoj mjeri i ovisi njihov izbor destinacije (Stanić Jovanović, 2015, str. 67).</s><s>Iako i neke forme masovnog turizma mogu podrazumijevati aktivnosti koje su odraz specifičnih interesa pojedinca (na primjer, bavljenje sportom tijekom standardnog ljetovanja na moru), samo putovanja koja za primarni motiv imaju takav interes (koja se, dakle, ne zadovoljavaju usputno), smatraju se selektivnim oblicima turizma (Rabotić, 2013, str. 19).</s><s>2.2.5 Pojam ekoturizma</s>
<s>Svijest o potrebi održivog razvoja turizma proizvela je i jedan njegov novi oblik ekoturizam.</s><s>Honey definira ekoturizam kao putovanje u osjetljive, iskonske i obično zaštićena područja koja nastoje biti niskog utjecaja i (obično) malog obujma što pomaže obrazovanju posjetitelja, osigurava sredstva za zaštitu, izravno koristi ekonomskom razvoju i političkom osnaženju lokalnih zajednica i potiče poštovanje različitih kultura i Ekoturizam, dakle, predstavlja podvrstu održivog turizma i odnosi se na turističke aktivnosti u ruralnim i pustinjskim područjima koja razvijaju direktnu korist u pogledu očuvanja njihovih prirodnih resursa i dobrobiti (Green City Trips, 2015).</s><s>Uz godišnji rast od 5% u svjetskim razmjerama, što predstavlja 6% svjetskog bruto proizvoda, kao i 11,4% potrošnje, ekoturističko tržište zaslužuje posebnu pažnju (Rajović i Bulatović, 2015, str. 84).</s><s>Ekoturizam, dakle, u svjetskim razmjerima postaje jedan od najpopularnijih vidova odmora.</s>
<s>U brojnim slučajevima, ekoturizam (ali i kulturni i avanturistički turizam) razvio se u regijama koje su geografski periferne, ruralne ili obalne prirode i imaju niži stupanj socioekonomskog razvoja od zemlje u kojoj se nalaze (Koščak i O’Rourke, 2020, str. 3).</s><s>Udaljenost i ono što bi društvo shvatilo kao nerazvijenost, imaju tendenciju takve destinacije učiniti atraktivnima posjetiteljima koji traže prirodnija i autentičnija iskustva.</s><s>Ekoturizam uključuje raznovrsne aktivnosti poput putovanja kroz planinu ili džunglu, posjet specifičnim ekosustavima (prašume, koraljni grebeni, habitati), promatranje životinjskog svijeta (ptice, delfini, kitovi, gorile) i safari ture (Rabotić, 2013, str. 32).</s><s>Koščak i O’Rourke smatraju da je, u cilju osiguranja održivog razvoja i izbjegavanja problema prekomjernog turizma, od izuzetne važnosti primjena koncepta turističkog nosivog kapaciteta (engl.</s><s>Carrying capacity method) čija se bit ogleda u osiguranju da turisti privučeni određenom destinacijom nemaju štetan utjecaj na kulturne ili prirodne lokalitete, da prenatrpanost ne dovede do nezadovoljstva posjetilaca te da se lokalni ljudi ne ponašaju neprijateljski prema svojim „gostima“ (Koščak i O’Rourke, 2020, str. 7).</s><s>Ekoturizam je definiran kroz svoje rezultate u održivom razvoju: zaštita prirode, obrazovanje posjetitelja o održivosti i stvaranje koristi za lokalno stanovništvo.</s><s>Svaka od tih funkcija važna je za ukupan uspjeh ekoturizma i sve zajedno pomažu razriješiti konflikte u vezi s tenzijom koja, inače, postoji između eksploatacije resursa i potrebe za njihovom zaštitom.</s><s>Istinski ekoturizam može biti održiv samo onda kada se prirodni resursi koriste tako da ih i buduća pokoljenja mogu koristiti i u njima uživati (Rabotić, Pod ekoturizmom se podrazumijeva i ruralni turizam.</s><s>Jednu od prvih definicija ruralnog turizma predložila je Europska komisija 1986. godine: „Seoski turizam je širok pojam koji uključuje ne samo poljoprivredni turizam ili agroturizam – smještaj koji nude poljoprivrednici – već i sve turističke aktivnosti u ruralnim područjima“ (Community action in the field of tourism: Commission communication to the Council transmitted on 31 January 1986, 1986, str. 10).</s><s>Razvoj seoskog turizma se zasniva na malim smještajnim kapacitetima, najčešće obiteljskim objektima i raznovrsnom socijalnom strukturom kojima je turizam generator dopunskih prihoda (Jovanović, 2015, str. 20).</s><s>Ruralni turizam se, također, može interpretirati kao alternativna vrsta turizma s održivim ciljevima.</s><s>Naime, sociokulturno ili prirodno ruralno turističko okruženje predstavlja alternativu mjestima u kojima žive turisti, a oni zauzvrat pokušavaju iskusiti pozitivne i edukativne učinke takvih posjeta (Garau, 2015, str. 6413).</s><s>Također, bitno je napomenuti da u nerazvijenim ruralnim sredinama turizam predstavlja aktivnost koja stvara nove mogućnosti, za razliku od tradicionalnih sektora poput poljoprivrede (Koščak i O’Rourke, 2020, str. 6).</s><s>U seoskom turizmu prepliću se ekonomija, lokacija i povijest, a tu su još i proizvodnja ekološke i zdrave hrane, kontakt s prirodom, kulturnom baštinom i načinom tradicionalnog života stanovništva koji lokalnim obiteljima osigurava prihod i socijalnu dobrobit (Jovanović, 2015, str. 121).</s>
<s>Grad Bihać se nalazi u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine, administrativno pripada entitetu Federacije BiH i predstavlja privredno, administrativno i kulturno sjedište Unsko-sanskog kantona.</s><s>Graniči s općinama Cazinom, Bosanskom Krupom, Bosanskim Petrovcem i Drvarom u Bosni i Hercegovini, te općinama Donjim Lapcem, Korenicom i Slunjem u Republici Hrvatskoj.</s><s>Površina općine Bihać iznosi 900 km², što Slika 2: Geografski položaj opštine Bihać Izvor: Wikipedia.org, 2020</s>
<s>Reljef općine Bihać je raznolik i najvećim dijelom ga čine polja, brežuljci i srednjeplaninsko zemljište.</s><s>Prosječna nadmorska visina iznosi 231 m. Veći dio teritorija općine lociran je na terenima do 600 metara nadmorske visine dok je njen manji dio lociran u planinskom i brdsko-planinskom pojasu s nadmorskim visinama i preko 900 metara (Općina Bihać, 2014).</s>
<s>Prometno-geografski položaj općine Bihać je izuzetno povoljan, s obzirom na to da se općina nalazi na pravcu osnovnih koridora Zapadna Europa – Mediteran – Bliski istok.</s><s>Preko područja općine Bihać prolazi niz međunarodnih i magistralnih putnih pravaca koji ovo područje povezuju sa širim okruženjem.</s><s>Općina Bihać je smještena neposredno uz granicu s Republikom Hrvatskom, a udaljenost od Zagreba i zračne luke Zagreb je 150 km i dalje autoputem za Ljubljanu, Beč i druge zapadno-europske centre.</s><s>Od Rijeke i međunarodne morske luke udaljena je 170 km.</s><s>Željeznička pruga Zagreb-Split također prolazi područjem općine Bihać, povezujući Dalmaciju sa zapadnim dijelom Balkana.</s><s>Transverzalni željeznički pravac Bihać-Bosanski Novi povezuje savski razvojni pravac s Bihaćem i USK-om.</s><s>S glavnim gradom BiH-a Sarajevom povezan je željezničkim i magistralnim putem, a udaljenost je 330 km.</s><s>Vrlo važan dijagonalni putni pravac, čija je realizacija u pripremi, preko Bihaća i Sarajeva povezivat će Zapadnu Europu s Bliskim istokom što će pozitivno djelovati na postojeći, vrlo povoljan prometno-geografsko položaj (Grad Bihać, 2020a).</s>
<s>3.2 Prirodne turističke vrijednosti grada Bihaća Prirodne privlačnosti nekog kraja čine fizičko-geografski elementi sredine.</s><s>U njih se ubrajaju: reljef, klima, hidrografski elementi, biljni i životinjski svijet, a svi zajedno čine osnovu razvoja održivog turizma općine Bihaća.</s><s>3.2.1 Geomorfološke karakteristike</s>
<s>Reljef kao kompleks geomorfoloških pojava značajan je element atraktivnosti turističkog odredišta.</s><s>Svojim različitim morfološkim oblicima utječe na klimu, hidrografske uvjete, biljni i životinjski svijet, rasprostranjenost stanovništva, kao i na načine života u pojedinim geografskim sredinama.</s>
<s>Morfološka struktura opštine Bihaća je vrlo povoljna.</s><s>Pejzaž je izrazito živopisan s atraktivnim područjima koja bi trebala imati značajnu ulogu u budućem turističkoprivrednom razvoju.</s><s>Ovom doprinosi i izrazita diferenciranost hipsometrijske strukture bihaćkog područja.</s>
<s>Reljef bihaćke općine je raznolik.</s><s>Čine ga najvećim dijelom polja (Bihaćko polje), uz dolinu rijeke Une i njenih pritoka, zatim blago brdovito zemljište i visoravni te planinski dio Plješevice i Grmeča koji pripadaju Dinarskom planinskom masivu.</s><s>Nadmorska visina na kojoj grad leži je 231 m, a veći dio teritorija općine je lociran na područjima do 600 metara nadmorske visine dok je njen manji dio lociran u planinskom i brdsko-planinskom pojasu s nadmorskim visinama i višim od 900 m.</s>
<s>Općinsko područje s litološko čistim krečnjacima gornje krede, tipično je kraško područje, bez stalnih površinskih vodnih tokova.</s><s>Od Bihaća nizvodno uz rijeku Unu, na desnoj obali su u hidrološkom pogledu slabo vodopropusne stijene masivnih dolomita, s platoom na 370 metara nadmorske visine (Općina Bihać, 2010).</s><s>3.2.2.</s><s>Klimatske karakteristike</s>
<s>Područje Bihaća ima umjereni planinski tip klime koji je raznovrstan zbog utjecaja zračnih masa iz susjednih i daljih područja.</s><s>Ljeta su topla i suha, zime hladne s puno padalina.</s><s>Godišnji prosjek padalina je 1327 l/m², a prosječna mjesečna temperatura iznosi U cjelosti gledano, klima općine Bihać je povoljna.</s><s>Odlikuje se umjerenom vlažnošću, umjerenim temperaturama, znatnim osunčanjem i bez jakih olujnih vjetrova, što vrlo povoljno djeluje na razvoj proizvodnje hrane, turizma, sporta, rekreacije i sl. (Općina 3.2.3 Hidrografske karakteristike</s>
<s>Opština Bihać je bogata vodom, tj. izvorima, potocima i rijekama.</s><s>Osnovni vodotok u ovom području je rijeka Una i njena pritoka Unac.</s><s>Ukupna dužina vodotoka rijeke Une na općinskom prostoru iznosi 80 km.</s><s>Ukupna slivna površina Une iznosi oko 10.000 km².</s><s>Od ukupne površine sliva 25% zahvaćaju izrazito karstificirana područja.</s><s>Skoro kompletan sliv Unca do ušća Une je izrazit karst, tako da ovaj vodotok do ušća u Unu u Martin Brodu nekoliko puta ponire i ponovno izvire (Općina Bihać, 2010).</s><s>Rijeka Una je na cijelom svom toku formirala brojne prirodne fenomene pa se smatra jednom od najljepših i najatraktivnijih rijeka u Europi.</s><s>Ime rijeke Une nastalo je od latinske riječi una – jedina, a taj naziv su joj dali drevni Rimljani.</s><s>Ona se izdvaja od ostalih rijeka po tome što obiluje brojnim sedrenim oblicima i sedrom te se zasniva na istom fenomenu koji je Plitivička jezera uvrstio među svjetske prirodne vrijednosti (Općina Bihać, 2010).</s><s>Una na svom toku stvara brojne vodopade među kojima su najpoznatiji vodopadi kod Martin Broda i vodopad Štrbački buk – s nekoliko vodopada, od kojih je najviši visok 25 metara (Panacomp Wonderland Travel, 2020).</s><s>Putovanje rijekom Unom pruža bogate vizure na tirkiznu površinu rijeke protkane zelenim adama.</s><s>Značajnu hidrogeološku osobitost bihaćke općine čine termomineralne vode banje Gata Ilidža čiji se termalni izvori temperature kreću u intervalu od 25-38ºC.</s><s>Ova banja koristi zemnoalkalnosulfatnu vodu koja liječi brojne bolesti pa ju je potrebno značajnije koristiti u zdravstveno-rekreativne svrhe.</s><s>Po kvaliteti i sastavu vode ove banje se mogu usporediti s vodama poznate banje Baden Baden u Njemačkoj (Alagić, 2000, str. 127).</s><s>Osim toga, na ovom području postoji i izvorište izuzetno kvalitetne mineralne vode za piće, a takva voda postoji i na području Orašca i Ćukova kod Kulen-Vakufa.</s><s>3.2.4 Biogeografske karakteristike</s>
<s>Biljni i životinjski svijet predstavljaju važne faktore koji privlače i usmjeravaju turiste na određena geografska područja.</s><s>Značaj biljnog i životinjskog svijeta nekog prostora ogleda se u bogatstvu i raznovrsnosti koji doprinose oblikovanju fizionomije pejzaža.</s><s>Bogatstvo vrsta divljači u šumama i riba u vodama ne samo što uljepšava i čine određeno područje zanimljivim, već pruža mogućnost za lov i ribolov, fotografiranje, istraživanje, brigu za njihovo održanje i druge aktivnosti (Ružić i Demonja, 2013, str. 52).</s><s>Također, šume i šumsko zemljište čine važnu prirodnu atrakciju koja može biti važan činitelj seoskog turizma.</s>
<s>Općinsko područje Bihaća uglavnom pokrivaju šume hrasta kitnjaka i graba te šume bukve i jele.</s><s>Na uskim potezima uz rijeku Unu su šume kitnjaka i crnog graba.</s><s>Jugozapadno od Bihaća je uski pojas sjeverozapadno dinarske visokoplaninske vegetacije s uskolisnatom šašikom.</s><s>Može se reći da ovo područje posjeduje kvalitetno šumsko bogatstvo.</s><s>Ukupna površina šuma na teritoriju općine Bihać iznosi 52.527 ha što omogućuje visoku kvalitetu zdravog življenja na ovom području (Općina Bihać, 2014).</s><s>3.3 Antropogene turističke vrijednosti grada Bihaća Društveni faktori relevantni za razvoj održivog turizma su objekti, događaji i manifestacije u prostoru za koje se može vezati pažnja turista.</s><s>Ružić i Demonja također navode da je prostor privlačan ukoliko posjeduje određene društvene atrakcije kao što su: spomenici kulture, narodna kultura, stanovanje i prehrana, narodni običaji i seoska materijalna kultura sa starim zanatima, proizvodima, suvenirima, kulturne ustanove i priredbe te zabavne, sportske i privredne manifestacije (Ružić i Demonja, 2013, str. 55).</s><s>Za razliku od prirodnih, koji pogoduju razvoju rekreativnih vrsta turizma, antropogene turističke vrijednosti potiču kulturna i manifestacijska turistička kretanja.</s><s>One neminovno uvjetuju kraći boravak turista, a njihov posjet i organizacija nisu vremenski uvjetovane.</s><s>Zahvaljujući njima, turistički promet se može nesmetano odvijati tijekom cijele godine i koristiti za produženje turističke sezone u odgovarajućim centrima i regijama.</s><s>3.3.1 Kulturno-povijesno nasljeđe i spomenici kulture Na teritoriju Bihaća nalaze se brojni kulturno-povijesni spomenici koji svjedoče o prošlosti ovog kraja.</s><s>Neki od najznačajnijih kulturno-povijesnih spomenika su: Kapetanova kula, Džamija Fethija, Crkva sv. Antuna, Kameno turbe i dr. Na području Bihaća također se nalazi više srednjevjekovnih gradova od kojih se izdvajaju: Sokolačka kula, Orašac, Havala i Ostrovica u Kulen Vakufu.</s><s>Ovi srednjovjekovni gradovi, zajedno s kulturno-povijesnim spomenicima, upotpunjuju turističku ponudu čitave općine, a koncept održivog turizma ovog područja čine još privlačnijim.</s><s>Crkva sv. Antuna građena je krajem XIX. stoljeća, a završena 1894. godine u stilu zapadnoeuropskog eklekticizma.</s><s>Uz toranj crkve je i veliki kameni sarkofag, ukrašen kamenom plastikom i heraldikom.</s><s>Smatra se da je sagrađena na lokaciji gdje je i bila jedna od porušenih srednjovjekovnih bihaćkih crkava.</s><s>Tijekom bombardiranja u II. svjetskom ratu crkva je bila devastirana, a od nje je ostao sačuvan samo gornji dio zidova Slika 4: Crkva sv. Antuna</s>
<s>Fethija džamija je jedina europska islamska bogomolja u gotičkom stilu.</s><s>Najočuvanija je sakralna građevina na ovim prostorima.</s><s>Sagrađena je prvobitno kao crkva sv. Antuna Padovanskog krajem XIII. i početkom XIV. stoljeća.</s><s>Dolaskom Osmanlija na ove prostore i osvajanjem posljednje utvrde u Pounju – Bihaća (1592. god.), crkva se preuređuje u glavnu džamiju u gradu i dobiva naziv Fethija (u prijevodu – osvojena) Slika 5: Fethija džamija</s>
<s>Kameno turbe potječe iz vremena austrougarske vladavine u Bihaću.</s><s>Točno vrijeme njegove izgradnje nije poznato, ali pretpostavlja se da je nastalo odmah nakon ustoličenja nove austrougarske vlasti.</s><s>Postoji nekoliko legendi o njegovom nastanku i o tome tko je zapravo sahranjen u njemu.</s>
<s>O Kapetanovoj kuli postoji nekoliko legendi.</s><s>Ona najpopularnija, koja je jednim dijelom utemeljena na povijesnim činjenicama, kaže da je Bihaćka utvrda – Kapetanova kula spasila život ugarsko-hrvatskom kralju Beli IV. od tatarskih konjanika.</s><s>U znak svoje zahvalnosti Bela IV. je proglasio Bihać slobodnim kraljevskim gradom.</s><s>Danas je Kapetanova kula Muzej USK-a u kojem se mogu pronaći rijetki eksponati iz vremena japodskih plemena.</s>
<s>3.3.2 Smještajni kapaciteti u gradu Bihaću Smještajni kapaciteti grada Bihaća predstavljaju jedan od ključnih nositelja turističke ponude.</s><s>U sljedećoj tablici prikazano je kretanje broja kreveta u općini Bihać, USK i Tablica 2: Kretanje broja kreveta na području općine Bihać, USK i FBiH Izvor: Federalni zavod za statistiku, 2020 Broj ležaja</s>
<s>Slika 8: Grafički prikaz kretanja broja ležaja na području Bihaća Izvor: Federalni zavod za statistiku, 2020 Prema tabličnom prikazu očito je kako dolazi do porasta smještajnih kapaciteta na području grada Bihaća.</s><s>Tako je u Bihaću u 2019. godini bilo ukupno 787 kreveta (hoteli/moteli, domaćinstva i ostalo), a postotak popunjenosti kapaciteta na godišnjem nivou iznosio je 17,87%.</s><s>Prosječan broj noćenja po dolazku u USK u 2019 godini bio je Promet po vrstama ugostiteljskih objekata za 2005. – 2011. godinu bilježi očit rast, osim za kategoriju kampovi i druge vrste ugostiteljskih objekata koja bilježi pad.</s><s>Tablica 3: Promet po vrstama ugostiteljskih objekata (KM) Ugostiteljski</s>
<s>3.4 Razvijeni vidovi održivog turizma u Bihaću Turizam kao djelatnost nosi sa sobom brojne ekološke posljedice po prirodu koja predstavlja osnovu njegovog razvoja.</s><s>U vezi s tim, u svijetu i kod nas su se razvili oblici održivog turizma koji ima za cilj poštivanje životne sredine, a razvojem novog, održivog turizma, javljaju se i „novi turisti“.</s><s>Takvi turisti svoje turističke potrebe više ne zadovoljavaju upražnjavanjem pasivnog odmora uz usputno dobivanje osnovnih informacija o sadržajima destinacije, već su u potrazi za intenzivnijim događanjima i doživljajima, avanturama, „autentičnim“ iskustvima i dubljim saznanjima (Krivošejev, Na području Bihaća su već potvrđeni neki oblici održivog turizma.</s><s>Važniji među njima su: seoski, ekoturizam, sportsko-rekreativni, avanturistički, kulturni i manifestacijski turizam.</s>
<s>Grad Bihać, zahvaljujući netaknutoj prirodnoj ljepoti, rijeci Uni, kulturno-povijesnoj baštini, ima odlične uvjete za razvoj seoskog turizma.</s><s>Glavna turistička atrakcija u ruralnom turizmu općine Bihać su ekosela, odnosno seoska domaćinstva koja se nalaze uz rijeku Unu, ali i u okolini Nacionalnog parka Una.</s><s>Arhaični izgled sela u Bihaću čuva duh starog vremena i približava neka davna vremena i način života svim turistima koji ih posjete.</s><s>Ono što vrijedi spomenuti jest to da su brojna domaćinstva svoje domove pretvorila u oaze za sve ljubitelje tradicionalne domaće hrane, čistog zraka, čiste prirode, izvorske vode, slikovitih pejzaža i nezaboravnog doživljaja iskonske prirodne ljepote.</s><s>Vrijednost ovih turističkih antropogenih vrijednosti očituje se u izgledu tih naselja koja i danas održavaju duh prošlog vremena.</s><s>Mnoga etnodomaćinstva, pored smještajnih, nude i rekreativne sadržaje, kao što su: rafting, ribolov, biciklizam, jahanje konja, planinarenje 3.4.2 Ekoturizam</s>
<s>Prirodne potencijale za razvoj ekoturizma na ovom području čine vodotok rijeke Une i Unca na potezu od izvorišta do Ripča (stupanj zaštite I-IV), kaskade i slapovi u Martin Brodu, Veliki Milančićev buk, Jalak, srednji i donji buk i drugi; dio vodotoka, slapovi u Ripču; Crno vrelo na rijeci Uncu; Štrbački buk na Uni kod Kestenovca; prašumsko područje „Plješevica“; dolina rijeke Une od Ripča do Bosanskog Novog (stupanj zaštite II-IV); Vrelo Ostrovica u Kulen Vakufu, a najznačajniji je NP Una koji se gotovo u cijelosti prostire na teritoriju grada Bihaća i predstavlja jedan od triju nacionalnih parkova u BiH.</s><s>Svi oni zajedno čine spoj vrijednih prirodnih rijetkosti, raznolikog i očuvanog prirodnog pejzaža jedinstvene ljepote, ekološki su čisti i zdravi, bez „prljave industrije“.</s><s>3.4.3 Sportsko-rekreativni i avanturistički turizam Sportsko-rekreativni turizam su boravak i odmor zasnovani na sportsko-rekreativnim i zabavnim aktivnostima u prirodi kao što su: trčanje, šetnje, izleti, vožnja biciklom, sanjkanje, klizanje, plivanje, jahanje, veslanje, tenis, stolni tenis, odbojka, rukomet, nogomet, košarka i sl.</s><s>Ovaj vid turizma povezan je s prirodom i njenom održivošću jer se u njenim predjelima i organizira.</s>
<s>Od sportsko-rekreativnih aktivnosti u Bihaću zastupljeni su izleti, pješačenje, biciklizam, ronjenje, ribolov, rafting, vožnje kajakom i kanuom, penjanje po uređenom penjalištu, spuštanje konopcem, špiljarenje, sudjelovanje u sportskim manifestacijama kao što su Unski susreti, Sportska manifestacija posvećena danu grada i mnoge druge.</s><s>Osim navedenih, važne su i pasivne aktivnosti kao što su relaksacija u prirodi, promatranje ptica, fotografiranje i sl.</s>
<s>Avanturistički turizam je oblik turizma koji se može svrstati i u održivi oblik turizma jer pored toga što obuhvaća fizičku aktivnost i kulturnu razmjenu, on je povezan s prirodom i njenom zaštitom.</s><s>Oblici avanturističkog turizma su: pješačenje, višednevno pješačenje, biciklističke ture itd.</s>
<s>Od avanturističkih vidova turizma u Bihaću mogućnost razvoja ima speleoturizam.</s><s>Najpoznatije, ali i nedovoljno istražene pećine na području grada Bihaća su: Kostela pećina, Velika pećina, Hodžina pećina, Sedrena pećina.</s><s>Navedene, još neistražene, pećine u Bihaću u mnogo čemu su zanimljive speleolozima, turistima, izletnicima.</s><s>Bihać raspolaže kvalitetnim terenima za planinski biciklizam.</s><s>Planine Plješevice, Grmeča, Osječenice i Klekovače predstavljaju pravi izazov za sve posjetitelje.</s><s>Na strminama, padinama i šumama ovih planina organizirane su brojne biciklističke ture za sve one koji vole izlet u nepoznato.</s><s>Biciklističke i planinarske staze su uređene, a prilazni putevi su funkcionalni.</s>
<s>U Bihaću je vrlo razvijeno i zračno jedriličarstvo pa se tako na aerodromu „BihaćGolubić“ mogu iznajmiti letjelice i oprema, ali i dobiti usluga obuke koju pruža osposobljen nastavni kadar.</s><s>Zračne struje u Bihaću mogu podignuti ozbiljnije poklonike jedriličarstva na visine svjetskih rekorda dok oni manje zahtjevni mogu zadovoljiti svoje adrenalinske potrebe i panoramskim letovima u malim sportskim avionima (Bihać jedinstvena priroda – bogata povijest, 2010, str. 18).</s><s>3.4.4 Kulturni turizam</s>
<s>Kulturni turizam se obično definira kao poseban oblik održivog turizma i podrazumijeva „posjet osoba izvan domaće zajednice koje su potpuno ili djelimično motivirane interesom za povijesne, umjetničke, znanstvene ili druge ponude vezane uz životni stil kulturno nasljeđe koje nudi zajednica, regija, grupa ili institucija“ (Hadžić, 2005; prema: Krivošejev, 2014).</s>
<s>Kulturni turizam grada Bihaća motiviran je potrebom turista da posjete kulturne sadržaje grada.</s><s>Ti sadržaji su svakodnevni život seoskog stanovništva, a oni uključuju festivale i druge kulturne i umjetničke programe koji omogućavaju upoznavanje, razumijevanje i poštovanje lokalne kulture.</s>
<s>Ovaj prostor je i u kulturno-povijesnom smislu područje koje obiluje bogatim nasljeđem arheoloških nalazišta i povijesnih spomenika.</s><s>Poseban položaj tog prostora na tranzitnom pravcu prema moru doveo ga je u prošlosti pod utjecaje brojnih kultura, otkuda potječu bogata arheološka nalazišta, ostatci srednjovjekovnih utvrda i sakralnih objekata različitih vjera i kultura.</s><s>Tako se na području grada Bihaća nalaze brojni kulturno-povijesni spomenici koji predstavljaju svjedočanstva povijesti, odnosno prošlosti ovog područja i koji doprinose razvoju kulturnog turizma.</s><s>Kulturni turizam obuhbvaća i religiozni turizam koji se fokusira na turistička putovanja s ciljem zadovoljenja religijskih potreba.</s><s>Na području Bihaća postoje mnogobrojne crkve i džamije koje pružaju osnovu za razvoj ovog vida turizma.</s>
<s>Grad Bihać kao političko, sveučilišno, privredno, turističko, sportsko te svako drugo središte USK-a, svakako predstavlja i glavno kulturno ishodište ovog dijela BiH.</s><s>Organizatori manifestacija na području grada Bihaća su uglavnom lokalna turistička organizacija i lokalna samouprava.</s><s>Organiziranje manifestacija je motivirano stvaranjem atrakcija koje će privući goste i skrenuti pažnju na grad u kojem se organiziraju.</s><s>Pored toga, manifestacije se organiziraju kako bi se promovirali i prodavali određeni proizvodi nekog kraja.</s><s>Sportska i druga natjecanja u različitim disciplinama su također značajan motiv organiziranja.</s>
<s>Na području Bihaća održavaju se brojne manifestacije koje privlače turiste iz okolnih mjesta, ali i šire.</s><s>Najvažnije turističko-kulturne manifestacije na prostoru grada Bihaća su: Dan grada Bihaća, Dan rijeke Une, Bihaćko ljeto, Una regata, “EKOBIS” međunarodni ekološki sajam, Festival zabavne muzike Bihać, Festival narodne muzike Bihać, Ulicom Bišća – kulturno-umjetnička manifestacija, Umjetnička kolonija za djecu Kombinirana manifestacija sporta i kulture pod nazivom „Dan grada“ je manifestacija koja nizom kulturnih i sportskih sadržaja obilježava rođendan grada.</s><s>Po svojoj važnosti u povijesnom smislu ova manifestacija svakako je najbitnija, ali u programskom smislu je ona lepršava, revijalna i u svakom smislu slavljenička, pri čemu se, sukladno naravi same manifestacije, umjetnički sadržaji svode na nešto manji broj u odnosu na neke druge manifestacije koje se održavaju u Bihaću.</s><s>Tijekom ove osmodnevne manifestacije građani Bihaća i svi posjetitelji imaju priliku uživati u koncertima klasične muzike, kazališnim predstavama, izložbama, zborskim nastupima i animiranim filmovima za najmlađe.</s>
<s>Dan rijeke Une – manifestacija je koja ima za cilj razvoj i unapređenje ekološke svijesti kod djece i odraslih kako bi se spriječilo zagađenje prirode i okoliša na prostoru grada Bihaća, prije svega rijeke Une.</s>
<s>Tradicionalna manifestacija grada Bihaća je festival scenske umjetnosti pod nazivom „Bihaćko ljeto“ koji se održava još od ljeta 1999. godine.</s><s>U prvobitnom obliku spomenuti festival je zamišljen kao teatarska smotra kazališta iz BiH, ali je on vremenom prerastao u međunarodni festival regionalnog karaktera.</s><s>Glavninu ovog festivala čine kazališne predstave, uključujući i one namijenjene najmlađoj publici.</s><s>Uz bogati kazališni program Bihaćkog ljeta moguće je posjetiti i izložbe, predstavljanja raznih dokumentarnih filmova, književnih djela te koncerte glazbenih izvođača (Una – Spring of life, 2020).</s><s>Una regata međunarodna je tradicionalna sportsko-kulturna manifestacija koja okuplja zaljubljenike u rafting iz cijelog svijeta.</s><s>Regata se odvija u trima etapama, a traje četiri dana.</s><s>Uz rafting, ovu manifestaciju obogaćuju i mnogi drugi kulturno-rekreacijski sadržaji, primjerice skokovi s Gradskog mosta u Bihaću te koncerti raznih izvođača (Una Međunarodni sajam „Ekobis“ predstavlja manifestaciju ekologije, ekoturizma i ekološke industrije koja ima za cilj promociju i tržišnu valorizaciju proizvoda i usluga koje doprinose realizaciji ciljeva održivog razvoja.</s><s>Ova manifestacija privlači veliki broj posjetitelja u grad Bihać i tako doprinosi razvoju i promociji Bihaća i USK-a kao turistički atraktivnog i privredno zanimljivog područja BiH.</s><s>Tradicionalni festivali zabavne i narodne muzike koji nose naziv “Bihać” održavaju se svake godine i karakterizira ih sudjelovanje velikog broja glazbenih zvijezda.</s><s>Festivali su karakteristični po svojoj kulturno-umjetničkoj vrijednosti, internacionalnom karakteru, suvremenosti i uključenosti u glazbene trendove regije bivše Jugoslavije i Europe (Visit „Ulicom Bišća“ je najstarija kulturna manifestacija u Bihaću čiji su sadržaji koncipirani prema interesima svih uzrasta, od najmlađih do najstarijih.</s><s>Pored vrlo ozbiljnih sadržaja, promocija, predstava, tijekom trajanja manifestacije organizuju se koncerti klasične muzike, zabavne muzike i sevdaha, književne večeri, filmske projekcije i galerijske izložbe (Vijesti.ba, 2018).</s>
<s>Likovna kolonija za djecu Centra „Duga“ okuplja veliki broj umjetnika koji kroz druženje, razmjenu iskustva i zajednički rad pomažu osigurati nesmetan rad Centra za nezbrinutu djecu „Duga“ te lakše i sretnije djetinjstvo štićenika ovog Centra.</s><s>Ova manifestacija se tradicionalno održava krajem svibnja i predstavlja jednu od najznačajnijih kulturnih manifestacija humanitarnog karaktera u BiH (Una – Spring of 3.5 SWOT analiza</s>
<s>SWOT analiza je alat koji se koristi za strateško planiranje i strateško upravljanje u organizacijama.</s><s>Tvorac analize je A. S. Humphrey.</s><s>SWOT analiza je proces koji uključuje četiri područja u dvjema dimenzijama.</s><s>Sadrži četiri komponente: „snage“, „slabosti“, „mogućnosti“ i „prijetnje“.</s><s>Snage i slabosti su unutrašnji faktori i svojstva organizacije, a mogućnosti i prijetnje su vanjski faktori i atributi okruženja (Gürel i Tat, U sljedećoj tablici su na jednostavan i objektivan način prikazane snage, slabosti, mogućnosti i prijetnje razvoja održivog turizma Bihaća.</s><s>Snage označavaju prednosti grada Bihaća, a u okviru njih se ističe geografski položaj, očuvane prirodne i kulturne baštine, očuvana životna sredina i sl.</s><s>Slabosti, odnosno nedostatci grada Bihaća koji su negativna strana za održivi razvoj turizma Bihaća su, prije svega, slaba postojeća infrastruktura, loša promidžba, nedovoljan stupanj razvoja održivog turizma.</s><s>S druge strane, prilika za razvoj održivog turizma na području Bihaća pronalazi se u donacijama i korištenju sredstava iz fondova EU-a i drugih međunarodnih financijskih izvora, porastu interesa ljudi za zdrav način života, održive vidove turizma i očuvanje životne sredine.</s><s>Posljednji element SWOT analize su prijetnje, odnosno negativna strana u razvoju održivog turizma Bihaća koje, prije svega, treba smanjiti.</s><s>Među prijetnjama se ističe neusklađenost zakona i procedura, odlazak stanovništva izvan granica Bihaća odnosno USK-a, opasnost od zagađenja životne sredine, ekonomska kriza koja će se dijelom odraziti i na smanjenje putovanja.</s>
<s>(bogatstvo vodenih potencijala, povoljne mikroklimatske karakteristike, bogatstvo - Atraktivni antropogeni turistički resursi (bogato kulturno-povijesno nasljeđe);</s>
<s>U gore navedenoj SWOT analizi predstavljene su ključne prednosti grada Bihaća.</s><s>Grad Bihać se nalazi u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine i ima vrlo povoljan prometno-geografski položaj.</s><s>Bogatstvo prirodnih resursa, idila, mir koji pruža ovaj grad, njegovo bogato kulturno-povijesno nasljeđe, kao i nezagađena životna sredina, predstavljaju temelj za razvoj održivog turizma.</s><s>Još jedna pozitivna prednost prikazana u tablici 4 je gostoprimstvo, ljubaznost i srdačnost lokalnih stanovnika, njihova spremnost i korisnost.</s><s>Također, brojne kulturno-sportske manifestacije koje se održavaju tijekom godine u Bihaću privlače mnogobrojne turiste i, pored prirodnih ljepota, razlog su njihovog zadržavanja u gradu.</s>
<s>Usprkos prednostima, Bihać ima i nekoliko nedostataka.</s><s>Prvi od njih je taj što održivi turizam nije razvijen na dovoljnoj razini u usporedbi sa svojim potencijalima.</s><s>Smatra se kako bi se trebalo poraditi na unapređenju i poboljšanju turističke ponude grada, obnavljanju i rekonstrukciji nekih objekata s izrazitim potencijalom.</s><s>Nedostatak predstavlja i nedovoljno razvijena infrastruktura što utječe na vizualnu neprivlačnost destinacije i ostavlja loš utisak na posjetitelje prilikom posjeta, stvarajući im osjećaj nesigurnosti i nezaštićenosti.</s><s>Još jedna od slabosti je nedovoljan marketing i promocija turizma u Bihaću što se očituje neadekvatnim mrežnim stranicama i nedostatkom promotivnog materijala pa je ključno raditi na marketinškim aktivnostima koje obuhvaćaju i turističke proizvode.</s><s>Zadovoljstvo posjetitelja umanjuje i nedovoljno turističkih i zabavnih sadržaja, posebno tijekom zimske sezone.</s><s>Nedovoljan broj parkirnih mjesta je još jedan nedostatak grada Bihaća koji bi mogao obeshrabriti turiste za posjet Bihaću.</s>
<s>Iako ima nedostatke, grad Bihać nudi neke mogućnosti poboljšanja u budućnosti.</s><s>Jedna od većih prilika je bolje iskorištavanje potencijala prirodnih i antropogenih vrijednosti što bi povećalo broj dolazaka turista, a Bihać postao konkurentnijim i prepoznatljivijim na tržištu.</s><s>Još jedna prilika vidljiva je u potencijalu fondova Europske unije, zahvaljujući čemu se osigurava dalji razvoj održivog turizma grada.</s><s>Boravak u prirodi, sve veća zainteresiranost ljudi za zdrav život i aktivno provođenje odmora, rastući su trendovi u turizmu.</s><s>Imajući u vidu takvu činjenicu, Bihać ima adekvatne temelje da svojim netaknutim prirodnim ljepotama privuče posjetitelje koji imaju takve afinitete.</s><s>U nastavku će se istaknuti prijetnje.</s><s>Prva opasnost je neusklađenost zakona i procedura.</s><s>Također, migracije stanovništva predstavljaju dodatnu opasnost jer mnoštvo neodržavanih i napuštenih domova doprinosi lošem imidžu grada, a osim toga, migracije znače i manje potencijalnih posjetitelja za Bihać, kao i manjak radne snage.</s><s>Dodatnu prijetnju predstavlja i slaba zainteresiranost općine za razvoj održivog turizma.</s><s>Trenutna globalna financijska situacija, prouzrokovana pandemijom COVID-19, negativno će se odraziti na turistička putovanja širom svijeta pa samim tim i posjete Bihaću.</s><s>Zagađenje životne sredine uvijek može biti prijetnja jer ne samo da ostavlja negativan ekološki utjecaj na ovo područje, već narušava i imidž grada.</s><s>4 EMPIRIJSKI DIO</s>
<s>Istraživanje je za ovaj rad bilo od izuzetne važnosti jer su se njime željele potvrditi određene činjenice i informacije, ali i saznati mišljenje domaćih i stranih posjetitelja.</s><s>Empirijski dio rada odnosi se na istraživanje temeljeno na prikupljanju primarnih podataka.</s><s>Podatci su prikupljeni anketnim upitnikom, a istražilo se mišljenje i stavovi ispitanika o stanju održivog turizma u Bihaću i njegovom utjecaju na odabir turističke destinacije posjetitelja.</s>
<s>Uzorak je dio populacije na kojem se provodi istraživanje.</s><s>Uzorak je slučajni jer je ciljani broj ispitanika bio najmanje 120 ispitanika, a krajnji broj ispitanika je iznosio 282 ispitanika.</s><s>Anketa se slala putem društvenih mreža od 17. svibnja 2020. godine do 1. lipnja 2020. godine.</s>
<s>Nakon prikupljanja podataka pristupilo se analizi i interpretaciji rezultata istraživanja.</s><s>Anketni upitnik sadrži ukupno 19 pitanja.</s><s>Anketi je pristupilo 440 ljudi, djelomično ju je ispunilo 405 ispitanika dok su cijelu anketu ispunila 282 ispitanika različite dobne i spolne strukture.</s>
<s>Prvi dio ankete odnosi se na sociodemografske podatke, odnosno prikupljeni su podatci o starosnoj dobi, spolu, obrazovnoj strukturi te području iz kojeg ispitanik dolazi.</s><s>U drugom dijelu ankete ispitano je jesu li ispitanici uopće upoznati s pojmom održivi turizam, koliko su zapravo svjesni značaja održivog turizma te može li održivi turizam utjecati na njihov odabir turističke destinacije.</s><s>U posljednjem ili trećem dijelu ankete fokusiralo se na Bihać i odabrane turističke atrakcije.</s><s>U nastavku slijedi prikaz i interpretacija dobivenih rezultata.</s>
<s>Prva skupina pitanja predstavlja demografsku skupinu te se bavi utvrđivanjem spolne, dobne i druge strukture ispitanika.</s><s>Prvo pitanje pokazuje da je od 400 ispitanika gotovo 231, odnosno 58% ženskog spola dok je 169 ispitanika ili 42% muškog spola (Slika 9).</s>
<s>Drugo pitanje iz demografske skupine utvrđuje dobnu strukturu ispitanika.</s><s>Vidljivo je da po odgovorima prednjači mlađa populacija u rasponu od 26 do 35 godina (33%).</s><s>Zatim slijede ispitanici u dobi manjoj od 25 godina, njih 31%, a zatim ispitanici u dobi između 26 i 45 godina (20%).</s><s>Udio od 10% pripada ispitanicima u rasponu od 46 do 55 godina, a onaj od 4% pripada ispitanicima u dobi između 56 i 65 godina.</s><s>Posljednji i najmanji broj ispitanika stariji je od 65 godina, svega 1%.</s><s>Slika 11: Obrazovna struktura ispitanika Treće pitanje analizira stupanj obrazovanja ispitanika.</s><s>Najviše ispitanika ima srednju stručnu spremu, njih 52%, dok najmanji broj ispitanika ima završeni doktorat i osnovnu školu, njih 2%, odnosno 3%.</s><s>Nadalje, 27% ispitanika ima završenu višu stručnu spremu.</s>
<s>Četvrto pitanje razvrstava ispitanike prema trenutnom radnom statusu.</s><s>Najveći broj ispitanika odgovorio je da je u radnom odnosu, njih 192, odnosno 57%.</s><s>23% ispitanika je nezaposleno, 16% ispitanika još uvijek pohađa srednju školu ili fakultet, a 4% ispitanika su umirovljenici.</s>
<s>Peto pitanje bavi se osobnim dohotkom svakog pojedinog ispitanika.</s><s>Prema dobivenim odgovorima može se zaključiti kako najveći broj ispitanika ima primanja između 1000 i 1499 KM, njih 30%, a odmah za njima slijede ispitanici s primanjima višim od 2000 KM (29%).</s><s>Nakon toga slijede ispitanici s primanjima između 500 i 999 KM (23%), i na kraju posljednje mjesto (18%) zauzimaju ispitanici s primanjima do 499 KM.</s>
<s>Šesto i posljednje demografsko pitanje analizira i grupira ispitanike prema geografskoj lokaciji.</s><s>Rezultati istraživanja pokazali su da najveći broj ispitanika stanuje u Unskosanskom kantonu (45%), u Federaciji Bosne i Hercegovine 15%, u Republici Srpskoj 6% i 33% drugo.</s><s>U kategoriji drugo uvjerljivo najveći broj ispitanika naveo je kao svoje mjesto stanovanja Sloveniju.</s>
<s>Slika 15: „Jeste li upoznati s pojmom održivi turizam?“ Sedmo pitanje ovog anketnog upitnika predstavlja prvo pitanje iz skupine koja je vezana za analizu održivog turizma.</s><s>Sedmo pitanje najprije utvrđuje koliko je ispitanika upoznato s pojmom „održivi turizam“.</s><s>Na pitanje „Jeste li upoznati s pojmom održivi turizam?“ 68% ispitanika je odgovorilo kako je upoznato s pojmom dok 32% ispitanika nije upoznato.</s><s>Smatra se kako je to dobar pokazatelj s obzirom na to da je većina ispitanika odgovorila potvrdno (Slika 15).</s>
<s>Slika 16: „Na što vas asocira pojam održivi turizam?“ Osmo pitanje ankete pokušava saznati kakve su asocijacije ispitanika kada je riječ o održivom turizmu.</s><s>Rezultati istraživanja pokazali su kako pojam „održivi turizam“ najviše ispitanika (49%) asocira na društveno odgovorno poslovanje u turizmu te na optimalno iskorištavanje resursa (49%), a najmanje na ispunjavanje očekivanja Slika 17: „Smatrate li da je razvoj održivog turizma bitan za atraktivnost određene turističke destinacije?“</s>
<s>Deveto pitanje provjerava stavove ispitanika o značaju održivog turizma za atraktivnost neke turističke destinacije.</s><s>Rezultati istraživanja pokazuju da 91% ispitanika smatra kako je razvoj održivog turizma bitan za atraktivnost turističke destinacije, 3% ispitanika smatra suprotno dok 6% njih ne zna odgovor na postavljeno pitanje.</s><s>Slika 18: „Smatrate li da razvoj turizma negativno utječe na životnu sredinu?“ Deseto pitanje analizira utjecaj turizma na životnu sredinu.</s><s>81% ispitanika negativno je odgovorilo na pitanje „Smatrate li da razvoj turizma negativno utječe na životnu sredinu?“, 14% ispitanika je odgovorilo pozitivno dok je preostalih 5% ispitanika neodlučno, odnosno ne znaju sa sigurnošću ostavlja li razvoj turizma negativne posljedice po životnu sredinu.</s>
<s>Slika 19: „Što je za vas najbitnije prilikom odabira turističke destinacije?“ Jedanaesto pitanje ispituje faktore koji utječu na izbor određene turističke destinacije.</s><s>Rezultati pokazuju da je kod ispitanika, prilikom odabira turističke destinacije najbitnija kvaliteta 74%, zatim slijede cijena (54%), blizina destinacije (17%), društveno odgovorno Slika 20: „Može li prisutnost ponude održivog turizma u određenoj destinaciji utjecati na vaš odabir za posjet konkretnoj turističkoj destinaciji?“ Dvanaesto pitanje provjerava kod ispitanika ima li održivi turizam utjecaj na njihov izbor turističke destinacije.</s><s>Na pitanje „Može li prisutnost ponude održivog turizma u određenoj destinaciji utjecati na vaš odabir za posjet konkretnoj turističkoj destinaciji?“ najviše ispitanika odgovorilo je ponekad (57%), zatim slijedi odgovor da, uvijek (34%), pa rijetko sa 6% i na kraju odgovor nikad sa 3%.</s><s>Prema tome, može se zaključiti da je za većinu ispitanika održivi turizam bitan prilikom odabira turističke destinacije pa, sukladno tome, sve bi destinacije trebale poslovati po konceptu održivosti.</s><s>Slika 21: „Koji su vaši motivi odlaska u određenu turističku destinaciju?“ Trinaesto pitanje pokušava utvrditi koji su mogući razlozi posjeta određene turističke destinacije.</s><s>Prevladavajući razlog bile su ljepote prirode dok su sljedeći u nizu bili: upoznavanje novih mjesta, dobra hrana i udoban smještaj, kulturno-povijesno nasljeđe, rekreacija, aktivnosti, zabava i izlasci i na kraju, pasivni odmor.</s><s>Slika 22: „Smatrate li da turistička destinacija koja nudi produkte održivog turizma ima veću posjećenost odnosno posljedično i profitabilnost?“ Četrnaesto pitanje ispituje stavove ispitanika o tome ima li turistička destinacija koja posluje po principima održivog turizma veću profitabilnost i posjećenost.</s><s>Više od pola ispitanika, odnosno njih 53%, mišljenja je da turistička destinacija koja nudi produkte održivog turizma ima veću posjećenost, a samim tim i profitabilnost, a samo 6% ispitanika smatra da nema.</s><s>Na osnovi provedenog istraživanja zaključuje se kako većina ispitanika održivost u turizmu smatra ili važnim ili jako važnim, što znači da kod potrošača jača svijest o važnosti održivog turizma.</s><s>4.3.3 Podatci vezani za turističke atrakcije grada Bihaća Slika 23: „Smatrate li da grad/općina Bihać ima potencijal za razvoj održivog turizma?“ Petnaesto pitanje provjerava kod ispitanika smatraju li da Bihać posjeduje potencijal za razvoj održivog turizma.</s><s>83% ispitanika smatra da Bihać ima potencijal za razvoj održivog turizma, 4% ispitanika smatra da nema, a 13% ispitanika odgovorilo je da ne zna, što upućuje na zaključak da oni nisu upućeni u stanje i mogući razvoj održivog turizma na teritoriju Bihaća.</s>
<s>Šesnaesto pitanje ovog istraživanja traži od ispitanika da navedu lokalitete koji, po njihovom mišljenju, imaju najviše potencijala za razvoj održivog turizma na području Bihaća.</s><s>Najčešći odgovori koje su ispitanici davali u anketi su: Nacionalni park Una, Štrbački buk, Kapetanova kula te Martin brod.</s><s>Slika 24: „S kojom od navedenih atrakcija i manifestacija grada Bihaća ste upoznati?“ Sedamnaesto pitanje provjerava kod ispitanika njihovo poznavanje turističkih atrakcija i manifestacija u Bihaću.</s><s>Nacionalni park Una je atrakcija s kojom su ispitanici najviše upoznati, zatim slijedi manifestacija Bihaćko ljeto, povijesna građevina Kapetanova kula te kategorija drugo u okviru koje su ispitanici davali najčešće odgovore poput Una regate i Ulicom Bišća.</s>
<s>Osamnaesto pitanje sadrži tvrdnje o nekim od odabranih atrakcija Bihaća.</s><s>S prvom tvrdnjom „Nacionalni park Una najatraktivnije je područje Unsko-sanskog kantona te ima potencijal za razvoj održivog turizma“ 71% ispitanika se slaže, 16% se djelomično slaže, 1% se ne slaže dok 12% njih nije u potpunosti sigurno.</s><s>Kada je riječ o drugoj tvrdnji koja glasi „Kapetanova kula, kao kulturno-povijesna građevina koja se nalazi u srcu Bihaća, privlači posjetitelje i ima veliki turistički potencijal“, najviše ispitanika, njih 36% je odgovorilo da se u potpunosti slaže, 28% se djelomično slaže, 4% se ne slaže s tom tvrdnjom, a 32% ne zna.</s><s>Najveći broj ispitanika, njih 43% se slaže sa tvrdnjom „Bihaćko ljeto, festival scenskih umjetnosti, veliki je turistički potencijal u području kazališne umjetnosti“, 29% se djelomično slaže, 25% nije sigurno, a samo 3% ispitanika se izričito ne slaže s predstavljenom tvrdnjom.</s><s>S posljednjom u nizu tvrdnjom koja glasi „Bihać se ističe svojim prirodnim ljepotama te bogatim kulturnim i povijesnim nasljeđem“ 69% ispitanika se slaže, 20% djelomično se slaže, 10% možda dok onih koji se ne slažu s navedenom tvrdnjom nema što je jasan pokazatelj da ispitanici vide Bihać kao grad bogat prirodnim ljepotama te kulturno-povijesnim atrakcijama.</s><s>Slika 26: U slučaju da niste, biste li posjetili navedene atrakcije i manifestacije?</s><s>Prema rezultatima istraživanja, većina ispitanika posjetila bi svaku od navedenih atrakcija u slučaju da već nije.</s><s>Smatra se da je to dobar pokazatelj te da Bihać svojim atrakcijama može privući posjetitelje.</s>
<s>U provedenom istraživanju ispitano je 58% žena i 42% osoba muškog spola čija je najčešća starosna dob između 26 i 35 godina te je većina njih zaposlena, ima završenu srednju školu i mjesto stanovanja u Unsko-sanskom kantonu.</s><s>S pojmom održivi turizam upoznato je 68% ispitanika što predstavlja dobar pokazatelj kada je riječ o samoj temi rada.</s><s>Također, preko 90% ispitanika smatra kako je razvoj održivog turizma važan za atraktivnost turističke destinacije što se također smatra dobrim pokazateljom.</s><s>Nadalje, kod 34% ispitanih prisutnost ponude održivog turizma može uvijek utjecati na odabir neke turističke destinacije, a kod 57% ispitanih ponekad.</s><s>Ispitanici, točnije 53% njih, smatra da prisutnost ponude održivog turizma u nekoj turističkoj destinaciji utječe na njenu profitabilnost i posjećenost.</s><s>Velika većina ispitanika mišljenja je da Bihać posjeduje potencijal za razvoj održivog turizma te da su upoznati s atrakcijama i manifestacijama grada od kojih najviše ističu Nacionalni park Unu, Kapetanovu kulu te kulturno-umjetničku manifestaciju Bihaćko ljeto.</s><s>S tvrdnjama koje se tiču atraktivnosti odabranih turističkih atrakcija i manifestacija Bihaća, ispitanici se u najvećoj mjeri slažu, te ističu da bi, u slučaju da nisu, posjetili svaku od navedenih atrakcija.</s><s>Stanje održivog turizma u Bihaću (kao i turizma u cjelini) nije na zadovoljavajućoj razini što se može objasniti djelovanjem niza razloga, subjektivne i objektivne prirode.</s><s>Ipak, perspektive održivog turizma u Bihaću se mogu ocijeniti pozitivnima, imajući u vidu da obuhvaća vidove turizma koji posljednjih nekoliko godina sve više zaokupljaju pažnju posjetitelja.</s><s>Usmjeravanje budućeg razvoja održivog turizma mora se zasnivati na strategijskom pristupu što predstavlja suštinski preduvjet razvoja suvremenog turizma na globalnoj razini.</s><s>Strateški pravci održivog razvoja Bihaća su usmjereni na njegovo pozicioniranje kao atraktivne turističke destinacije kako u nacionalnim tako i u međunarodnim okvirima.</s><s>Koncept održivog razvoja se može integrirati u postojeći turistički razvoj jedino kroz strateške ciljeve razvoja koji su definirani vizijom i strateškim prioritetima.</s>
<s>Prvi segment istražen kvantitativnim istraživanjem je značaj održivog turizma za posjetitelje ciljne turističke destinacije.</s><s>Analiziranjem dobivenih odgovora došlo se do zaključka da je održivi turizam percipiran kao značajan vid turizma koji umnogome doprinosi opredjeljenju turista za posjet određenoj destinaciji.</s><s>Ispitanici su u najvećoj mjeri upoznati s pojmom održivi turizam, a sam pojam održivi turizam ih najviše asocira na društveno odgovorno poslovanje u turizmu te na optimalno iskorištavanje resursa.</s><s>Smatraju da je razvoj održivog turizma bitan za atraktivnost određene turističke destinacije, ali i da razvoj turizma ne utječe negativno na životnu sredinu i na samu vrijednost destinacije.</s><s>Kvaliteta i cijena su najvažniji faktori koji imaju presudan utjecaj na izbor određene destinacije, a od značaja je i prisutnost ponude održivog turizma.</s><s>Najčešći motivi za posjet određenoj turističkoj destinaciji su prirodne ljepote i upoznavanje novih mjesta.</s><s>Smatraju da destinacija koja svoje poslovanje zasniva na koncepciji održivog turizma ima veću posjećenost, a samim time i profitabilnost.</s><s>Drugi analizirani segment u ovom istraživanju tiče se turističkih atrakcija grada Bihaća.</s><s>Prikupljeni odgovori svjedoče da grad u svojoj turističkoj ponudi raspolaže mnoštvom turističkih atrakcija koje osiguravaju potencijale za daljnji razvoj održivog turizma.</s><s>Bihać, dakle, ima potencijal za razvoj održivog turizma, a od lokaliteta s najvećim potencijalom izdvajaju se Nacionalni park Una, Štrbački buk, Kapetanova kula te Martin brod.</s><s>Nacionalni park Una najatraktivnije je područje Unsko-sanskog kantona i ima veliki potencijal za razvoj održivog turizma.</s><s>Kulturno-povijesna građevina Kapetanova kula i manifestacija Bihaćko ljeto također imaju veliki turistički potencijal.</s><s>Prije prikupljanja rezultata istraživanja postavljene su sljedeće tri hipoteze: H1: Ponuda i produkti održivog turizma utječu na atraktivnost i odabir grada Bihaća kao ciljne turističke destinacije kod više od 15% ispitanika.</s><s>H2: Četvrtina ispitanika, kako domaći tako i strani posjetitelji, upoznati su sa turističkim atrakcijama prirodne i kulturne baštine grada Bihaća.</s><s>H3: Bihać ima po mišljenju ispitanika potencijal za daljnji održivi razvoj seoskog turizma, održivi razvoj ekoturizma i razvoj drugih vidova održivog i odgovornog turizma.</s><s>Na osnovi dobivenih rezultata iz ovog istraživanja može se zaključiti da su sve tri hipoteze prihvaćene, odnosno njihova točnost je dokazana.</s><s>Prvu hipotezu ne možemo opovrgnuti, to dokazujemo pitanjima: „Smatrate li da je razvoj održivog turizma bitan za atraktivnost određene turističke destinacije?“ i „Može li prisutnost ponude održivog turizma u određenoj turističkoj destinaciji utjecati na vaš odabir za posjet konkretnoj turističkoj destinaciji?“.</s><s>Čak 91% ispitanika smatra da je razvoj održivog turizma bitan za atraktivnost određene turističke destinacije, a 34% ispitanika smatra da produkti i ponuda održivog turizma mogu uvijek utjecati na njihov odabir turističke destinacije.</s><s>Sukladno danim odgovorima, može se zaključiti da hipoteza nije opovrgnuta.</s>
<s>Točnost druge hipoteze ne možemo opovrgnuti, to dokazujemo sa pitanjem „S kojom od navedenih atrakcija i manifestacija grada Bihaća ste upoznati?“.</s><s>Na ovo pitanje čak 91% ispitanika odgovorilo je da su upoznati s Nacionalnim parkom Una, 48% je upoznato s manifestacijom Bihaćko ljeto, 42% s povijesnom građevinom Kapetanova kula, a 13% ispitanika je upoznato s atrakcijama koje nisu navedene u anketi (najčešće dani odgovori su manifestacije Una regata i Ulicom Bišća).</s><s>Prema tome, hipoteza nije opovrgnuta.</s><s>Treću hipotezu nije moguće opovrgnuti, to dokazujemo sa pitanjem „Smatrate li da grad/općina Bihać ima potencijal za razvoj održivog turizma?“ Na ovo pitanje, 83% ispitanih odgovorilo je kako smatra da Bihać ima potencijal za razvoj održivog turizma, 4% odgovorilo je da nema, a 13% odgovorilo je da ne zna.</s><s>Prema tim odgovorima, hipoteza nije opovrgnuta.</s>
<s>Grad Bihać će postati prepoznatljiva i profilirana turistička destinacija, usmjerena ka konkretnim tržišnim segmentima, među kojima će posebna pozornost biti posvećena sportsko-rekreativnom, kulturno-povijesnom, seoskom i manifestacijskom turizmu.</s><s>Suština vizije razvoja turizma Bihaća je vrednovanje prirodnih i kulturnih vrijednosti Bihaća na adekvatan način, odnosno održivim korištenjem dobiti nove upotrebne vrijednosti.</s>
<s>PRIORITETNO PODRUČJE 1: UNAPREĐENJE TURISTIČKIH KAPACITETA Pored trenutne ponude kojom grad Bihać raspolaže, postoje još neke mogućnosti odnosno ideje koje mogu valorizirati ovo područje.</s><s>Predlaže se organiziranje natjecanja u prirodi tijekom sezone, a izvan sezone korištenje kapaciteta Nacionalnog parka Une za pripreme sportaša koji se bave ekipnim sportovima.</s><s>Dobrom organizacijom ponude i isticanjem onih potencijala sportskog turizma koji mogu biti aktualni tijekom cijele godine, moguće je ostvariti pozitivne rezultate.</s><s>Sljedeći prijedlog je osposobljavanje skijaškog centra „Duga luka“ na planini Plješevici što bi dovelo do razvoja zimskog turizma na ovom području.</s><s>Još jedan od prijedloga je izgradnja termalno-kontinentalne rivijere zasnovane na kapacitetima lječilišta Banja Gata čime će se sportski programi uspješno kombinirati s programima zdravstvenog turizma.</s>
<s>Mjera 1: Organiziranje sportskih natjecanja Za rafting, biciklizam, kajakaštvo i sportsko penjanje mogu se organizirati natjecanja i prvenstva, kao i redovni treninzi.</s><s>Potrebno je, dakle, osmisliti programe koji objedinjuju ponudu zasnovanu na bogatoj kulturno-povijesnoj baštini i prirodnim karakteristikama uz organiziranje različitih aktivnosti – sportskih i natjecateljskih turnira u prirodi (ekstremni sportovi – paraglajding, biciklističke trke, nogometne, košarkaške i odbojkaške utakmice, vaterpolo turniri i sl.).</s><s>Nacionalni park Una također može koristiti svoje kapacitete izvan sezone za pripreme sportaša koji se bave i drugim vidovima sporta (kao na primjer, pripreme nogometaša).</s>
<s>Mjera 2: Revitalizacija zimsko-rekreativnog centra „Duga luka“ Planina Plješevica, koja se manjim dijelom nalazi u BiH, a većim u Hrvatskoj, pruža brojne turističke mogućnosti.</s><s>Zimski turizam je na prvom mjestu jer je ova planina poznata po obilnim snjegovima i prelijepom zimskom ambijentu.</s><s>Glavni cilj bi bio osposobiti skijaški centar „Duga luka“ koji je kao kolateral rađen u vrijeme Zimskih olimpijskih igara u Sarajevu 1984. godine, da bi 2-3 godine nakon Olimpijskih igara bio ugašen, a za vrijeme građanskog rata u Bosni i Hercegovini tijekom devedesetih godina prošlog vijeka u znatnoj mjeri i devastiran.</s><s>Kako bi se uveli neki novi oblici ponude koji su vrlo popularni u svjetskim okvirima (alpske skijaške discipline – spust, slalom, superveleslalom, biatlon i sl.) potrebno je osposobiti navedeni ski-centar, tehnički urediti i markirati staze za skijanje, žičaru i pristupne ceste s manipulativnim parkirnim površinama.</s><s>Na taj način bi se, sasvim sigurno, stvorili uvjeti za intenzivnu dnevnu rekreaciju, obogatila turistička ponuda, osigurali uvjeti za bavljenje sportskorekreativnim aktivnostima, posebno u zimskom periodu, te stvorile mogućnosti za razvoj seoskog turizma i zaštite životne sredine.</s><s>Mjera 3: Izgradnja termalno-kontinentalne rivijere zasnovane na kapacitetima lječilišta Banja Gata</s>
<s>Još jedna od mogućnosti za razvoj turističke ponude Bihaća je izgradnja termalnokontinentalne rivijere zasnovane na kapacitetima lječilišta Banja Gata koje odlikuju bogati i ljekoviti termalni izvori.</s><s>Plan bi bio izgraditi turističke sadržaje i kapacitete u funkciji razvoja banjskog turizma te izgraditi hotelske kapacitete, bazene i ostale osnovne i prateće banjske i sportsko-rekreativne sadržaje.</s><s>Na taj način će se sportski programi uspješno kombinirati s programima zdravstvenog turizma (oporavak sportaša, rekreativaca, invalidnih osoba itd.), kao i programima wellnessa.</s><s>PRIORITETNO PODRUČJE 2: RAZVOJ TURISTIČKE INFRASTRUKTURE Ukoliko se želi povećati opseg turističke ponude, potrebno je osigurati veću i kvalitetniju infrastrukturu koja će omogućiti i podržati razvoj ponude.</s><s>Predlaže se poboljšanje smještajnih uvjeta osnovnih smještajnih objekata, ali i u privatnim domaćinstvima te iskorištavanje punog potencijala kamping lokacija.</s><s>Također, predlaže se i revitalizacija i rekonstrukciju objekata tradicionalne arhitekture na području Bihaća, te rekonstrukcija infrastrukture za sportsko-rekreativni zračni promet.</s>
<s>Kako bi održivi turizam postao značajniji oblik turizma na području Bihaća neophodno je poboljšanje smještajnih uvjeta.</s><s>Potrebno je podići razinu kvalitete ne samo postojećih osnovnih smještajnih objekata u Bihaću, nego i komplementarnih smještajnih kapaciteta, naročito privatnih domaćinstava.</s><s>Kao jedna od mogućih aktivnosti u tu svrhu predlaže se uspostava i implementacija programa malih grantova za poboljšanje privatnog, nehotelskog smještaja, posebno u područjima koja su određena za razvoj seoskog i etnoturizma.</s>
<s>Također, predlaže se iskorištavanje potencijala kamping lokacija kao jedan od modela smještaja, uz napomenu da kamping lokacije moraju ispunjavati minimalne uvjete definirane kvalitete infrastrukture i dodanih usluga te biti ekološki prihvatljive.</s><s>Nadalje, potrebno je ispitati mogućnosti obnove porušenih sela u nacionalnom parku Una kako bi se optimalno koristio raspoloživi prostor i prvoklasne lokacije i time, nesumnjivo, doprinijelo razvoju etno- i seoskog turizma.</s><s>Mjera 2: Revitalizacija i rekonstrukcija objekata tradicionalne arhitekture Potrebno je pružiti podršku obnovi objekata u staroj jezgri grada.</s><s>Tu se, prije svega, misli na izgradnju i restauraciju objekta „Konak“ u staroj gradskoj jezgri Bihaća.</s><s>Također, predlaže se rekonstrukcija starih gradova – utvrda na području općine Bihać.</s><s>Mjera 3: Rekonstrukcija infrastrukture za sportsko-rekreativni zračni promet Za razvoj sportsko-rekreativnog sadržaja u Bihaću postoji potreba za obnovom i rekonstrukcijom infrastrukture za sportsko-rekreativni zračni promet.</s><s>Naime, potrebno je izvršiti modernizaciju poletno-sletne staze i aktivirati turistički aerodrom Golubić u Bihaću koji će obogatiti turističku ponudu i ostvariti bolju povezanost između turističkih kapaciteta regije i korisnika turističkih usluga, prije svega iz zemalja bližeg okruženja.</s><s>Aerodrom bi bio najbliža veza između zapadno europskih turoperatora i ovog dijela Bosne i Hercegovine i Like u Hrvatskoj.</s><s>Osim pripreme i izgradnje asfaltne poletnosletne piste, neophodno je provesti izgradnju i ostalih infrastrukturnih sadržaja i unaprjeđenje organizacije koja će upravljati aerodromom i vršiti aktivnu promociju i valorizaciju ukupnog turističkog proizvoda regije.</s><s>PRIORITETNO PODRUČJE 3: NOVI PRISTUP PROMOCIJI Kako bi grad Bihać postao prepoznatljiv, prvo je potrebno osvježiti originalnu internetsku stranicu kojom upravlja turistička zajednica Bihaća.</s><s>Mrežna stranica je zastarjela i treba je redizajnirati na svim područjima kao što su fotografije, font, boja, tekst itd.</s><s>Također je potrebno efikasnije voditi službeni Facebook profil Turističke zajednice grada Bihaća odnosno učinkovitije koristiti cijeli niz alata koje Facebook pruža.</s><s>Još jedan od prijedloga je poboljšanje medijske prezentacije koja uključuje bolje odnose s medijima i utjecajnim ljudima (influenserima i blogerima).</s>
<s>Mjera 1: Stilska promjena trenutne mrežne stranice Turističke zajednice grada Bihaća Mrežna stranica Turističke zajednice Bihaća nije u tako dobrom stanju.</s><s>Potrebno je izvršiti promjene i poboljšanja u pogledu stilova, upotrebljivosti i razumljivosti.</s><s>Stranica će biti dizajnirana tako da osnovne informacije, kontakti, linkovi društvenih mreža budu lako pregledni i dostupni, redovitije će se objavljivati sadržaji koji se tiču gradskih događaja i vijesti, a stranicu će biti moguće pregledati na bosanskom, engleskom i njemačkom jeziku.</s><s>Uz upotrebu najmodernije tehnologije predlaže se izrada virtualnih šetnji kroz neke od najpoznatijih lokaliteta Bihaća, a koje će biti vidljive na stranici Turističke zajednice i tako privući dodatan broj posjetitelja.</s><s>Mjera 2: Poboljšanje medijske prezentacije, tj. poboljšanje odnosa s medijima i utjecajnim ljudima (influenseri i blogeri) Grad Bihać treba postati medijski vidljiviji.</s><s>Portali kao što su biscani.net, klix.ba, uskinfo.ba, često objavljuju članke koje se tiču turizma u Bihaću, ali smatra se kako za razvoj bihaćkog turizma takvi internetski portali nisu dovoljno učinkoviti koliko je efikasna sama reklama na televiziji ili radiju.</s><s>Osim lokalnih (RTV USK, Radio Bihać, Novi Radio Bihać) važni su i državni mediji (FTV, BHT 1, BH Radio 1).</s><s>U medijskoj prezentaciji važno je napraviti dobar i kvalitetan promotivni spot za grad Bihać.</s><s>U snimanje takvog promotivnog spota poželjno je uključiti poznate bosanskohercegovačke sportaše (na primjer, nogometaš Edin Džeko, NBA košarkaš Džanan Musa, tenisač Damir Džumhur, atletičar Mesud Pezer kao i drugi sportaši) te bosanskohercegovačke blogere i youtubere koji će se naći u različitim situacijama i različitim aktivnostima koje nudi grad Bihać i tako ga promovirati kao mjesto stvoreno za sportsko-rekreativne aktivnosti, bogato netaknutim prirodnim ljepotama i kulturnopovijesnim nasljeđem.</s>
<s>Na društvenoj mreži Facebook postoji stranica Visit Bihac koja predstavlja službenu stranicu Turističke zajednice Bihaća i koju je „lajkalo“ preko 20.000 ljudi.</s><s>Međutim, objave koje se objavljuju na stranici, iako redovne, često su dosadne i nezanimljive, jer se objavljuju po principu kopiranja linka neke vjesti ili događaja na stranicu ili dijeljenja sadržaja s neke druge Facebook stranice.</s><s>Ovo nije način kojim se mogu privući ljudi da lajkuju i dijele sadržaj dalje, a posebno ne mlađa populacija.</s><s>Zbog toga objave trebaju biti kreativnije, zanimljivije, uz korisne i informativne opise.</s><s>6.3 Pokazatelji i praćenje</s>
<s>Tablica 5: Pokazatelji i način praćenja za grad Bihać Prioritetno područje 1: unapređenje turističkih kapaciteta Mjera 1: Organiziranje</s>
<s>Grad Bihać ima puno neiskorištenih potencijala za daljnji uspješan razvoj turizma.</s><s>Zahvaljujući prirodnim ljepotama i bogatom kulturno-povijesnom nasljeđu, nudi različite mogućnosti za posjet turista.</s><s>Bihać ima puno prirodnih atrakcija, kao što su rijeka Una i istoimeni Nacionalni park, spomenike tradicionalne arhitekture i razne kulturne i sportsko-kulturne manifestacije.</s><s>Utvrđeno je kako je za uspješniji razvoj održivog turizma na području Bihaća potrebno izvršiti određene promjene u infrastrukturi, razvoju postojećih turističkih kapaciteta i promociji grada Bihaća.</s><s>Zaključeno je kako je gradu Bihaću potreban veći broj sportskih natjecanja, revitalizacija skijaške staze „Duga luka“ te izgradnja termalno-kontinentalne rivijere zasnovane na kapacitetima lječilišta Banja Gata.</s><s>Također je neophodno poboljšati smještajne uvjete u Bihaću te izvršiti revitalizaciju i rekonstrukciju objekata tradicionalne arhitekture i infrastrukture za sportsko-rekreativni zračni promet.</s><s>Nadalje, zaključeno je kako Turistička zajednica grada Bihaća mora na svojoj vlastitoj internetskoj i Facebook stranici izvršiti određene promjene i inovacije.</s><s>S ovim prijedlozima koji su istaknuti u prethodnom dijela rada, nadamo se da će turizam grada Bihaća zasnovan na principima održivog razvoja funkcionirati još bolje i time postati prepoznatljiva turistička destinacija Bosne i Hercegovine, regije i Europe.</s><s>7 ZAKLJUČAK</s>
<s>Pojavom masovnog turizma, turizam se identificira kao jedna od aktivnosti koja u prostoru ostavlja značajne negativne posljedice i dovodi do destrukcije turističkih resursa.</s><s>Uzimajući u obzir takvo očigledno narušavanje kvalitete životne sredine, postavlja se pitanje međuodnosa čovjeka i njegove okoline.</s><s>U potrazi za odgovorima javlja se potreba zaštite prirode i nastojanja za održivim razvojem kojim bi prirodni ekosistemi bili sačuvani, a čovjek mogao nastaviti svoje aktivnosti u prostoru, ali s pojačanom osjetljivošću prema životnoj sredini.</s><s>Drugim riječima, javlja se potreba za kontroliranjem odnosno sprječavanjem različitih negativnih efekata koji proizlaze iz turističkih kretanja.</s><s>Takav pristup u turizmu koji se zasniva na širenju svijesti o značaju očuvanja prirodne osnove ekonomskog, društvenog i svakog drugog razvoja je koncept održivog razvoja turizma koji ima za cilj spriječiti nekontrolirani razvoj uništavanja resursa na kojima se turizam razvija.</s>
<s>Razvoj turizma je uvjetovan geografskim prostorom, a dijelovi geografskog prostora svojim turističkim atrakcijama potiču ljude iz drugih krajeva da ih posjete ili u njima privremeno borave.</s><s>Turističke atrakcije su temeljni turistički resursi svake turističke destinacije koji određuju veličinu turističke ponude i samim tim razvoj turizma.</s><s>One su određene turističkim potrebama, motivima i aktivnostima.</s><s>Na osnovi prikupljene literature i u tijeku pisanja ovog diplomskog rada, može se zaključiti da područje Bihaća obiluje brojnim turističkim atrakcijama, kako prirodnim, tako i antropogenim.</s><s>Naime, na području Bihaća smješten je prvi nacionalni park u FBiH, koji se zove po rijeci Uni i gotovo u cjelosti se prostire na području općine Bihać.</s><s>Također, na prostoru Bihaća je locirano i obilje kulturno-povijesnih spomenika, kao što su crkva sv. Antuna, Fethija džamija, Kameno turbe, Kapetanova kula i brojni drugi.</s><s>Osim prirodnih ljepota i kulturne baštine, Bihać je grad u kome se održavaju brojna kulturno-umjetnička i sportska događanja, odnosno grad koji nudi različite sadržaje za zabavu i slobodno vrijeme.</s>
<s>Cilj rada je bio dokazati koliko je važan održivi turizam, ne samo za sadašnje, nego i za buduće generacije kojima treba ostaviti barem onoliko mogućnosti za razvoj koliko ih mi sada imamo, ali i prikazati sposobnost grada Bihaća da svojim turističkim atrakcijama privuče posjetitelje.</s><s>Prema rezultatima provedenog anketnog istraživanja, može se zaključiti da je većina ispitanika (od ukupno 282 ispitanika koji su u cjelosti ispunili anketu) mišljenja da održivi turizam može utjecati na njihov odabir turističke destinacije.</s><s>Čak 91% ispitanika smatra da je razvoj održivog turizma bitan za atraktivnost turističke destinacije.</s><s>Osim toga, 83% ispitanika smatra da Bihać ima potencijal za razvoj održivog turizma, a većina ispitanika upoznata je sa svim odabranim atrakcijama Bihaća (Nacionalni park Una, Bihaćko ljeto, Kapetanova kula).</s><s>Iako grad Bihać predstavlja glavno kulturno ishodište ovog dijela BiH te iako raspolaže značajnim turističkim potencijalima, kako prirodnim tako i antropogenim, bitno je istaknuti kako oni do sada nisu bili u potpunosti iskorišteni.</s><s>Grad Bihać ima izuzetne mogućnosti za razvoj, ali taj razvoj mora biti u korak s konceptom održivog razvoja jer se samo tako mogu sačuvati sve turističke vrijednosti kojima ovaj grad raspolaže.</s><s>Razvojem i suvremenom promocijom održivog turizma, Bihać bi postao atraktivna turistička destinacija, ne samo od nacionalnog nego i međunarodnog značaja.</s><s>Za postizanje spomenutog cilja neophodno je unaprijediti postojeće turističke kapacitete, osigurati veću i kvalitetniju infrastrukturu koja će omogućiti i podržati razvoj turističke ponude te promovirati destinaciju na jedan novi, učinkovit način.</s><s>Iako grad Bihać ima zadovoljavajuću turističku ponudu, postoje još neke ideje koje mogu turistički valorizovati ovu destinaciju, a koje će doprinijeti razvoju turizma na održivim osnovama.</s><s>Činjenica je da su sport i rekreacija nezamjenjivi prateći ili noseći elementi suvremenog turističkog iskustva i da kao takvi značajno određuju razinu zadovoljstva turista pa sukladno tome, kvaliteta ovakve ponude određuje razinu lojalnosti potrošača, kao i potencijalne ekonomske benefite takvog ponašanja turista.</s><s>Zbog toga, jedna od mogućnosti za grad Bihać je organiziranje sportskih natjecanja u prirodi tijekom turističke sezone, a nakon iste, kapaciteti Nacionalnog parka se mogu koristiti za treninge i pripreme sportaša koji se bave ekipnim sportovima.</s><s>Ovako planirani sadržaji sportskorekreativnog karaktera, zanimljivi turistima okrenutima prirodi, umnogome će unaprijediti kvalitetu turističke ponude ovog grada.</s><s>Također, potrebno je uložiti sredstva i napore za osposobljavanje skijaškog centra na planini Plješevici u blizini Bihaća koji bi bio namijenjen svim ljubiteljima alpskih skijaških disciplina u okruženju neizmjerne ljepote i netaknute prirode.</s><s>Planirani sportsko-rekreativni programi se mogu uspješno kombinirati s programima zdravstvenog turizma, ali kako bi se to ostvarilo u Bihaću, potrebno je izgraditi termalno-kontinentalnu rivijeru koja se zasniva na kapacitetima lječilišta Banja Gata.</s><s>Izgradnjom turističkih sadržaja i kapaciteta koji bi bili u funkciji razvoja banjskog turizma, stvorili bi se odlični zdravstveni uvjeti za rehabilitaciju i oporavak sportaša u slučaju ozljeda te uvjeti za oporavak rekreativaca, invalidnih osoba što rijetko koje mjesto u BiH može pružiti.</s><s>Postojeća turistička infrastruktura Bihaća trenutno nije na zadovoljavajućoj razini i ne ispunjava zahtjeve turista.</s><s>Zbog toga je potrebno prilagoditi turističku infrastrukturu zahtjevima turista kako bi se turistički razvoj u budućnosti usredotočio na potencijalne prednosti.</s><s>Kako bi se osigurala turistička infrastruktura adekvatna zahtjevima turističkog tržišta, potrebno je poboljšati smještajne uvjete osnovnih smještajnih objekata, ali i privatnih domaćinstava, iskoristiti puni potencijal kamping lokacija kao jednog od modela smještaja te ispitati mogućnosti obnove porušenih domova u Nacionalnom parku Una.</s><s>Time bi se ne samo potaknuo razvoj etno- i ruralnog turizma, već bi se turizam uskladio s elementima prostora i životne sredine ovog područja.</s><s>Još jedna mogućnost razvoja turističke infrastrukture je rekonstrukcija objekata u staroj jezgri grada, odnosno restauracija objekta „Konak“.</s><s>Također, predlaže se rekonstrukcija starih gradova utvrda.</s><s>Neophodno je izvršiti i modernizaciju poletno-sletne staze i aktivirati turističkosportski aerodrom Golubić koji je od Bihaća udaljen svega 3-4 km.</s><s>Važnost i uloga funkcioniranja ovako modernog turističko-sportskog aerodroma ogleda se u boljoj komunikacijskoj povezanosti između turističkih kapaciteta regije i korisnika turističkih usluga, ali i u unapređenju razine atraktivnosti turističkih sadržaja grada.</s><s>Unapređivanjem sveukupne turističke infrastrukture ne utječe se samo na kvalitetu turističke ponude, već u određenim segmentima ona poboljšava ukupnu kvalitetu života lokalne zajednice.</s><s>Novi pristup u promociji prirodnih i antropogenih karakteristika Bihaća putem razvoja sportsko-rekreativnog, kulturnog, eko- i ruralnog turizma treba postati još jedan u nizu budućih razvojnih prioriteta grada.</s><s>Za početak je potrebno izvršiti promjene u pogledu stilova, upotrebljivosti i razumljivosti internetske stranice turističke zajednice Bihaća.</s><s>Promjene će poboljšati izgled stranice tako da osnovne informacije, kontakti, linkovi društvenih mreža postanu lako pregledni i dostupni, a samu stranicu će biti moguće pregledati na bosanskom, engleskom i njemačkom jeziku.</s><s>Pored ovoga, na stranicu će biti postavljene virtualne panorame koje predstavljaju moderan način za prikazivanje nekih od najznačajnijih turističkih lokaliteta Bihaća.</s><s>Bihać posjeduje potencijal ostvariti punu turističku afirmaciju, ali je potrebno poduzeti još neke promotivne aktivnosti kao što su poboljšanje odnosa s medijima i ljudima od utjecaja na internetu ili učinkovitije voditi službeni Facebook profil Turističke zajednice grada Bihaća.</s><s>Takvom promocijom ostvaruje se višestruki učinak na društveno-ekonomske prilike na području Bihaća.</s><s>8 LITERATURA I IZVORI</s>
<s>Ilić, D., Stamenković, P. i Conić, M. (2014).</s><s>Ekološka komponenta održivog razvoja banjskog turizma Srbije.</s><s>BizInfo – časopis iz oblasti ekonomije, menadžmenta i Institut za razvoj i međunarodne odnose. (2013).</s><s>Integrirana kantonalna razvojna strategija</s>
<s>Stanić Jovanović, S. (2015).</s><s>Masovni turizam naspram turizma malih formi: Studija slučaja perspektiva za razvoj turizma malih formi na području gradske opštine Surčin.</s><s>Turističko poslovanje, (16), 65–74.</s><s>Stefanović, V. i Azemović, N. (2012).</s><s>Održivi razvoj turizma na primeru Vlasinske Telišman-Košuta (2020).</s><s>Turizam nakon doba korone: Što će biti drugačije?</s><s>Što može biti bolje?.</s><s>Preuzeto s http://www.iztzg.hr/UserFiles/file/novosti/2020/COVID19%20radovi/Teli%C5%A1man-Ko%C5%A1uta-N_2020.pdf, 11.7.2020.</s>
<s>Anketa za diplomsko delo (Razvoj održivog i odgovornog turizma u Bihaću) Poštovani, moje ime je Jasmin i student sam završne godine Fakulteta za turizam u Brežicama (Republika Slovenija).</s><s>Zamolio bih vas da izdvojite nekoliko minuta i riješite anketu u svrhu izrade mog diplomskog rada.</s><s>Anketa je anonimna i njeni rezultati bit će korišteni isključivo u svrhu izrade diplomskog rada.</s>
<s>Q7 - 7. Jeste li upoznati s pojmom održivi turizam?</s><s>Q20_2 - 8. Na šta vas asocira pojam održivi turizam?</s>
<s>Društveno odgovorno poslovanje u turizmu Q8 - 9. Smatrate li da je razvoj održivog turizma bitan za atraktivnost određene turističke destinacije?</s>
<s>Q11 - 12.</s><s>Može li prisutnost ponude održivog turizma u određenoj destinaciji utjecati na vaš odabir za posjet konkretnoj turističkoj destinaciji?</s>
<s>Q13 - 14.</s><s>Smatrate li da turistička destinacija koja nudi produkte održivog turizma ima veću posjećenost odnosno posljedično i profitabilnost?</s>
<s>Q15 - 16.</s><s>Navedite neke od lokaliteta koje su, po vama, najveći potencijal za razvoj održivog turizma na teritoriju grada/općine Bihać.</s><s>Q16 - 17.</s><s>S kojom od navedenih atrakcija i manifestacija grada Bihaća ste upoznati?</s>
<s>Nacionalni park Una najatraktivnije je područje Unsko-sanskog kantona te ima potencijal za razvoj održivog turizma.</s>
<s>Kapetanova kula, kao kulturno-povijesna građevina koja se nalazi u srcu Bihaća, privlači posjetitelje i ima veliki turistički potencijal.</s><s>Bihaćko ljeto, festival scenskih umjetnosti, veliki je turistički potencijal u području kazališne umjetnosti.</s>
<s>Bihać se ističe svojim prirodnim ljepotama te bogatim kulturnim i povijesnim nasljeđem.</s><s>Q18 - 19.</s><s>U slučaju da niste, biste li posjetili navedene atrakcije i manifestacije?</s>