Srpsko-hrvatski objasnidbeni rječnik
Lingvistika
Normativizam

<s>Srpsko-hrvatski objasnidbeni rječnik: Krivi ste vi. - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/srpsko-hrvatski-objasnidbeni-rjecnik-krivi-ste-vi/ (http://pescanik.net/wp-content/uploads/2016/01/Petao-Pijetao-fotograĄje-citateljki-Slavica-Miletic.jpg) Petao-Pijetao, fotograĄje čitateljki, Slavica Miletić Mediji u Srbiji ofrlje su ispratili najblistaviji uspeh srpskog jezika i kulture u tuđini u ovom stoleću – izlazak Srpsko-hrva objasnidbenog rječnika(http://www.matica.hr/knjige/1123/).</s><s>Ovo epohalno delo doajena hrvatske srbistike Marka Samardž stranica donosi sve što bi svako morao znati o srpskom jeziku i kulturi.</s><s>Neki zlonamernik će reći da je 600 stranica mal da je rečnik mogao biti upola kraći jer je autor svaku srpsku reč predstavio dvaput – na latinici, pa zatim dva reda ispo ali taj zlonamernik će time pokazati da ne razume savremenu ergonomsku leksikograĄju.</s><s>To što se oko 75% rečnika sa belina čitaocu zapravo omogućava da odmori oči i obradi novo i dosad nepoznato.</s><s>A novog i dosad nepoznatog u ovo ima za svakoga.</s>
<s>I dok Srbija ne zna ili ne želi slaviti svoje kulturne trijumfe, u Hrvatskoj se kvalitet prepoznaje: ovaj rečnik je odmah po bestseler i, kako stvari stoje, pitanje je dana kada će svi govornici hrvatskog jezika imati po primerak u svojim domovim hrvatski mediji su rečniku poklonili zasluženu pažnju: na državnoj televiziji je cvet nacionalne lingvistike raspravljao o adekvatnosti pojedinih odrednica.</s>
<s>Nikome u Srbiji, čini se, nije jasno koliko se retko događa da se u jednoj zemlji odjednom svi uzmu zanimati za neki stra kulturu.</s><s>Zamislite, primera radi, da se ovo dogodilo između neka druga dva jezika koje neupućeni stranci stalno mešaj Zamislite da su svi u Slovačkoj kupili neki slovenačko-slovački rečnik, zamislite da je cela Rusija bruji o nekom rusinsko objasnidbenom rečniku.</s><s>Pa poslala bi svaka rusinska odnosno slovenačka medijska kuća bar stalnog reportera u Mosk odnosno Bratislavu, a možda bi se otvorio i poseban kanal državne televizije da prati ovu neočekivanu ekspanziju vlas jezika i kulture.</s>
<s>A u Srbiji – ništa.</s><s>Štaviše, pretpostavljam da govornici srpskog koji ovo čitaju još uvek naivno veruju da ih se izlazak Sa rečnika ne tiče, da sve ovo neće imati nikakve posledice po njihov jezik i način života.</s><s>E tu se, dragi srbofoni, grdno var će vas hrvatska srbistička leksikograĄja i u Srbiji.</s><s>Nije cenjeni profesor Samardžija ovaj rečnik pisao zato što je imao pr slobodnog vremena, već je, kako navodi u uvodu, pred očima imao jasan cilj – “govornicama i govornicima hrvatskoga razumijevanje srpskih općeleksičkih i češćih terminoloških osebujnosti kad se i ako se s njima suoče u govorenoj i(li) p komunikaciji”.</s><s>Nisu toliki ljudi dali silne novce zato što ih imaju za bacanje, već da bi se s vama komunikacijski suočili.</s><s>Spremite se na suočavanje sa samardžijskim srpskim Spremite se, dakle, govornice i govornici srpskoga, predstoji vam ozbiljno komunikacijsko suočavanje sa susedima koj proučili Samardžijin rečnik.</s><s>Ako još uvek mislite da ste za to suočavanje spremni jer “srpske općeleksičke i češće termi Srpsko-hrvatski objasnidbeni rječnik: Krivi ste vi. - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/srpsko-hrvatski-objasnidbeni-rjecnik-krivi-ste-vi/ osebujnosti” imate u malom prstu, razmislite još jednom.</s><s>Prvih deset srpskih reči na slovo B(http://www.matica.hr/media/uploads/knjige/samardzija_rjecnik/B.pdf) u rečniku su: babadevojka, babarijum, bábin, babo, bábo bábovina, babuni, badavadžija, badavadžisanje, badavadžisati, a poslednjih deset na slovo E su: espap, ESPB, eškenaski, eškerica, ešluk, evangelista, evar, evedra i evrobirokratija.</s><s>Ako vam je tu nešto čudno, ako ne koristite ni pola tih srpskih reči, ako bolje razumete hrvatske prevodne ekvivalente vam reći samo jedno: sami ste si krivi.</s><s>Samardžija u svom uvodu naime upozorava kako “nema kompetencije izvornoga srpskoga, nego leksiku srpskoga jezika pristupa kao inojezični govornik s težnjom da taj leksik uz pomoć odgovarajuće ponajprije leksikografske literature i opisnog inventara približi pripadnicima vlastite, hrvatske jezične i etničke zajedn Profesor dalje navodi kako se zbog toga “uza svu pomnju, moglo dogoditi da neki srpski leksem nije obrađen cjelovito nisu ‘uhvaćene’ sve značenjske nijanse”.</s><s>Na koncu Samardžija napominje kako se “takvi propusti mogu relativno lako u samo uz pomoć stručnjaka s odgovarajućim metajezičnim znanjem i kompetencijom izvornoga govornika srpskoga”, a već prekasno jer “takvu osobu pripravnu za suradnju autor u ovoj prigodi, nažalost, nije uspio pronaći”.</s><s>Da rezimiram: ako vi, dragi pripadnici srpske jezične i etničke zajednice, ne govorite srpski koji ovih dana cela Hrvatska uči, onda za to nije kriv ni cenjeni autor rečnika ni njegovi korisnici, već vi kolektivno i pojedinačno, jer se niko iz cele je etničke zajednice nije udostojio da profesoru Samardžiji pomogne pri izradi rečnika.</s><s>Profesor ponosno šuti o tome šta pokušao.</s><s>Samo on zna koliko vam je pisama, poruka, brzojava i depeša poslao u Beograd, Batočinu, Boljevac i Babušni puta je osobno dolazio u Vranje, Valjevo, Vlasotince i Vladimirce, samo on zna koga je sve vukao za rukav, obinjajku, d opakliju, dolaktenik, analav, crvenku, nadbedrenik, kolsuz, pelengaće, mintan, mujer, anteriju, epitrahilj i druge tradici srpske odevne predmete, koje je valjda zato sve opisao u svojem rečniku.</s><s>No vi ste, sva je prilika, svi do jednog bili nep Ne znam i ne želim znati čime ste svi bili toliko zauzeti.</s><s>Sudeći po tome kako je profesor objasnidbeno objasnio vašu k uglavnom ste jeli (pljeska-pitu, božićnicu, cvetni kupus, kupusnik, salamatu, moždanicu, papazjaniju, četničku gibanicu peksimet), pili (daskovaču, kiraso, čačanku, čardakliju, lebnjaču) i boravili u crkvi (kaluđerovali, činodejstvovali, kanjeri kondake, posećivali arhimandritije, hirotonisali) i to je sve u redu, to je vaša kultura, ali nije u redu ne pomoći čoveku k bezinteresno bavi vašim jezikom i vašom kulturom.</s><s>Strah me je i pomisliti koliko je poniženja i odbijanja profesor pod nego što vam je (u sebi) rekao “E sad je bre dosta!” i odlučio napisati ovaj rečnik onako kako se pišu rečnici latinskog il staroegipatskog – u samoći, bez ikakvog kontakta sa živim govornicima, konsultujući samo pisane izvore i već postoje Sad snosite posledice</s>
<s>Sada, kada je rečnik na kome ste odbili sarađivati izašao i postao slavan, kada je pitanje dana kada će biti više primera nego članova srpske etničke i jezične zajednice, sada više nema nazad.</s><s>Sada vam, ako još mislite spasiti čast i dostojan jedino preostaje da svoj jezik i svet uredite u skladu s onim što u rečniku piše.</s><s>To pre svega znači da morate naučiti srp koji je Samardžija opisao, srpski koji susedi od vas očekuju.</s><s>Osećam, međutim, dužnost da vas upozorim da ima i drugi u kojima rečnik odstupa od trenutne realnosti, te je stoga na vama da realnost prilagodite rečniku.</s><s>Tako na primer, u r nema nijedne reči o tome kako trenutno postoje ijekavski govornici srpskog, koji uglavnom žive u Bosni i Hercegovini, i Hrvatskoj.</s><s>Drugim rečima, pošto se niko od vas nije udostojio da se javi na telefon ili odgovori na pismo i profesoru S objasni da srpski nije samo ekavski i da neki govornici srpskog žive van Srbije, profesor je, kao i mnogi drugi inojezični pošao od jednostavne pretpostavke da je srpski samo ono što se govori u Srbiji i pod tom pretpostavkom i napisao re je i ovo samo srpska odgovornost, jedino ispravno što se sada može učiniti jeste da svi govornici srpskog pređu na eka trenutka) i presele se u Srbiju (u dogledno vreme).</s><s>Sve drugo bi bilo zlonamerno zbunjivanje dobronamernih entuzijas srpski jezik i kulturu.</s>
<s>Ostaje mi na kraju još samo da vam konkretno približim srpski Samardžijina rečnika tako što ću vam se na njemu obrat činim uz upozorenje da nemam kompetencije izvornoga govornika (niti sam takvu osobu u ovoj prigodi uspeo pronaći dobru volju.</s><s>Uz sve srpske reči koje sam naučio iz Samadržijina rečnika preuzimam i Samadržijin hrvatski prevod.</s><s>Prito ograničavam na one srpske reči koje u rečniku nisu označene kao arhaizmi, istorizmi, žargonizmi i sl., dakle, reči za koj korisnik rečnika može pretpostaviti da su neutralne i u opštoj upotrebi.</s><s>Abre (hrv. hej, čujte)!</s><s>Nemojte biti dembeli (hrv. ljenčine, neradnici).</s><s>Poskorite (hrv. požurite) i anališite (hrv. analiziraj srpski jezik pre nego se dogodi neka komunikacijska morija (hrv. nedaća).</s><s>Ne smete biti hadžinedomaci (hrv. malodušn nedostatno uporni ljudi), nije ovo cveba (hrv. glupost, neuspjela šala), nisam ja neki milobruković (hrv. šaljivac).</s><s>Operv optočite) svoj jezik ovim novim rečima, učenje vlastitog jezika deluje celebno (hrv. ljekovito) na dobrosusedske odnos sutra bi ovaj rečnik mogli prevesti i ostali susedi, na primer Šćipetari (hrv. Albanci), a možda i drugi inostranci (hrv. stra Srpsko-hrvatski objasnidbeni rječnik: Krivi ste vi. - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/srpsko-hrvatski-objasnidbeni-rjecnik-krivi-ste-vi/ sve ove srpske reči već znate, vi ste dobrosrećnik (hrv. sretnik, srećković), ali ne smete generalisati (hrv. generalizirati) da svi oko vas dele vaše umeštvo (hrv. vašu vještinu).</s><s>A ako vam se učini da je ovaj srpski razdalek (hrv. udaljen), nemo neblagodarni (hrv. nezahvalni) i setite se da svega ovoga ne bi bilo da nije bilo vaše kičeljivosti (hrv. taštine, uobražen nehatnosti (hrv. nehajnosti, nemarnosti).</s><s>Ne treba u drugome tražiti pričinioca (hrv. počinitelja), ne treba biti opadač klevetnik), ne treba uruisavati (hrv. uništavati) odnose s ljudima koji uče vaš jezik.</s><s>Setite se, oni to ne čine da bi došli k hlebom (hrv. trbuhom za kruhom), već zato što ih istinski zanimate.</s><s>Neka im se isplati svaka kuna i svaki evar (hrv. eur ovaj ispolinski (hrv. divovski) podvig uložili.</s><s>Iznajpre (hrv. ponajprije, prije svega) bi vam se moglo učiniti da možete izo (hrv. iznaći, izumiti) neko drugo rešenje – da se naćelfejišete (napijete) otačastvenom (hrv. domaćom) daskovačom (hr nepoznata podrijetla) ili pročlovite (hrv. provedete neko vrijeme dubeći na glavi) – ali to nije dejstveno (hrv. djelotvorn učinkovito).</s><s>Magnovena (hrv. trenutna) situacija se mora menjati, ne može se zauvek živeti u prekonož (hrv. u svađi).</s><s>M dokazati da ste mirski (hrv. svjetski) ljudi koji znaju kako se ovakve situacije razrešavaju svuda ne zemaljskom šaru (hrv zemaljskoj kugli).</s><s>Jer ne kaže badava srpski narod: Pop popu nije kriv što mu je poredan bir (hrv. prevod nažalost nije Peščanik.net, 25.01.2016.</s>


<s>Linguae non sunt multiplicandae* - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/linguae-non-sunt-multiplicandae/ При</s>
<s>4 objasnidbe o bosanskom jeziku – Odgovor Alisi Mahmutović(http://pescanik.net/author/alisa-mahmutovic/) Uvažena kolegice,</s>
<s>Izgleda da su pošte negde zakazale, pa se vaš odgovor meni(http://pescanik.net/o-bosanskom-jeziku/) pomešao s odgovorom izvesnom akademiku SANU i HAZU Prokrustu.</s><s>Taj Prokrust vas je, kako čitam, proglasio Bošnjakinjom, branio uporabu “bošnjački jezik” tobožnjom slobodom izražavanja te pokušao izvesti još kojekakve hegemonističke trikove.</s><s>O vašem o dvostrukom agentu akademiku Prokrustu mogu reći samo jedno: dobro ste mu rekli.</s><s>Zabuna je, čini se, nastala zbog adresa: i akademik Prokrust i ja smo vam se obratili uvereni da pišete s Instituta za jez Sarajevu.</s><s>Ta adresa, naime, u trenutku kad ovo pišem još uvek stoji uz vaš tekst i na Peščaniku(http://pescanik.net/velikosr po-bosanskom-jeziku/) i u Dnevnom haberu i u Danasu(http://www.danas.rs/danasrs/dijalog/_velikosrpske_muke_po_bosanskom_jezik news_id=308697).</s><s>Jasno mi je da vam se ne odgovara na poštu upućenu Institutu, pa bi možda bilo dobro da zamolite 3 da uklone pogrešnu adresu.</s>
<s>Pročitao sam na kraju da ste okončali debatu s jednim od nas, ali ne znam s kim, tako da ću ovaj odgovor pisati kao da poslednji i ograničit ću se na najvažnije.</s>
<s>Pošto me već pitate, nije mi problem kada mi netko promeni ime, a posebno mi nije problem kad ga netko prilagodi sv jeziku.</s><s>Ovde gde živim se moje ime redovito piše kao Marco i bez dijakritičkog znaka na prezimenu, a izgovara se već p fonologiji nizozemskog.</s><s>Jasno je da bi moje ime trpelo veće modiĄkacije kad bih se preselio u Kinu ili Japan.</s><s>Tako je to stranim imenima, i ona se, kao i tuđice, integriraju sukladno strukturi jezika primatelja.</s><s>Imena u standardnom srpskom često pretrpe velike modiĄkacije u pisanom obliku.</s><s>Pre nekoliko godina sam nizozemskom piscu koji se preziva Vuijsje objašnjavao kako se na koricama srpskog prevoda svoje knjige pretvorio u Faušea.</s><s>Njemu, naravno, na pamet nije palo Linguae non sunt multiplicandae* - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/linguae-non-sunt-multiplicandae/ buni i traži da mu se ime piše i izgovara onako kako on misli da treba.</s><s>Vuijsje je bio svestan da se radi o stranom jeziku svoje pravilnosti.</s>
<s>Vi sad sigurno mislite “Simonovićeva zamena teza” jer nizozemski i srpski nisu u istom odnosu kao bosanski i srpski.</s><s>I t problema: u kakvom su odnosu?</s><s>Ako se zaista radi o dva jezika, onda poštovanje samonaziva ne može biti argument.</s><s>A bosanski i srpski nisu deo istog jezika, onda srbisti mogu sutra proglasiti da se imena čitaju s desna na levo i vi ćete u transkripciji sa standardnog srpskog biti Asila, a ja ću biti Okram.</s><s>Jedini koji tu nešto mogu jesu govornici standardnog koji mogu odbiti da implementiraju to normativno rešenje.</s><s>S druge strane, ako bosanski i srpski jesu deo istog jezika, imena za isti jezik, onda ima smisla inzistirati na doslednom imenovanju i poštovanju samonaziva.</s><s>Tu bi se mogla povući paralela s nazivima za stanovnike gradova.</s><s>Ja osobno od reči “Bihać” nikad ne bih izveo “Bišćan od reči “Niš” izveo “Nišlija”, ali u oba slučaja za stanovnike ovih gradova koristim samonaziv jer “valjda oni znaju kako s Ta logika “valjda oni znaju kako se zovu” ne važi izvan granica jezika: na pamet mi ne bi palo da na našem jeziku stanov Istanbula zovem İnstanbullu ili da stanovnika Celja zovem Celjan.</s><s>Pravo Odbora na preimenovanje “bosanskog jezika” u “bošnjački jezik”, ovisi, dakle, o tome postoji li jezična granica iz jezika o kome govorimo i jezika koji Odbor standardizira.</s><s>Pogledajmo šta o postojanju te granice govori sam Odbor.</s>
<s>Odbor o odnosu srpskog i bosanskog iznosi same kontradikcije.</s><s>U reakcijama na Odluku o ovome ništa nismo čuli, jer reakcije fokusirale na pridev (“bosanski” ili “bošnjački”), pa nitko nije primetio šta se dogodilo s imenicom koju taj prid određuje – jezik.</s><s>Tko dobro pročita Odluku(http://www.isj-sanu.rs/rubrike/vesti/76/2015/08/25/odluka-odbora-za-standardizaciju-o bosanskog-ili-bosnjackog-jezika.html), videt će da se u njoj termin “jezik” koristi na vrlo problematičan način.</s><s>Odbor piše kak srpskom jeziku jedino moguće i jedino ispravno jezik kojim govore Bošnjaci, a koji je zapravo samo varijanta srpskoga j zvati ’bošnjačkim jezikom’”.</s><s>Govornicima standardnog srpskog se, dakle, servira apsurd: nešto što je varijanta jezika X X treba zvati jezikom Y. Ovaj babuška-efekat (jezik u jeziku) Odluku zapravo čini neprimenjivom, a i lepo pokazuje koli lingvista u Odboru. (Tačan odgovor: između nula i manjine koju je lako preglasati.) Problem s terminom “bosanski jezik”</s>
<s>To što je Odbor izrekao niz kontradikcija ne znači da ne postoji realan problem s lingvističkim terminom “bosanski jez problem, međutim, ne treba tražiti u reči “bosanski”.</s><s>Naravno da postoje bosanske reči, bosanski oblici i bosanske kon jer postoji Bosna, a za gotovo svaki prostor se vezuju određene lingvističke karakteristike.</s><s>Uvek se govorilo i zvučalo b srpski, crnogorski, hrvatski, pa i hercegovački, vojvođanski, prečanski, zagorski, slavonski i dalmatinski i uvek se pritom svega mislilo na ono što se doživljava kao lokalni jezični izraz.</s><s>Problem s lingvističkim terminom “bosanski jezik” je u r isti taj problem imaju termini “crnogorski jezik”, “hrvatski jezik” i “srpski jezik”.</s><s>Svi ti lingvistički termini su znanstveno koliko i astronomski termini “bosanski univerzum”, “crnogorska galaksija”, “hrvatsko sazvežđe” i “srpski planet”.</s><s>Svi ov sadrže diskrepancu između onoga što označava pridev i onoga što označava imenica.</s><s>Ovo, naravno, nije poziv na zabranu određenih imenovanja, već na pravljenje razlike između laičkih imenovanja i znans validnih termina.</s><s>To ne važi samo za imena jezika.</s><s>Ako na primer Sanda, Ivan i Senahid žive u istoj kući, svatko od njih ć kući govoriti kao o svojoj kući i za Sandine prijatelje će to uvek biti “Sandina kuća”, dok će Ivanove kolege uvek govorit “Ivanovoj kući”, a Senahidova familija će naravno uvek reći “Senahidova kuća”.</s><s>Sve su to legitimna imenovanja, ali to n znači da postoje tri različite kuće.</s><s>To također ne znači da postojanje kuće ovisi o tome da li se Sanda, Ivan i Senahid sla toga kako će je imenovati.</s>
<s>Ne radi se ovde o negiranju bilo kog imenovanja jezika.</s><s>Postoje i bosanski i srpski i hrvatski i crnogorski, ali ništa od to jezik jer nema jezičnih barijera među susedima Bošnjacima, Crnogorcima, Hrvatima i Srbima, a nema ni jezičnih granic Savi.</s><s>Termini “bosanski jezik”, “crnogorski jezik”, “hrvatski jezik” i “srpski jezik” svi sadrže jednu elementarnu neistinu, obećanje jezične granice tamo gde jezične granice nema.</s><s>Zato ne mislim da će se ijedan od četiri “jezika” ovajditi od međusobnog priznanja koje zagovarate.</s><s>Ljudi koji standardiziraju jezike koji to nisu nemaju kredibilitet da išta drugo p kao jezik (a ni mandat da bilo čemu ospore status jezika).</s><s>Slažem se, međutim, da se službeno priznanje mora dogodit Linguae non sunt multiplicandae* - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/linguae-non-sunt-multiplicandae/ takvo priznanje koje će staviti točku na svaku mogućnost instrumentalizacije jezika i pseudolingvističkih termina za te pretenzije (što uporaba termina “bošnjački” nedvojbeno jeste).</s><s>Ja tu vidim samo jednu mogućnost – priznanje vlastito Službeno priznanje vlastitog jezika</s>
<s>Da bismo mogli formulirati bilo kakvo rešenje, moramo razlikovati ime od lingvističkog entiteta.</s><s>Tek kad tu razliku na možemo govoriti o preduvetima da bi se raspetljala naša jezična zavrzlama (koja jest najzapetljanija u BiH).</s><s>Prvo pitan jezika i imenovanja tih jezika se mora službeno priznati?</s><s>Moj odgovor bi bio: “Jedan i nijedno”.</s><s>Sve što je potrebno jes potvrda da je naš jezik, kako god ga zvali, jedan jezik i da govornicima našeg jezika ne treba prevođenje.</s><s>Ozvaničenje činjenice da imamo jedan jezik u jednom “cugu” bi stavilo i bosanski i crnogorski i hrvatski i srpski tamo g mesto – među laičke nazive s dugom tradicijom koji odgovaraju nekom lingvističkom entitetu, ali ne i čitavom jeziku.</s><s>K onda taj jezik zvali?</s><s>Sa svih sto imena kojim ga sada zovemo, i neka od tih imena mogu čak zadržati nezasluženu aureo službene priznatosti, ako se samo dogovorimo da je to ime jedno od mnogih legitimnih.</s><s>Ipak, ni o službenim imenima ne treba previše raspravljati – službeno imenovanje našeg jezika nije neophodno nigde g funkcionira kao jezik države.</s><s>Nijedna država našeg jezika nema realnu višejezičnost na državnoj razini, pa stoga nisu p ustavi i zakoni u kojima se imenuje nacionalni jezik.</s><s>Nacionalni jezik se lahko prepozna iz činjenice da je ustav ili zakon napisan.</s><s>Ovo, inače, nije nova teza, radi se o stanovištu koje već godinama uverljivo zastupa Snježana Kordić(http://www.tacno.net/novosti/snjezana-kordic-u-mostaru-jezik-je-izmisljeni-razlog-zasto-je-uvedeno-razdvojeno-skolovanje-u-bih/).</s><s>Službeno priznanje da imamo jedan jezik je kisela jabuka u koju moraju zagristi sve četiri države našeg jezika skupa.</s><s>In sporazum o razumljivosti svakako neće doći od etnonacionalnih “lingvista”, koji žive od nerazumevanja.</s><s>Inicijativa mor ono malo lingvista koje naš jezik ima, ali i ono mnogo ljudi koji razumeju da razumeju ono što razumeju.</s><s>No bojim se da će naše države na priznanje međusobne razumljivosti pre naterati ekonomizam europskih institucija n lingvista ili pritisci osvešćenih.</s><s>Neće europskim tehnokratima na pamet padati da plaćaju prevode na četiri verzije isto Tako će i etnonacionalni lingvisti i govornici biti primorani na suočavanje sa sadašnjošću, s elementarnom činjenicom d ne pravi izjašnjavanjem na popisima stanovništva, odlukama Odbora za standardizaciju i referencama na danas nerazu srednjovekovne povelje/ploče/evanđelja.</s><s>Okrit ćemo najbolje čuvanu lingvističku tajnu: da si možemo do prekśutra za da izgovaramo i pišemo određene reči i konstrukcije, ali se nikako ne možemo sprečiti da ih razumemo, te da se jezik p održava komunikacijom, koja je među nama vazda nesmetana.</s><s>Netko će, dakle, morati objasniti govornicima da zajedn nije samo ono na čemu se pevaju ratničke pesme, ispredaju nacionalni mitovi i piše junačka historija, nego jednako tak čemu se optužuje, vređa i psuje majka na etničkoj osnovi.</s><s>Zajednički je jezik, primetit će možda netko, čak i ono na čemu se vodi diskusija o tome šta činiti kad već nema zajedni jezika.</s>
<s>*Jezike ne treba umnožavati, parafraza izreke: Entia non sunt multiplicanda praeter necessitate / Entitete ne treba um više nego što je neophodno; princip jednostavnosti, Okamova oštrica: od više hipoteza koje predviđaju isti ishod, najp tačna (verovatno).</s>
<s>Linguae non sunt multiplicandae* - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/linguae-non-sunt-multiplicandae/ Opština, paklena</s>
<s>Linguae non sunt multiplicandae* - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/linguae-non-sunt-multiplicandae/ Dalje(http://pescanik.net/prevodi/)</s>
<s>Linguae non sunt multiplicandae* - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/linguae-non-sunt-multiplicandae/ (http://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0/) PEŠČANIK</s>


srpskohrvatski jezik
bosanski standard
bosanski vs. bošnjački
srpski standard

<s>Vaš tekst povodom Saopštenja o statusu bosanskog ili bošnjačkog jezika Odbora za standardizaciju jezika Instituta za srpski jezik SANU, objavljen na Peščaniku 17. rujna, nemilosrdno i temeljno raskrinkava jednu „specijaliziranu klasu odgovornih ljudi“, u ovom slučaju pseudolingvista.</s><s>Odlično pokazujete kako ta klasa manipulacijom lingvističkih i historijskih činjenica, ali i običnim dezinformacijama i nekorektnim citiranjem, pokušava za sebe izboriti malo moralne superiornosti i pozornosti u društvu zaokupiranom drugim problemima.</s><s>Vaše raskrinkavanje je toliko efektno da se bojim da bi netko u osudi ove klase mogao zaboraviti da ona nikada nije demokratski izabrana, te da ima nametnut autoritet, a ne mandat koji su joj dali govornici.</s><s>Taj netko bi onda bez razmišljanja svoju osudu mogao proširiti na državu ili narod ili jezik koje ova klasa tobože predstavlja i brani.</s><s>To ne bi bilo dobro — nisu takvu osudu zaslužili ni Bosna ni Bosansci ni bosanski jezik.</s><s>Da, sve ste dobro pročitali: Vaš tekst temeljito rakrinkava, ali samo vlastitu autoricu i njezinu „specijaliziranu klasu“.</s><s>Nije ništa kriv bosanski jezik što ste ga Vi uzeli braniti od nepostojećeg saopćenja nepostojećeg Odbora za standardizaciju jezika Instituta za srpski jezik SANU.</s><s>Tekst koji ste citirali, naime, nije saopćenje nego odluka i predstavnici nekih petnaestak institucija iz Srbije, Crne Gore i Bosne i Hercegovine, od kojih je SANU samo jedna.</s><s>Odbor kao takav postoji od 1997. godine.</s><s>Tekst koji analizirate je, dakle, saopćenje SANU taman koliko je vaš tekst Ustav Kantona Sarajevo: ima neke veze, ali zapravo nema nikakve veze.</s>
<s>Nepodnošljiva lahkoća optuživanja: Odgovor Alisi Mahmutović - AkuzatiV http://akuzativ.com/teme/845-nepodnosljiva-lahkoca-optuzivanja Odluka odbora za standardizaciju nije „obraćanje javnosti‟, već akt normiranja i odnosi se na one koji pod datu normu potpadaju.</s><s>Tako se u odluci i zaključuje kako je „u srpskom jeziku jedino moguće i jedino ispravno jezik kojim govore Bošnjaci Š...</s><s>Ć zvati «bošnjačkim jezikom»‟.</s><s>Ne radi se dakle, o „negiranju imena bosanski jezik‟, već o onome što Vaš kolega Munib Maglajić u svojoj reakciji naziva uređivanjem svog jezičkog vrta.</s><s>Tom uređivanju se može štošta zameriti, ali teško da mu mogu zameriti drugi jezički vrtlari, posebno ako rade na institutu koji organizira tribine o tome kako je jezik temelj identiteta svakog naroda.</s><s>Osim toga, ne radi se ni o kakvoj „novoj fazi u okviru teritorijalno ekspanzionističkog projekta usmjerenog prema Bosni i Hercegovini‟.</s><s>Nije nikakva novost da „specijalizirane klase“ koje se bave normiranjem srpskog i hrvatskog jezika ne prihvaćaju termin bosanski jezik i predlažu termin „bošnjački jezik‟.</s><s>Odluka Odbora zapravo ponavlja sve rečeno u Odluci iz veljače 1998, a identične argumente i zaključke nalazimo i u članku kroatiste Dalibora Brozovića Odnos hrvatskoga i bosanskoga odnosno bošnjačkoga jezika iz septembra 1999.</s><s>Radi se, dakle, o stalnom mestu kako srbistike tako i kroatistike, ponovljenom još jednom da bi se u nekom godišnjem izvešću pokazalo kako je Odbor bio aktivan.</s>
<s>Drugo, činjenica da se ne radi o tekstu koji je izdala SANU, koja jest organ Republike Srbije, nego Odbor, čijim je osnivanjem upravo decentralizirano normiranje srpskog jezika, obesmišljava vaše zaključke o tome kako „Srbija pokazuje da ne prihvata svoje vlastite granice‟.</s><s>Ili možda ipak grešim jer nisam pročitao Vaš tekst dovoljno radikalno?</s><s>Smatrate li možda da je svaki govor o srpskom jeziku izvan Srbije deo srbijanskog „teritorijalno ekspanzionističkog projekta‟?</s><s>Ima indicija i za to: vi, naime, na jednom mestu progovarate strogo znanstveno o podeli jezika kojim govorimo.</s><s>Dobro je poznato, naročito upućenima, da je lingvistika na oba pitanja dala odgovor: na jednoj štokavskoj osnovici imamo četiri standardne varijante koje se različito imenuju.</s><s>Bosanska varijanta, prije rata nazvana bosanskohercegovački standardnojezički izraz, preimenovana je u bosanski jezik.</s><s>Klasifikacija koju ste predložili ima konsekvence i za one standardne varijante kojima se u tekstu ne bavite.</s><s>Ako je bosanskohercegovački standardnojezički izraz preimenovan u bosanski jezik, onda iz toga, pretpostavljam, proizilazi da je standardni hrvatski preimenovani nastavljač ranijeg standardnojezičnog izraza na prostoru Hrvatske (gde, dakle, nikakve Hercegovine ili Vojvodine nema).</s><s>Još revolucionarnije, po Vašoj klasifikaciji je standardni srpski nastavljač nekadašnjeg standardnojezičkog izraza na prostoru Srbije.</s><s>Standardni srpski onda može biti samo ona standardna ekavica koja svoje centre i uzore prepoznaje u Beogradu, Novom Sadu i vazda hvaljenim „najčijstijim‟ govorima zapadne Srbije.</s><s>Ta standardna ekavica zaista jest nekakav standardnojezični entitet — srbijanski će se govornici u svojoj upotrebi jezika spontano pre ugledati na npr. Aidu Ćorović nego na npr. Milorada Dodika.</s><s>Neće se prosečan Srbijanac ugledati ni na Miloša Kovačevića, autora teksta odluke Odbora: on, naime, ima ono što se u sve četiri države našeg jezika prepoznaje kao distinktivno bosanski (iliti, po odluci Odbora, “bošnjački”) akcenat.</s><s>Tako definiran srpski onda ni nema mnogo smisla zvati po etničkoj grupi, tim pre što već imamo dobro napravljen pridev od imenice Srbija: srbijanski.</s><s>Možda je dakle vreme za Odluku o statusu srpskog ili srbijanskog jezika.</s><s>Ja bih mogao pripremiti nacrt, sve u cilju savršenog reciprociteta: ja imam distinktivno srbijanski akcenat.</s>
<s>Like bosnisti, ona nikada neće poteći s instituta na kojem radite, niti će je podržati itko iz vaše „specijalizirane klase“.</s><s>Nakon takve odluke bilo bi još teže objasniti sve promocije vašeg instituta van granica Bosne i Hercegovine.</s><s>Kraj takve odluke bi postalo nemoguće (mada ni sad nije lahko) odgovoriti na pitanje kako se preimenovani Nepodnošljiva lahkoća optuživanja: Odgovor Alisi Mahmutović - AkuzatiV http://akuzativ.com/teme/845-nepodnosljiva-lahkoca-optuzivanja Tweet</s>
<s>“bosanskohercegovački standardnojezički izraz” našao u službenoj upotrebi u opštini Dragaš na jugu Kosova, gde žive govornici bosanskog koji Bosne nikad videli nisu, pa valjda zato i govore bosanskim dijalektom koji po lingvističkim karakteristikama najviše podseća na makedonski.</s><s>Nećete, niti će bilo tko iz specijalizirane klase bosnista/kroatista/montenegrinista/srbista (jer to je, da se ne lažemo, jedna te ista klasa) ikada proizvesti ikakav konzistentan stav o prostiranju četiri standarda našeg jezika (na što je na Peščaniku pet godina pre vašeg teksta pozivala Jelena Gall).</s><s>Cela je poanta vaše klase da ljude uverava da baš njihov standard mora dobiti i jare i pare, tačnije i etničko jare i državne pare.</s><s>Zato nijedan od četiri paranoidna normativna režima koje plasira vaša specijalizirana klasa nikada ne može mirno kohabitirati s ostala tri.</s><s>Uvek će svaki od njih biti u graničnom sporu, pa će i vaša klasa uvek biti potrebna da bi ga u tom sporu zastupala.</s>
<s>Jedino što bi ovu za vas idealnu situaciju moglo ugroziti jeste dijalog.</s><s>Zato ste usavršili žanr zasnovan na uzajamnom nečitanju, nerazumevanju i pogrešnom predstavljanju, žanr u kome blistate i vi i Kovačević.</s><s>I to shvatam, to vam je u opisu radnog mesta, da to ne radite vi, radio bi neko drugi.</s><s>Jasno mi je i zašto o ratu govorite samo kao o agresiji i genocidu, ne dopuštajući perspektivu gde postoji zločin nad „svojima‟, gde postoji profiterska i ratnohuškačka klasa i prostor za solidarnost među onima koji toj klasi ne pripadaju.</s><s>Ali nije mi nikako jasno šta vam je skrivio irski jezik, pa ste ga u svom znanstvenom nabrajanju proglasili nepostojećim.</s><s>Irski je, naime, službeni jezik u Republici Irskoj, gde ima i status „jezika nacionalnog identiteta‟, pa čak i jedan govornika poljskog nego irskog.</s><s>Tako je 2007. i 2008. čak napravljena dokumentarna serija No Béarla, u kojoj pratimo Manchána Magana kako se pokušava, uglavnom bezuspešno, snaći u raznim delovima Irske govoreći samo irski.</s><s>Irski je, vidite, kao naš jezik, samo obrnuto.</s><s>Zamislite samo da neko napravi dokumentarnu seriju u kojoj se pokušava snaći u četiri države našeg jezika govoreći samo naš jezik.</s><s>Niko mu tu dokumentarnu seriju ne bi gledao.</s><s>Ali zato svi gledamo reality u kojem igrate vi, Kovačević i ostali.</s><s>Najava za taj šou bi mogla glasiti: Jedan jezik, četiri države, jedna specijalizirana klasa, četiri tima koji će opstati samo ako zajedno uvere sav svet kako postoji nešto što ne postoji: problem s jezikom. dr Marko Simonović</s>
<s>Srpskohrvatski objasnidbeni rječnik: Krivi ste vi.</s><s>Linguae non sunt multiplicandae: 4 objasnidbe o bosanskom jeziku Simonovićeva Prokrustova postelja</s>
<s>Suvad Topalovic · Den Bosch, Noord-Brabant, Netherlands Pisete o standarizaciji iz vremena kad se je sve bosansko negiralo i dalje nastavljate negirati.</s>
<s>Sadržaj Akuzativa čine tekstovi autora, kao i preneti tekstovi, za koje nalazimo da sadržajem slažemo ili ne.</s>
<s>Ukoliko imate autorski tekst koji želite objaviti na Akuzativu, a za koji smatrate kontaktirajte nas.</s>


<s>Od danas pišem neznam - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/od-danas-pisem-neznam/ При</s>
<s>Od danas pišem neznam - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/od-danas-pisem-neznam/ (http://pescanik.net/wp-content/uploads/2015/04/FotograĄje-citateljki-Lazara-Marinkovic-Cmok-cmok-cmok-cmok1.jpg) FotograĄje čitateljki, Lazara Marinković: Cmok cmok cmok cmok Ako smo se dosad mogli pretvarati da je šteta od normativnog pritiska kojem su izloženi govornici našeg jezika u Srbij ograničena jer se normom ipak bave ozbiljni ljudi koji neće ozbiljno promovisati ispravljanje privatnih smsporuka(https://www.youtube.com/watch?v=BAdqdPxkY00) ili porediti pravopisne „greške” sa saobraćajnim prekršajima(http://www.novosti.rs/vesti/naslovna/drustvo/aktuelno.290.html:535760-Dr-Veljko-Brboric-Gaji-se-jezik-psovke), onda je to pretvaranju kraj došao onog trenutka kad se zahuktala kampanja Negujmo srpski jezik.</s><s>O tome zašto je kampanja promašena odlično je iz lingvističke perspektive za Danas govorio Boban Arsenijević(http://www.danas.rs/danasrs/kultura/malogradjanska_normativnost_naseg_mentaliteta.11.html?news_id=300264) (a zatim na svom blogu(http://inform-al.blogspot.nl/2015/04/trebamo-imati-standard.html)).</s><s>Iz neligvističke perspektive je dobru analizu portal Tarzanija(http://www.tarzanija.com/negujmo-srpski-jezik-al-aj-ne-ovako/).</s><s>Ovde, dakle, o tome mogu kratko: direktna imp imena kampanje jeste da se jezik ne neguje dovoljno, a sadržaj postera govori da ga trebamo negovati iskorenjivanjem formi koje su proglašene „neispravnim” (jer tako piše u knjigama koje nam poznate ličnosti preporučuju kao da su ih p Pritom je sasvim nejasno zašto će jezik biti u boljem stanju ako svi zauvek izbacimo sve „neispravne” oblike.</s><s>Ova kampanja je možda najagresivnija forma javnog stigmatizovanja pojedinih oblika (a samim tim i govornika koji te koriste), ali je i posve reprezentativna za način na koji se u Srbiji nastoji normirati jezik.</s><s>Činjenica je, međutim, da prote reči i oblika iz jezika kao celine nema veze s optimizacijom ili čuvanjem jezika, već se samo svodi na nepotrebno šikani govornika.</s>
<s>Većina negativnih reakcija na dva teksta od kojih polazim bazirana je na (pogrešnom) utisku da se autori opiru svakoj f standardizacije jezika.</s><s>Pritom se previđa da kampanja Negujmo srpski jezik, kao i većina intervencija normativista, sa standardizacijom nema veze.</s><s>Postoji, naime, razlika između isticanja da neka reč ili konstrukcija nije preporučljiva u ne kontekstu, što bi bilo standardizacija, i proglašavanja te reči ili konstrukcije apsolutno pogrešnom uvek i svuda, što je pokušaj čišćenja jezika od njega samog.</s>
<s>Standardizacija jezika se uvek odnosi isključivo na onaj jezični registar koji se naziva standardnim jezikom i preporučen upotrebu u javnom domenu.</s><s>Takav registar je koristan u obrazovanju, javnom informisanju, poslovnoj komunikaciji itd da je to registar kojim država komunicira sa svojim građanima, ona je i dužna da u procesu obrazovanja građane opskr dovoljnim znanjem da bi taj registar razumeli i kompetentno koristili.</s><s>Standardni jezik, dakle, nije cilj kojem su građan Od danas pišem neznam - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/od-danas-pisem-neznam/ streme zato što je on a priori bolji od onoga što već govore, već sredstvo koje je država dužna da osigura obrazovnim U tom smislu, o ispravljanju može biti reči samo u obrazovnom procesu i to uvek imajući u vidu cilj — osposobljavanje za komunikaciju u javnom domenu.</s>
<s>Obzirom da je standardni jezik pre svega sredstvo, svako je u svakoj situaciji slobodan da to sredstvo ne koristi ukoliko da je to potrebno.</s><s>Takav govornik tada ne bira grešku, nego alternativu.</s><s>Ostaje, međutim, preporučljivost upotrebe standardnog jezika, naročito u situacijama gde ne znamo ko je sve primalac poruke (kao što je slučaj s ovim tekstom). od standardizacije, koja dakle samo preporučuje i ističe da određeni oblik može biti neprikladan u određenom kontek premda je svakako koristan u nekom drugom (jer inače ne bi bio na govornom repertoaru), diletantska normativna po oblike koje proglasi „pogrešnim” zabranjuje uvek, svuda i za svagda (do sledeće reforme norme).</s><s>Razlika je ogromna: kontekstu standardizacije govornik uvek ima pravo na svoj repertoar, kojeg je standardni jezik samo mali deo, dok pod normativnom politikom svaki govornik koji proizvodi prokužene oblike postaje loš negovatelj slabog i krhkog nam jez problem.</s>
<s>Na teritoriji našeg jezika standardizacija postoji, ali ona je sasvim implicitna, te stoga i neprimećena: opšteprihvatljivi ustaljuju ne zaslugom normativista, već bez obzira na njihove napore.</s><s>Tako se, na primer, u jeziku ustalio kapućino i tim jedini oblik kojeg su govornici svesni, dakle, po deĄniciji – standard.</s><s>Godinama nakon toga normativisti su se dosetili d sistem u načinu na koji italijanizmi ulaze u naš jezik, pa od kapućina prave kapučino(http://www.politika.rs/rubrike/Kultura/Ka Pacino-protiv-kapucina-i-Pacina.lt.html), stavljajući govornike pred izbor između postojećeg i „ispravnog”.</s><s>Za deset godina će tokom rutinske kontrole primetiti da kapućino ima i „neispravan” akcenat (dugosilazni na nepočetnom slogu, kao i sad čuvene Austrâlija i Jugoslâvija), pa će nastati i verzija s uzlaznim akcentom ― na u ili i, valja i tu preseći, pa tek onda na Ništa od ovih intervencija nema veze s olakšavanjem upotrebe jezika, već samo s ambicijom normativista da u jeziku z koji će samo oni videti.</s><s>Tu stoga ne može biti reči o standardizaciji jezika.</s><s>Efekat ovakvih intervencija zapravo uglavno nikakve veze s jezikom jer se živi jezik razvija nezavisno od normativnih napora.</s><s>Normativim intervencijama se jezik ne ali se zato stvaraju novi konteksti za šikaniranje govornika, koji svakom intervencijom govore i pišu sve „gore” i „nepra O tome koliko će biti „lošeg” i „nepravilnog” u jeziku zapravo ne odlučuju govornici, već oni koji deĄnišu šta je „loše” i „nepravilno” i gde se uopšte može govoriti o „lošem” i „nepravilnom”.</s><s>Ako normativisti proizvoljno zabranjuju potpun uobičajene oblike, realni jezik će biti prepun zabranjenih oblika.</s><s>Ako normativisti očekuju da se rigidna pravila norme samo u onim domenima koje karakterizuje upotreba standarda (nedijaloški sadržaji na javnom servisu, tekstovi udžbe već uhode sms-poruke i razgovore na pijaci, onda će sve vrveti od onoga što nisu propisali.</s><s>U oba slučaja je to zapravo njihov problem.</s>
<s>Ono što se na području našeg jezika naziva normativnom lingvistikom iscrpljuje se u stigmatizaciji i proterivanju jezičk idući tako protiv temeljnih načela nauke čijim se delom (neopravdano) smatra.</s><s>Svako, naime, ko je prošao uvodni kurs zna da ne postoji jezični fenomen koji je apsolutno pogrešan ili neprikladan.</s><s>Svaka tendencija u jeziku prati neku vrstu te je sve u jeziku na nekom nivou pravilno.</s><s>Stoga nijedan lingvista ne govori o „ispravnom” ili „pravilnom” u jeziku bez navoda.</s>
<s>Ipak, nije iznenađujuće da su normativisti, za razliku od lingvista, vidljivi i zanimljivi široj zajednici.</s><s>Kad god se stručnja izmišljena pravila pita kakva je trenutna situacija s jezikom, zapravo ih se pita koliko su potrebni i značajni, pa će oni, n odgovoriti kako je jezik na izdisaju, kako preti rasulo, kako opstanak jezika zavisi od toga koliko ćemo ih pažljivo slušat pažnju na onih nekoliko oblika na koje su se u datom trenutku Ąksirali i raditi tačno ono što oni kažu.</s><s>Kada se isto pita postavi lingvistima, oni će uglavnom dati dug i nerazumljiv odgovor o tome koliko je to pitanje besmisleno. (Ovde bih izuzetke, koji već dugo uspešno i razumljivo odgovaraju na novinarska pitanja, izdvojio naše lingviste Ranka Bugarskog Riđanovića i Snježanu Kordić.)</s>
<s>Razlog iz kojeg su priče o raspadu i propadanju jezika toliko zanimljive nije misterija.</s><s>Normativni sejači panike vrlo usp parazitiraju na tendenciji koja je davno uočena u sociolingvistici: ogromna većina govornika ne voli spontane inovacije naročito one koje nisu sami izmislili.</s><s>Nikada nijedna govorna zajednica nije imala pozitivan stav o tome kako govore m generacije.</s><s>Svaka generacija, dakle, boluje od jezičkog atavizma i veruje da se jezik kvari pred njenim očima.</s><s>To je, nar iluzija, koju će pre lingvista znati da objasne psiholozi i sociolozi.</s><s>Normativizam je, međutim, uspeo da se osloni na tu da govornicima kaže da su odlično primetili da se jeziku vrlo loše piše, da treba spašavati šta se spasti može, te da oni Od danas pišem neznam - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/od-danas-pisem-neznam/ kako.</s><s>Čuvanje od kvarenja je sveti gral normativizma, pa se tako i najinvazivniji projekti koji se svode na uvođenje novi (dakle, na suštu inovaciju(http://www.tportal.hr/vijesti/hrvatska/374962/Predsjednica-inaugurirala-sadrzajnicu.html)) uvek legitimizi zaštita jezika od daljeg menjanja i približavanje onom stanju koje smo nekada davno imali: stanju potpuno čistog i sam jezika.</s>
<s>U atmosferi decenijama održavane panike potpuno je normalno da se govornici konstantno preispituju, da se množe nedoumice”, pa se milioni govornika svakog dana pitaju da li je pravilno nikad ili nikada, nikom ili nikome, euro ili evro i druge dve jednako razumljive, korisne i upotrebljive reči koje znače isto.</s><s>Od biranja ispravne verzije jezik ne postaje b komunikacija ne postaje eĄkasnija, standard ne postaje pristupačniji, ali zato raste šansa da će neko biti nesaslušan, p ismejan zbog načina na koji je nešto rekao.</s>
<s>Rešenje nije u ukidanju standardizacije, već u izglasavanju nepoverenja normativistima.</s><s>Ako bi takav gest bio uspešan standardizacija bi i zvanično prešla u domen onih tehničkih lica kojima je posao osiguravanje razumljivosti, čitljivosti i realnih komunikacijskih barijera.</s><s>Takvi ljudi danas uglavnom rade kao lektori, nastavnici za nematernje govornike, prir prevodioci i urednici.</s><s>Dobili bismo tada jezičke priručnike koji bi sadržali potkrepljene savete i preporuke, a ne naredb vrednosne sudove, u školi bismo učili kako da eĄkasno i strukturirano pišemo i prezentujemo, a ne kako da izbegnem polje „nepravilnih” oblika.</s><s>Javna diskusija se ne bi vodila o tome koliko ljudi kaže glumeti i kako da ih što pre bude nula tome kako se građansko pravo na upoznatost sa standardom može unaprediti.</s><s>Prirodno je onda da bi se standardizac razlikovala od domena do domena, a i da ne bi bilo nikakvog razloga da ona ne poveže ceo naš četvoroimeni jezik ili b njegove delove.</s>
<s>Da ne bude nesporazuma, ne govorim ja ovde da će ova alternativna standardizacijska struktura spontano nastati kad normativističkog pritiska.</s><s>Ta struktura već postoji i fukcioniše, ne posebno ometana normom jer, za razliku od norme, konkretne i ostvarive ciljeve.</s><s>Ne govorim ni da će govornici spontano prestati da se pitaju šta je pravilno i bolje, niti da prestati vezivanje vrednosnih sudova za određene dijalekte, izgovore i načine pisanja reči.</s><s>Sve su te pojave deo dinam upotrebe jezika u društvu i postojaće dok god je jezika i društava.</s><s>Ipak, ni država ni nauka ne smeju stimulirati takve p trebaju obrazovati govornike da prevladavaju predrasude koje iz njih proizilaze.</s><s>Ostaje na kraju i pitanje kako otpočeti proces izglasavanja nepoverenja normativistima.</s><s>Ako mene pitate – neznam.</s>
<s>Od danas pišem neznam - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/od-danas-pisem-neznam/ 08/02/2018</s>
<s>Od danas pišem neznam - Marko Simonović - Peščanik http://pescanik.net/od-danas-pisem-neznam/ (http://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0/) PEŠČANIK</s>


FSC standardi za održivo gospodarenje šumama u Bosni i Hercegovini u kontekstu odredbi prijedloga zakona o šumama federacije Bosne i Hercegovine

<s>Financerji raziskave, izdaje: Studija je pripremljena u okviru projekta “Promicanje odgovornog gospodarenja sumama u Bosni i Hercegovini“, koji je ﬁnansirala IKEA i implementirali WWF Adria — Udruga za zastitu prirode i oéuvanje bioloske raznolikosti, Sumarski fakultet Univerziteta u Sarajevu i Odsjek za sumarstvo Biotehniékog fakulteta Univerziteta</s>
<s>Pozivajuéi se na Ustavom Federacije Bosne i Hercegovine (u daljem tekstu: FBiH) zagarantirano pravo na lokalnu samoupravu, Ustavnom sudu su, tokom 2008. i 2009. godine, od strane pojedinih</s>
<s>argumentima da §ume i §umska zemljiéta imaju izuzetan znaéaj za jedinice lokalne samouprave, §to opravdava njihov interes za zakonske odredbe koje se odnose na sektor §umarstva.</s><s>Ustavni sud FBiH je utvrdio da osporeni Zakon moie direktno uticati na niz pitanja koja su od znaéaja za lokalnu samoupravu.</s><s>To se posebno odnosi na utvrdivanje politike upravljanja</s>
<s>ostvarenih po osnovu njihovog kori§tenja, §to moie uticati na planove razvoja jedinica lokalne samouprave, ostvarivanje uslova za privredni razvoj i politiku zapoéljavanja, utvrdivanje i provodenje prostornih planova i uredenja prostora, te zaétitu éovjekove okoline, vodoza§titu i koriétenje prirodnih resursa.</s><s>U novembru</s>
<s>s'umama povrijedeno pravo opéina na lokalnu samoupravu", a Parlamentu FBiH je kao prelazno rjeéenje ostavljena moguénost da usaglasi odredbe Zakona o §umama sa Evropskom</s>
<s>udmienja, Saveza opc'ina i gradova FBiH, predstavnika zakonodavne vlasti i resornog Federalnog Ministarstva, jo§ uvijek nisu urodili plodom.</s>
<s>U okviru projekta “Promicanje odgovornog gospodarenja §umama u Bosni i Hercegovini“, koji je bio prvenstveno usmjeren na formiranje i registraciju</s>
<s>Grupe za razvoj FSC standarda, izradu FSC standarda za Bosnu i Hercegovinu (u daljem tekstu: BiH), promoviranje certiﬁciranja gospodarenja éumskim resursima i ﬁnansijsku podréku procesu certiﬁciranja u</s>
<s>Grupe za razvoj FSC standarda, poslovnim sistemima §umarstva u FBiH, realizirane su i aktivnosti éiji je cilj bio da se podstakne i ohrabri dijalog izmedu svih zainteresiranih strana sa ciljem usvajanja jedinstvenog</s>
<s>(tzv. platforme uéesnika u procesu izrade i usvajanja Zakona o éumama na kojima su prezentirane pojedine odredbe §umarske legislative</s>
<s>Hrvatska, Srbija, BiH).</s><s>U skladu sa zahtjevima uéesnika ovih sastanaka, prezentirane su zakonske odredbe kojima je regulirana problematika ﬁnansiranja</s>
<s>ovim sastancima, bile korisne za unaprijedenje zakonskog okvira za gospodarenje sumama u FBiH.</s><s>Paralelno sa ovim aktivnostima, u okviru projekta je tekao proces razvoja FSC standarda</s>
<s>za BiH.</s><s>Krajem 2019. godine su od strane FSC-a odobreni, a ubrzo i zvaniéno prezentirani i objavljeni FSC standardi za BiH, koji su stupili na snagu u martu 2020. godine.</s><s>Na taj naéin je BiH postala prva driava u regionu koja posjeduje Vlastite FSC standarde za odriivo gospodarenje sumskim resursima.</s>
<s>S obzirom da se projekat “Promicanje odgovornog gospodarenja sumama u Bosni i Hercegovini“ zavrsava u avgustu 2020. godine, odluéeno je da trec'i sastanak (platforma) interesnih grupa, ukljuéenih u dijalog za unaprijedenje zakonskog okvira za gospodarenje sumama u FBiH, u cjelosti bude posveéen</s>
<s>BiH, u kontekstu odredbi Prijedloga Zakona 0 sumama FBiH iz 2017. godine.</s><s>Kao marketinski baziran instrument sumarske politike, certiﬁciranje gospodarenja sumskim resursima ne moie biti zamjena za klasiéne regulatorne instmmente sumarske politike, kao sto</s>
<s>SC standarda ukazuje na neophodnost postivanja i uskladenosti principa i kriterija sa postojeéim zakonskim okvirom u BiH (zakoni, uredbe,</s>
<s>Kada je u pitanju metodoloski pristup u izradi ove studije, neophodno je dati nekoliko napomena.</s><s>Iz Vec' naprijed navedenih razloga, pojedini kriteriji F SC Principa 1 (izuzev</s>
<s>To se takoder odnosi i na kompletan FSC kriterija koji se odnosi na obavezu plaéanja svih zakonom propisanih naknada u Vezi gospodarenja sumom) nisu detaljno analizirani.</s>
<s>BiH.</s><s>Materija koju tretiraju FSC standardi je sira od obuhvata sumarske legislative i ona obuhvata raznolik spektar pitanja, izmedu ostalog problematiku zastite prirode, obiéajna i</s>
<s>odnosa.</s><s>Zbog toga su u ovoj studiji analizirani samo oni kriteriji u okviru pojedinih FSC principa, koji se mogu dovesti u neposrednu Vezu sa pojedinim odredbama konkretne sumarske legislative (u ovom sluéaju Prijedloga</s>
<s>Zakona 0 sumama FBiH iz 2017. godine, oba dokumenta sadriavaju odgovarajuée deﬁnicije koristenih termina i pojmova.</s><s>Iako je u veéini sluéajeva moguée, bez Veéih poteskoéa, prepoznati kompatibilnost koristene terrninologije u ova dva dokumenta, u kontekstu ove studije je potrebno dati odredena pojasnjenja.</s><s>Temiin “0rganizacija“,</s>
<s>na kojima se temelji FSC certiﬁciranje.</s><s>Iako se ovdje, kao lica ili institucije koje imaju razliéita prava (vlasnistvo, upravljanje, gospodarenje, koristenje) a iele se certiﬁcirati, mogu pojaviti institucije koje upravljaju zastiéenim podruéjima (npr. Nacionalni parkovi), privatni sumoposjednici (samostalno ili organizirani</s>
<s>vjerske zajednice, zemljisne u praksi se u FBiH pod pojmom “organizacija“ (u kontekstu FSC certiﬁciranja) pojavljuju kantonalna sumsko-privredna drustva.</s><s>Kada je rijeé 0 Prijedlogu Zakona 0 sumama, kao pandam terminu “0rganizacija“, pominju se dva pojma, “korisnik suma“ (sumsko-privredna drustva u driavnom ili veéinskom driavnom vlasnistvu, koja na osnovu ugovora obavljaju</s>
<s>Kako je veé naglaseno, certiﬁciranje se u FBiH uglavnom odnosi na kantonalna sumsko-privredna drustva, odnosno “korisnike suma“, kako ih naziva Zakon 0 sumama.</s>
<s>participiraju u procesu razvoja i usvajanja novog Zakona 0 sumama FBiH.</s><s>FSC standardi za BiH i certiﬁciranje gospodarenja sumskim resursima kao marketinski baziran i dobrovoljan</s>
<s>participiraju u procesu razvoja mehanizam, imaju iskljuéivo podriavajuéu uloga u odnosu na odredbe sumarske legislative.</s><s>U situaciji nepostojanja jedinstvenog zakonskog okvira za upravljanje i gospodarenje sumskim resursima u FBiH, Vaian je svaki instrument sumarske politike, koji doprinosi unaprijedenju stanja u sektoru sumarstva.</s><s>Pored toga, ova studija moie biti korisna i uposlenicima</s>
<s>participiraju u procesu razvoja u poduzeéima sumarstva koja su se Veé certiﬁcirala ili to tek namjeravaju uéiniti, kako bi dobili jasnu predstavu 0 uskladenosti principa i kriterija FSC standarda za BiH, sa obavezujuéim odredbama sumarske</s>
<s>U okviru FSC standarda za BiH, Princip 2 se odnosi na prava zaposlenika i opée uvjete zapoéljavanja, pri éemu se jasno deﬁniraju duinosti koje organizacija odgovoma za gospodarenje éumama mora poétivati u smislu odriavanja i unapredivanja socijalne i ekonomske dobrobiti zaposlenika.</s><s>Kada su u pitanju sigurnosne i zdravstvene mjere za za§titu radnika, Kriterij 2.3 FSC standarda za BiH predvida da organizacija mora provoditi sve</s>
<s>ZAKONA 0 SUMAMA FBIH neophodne mjere za za§titu radnika od sigurnosnih i zdravstvenih opasnosti na radnom mjestu.</s><s>Navedene mjere moraju biti u skladu sa stepenom, intenzitetom i rizikom aktivnosti</s>
<s>ZAKONA 0 SUMAMA FBIH gospodarenja, ispunjavati preporuke ILO (engl.</s><s>International Labor Organisation Struénih uputstva za sigurnost i zdravlje u poslovima §umarstVa.</s><s>Takode je predvideno da</s>
<s>moie dokazati da su radnici pro§1i odgovarajuéu obuku za posao koji obavljaju, te da je uspostavljen sistem nadzora u cilju bezbijedne (u smislu sigurnosti na radu) i uéinkovite implementacije planova gospodarenja i svih ostalih aktivnosti gospodarenja (Kriterij 2.5). §to se tiée odredbi Prijedloga Zakona 0 §umama, propisano je obavezno provodenje mjera</s>
<s>p0bolj§avanju socijalnog i ekonomskog blagostanja lokalne zajednice.</s><s>Kada su u pitanju prava i potrebe lokalne zajednica u odnosu na kori§tenje éumskih resursa, u Kriteriju predvida da organizacija</s>
<s>prava, prava pristupa i k0ri§tenja §umskih resursa i ekosistemskih usluga, te sva ostala obiéajna i zakonska prava, koja su prisutna na konkretnom §umskom podruéju.</s><s>Prava i</s>
<s>Zakona 0 §umama.</s><s>To se prije svega odnosi na ukljuéenost lokalne zajednice u proces planiranja i privredivanja u §umarstVu, proglaéavanje za§titnih éuma i éuma s posebnom namjenom, upravljanje</s>
<s>mora uvaiavati zakonska i obiéajna prava lokalnih zajednica, da zadrie kontrolu nad aktivnostima gospodarenja unutar ili u okruienju éumskog podruéja, u mjeri potrebnoj da zaétite svoja prava, resurse, zemljiéte</s>
<s>prilikom izrade §umsk0—razv0jn0g plana.</s><s>Nadalje, Clan 10. propisuje da jedinice lokalne samouprave, na éijoj teritoriju se nalaze éume, imaju pravo k0ri§tenja i pristupa svim elektronskim</s>
<s>u toku izrade SPO.</s><s>Clan 11. propisuje da se izradene SPO za driavne i privatne §ume dostavljaju jedinici lokalne samouprave radi davanja saglasnosti, a Clan 13. obavezuje korisnika éuma da godiénji plan realizacije</s>
<s>0 éumama, eksplicitno je navedeno da, pored resomog Federalnog i kantonalnih ministarstava, i jedinice lokalne zajednice imaju pravo upravljanja drzavnim éumama i éumskim zemlji§tem.</s><s>U tom smislu, jedinice lokalne samouprave daju saglasnost</s>
<s>éumama predvida da se stabla u §umi mogu sjeéi tek poslije izVr§ene doznake, donoﬁenja projekta za izvodenje i obavjeétavanja nadleinih institucija, ukljuéujuéi i jedinice lokalne samouprave</s>
<s>Osiguranje dru§tVeno-ekonomskog razvoja lokalnih zajednica, prepoznato je u Kriteriju 4.4 FSC Standarda za BiH, gdje se navodi da organizacija koja gospodari éumom mora, kroz</s>
<s>Osiguranje dru§tVeno-ekonomskog saradnju sa lokalnom zajednicom, identiﬁcirati moguénosti za dru§tveno-ekonomski razvoj (lndikator 4.4.1).</s><s>Osiguranje pretpostavki za druétveni i ekonomski razvoj lokalnih zajednica su sadriani i u Prijedlogu</s>
<s>U Clanu 42. se propisuje da se, pri planiranju i izgradnji éumske infrastrukture, ista treba prilagoditi potrebama lokalne zajednice, te protiv poiarnim, turistiékim i rekreativnim</s>
<s>éumske infrastrukture. potrebama.</s><s>Osiguranje socijalno-ekonomskog blagostanja lokalne zajednice predstavlja su§tinu Principa 4 FSC standarda za BiH.</s><s>U tom pravcu se moie posmatrati i Kriterij 1.3, kojim se organizaciji propisuje obaveza pravovremenog plaéanje svih zakonom propisanih naknada i obaveza u Vezi gospodarenja §umama.</s><s>Prijedlogom Zakona 0 §umama (Clan 55. i Clan 69), predvideno je da korisnik driavnih §uma plac'a naknadu za koriétenje driavnih §uma, u iznosu od 10% 0d prihoda ostvarenog prodajom §umskih drvnih sortimenata i nedrvnih</s>
<s>§umskih proizvoda, od éega se 8% uplaéuje na raéun jedinica lokalne samouprave na éijoj teritoriji se taj prihod ostvaruje.</s><s>Za koriétenje ovih sredstva nisu propisana nikakva</s>
<s>podruéjima je éesta pojava lokacija od posebnog znaéaja za identitet lokalnih zajednica.</s><s>U Kriteriju 4.7 FSC Standarda za BiH se navodi da ée organizacija, u saradnji sa lokalnim zajednicama, odrediti lokacije od posebnog kulturolo§kog, ekoloékog, ekonomskog, vjerskog</s>
<s>FBiH takoder prepoznaje ulogu lokalnih zajednica u procesu progla§avanja za§titnih §uma (Clan 29.), bilo da se radi 0 pokretanju inicijative za</s>
<s>Zakona o éumama progla§avanje takvih §uma ili dobijanju saglasnosti lokalne zajednice, u sluéaju da je inicijativa pokrenuta od neke druge zainteresirane strane (resornog kantonalnog ministarstva ili korisnika éuma).</s><s>Kada su u pitanju §ume sa posebnom namjenorn, Clanom 30.</s><s>Prijedloga Zakona 0 éumama</s>
<s>i ekoloékih koristi od éume, razvije diverziﬁciran poslovno-proizvodni portfolio proizvoda i usluga.</s><s>Indikatori Kriterija 5.1 predvidaju da organizacija mora identiﬁcirati, proizvoditi ili omoguéiti proizvodnju, razliéitih koristi i/ili proizvoda, koji se</s>
<s>temelje na multifunkcionalnom karakteru §umskih resursa i usluga §umskih ekosistema, u cilju jaéanja i diverziﬁciranja lokalne ekonomije, i to sve u skladu sa intenzitetom aktivnosti</s>
<s>materijala, kao i razvoj ekolo§kog, sportskog i lovnog turizma.</s><s>Kada je u pitanju koriétenje nedrvnih §umskih proizvoda, Prijedlog Zakona 0 §umama FBiH u Clanu 39. propisuje da korisnik/vlasnik §uma moie uzgajati i iskori§taVati §irok dijapazon nedrvnih §umskih proizvod (§umsku biomasu, §umsko Voée, bobiéaste i druge plodove, koru, §i§arke, ljekovito, aromatsko i jestivo bilje, gljive, smolu, divljaé, humus, glinu, treset, kamen i s1.).</s><s>Takoder, iskoriétavanje navedenih proizvoda</s>
<s>takoder propisuje zabranu odredenih aktivnosti (npr. iskori§tavanje humusa, gline, treseta, zemlje, pijeska, §1junka i kamena, skidanje kore sa drveéa i buéenje stabala, uklanjanje ostataka drveta i ostalih</s>
<s>tla i oéuvanja biodiverziteta sl.) ukoliko iste mogu dovesti do naruéavanja eko1o§ke stabilnosti §uma i éumskog zemljiéta.</s><s>U svrhu izgradnje i odriavanja §umskih puteva ili u komercijalne svrhe u skladu sa odredbama Zakona o rudarstvu, korisnik/Vlasnik §ume moie za vlastite potrebe koristiti</s>
<s>ukazuju da se jednogodi§nji etat odreduje na naéin da se ne prema§uje trajno odriivi nivo iskoriﬁtavanja, ne ugrozava dugoroéni proizvodni potencijal éuma i ne prema§uje etat za odredeni deﬁnirani period.</s><s>Na sliéan naéin i Prijedlog Zakona o éumama regulira obavezu odriivog iskori§taVanja proizvoda i usluga éumarstva, propisujuéi da planirani obim sjeéa (etat) mora biti odreden u skladu sa principima trajnosti, multifunkcionalnosti i ekonomiénosti.</s><s>Planirani</s>
<s>Clanu je propisano da se, u sluéaju manje realizacije radova i investicija u protekloj godini uredajnog perioda od predvidenog godi§njeg plana u okviru §PP-a, preostali dio neizvréenih radova i investicija</s>
<s>privredivanja u §umarstvu se osigurava odredbama Prijedloga p0 kojima se sjeéa stabala omoguéava tek poslije izvréene doznake, donoéenja projekta za izvodenje i obavjeétavanja kantonalne uprave, jedinice lokalne samouprave i kantonalne §umarske</s>
<s>Prema Indikatoru 5.2.1, planirani nivo iskoriétavanja §uma mora biti zasnovan na analizi trenutno najboljih dostupnih informacija 0 potencijalima (taksacija i inventura §uma), zdravstvenom stanju i stabilnosti</s>
<s>deset godina, u cilju utvrdivanja i praéenja stanja §uma.</s><s>Takoder se u Clanu 38. predvida praéenje zdravstvenog stanja éuma i obima éteta u §umama, a u Clanu 57. uspostava inforrnacionog</s>
<s>Analiza i ocjena gospodarenja u proteklom uredajnom periodu, prema izVr§enju planova gazdovanja iz protekle SPO, i utvrdenog stanja §uma, upotrijebljenih tehnologija</s>
<s>SC Standarda za BiH.</s><s>U najéirem smislu se ova materija odnosi na obavezu organizacije koja gospodari §umom da odriava i obnavlja ekosistemske usluge i Vrijednosti okoliéa povezane sa §umama, te izbjegava, ispravlja i ublaiava negativne uticaje §umarskih aktivnosti na okolié.</s><s>U Kriteriju 6.1 se navodi da organizacija</s>
<s>toga, organizacija koja gospodari éumom, mora identiﬁcirati i procijeniti stepen, intenzitet rizik potencijalnih uticaja aktivnosti gospodarenja na identiﬁcirane okoliéne Vrijednosti (Kriterij 6.2).</s><s>Problematika</s>
<s>§umama, gdje je u Clanu 12. (sadriaj SPO) predvideno da se u poglavlju Planovi gospodarenja §umama i §umskim zemlji§tima za naredni uredajni period, izmedu ostalog, izradi plan mjera za oéuvanje i unapredenje diverziteta éumskih ekosistema, ekoloékih i socijalnih</s>
<s>moraju biti izvedeni u odgovarajuéoj sezoni i na naéin koji smanjuje pojavu éteta po §umski ekosistem.</s><s>Nadalje, Clanom 38. je predvidena obaveza praéenja zdravstvenog stanja §uma i obima §teta u §umama, od strane kantonalne javne §umarske</s>
<s>FSC Standard za BiH u Indikatorima 6.3.1 i 6.3.2 propisuje da organizacija mora identiﬁcirati, planirati i realizirati eﬁkasne aktivnosti gospodarenja u cilju sprjeéavanja negativnih</s>
<s>i korisnika uticaja na okolié, te ublaiiti i popraviti te uticaje u sluéaju kada se oni javljaju.</s><s>Obaveza spreéavanja negativnih uticaja na 0koli§ je sadriana i u Prijedlogu Zakona 0 §umama, koji detaljno propisuje</s>
<s>Poduzimanje razliéitih mjera i aktivnosti vezanih za zaétitu éuma od poiara, dmgih elementamih nepogoda, §tetnih organizma, bolesti i antropogenih uticaja Gospodarenje</s>
<s>Zabrana upotrebe hemijskih sredstava, odlaganja otpada, smeéa ili zagadujuéih tvari Zabrana sjeéa koje nisu u skladu sa planovima Zabrana sjeée, iskorjenjivanja ili o§tec'iVanja ugroienih Vrsta drveéa i grmlja (Clan Zabrana kréenja §uma</s>
<s>ako se time ne ugroiava bi0lo§ka ravnoteia (Clan 36.).</s><s>Iako Prijedlog Zakona 0 éumama Clanu 37. odreduje da pa§arenje unutar SPF nije dozvoljeno, korisnici/vlasnici §uma mogu</s>
<s>ukoliko je to planirano Vaieéim planom prostomog uredenja, za potrebu izgradnje objekata, poVr§inskih kopova i pretvorbe u poljoprivredno zemljiéte (Clan 61.), s tim da se za prevodenje éumskog zemlji§ta drugoj namjeni vr§i procjena utjecaja na ok01i§ u skladu sa</s>
<s>0 za§titi okoliéa (Clan 34.).</s><s>Na sliéan naéin kako je u FSC Standardima za BiH predvideno ublaiavanje i/ili popravljanje u sluéaju pojave negativnih</s>
<s>utjecaja na okolié, ovu materiju tretira i Prijedlog Zakona 0 éumama.</s><s>Clanom 18. je predviden tehniéki prijem za izvedene radove po projektu za izvodenje.</s><s>U sluéaju da se utvrdi da radovi nisu izvréeni u skladu sa projektom, korisnik/vlasnik éume je duzan otkloniti utvrdene nedostatke i radove izVr§iti u roku koji odredi komisija.</s><s>U Clanu 16. je predvideno da se §teta koja nastane prilikom</s>
<s>sjeée na §umsk0m zemljiétu i nedoznaéenim stablima, mora sanirati odmah nakon zavr§etka izvlaéenja §umskih drvnih sortimenata, a najkasnije do podnoéenja zahtjeva za tehniéki prijem radova.</s><s>Nadalje, Prijedlog Zakona 0 éumama predvida da se planiranje, izgradnja</s>
<s>Voda, naru§aVanje ravnoteie nestabilnog tla i poveéanje rizika od kliziéta, uticaj na podruéja koja su Vaina za opstanak divljih iivotinja i bioloéku raznolikost,</s>
<s>i riziku aktivnosti gospodarenja, statusu zaétite i ekoloékim zahtjevima rijetkih i ugroienih vrsta.</s><s>Prilikom odredivanja mjera koje c'e se provoditi u éumskom podruéju, organizacija koja gospodari éumom mora uzeti u obzir geografski areal i ekolo§ke zahtjeve tih vrsta i izvan granica §umskog podruéja.</s><s>Obaveza za§tite rijetkih u ugroienih vrsta je sadriana i u Prijedlogu Zakona 0 §umama, kroz odredbe zabrane sjeéa, iskori§tavanja ili bilo kakvog oéteéivanja ugroienih vrsta drveéa i grmlja, kao i drugih vrsta sa Crvene liste ugroienih divljih vrsta i podvrsta biljaka, Zivotinja i gljiva (Clan 41.).</s><s>Kada je u pitanju divljaé u éumi, Prijedlog Zakona 0 §umama odreduje da vrste divljaéi i njihovo brojno stanje u §umama moraju obezbijediti bioloéku ravnoteiu i ne smiju ugroziti druge élanove ekosistema ili sprijeéiti ostvarivanje ciljeva gospodarenja éumama.</s><s>Unoéenjem pojedinih vrsta divljaéi u éume i na éumska</s>
<s>Osnovni planski dokumenti deﬁniraju aktivnosti gospodarenja, procedure, strategije i mjere za postizanje ciljeva gospodarenja.</s><s>Princip 7 FSC standarda za BiH se odnosi na obavezu organizacije</s>
<s>Dokumentacija koja se odnosi na planiranje i procedure u Vezi s tim, mora biti jasna i primjenjiva za uposlenike, pogodna za informiranje interesnih grupa, i kao takva opravdavati odluke gospodarenja.</s><s>FSC Standardi za BiH predvidaju da izrada planova i njihova implementacija</s>
<s>§PO.</s><s>Prijedlog Zakona 0 §umama u Clanu 10. propisuje da se §umama na prostoru jednog §PP—a gospodari po odredbama SPO, G0di§njem planu realizacije §PO i Projektu za izvodenje.</s><s>Implementacija</s>
<s>Uvodni dio, sa razlozima za dono§enje SPO, detaljnirn opisom §PP u pravnom, topografskom, geo1o§ko—pedolo§kom, vegetacijskom pogledu, namjeni k0ri§tenja, speciﬁénim ograniéenjima u</s>
<s>Stanje §uma i éumskih zemljiéta u doba uredivanja, po klasiﬁkacionim jedinicama namjene kori§tenja §uma, po prostomim i ekolo§ko-proizvodnim klasiﬁkacionim</s>
<s>Analiza i ocjena gospodarenja u proteklom uredajnom periodu, prema izVr§enju planova gospodarenja iz prethodne §PO i utvrdenog stanja §uma, upotrijebljenih tehnologija</s>
<s>za naredni uredajni period, sa ciljevima gospodarenja §umama, opéim i posebnim (tehniékim) po gospodarskim klasama, planom sjeéa, planom kori§tenja §uma, planom §umsk0-uzgojnih radova, planom zaétite §uma, planom mjera za oéuvanje i unaprjedenje diverziteta éumskih ekosistema,</s>
<s>Ekonomsko-ﬁnansijska analiza, koja sadrii rekapitulaciju i obraéun oéekivanih prihoda i rashoda na osnovu planova, te ocjenu realnosti izvodenja planova gospodarenja</s>
<s>Zakona 0 §umama u Clanu 13. deﬁnira obavezu izrade Godiénjeg plana realizacije §PO, kojeg izraduje korisnik §uma i koji sadrii prosjeéno jednu desetinu svih planiranih radova po SPO.</s><s>Sastavni dio ovog plana su projekti za izvodenje svih planiranih</s>
<s>radova, koji se izraduju za odjel (uredajnu jedinicu) za driavne §ume, odnosno za katastarsku parcelu/parcele za privatne §ume.</s><s>Odredbe projekta za izvodenje su obavezne za cijelu povréinu odjela (Clan 14.).</s><s>Istim élanom se propisuje da plan za izvodenje radova sadrii planove svih potrebnih</s>
<s>treba da se izvrée u roku od dvije godine od dana zaVr§etka doznake odnosno, najviée dva Vegetaciona perioda od dana izvréene doznake.</s>
<s>i periodiéno revidirati planiranje gospodarenja i ostalu dokumentaciju, kako bi se izvr§ilo uskladivanje sa promjenjivim eko1o§kim, socio1o§kim i ekonomskim okolnostima (Kriterij 7.4).</s><s>Ovo je regulirano i Prijedlogom</s>
<s>da se §PO izraduju periodiéno, odnosno za uredajni period od 10 godina.</s><s>Pored toga, u Clanu 11. je propisano da se §PO, ukoliko postoje objektivni razlozi za odstupanje od odredbi §PO (npr. usljed prirodnih nepogoda ili sliénih okolnosti), mogu revidirati.</s><s>Reviziju odobrava i potvrduje Federalno ministarstvo</s>
<s>da se §PO izraduju periodiéno, za driavne éume, a za privatne éume kantonalno ministarstvo.</s><s>U cilju transparentnijeg poslovanja, FSC Standard za BiH predvida da organizacija mora</s>
<s>Praéenje implementacije monitoring implementacije svog plana gospodarenja, ukljuéujuéi politike i ciljeve gospodarenja, napredak u realizaciji planiranih aktivnosti i postizanje dokazivih ciljeva.</s>
<s>Prema élanu 54., korisnici §uma duini su voditi evidenciju o izvréenim radovima i provedenim mjerama predvidenim izvedbenim dijelom Sumarskog programa FBiH, kantonalnim</s>
<s>SPO i projektom za izvodenje.</s><s>Podaci predvideni evidencijama moraju se evidentirati za proteklu godinu i dostaviti kantonalnom ministarstvu i Federalnom ministarstvu najkasnije do 28. februara tekuée godine, za prethodnu godinu.</s><s>Osim toga se Clanom 12., koji propisuje sadriaj SPO, predvida</s>
<s>Zakona o §umama, korisnik §uma izraduje Godiénji plan realizacije éiji su sastavni dio projekti za izvodenje svih planiranih radova.</s><s>Projekat za izvodenje radova</s>
<s>a u skladu sa predvidenim ciljevima gospodarenja.</s><s>Kad su u pitanju preventivne mjere, Prijedlog Zakona o §umama u Clanu 25. propisuje da radovi u §umama moraju biti</s>
<s>utvrdi da radovi nisu izvr§eni u skladu sa projektom, korisnik/vlasnik éuma duian utvrdene nedostatke otkloniti i radove izvréiti u roku koji odredi komisija.</s><s>Prijedlog Zakona o éumama</s>
<s>i procjenu socioloékog i ekolo§kog utjecaja provedenih aktivnosti na §umskom podruéju, kao i monitoring promjena stanja okoli§a. U Clanu 34.</s><s>Prijedloga Zakona o §umama</s>
<s>je propisana obavezna procjena oko1i§nog uticaja za podizanje monokultura na poVr§ini veéoj od pet hektara.</s><s>U skladu sa propisima o za§titi okoli§a, Vr§i se i procjena utjecaja na okoli§ za prevodenje éumskog zemlji§ta</s>
<s>Zakona o §umama, gdje je u Clanu 54. propisano da su korisnici éuma duini Voditi evidenciju o izvr§enim radovima i provedenim mjerama predvidenim izvedbenim dijelom</s>
<s>planom realizacije 8P0 i projektom za izvodenje.</s><s>Takoder, Prijedlog Zakona o éumama u Clanu 27. propisuje, da drvo, dijelove stabala i grane posjeéene u §urni i izvan éume nije dozvoljeno</s>
<s>§ume prvenstveno sluie za za§titu zemlji§ta na strmim terenima i zemljiéta podloinih erozijama, bujicama, kliziétima ili o§trim klimatskim uslovima koji ugroiavaju postojanje samih §uma i éume éiji je glavni zadatak zaétita naselja, privrednih i drugih objekata, kao §to su saobraéajnice,</s>
<s>zaétita izvoriéta i korita Vodotoka, obale Vodenih akumulacija kao i éume koje su podignute kao za§titni pojasevi, odnosno koje sluie protiv prirodnih nepogoda, katastrofa ili stihijskih efekata ljudskog</s>
<s>Zakonu o §umama smatraju: éume unutar zaétiéenih podruéja ili prirodnih vrijednosti zaétiéene na osnovu Zakona 0 za§titi prirode, §ume od posebnog znaéaja za odbranu i potrebe Omianih snaga BiH i policijskih</s>
<s>U okviru kriterija 9.1 FSC standarda za BiH, navedeno je 6 kategorija visoko—za§titnih vrijednosti.</s><s>Pojedine kategorije zaétitnih éuma ili §uma posebne namjene, deﬁnirane Prijedlogom</s>
<s>Zakona 0 §umama propisano da se procjena funkcija zaétitnih §uma i éuma s posebnim namjenom utvrduje struénim elaboratom, koji treba da sadrii podatke 0 stanju §uma i principima gospodarenja §umama, u cilju njihovog oéuvanja i ostvarivanja namjene prog1a§enja.</s><s>U istom Clanu se predvida</s>
<s>FSC standarda za BiH je propisano da organizacija mora procijeniti i zabiljeiiti prisutnost stanje visoko zaétitnih vrijednosti na éumskom podruéju, te da se procjena Vr§i na osnovu najbolje</s>
<s>Visoke zaétitne vrijednosti prije implementacije potencijalno étetnih aktivnosti gospodarenja, a ukoliko neke aktivnosti §tete visoko zaétitnim Vrijednostima, iste se odmah obustavljaju poduzimaju</s>
<s>Visoke zaétitne vrijednosti (lndikatori 9.2.3 i 9.4.2).</s><s>Na sliéan naéin i Prijedlog Zakona 0 §umama propisuje da se u proces proglaéavanja éuma posebne namjene i zaétitnih §uma ukljuée razliéite interesne grupe.</s><s>Progla§enje zaétitnih éuma vr§i Vlada kantona na prijedlog kantonalnog ministra,</s>
<s>ministarstva i jedinice lokalne samouprave (Clan 29.).</s><s>Kada su u pitanju §ume s posebnom namjenom, Prijedlog Zakona 0 éumama predvida da te §ume proglaéava Vlada kantona na</s>
<s>ministarstva prijedlog kantonalnog ministra i da je potrebno za odredene tipove §ume s posebnom namjenom, prije don0§enja akta 0 proglaéavanju, pribaviti miéljenje korisnika</s>
<s>Princip 10 FSC standarda za BiH se u opéem smislu odnosi na potrebu da aktivnosti gospodarenja, koje se provode od strane organizacije, moraju biti odabrane i implementirane u skladu sa ekonomskim,</s>
<s>i soci0lo§kim politikama i ciljevima organizacije, te u skladu sa svim FSC principima i kriterijima.</s><s>Potreba za odgovarajuéim obnavljanjem vegetacijskog pokrivaéa sastojina nakon sjeéa, i njihovo Vraéanje u prvobitno stanje je naznaéena</s>
<s>obnove sastojina moraju koristiti odgovarajuée, ekoloéki prilagodljive Vrste (Kriterij 10.2), te da se alohtone vrste mogu koristiti onda kada znanje i/ili iskustvo pokazuju da se njihov eventualni uticaj moie kontrolirati, te da se mogu koristiti eﬁkasne mjere za ublaiavanje tog</s>
<s>obnovom ili putem po§umljaVanja, ako se ne oéekuje prirodna obnova i to sadnim materijalom potvrdenog porijekla) koje su bile pogodene su§om ili poiarom, u roku od dvije godine nakon sjeée ili §umskog poiara (Clan 22.).</s><s>Problematika osiguranja §umsk0g materijala za reprodukciju</s>
<s>FSC Standardi za BiH predvidaju da se pri obavljanju gospodarskih aktivnosti, u smislu vegetacije, Vrsta i ciljeva gospodarenja, moraju koristiti ekoloéki odgovarajuée prakse uzgajanja §uma.</s><s>Kada</s>
<s>na okolié je u pitanju Prijedlog Zakona 0 éumama, Clanom 4. je deﬁnirano éumskouzgojne mjere (aktivnosti koje doprinose osnivanju novih sastojina u éumi i pobolj</s>
<s>U kontekstu dobrih uzgojnih i gospodarskih praksi odriivog gospodarenja éumskim resursima, potrebno je spomenuti i Kriterije 10.6 i 10.7 FSC Standarda za BiH, kojima se ukazuje na neophodnost minimiziranja</s>
<s>mora provoditi gospodarske aktivnosti u §umi sa ciljem minimiziranja stvaranja otpada i uz odlaganje nastalog otpada na ok0li§n0 prihvatljiv naéin (Kriteriji 10.11 i 10.12).</s><s>Prijedlog Zakona 0 éumama</s>
<s>mora je, po ovom pitanju, zabranio koriétenje hemijskih sredstava §umskom zemljiétu, osim u sluéajevima kada je, uz dozvolu nadleinih organa, neophodno koriétenje hemijskih sredstava u §umskim rasadnicima, odnosno za smanjenje prekomjerne populacije insekata ili za gaéenje éumskih poiara (Clan 36.).</s><s>Pored toga istim Clanom Prijedloga Zakona 0 éumama je propisano da nije dozvoljeno odlagati otpad, smeée ili zagadujuée tvari u §umi ili na éumskom zemljiétu.</s><s>Korisnik ima obavezu saniranja i uklanjanja otpada i smeéa iz driavnih éuma, ali i pravo na naknadu za nastale troékove uklanjanja</s>