Развой на вокалната система на хърватския език

В развоя на вокалната система на хърватския език действат общославянските тенденции към опростяване.
1 Промени в късния праславянски
След настъпилите промени в праславянската вокална система, в късния праславянски изчезва противопоставянето на гласните по ''квантитет'' (дължина), като някои гласни са само дълги, а други – само кратки. В края на праславянската епоха вокалната система се състои от следните 11 фонеми:
Кратки гласни, ь, e, o, ъ
Дълги гласни, i, ĕ, a, u, y, ę, ǫ
Тази система съществува и по времето, когато възниква първата славянска писменост (втората половина на 9 век), понеже в нея има букви за всички фонеми. В периода преди появата на първите хърватски писмени паметници обаче настъпват съществени промени, предизвикани от тенденцията за опростяване на системата.
2 Фонетични промени в хърватски
В първия период от развитието на хърватския език настъпват промени в ударението, които създават възможност за удължаване на кратките гласни (без еровете) и съкращаване на дългите. По този начин се създава ново противопоставяне по дължина. Дотогавашните дълги гласни без кратки съответствия y, ę и ǫ преминават във фонеми, най-близки по място на артикулация: y > i, ę > e и ǫ > u. По този начин се намалява броят на гласните фонеми, като основното противопоставяне при тях става отново според дължината:
Кратки гласни, i, e, ĕ, a, o, u, ь, ъ
Дълги гласни, i, e, ĕ, a, o, u
В новата вокална система еровете остават без дълги съответствия поради специфичната си артикулация, която дори се уеднаквява сравнително рано в ǝ. Освен това, старият ят преминава в затворено ẹ. Получава се нова вокална система, в която няма симетрия между предните и задните гласни:
i, u
ẹ
e, ə, o
a
По-нататъшният развой на фонемната система е по посока на отстраняване на фонемите, които нарушават симетрията: ер и ят. Ерът в така наречената ''слаба позиция'' изпада, а в ''силна'' се променя в a (на по-голяма част от хърватската езикова територия, най-вече в щокавския диалект, който по-късно става основа за съвременния книжовен хърватски) или в e (в кайкавския и част от чакавския диалект). Гласаната ''ят'' в различните диалекти се променя в i, в e или в комбинация от двете гласни. В периода 13 – 14 век се оформя вокалната система на съвременния хърватски език:
i, u
e, o
a
Всяка от тези гласни може да бъде и дълга, и кратка и вече не съществуват ограничения.
3 Развой на ъr, ьr, ъl, ьl
В праславянски сричкотворните r и l са непалатализирани (твърди) и палатизирани (меки). В южния праславянски макродиалект сричкотворните r и l дават рефлекс rъ, rь, lъ, lь.
Противопоставянето на твърди и меки сричкотворни r и l изчезва рано. В хърватски се наблюдават следните рефлекси:
#На сричкотворното l:
##u – най-често срещан рефлекс, характерен за по-голяма част от хърватската езикова територия: ''dlg'' > ''dug'', ''pln'' > ''pun'';
##o – в говорите на остров Ластово: ''dlg'' > ''dog'', ''žlt'' > ''žot'';
##затворено ọ – в централните кайкавски говори: ''plž'' > ''pọž'';
##al, ol, el или lu – характерни за чакавските островни говори, които претърпяват и по-късен развой: ''sance'' < ''salnce'', ''jaboka'' < ''jabolka'', ''pež'' < ''pelž''.
##запазено сричкотворното l – в крайните западни говори (в част от островните чакавски говори).
#На сричкотворното r
##запазено на по-голяма част от хърватската езикова територия (''prst'', ''krst'', ''krv'')
##er, ar, ir – в някои чакавски и кайкавски говори (''parst'', ''perst'')
4 Използвана литература
*''Priručna gramatika hrvatskoga književnog jezika'', Zagreb, 1979
*''Увод в изучаването на южнославянските езици'', БАН, С. 1986