Възходяща звучност на праславянската сричка

В епохата след изчезване на ларингалите и в праславянски има както отворени (завършващи на гласна), така и затворени срички (завършващи на съгласна). Това е късният период на праславянски, в който настъпват динамични промени, които засягат най-силно структурата на сричката. Очертават се две основни тенденции:
*към възходяща звучност в края на сричката, т.е. към постепенно нарастване на звучността от началото към края на сричката (напр., в *''skvrьnyi'' първата сричка се състои от 4 съгласни, подредени по звучност във възходящ ред, и завършва с гласна);
*към синхармонизация на сричката (звуков синхармонизъм), в резултат на която предноезичните гласни се съчетават само с палатални съгласни, а задноезичните гласни – само с твърди съгласни (напр.: *''gъnati'', ''ženọ'').
1 Промени, водещи до отваряне на сричката
Тенденцията към ''възходяща звучност на праславянската сричка'' води до процес на отваряне на сричката и опростяване структурата на праславянската сричка, която в късния праславянски се състои от ''съгласна'' (''група съгласни'') и ''гласна''. Тези явления обаче са в резултат на редица развойни промени, настъпили по различно време:
*Монофтонгизация
*Развой на сричкотворни ликвидни и носови
*Ликвидна метатеза
1.1 Монофтонгизация на низходящите дифтонги
Низходящите дифтонги oi, ai, ei, ou, au, eu преминават в единични гласни:
1.1.1 Развой на oi и ai
В средата на думите дифтонгите oi и ai се преобразуват винаги в ě, преди да настъпи палатализация:
*ai: *''kaina'' > ''kěna'' > ''cěna''*oi: *''snoig''- > ''sněgъ''
При окончанията, ако дифтонгите oi и ai не са в края на думата, настъпват същите промени: *''orbhoisu'' > ''raběchъ''
В края на думите дифтонгите oi и ai дават рефлекс или ě, или i, напр. при съществителни от o-основи в именителен падеж множествено число: *''vlьkoi'' > ''vlьki'' > ''vlьci''; в дателен и местен падеж единствено число: *''orbhoi'' > ''rabě'', а при съществителни от a-основи в дателен и местен падеж единствено число: ''rọkai'' > ''rọkě'' > ''rọcě''.
1.1.2 Развой на ei
Дифтонгът ei се развива винаги в i, напр.: *''eiti'' > ''iti'' (идвам, вървя), *''geima'' > *''gima'' > ''zima'', *''veid''- > ''vidъ''.
1.1.3 Развой на ou и au
Дифтонгите ou и au дават рефлекс u, напр.: *''mousa'' > ''mucha'', *''sūnous'' > ''synu''.
1.1.4 Развой на eu
Дифтонгът eu дава два рефлекса ’u и u, напр. *''leud''- > ''l’udьje'', *''kleu''- > ''sluti'', *''pleu''- > ''pluti''. Тук закономерен рефлекс е ’u, а u най-вероятно е получен по аналогия от други форми.
1.2 Възникване на носови гласни
Процесът на образуване на носови гласни (''носовки'') е особен тип монофтонгизация. Носовките ọ и ę възникват обикновено от on, om, an, am и en, em, както и от сричкотворни n, m или от un, um, in, im в заети думи.
*on, om > ọ: *''pontis'' > ''pọtь'', *''zomb''- > ''zọmbъ''*an, am > ọ: *''gansis''- > ''gọsь'', както и в окончанията за винителен падеж единствено число при имената от a-основи: ''žena''- > ''ženọ'', или при окончанията за първо лице единствено число на глаголите: ''nesọ'', ''dvignọ''.
*en, em > ę: *''pentis'' > ''pętь'', както и при окончанията в именителен падеж единствено число на съществителните от среден род от -en- и -ent-основи: ''imę'', ''telę''. В праславянския диалект, от който се развиват южнославянските езици, ę е корелат на y (ы) при окончанията за именителен и винителен падеж множествено число на съществителните от jo-основи: ''kon’ę'' / ''raby'', както и при окончанията за родителен падеж единствено число на съществителни от ja-основи: ''dušę'' / ''ženy''.
1.3 Ликвидна метатеза
В зависимост от това, дали се намират в средата или в началото на думата, съчетанията or, ol / ar, al и, er, el се променят по различен начин:
* в средата на думата или чрез ''метатеза'' (разместване), или чрез вмъкване на допълнителна гласна след ликвидната съгласна,
*в началото на думата – чрез ''метатеза''.
1.3.1 Развой на or, ol / ar, al и er, el в средата на думата
Праславянски, Старобългарски, Чешки и словашки, Полски и лужишки, Източнославянски
*korva, крава, kráva, krowa, корова
*golva, глава, hlava, głоwa / hłоwa, голова
*dervo, дрѣво, dřevo, drzewo, дерево
*melko, млѣко, mléko, mleko, молоко
1.3.2 Развой на or, ol / ar, al и er, el в началото на думата
Съчетанията or, ol / ar, al и, er, el се променят в началото на думата обикновено чрез метатеза:
*er > re: *''ertis'' > ''retь'' (състезание)
*el > le: *''elbed''- > ''lebedь'' (тук обаче се наблюдава двойственост: *''аlbed''- > ''lаbedь'')
*al > la / lo: *''alkъtь'' > ''lakъtь'' (в диалекта, от който произлизат южнославянските езици и словашки) / ''lokъtь'' (в диалекта, от който произлизат полски, руски, чешки)
*ar > ra / ro: *''arb''- > ''rabъ'' / ''robъ''.
В старобългарски има засвидетелствани форми, при които промяната е извършена чрез вмъкване на гласна, напр. алъчьнъ, но и лачьнъ (гладен).
1.4 Други промени
1.4.1 Развой на сричкотворните съгласни
Индоевропейските сричкотворни сонанти ''r'', ''l'', ''m'' и ''n'' в ранния праславянски имат рефлекси ''ir'', ''ur'', ''il'', ''ul'', ''im'', ''um'', ''in'', ''un'', а в по- късния: ''ьr'', ''ъr'', ''ьl'', ''ъl'', ''ьm'', ''ъm'', ''ьn'', ''ъn''. При отваряне на сричката тяхната промяна протича по следния начин:
* ьm, ьn > ę: ''pamętь'', ''językъ'', ''desętъ'' и др. При глаголи от типа ''pęti'', ''pьnọ'' възниква редуване ę : ьn.
* ъm, ъn > ọ: ''dọti'', ''dъmọ'' (тук възниква редуване ọ : ъm).
* Промяната на ''ьr'', ''ьl'', ''ъr'', ''ъl'' не е еднаква на цялата славянска територия:
Старобългарски, срьдьце, влъкъ, прьстъ, тръгъ
Български, сърце, вълк, пръст, търг
Руски, сердце, волк, перст, торг
Чешки, srdce, vlk, prst, trh
Полски, serce, wilk, targ
Сръбски / хърватски, srce, vuk, prst, trg
1.4.2 Отпадане на краесловните съгласни
Съгласните в края на думата (най-често шумовите s, t, d) отпадат в късния праславянски, напр.: *''vilkos'' > ''vlъkъ''. Има случаи и с отпадане на краесловно r, напр.: ''mater'' > ''mati''. Носовите съгласни в края на думата отпадат или без компенсация, или под въздействието им се образуват носови гласни.
Съгласните в края на предлозите ''iz'', ''bez'', ''ot'' се запазват, поради това, че те образуват акцентни цялости със следващите думи.
1.4.3 Преместване на сричковата граница в думата
Отваряне на сричката вътре в думата се осъществява и чрез преместване на границата на сричката така, че звучността в нея да стане възходяща, а крайната съгласна се присъединява към следващата сричка (''nes-ti'' > ''ne-sti''), като в някои случаи или се слива със следващата съгласна (''nes-som'' > ''ne-sъ''), или се дисимилира (''plet-ti'' > ''ple-sti''). В други случаи тази съгласна изпада, защото в късния праславянски не са допустими съчетания от две експлозивни съгласни (''tep-ti'' > ''teti''), а също и от експлозивна и фрикативна съгласна (''greb-som'' > ''grě-sъ'').
2 Използвана литература
*Иван Куцаров, ''Сравнителна граматика на славянските езици'' (лекции в СУ, 1978-1979)
*''Увод в изучаването на южнославянските езици'', БАН, С. 1986