Баба Яга

Живели едно време жена и мъж, които си имали една дъщеря. Жената се разболяла и умряла. Мъжът поскърбил, поскърбил, пък се оженил за друга.
А тя била зла. Намразила завареницата си, биела я, карала и се, чудела се как да я погуби. И ето че веднъж бащата заминал нанякъде, а мащехата рекла на девойчето:
- Иди при сестра ми, твоята леля, и и поискай игла и конец да ти
ушия ризка.
_А тази леля била Баба Яга.
Не посмяло девойчето да и откаже, тръгнало, но най-напред се
отбило при своята родна леля.
- 3дравей, лельо!
- Дa си жива и здрава, миличка! Какво те носи насам?
- Мащехата ме изпрати при своята сестра да и поискам игла и
конец. Каза, че ще ми ушие ризка.
- .Добре, че си дошла първо при мен, племеннице - рекла лелята.
- Ето ти едно ширитче, малко масло, хляб и парче месо. Ако
има там брезичка да те удря през очите, ти с ширитчето я превържи,
ако има врата да скърца, да хлопа и да те не пуска, ти с масълцето
я намажи, ако зли кучета те нападнат, хлебеца им подхвърли,
ако котарак поиска очите ти да издраска - месцето му дай.
Поблагодарило девойчето на леля си и тръгнало на път.
Вървяло, колкото вървяло, стигнало до гората. А там зад висо
ка ограда видяло къщичка на кокоши крака, на овнешки рога. Вътре седяла Баба Яга и тъчала платно.
- Здравей, леличко - поздравило я девойчето.
- Да си жива и здрава, племеннице - отвърнала Баба Яга. - За
какво си дошла?
- Мащехата ме изпрати да ти поискам игла и конец, ще ми шие
ризка.
- Добре, племеннице, ще ти дам игла и конец, но ти седни да
поработиш малко!
Седнало девойчето до прозореца и взело да тъче. А Баба Яга
излязла от къщи и рекла на прислужницата си:
- Сега ще легна да поспя, а ти иди напали банята и изкъпи племенницата ми. Но гледай добре да я изкъпеш, че като се събудя, щея изям!
Девойчето чуло тези думи и застанало сред стаята ни живо, ни умряло от страх. Когато прислужницата влязла, момичето взело да и се моли:
- Миличка! Не подклаждай огъня, ами го заливай с вода, а вода
та в решето носи! - И и подарила кърпичката си.
Прислужницата се заловила да затопля банята, а Баба Яга се
събудила, отишла до прозорчето и попитала:
- Тъчеш ли, племенничке, тъчеш ли, миличка?
- Тъка, тъка, леличко!
Баба Яга пак легнала да спи, а девойчето видяло котарака, дало
му месцето и го помолило:
- Котенце, братче, научи ме как да избягам оттук.
Котаракът отговорил:
- Ето там има една, кърпа и един гребен, вземи ги и бягай по
скоро, иначе Баба Яга ще те изяде. Тя ще хукне да те гони, но ти
допри ухо до земята и когато чуеш, че наближава, хвърли през дясното си рамо гребена - и в миг зад теб ще израсте гъста гора. Докато тя мине през гората, ти ще избягаш надалеч. А чуеш ли пак, чете гони, хвърли кърпата през дясното си рамо - и в миг зад 'теб щесе разлее широка и дълбока река.
- Да си жив и здрав, котенце, братче! - рекла девойката. После поблагодарила на котарака, взела кърпата и гребена и
хукнала да бяга.
Спуснали се насреща и кучета, опитали се да я ухапят, да я разкъсат, но девойката им хвърлила хляба и кучетата я оставили дамине.
Заскърцала пътната врата - още малко и ще се затръшне пред нея, но девойката я намазала с масълце. И вратата я оставила да мине.
Зашумяла отпред брезичка, искала очите й: да издере, но девойката я превързала с ширитчето. И брезичката я оставила да мине.
Затичала се девойката, спуснала се да бяга, колкото и сили държат. Бягала и не се обръщала назад да погледне. А в това времекотаракът седнал на прозореца и започнал да тъче. Но повече раз
тъкавал, отколкото тъчел.
Събудила се Баба Яга и отдалеч попитала:
- Тъчеш ли, племеннице, тъчеш ли, миличка?
А котаракът отвърнал:
- Тъка, тъка, мила лельо!
Втурнала се Баба Яга в стаята, гледа - девойчето го няма, а на
стана котаракът седи.
Започнала Баба Яга да му се кара:
- Ах ти, стар измамнико! Ах ти, злосторнико! Защо пусна моми
чето? Защо не му извади очите? Защо не му издра лицето?
А котаракът и отговорил:
- От колко години ти служа, ти изглозгана кост не си ми подх
върлила, а тя месце ми даде!
Изтичала Баба Яга навън, нахвърлила се на кучетата:
- Вие защо не раздърпахте, защо не изпохапахте девойката? Кучетата и отвърнали:
- От толкова години ти служим, ти суха коричка хляб не си ни
подхвърлила, а тя хлебец ни даде.
Изтичала Баба Яга до пътната врата:
- Ти защо не изскърца, защо не се затръшна? Защо пусна девой
ката от двора?
Вратата отговорила:
- От толкова години ти служа, ти и с вода не си ме подмазала; а
тя маслото не пожали.
Изтърчала Баба Яга до брезичката:
- Ти защо не заслепи очите на девойката?
Брезичката и отговорила:
- От толкова години ти служа, ти с конец не ме привърза, а тя
ширитче ми подари!
Взела Баба Яга да се кара на прислужницата:
- Ти, никаквице, защо не ме разбуди, не ме извика? Защо я пус
на да избяга?
Прислужничката и рекла:
- От толкова години ти служа, ти добра дума не си ми казала, а
тя поговори с мен кротко и благо и кърпичка ми подари.
Покрещяла Баба Яга, погълчала, а сетне седнала в хаванчето и се спуснала да гони девойчето. Шибала хаванчето с чукало, с метла следите помитала.
А девойката бягала, колкото бягала, поспряла се, допряла ухо .10 земята и разбрала: трепери, люлее се земята, лети Баба Яга, гони я и вече янастига.
Извадила девойката гребена и го хвърлила през дясното си рамо. Израснала тутакси гора след нея, гъста и висока: корените на.дърветата на три метра дълбоко под земята отиват, върховете имнебето подпират.
Долетяла Баба Яга, взела да чупи и гризе гората. Тя чупи и гри
зе, а девойката в това време бяга.
Минало се, колкото се минало, допряла девойката пак ухо до земята и разбрала: трепери, люлее се земята, лети Баба Яга, гони я ~ вече янастига.
Извадила тогава кърпата и я хвърлила през дясното си рамо. И
в тоз миг се разляла река зад нея, широка и дълбока.Стигнала Баба Яга до реката и от злоба заскърцала със зъби
не може да я премине.Върнала се вкъщи, събрала всичките си бикове и ги подгонилакъм реката:
- Пийте вода, мои бикове! Изпийте реката до дъно!
Почнали да пият биковете, а водата в реката не намалява. Ядосала се Баба Яга, легнала на брега, взела и тя да пие водата. Пила,
пила, докато не се пръснала!
А през това време девойката продължавала да бяга.
Върнал се вечерта бащата вкъщи и попитал жена си:
- Къде е дъщеря ми?
Жената отговорила:
- Отиде у леля си - игла и конец да й поиска, но кой знае защо
закъсня.
Разтревожил се бащата, приготвил се да иде да търси дъщеря си,но девойката дотичала запъхтяна, дъх не може да си поеме от умора.
- Къде си била, щерко? - попитал я бащата.
- Ах, татко! - отговорила девойката. - Мащехата ме изпрати при своята сестра, а сестра й е Баба Яга. Тя искаше да ме изяде. Едва се отървax от нея!
Щом чул това, бащата се разгневил на злата си жена, грабнал
метлата и я изгонил от къщи.
И заживели те двамата с дъщеря си мирно и сговорно.