Звезди във вековете

"Звезди във вековете" е книга-албум, представяща информация за загиналите участници от 09.06.1923 до 09.09.1944 г. в политически борби на крайнолевите политически партии, осъществявани с политически акции и терористични действия срещу правителствата на България и съществуващата държавна власт за този период от време. Книгата е подготвена в резултат на многогодишно проучване от "Музея за революционното движение в България" и данните са публикувани с отпечатването и&#768; от Издателството на Българската комунистическа партия през 1972.
1 Съдържание
Подзаглавието на този албум ''"Загинали революционни борци против капитализма и фашизма 9 юни 1923 - 9 септември 1944"'' въвежда в темата. Периодът е избран като период на "съпротивата срещу капитализма и фашизма", понятия приети съгласно квалификациите в българската марксическа историография (1944-1989 г.). Данните в статията са статистическо обобщение на съдържанието на основния източник.
В книгата са включени всички българи, починали като лявоориентирани партийни членове или безпартийни участници в политически борби, независимо от обстоятелствата и мястото за тяхната смърт. Това не е коректно поради разглеждането на политически отрязък от време от историята на България от една страна и от друга, смъртта по същото време на български комунистически дейци загинали за чужда политическа кауза - напр. в Испания, СССР, Чехия и другаде , в т. ч. и тези които са избити по време на Сталиновите репресии в СССР. Това налага при разглеждането на въпроса в статията да се направи диференциране. Дадените данни са както следва за:
* всички загинали за периода 1923 -1944 г. като участници в действията срещу законната власт в България в т.ч. Септемврийското въстание, атентата в черквата "Света Неделя" през 1925 г. и арестите след това и партизанското движение в България 1941 - 1944 г.;
* загинали анархисти и техни ятаци като членове на терористични чети през 1924-1926 г.( Сливенска политическа чета, Политическа чета на Тумангелов, Чета на Дочо Михайлов, Килифаревска чета, Габровска политическа чета, Брациговска политическа чета, Първа старопланинска политическа чета, Първа средногорска политическа чета, Политическа чета "Христо Ботев", Добруджанска революционна организация);
* загинали като интербригадисти в Испанската гражданска война (1936 - 1939 г.), както и такива като участници в съпротивата на други държави;
* емигранти в СССР починали от естествена смърт;
* емигранти в СССР, ликвидирани по време на репресийте и чистката през 1936 -1938 г.;
* емигранти в СССР, загинали на фронта като участници в Червената армия по време на Втората световна война;
* починали в затворите от естествена смърт, както и такива осъдени на смърт;
* загинали като нелегални и ятаци през 1941 - 1944 г.;
* починали функционери на БКП в резултат от случайни събития или за които не е изяснена причината за смъртта им;
* починали от естествена смърт след заболяване или в резултат на полицейски репресии.
От общия масив с данни представен в книгата-албум, са направени сечения представени под формата на таблици, даващи подробности за броя на хора загинали през различни периоди и при различните политически или въоръжени акции срещу съществуващата власт. От там може косвено да се съди за характера и мащаба на политическото противопоставяне.
2 Таблици
2.1 Загинали в съпротивата срещу държавната власт в България по партийна принадлежност
+ Общо загинали от 9 юни 1923 г. до 9 септември 1944 г. по партийна принадлежност и по окръзи, съгласно административното деление през 1972 г., Окръг, БРСДП (т.с.)БКП РП, БКМС РМС БОНСС, Анархисти, БЗНС, ЗМС, ВМРО, Други партии, Безпартийни, Общо
Дейци от национално значение, 129, -, 14, 5, -, 4, 152
Благоевград, 142, -, 35, 4, -, 31, 212
Бургас, 143, -, 14, -, -, 23, 180
Варна, 61, -, 3, -, -, 5, 69
Велико Търново, 130, 15, 6, -, -, 27, 178
Видин, 123, -, 19, -, -, 8, 150
Враца, 139, -, 16, -, -, 14, 169
Габрово, 120, -, 5, -, -, 21, 146
Добрич (Толбухин), 13, -, -, -, -, 2, 15
Кюстендил, 59, 2, 4, -, -, 12, 77
Ловеч, 214, 2, 17, -, -, 51, 284
Монтана(Михайловград), 310, 4, 69, -, 4, 46, 433
Пазарджик, 269, 3, 22, -, -, 20, 314
Перник, 90, 1, 6, -, -, 4, 101
Плевен, 115, -, 9, -, -, 12, 136
Пловдив, 560, -, 15, -, 1, 97, 673
Разград, 20, -, -, -, -, 3, 23
Русе, 28, -, -, -, -, 3, 31
Силистра, 12, 3, -, -, -, 1, 16
Сливен, 114, 14, 8, -, -, 16, 152
Смолян, 6, -, -, -, -, 2, 8
София и Софийски окръг, 573, 6, 86, -, -, 62, 727
Ст. Загора, 167, -, 4, -, -, 13, 184
Търговище, 127, -, 6, -, -, 29, 162
Хасково, 61, 1, 14, -, -, -, 76
Шумен, 49, 2, 3, -, -, 11, 65
Ямбол, 68, 1, 2, -, -, 12, 83
Общо, 3842, 54, 377, 9, 5, 529, 4816
2.2 Загинали през периода 1923-1926 г.
+, В Юнското и Септемврийското въстания през 1923 г., През периода 1924-1926 г., в т.ч. атентата и априлските събития, Анархисти и членове на терористични чети през 1924-1926 г., От междуособиците в македонските организации
876, 503, 105, 76
2.3 Загинали през периода 1927-1940 г.
+, Загинали през 1927-1940 г., вкл. и осъдените на смърт, Починали в затворите 1923-1944 г., Починали от естествена смърт или след боледуване след полицейски инквизиции за периода 1923-1944 г., Починали при случайни обстоятелства и нещастни случай за периода 1923-1944 г.
161, 61, 329, 18
2.4 Загинали като участници в съпротивата на други държави
+, Загинали като интербригадисти в Испания 1936-1939 г., Загинали като участници в съпротивата на други държави 1923-1945 г.
52, 56
2.5 Загинали в СССР
+, Починали в СССР от естествена смърт, Загинали от репресийте в СССР 1936-1939 г., Загинали като бойци от Червената армия 1941-1945 г.
19, 73, 39
2.6 Загинали през периода 1941-1944 г.
+, Загинали като нелегални, партизани, ятаци и участници в бойни групи 1941-1944, Осъдени на смърт
2380, 68
3 Други източници и достоверност
По поръчка на ЦК на БКП е извършено проучване от Музея на революционното движение в България. Това изследване е публикувано в неговия годишник ("Победа", София,1969), но не е направено нищо тази информация да стане широко известна. :''"Издирените и уточнени от нас лица (за периода юни 1923-септември 1944) както казахме възлизат на 5 639 човека, в това число и по-видни дейци, починали наскоро след тежки полицейски инквизиции или в резултат на разклатеното от инквизиция здраве"''.
Издаденият три години по-късно албум ''Звезди във вековете'' от Музея включва за този период по-малко загинали участници в Съпротивата - общо 4 816 човека. Изследването се разпростира само до 09.09.1944 год. и вероятно разликата с инфомацията от 1969 година се дължи на това, че в албума не са включени починалите след тази дата в следващите 25 години до издаването на албума от естествена смърт или инквизиции, поради недоказуемостта на този факт. Като се има предвид поръчителя, професионализма на институцията работила по изследването и издателството на ЦК на БКП, това е официално публикувана информация от управляващата комунистическа партия и не може да има съмнения за вмешателство на друга противостояща политическа сила за достоверността на предлаганата информация.
За оценка достоверността на информацията поместена в книгата може да се направи съпоставка с публикуваната подобна информация в други източници.
Разпространяваните данни за загиналите в Съпротивата са много противоречиви и силно оцветени политически. Голяма част от разпространяваната информация не почива на никакви статистически данни, а се използват качествени оценки като ''около'', ''приблизително'', ''много''. Българската историография по време на тоталитарния комунистически режим, дава повече манипулиращи обществото политически оценки, отколкото информация, почиваща на достоверни исторически данни и факти. Нещо повече - един и същ източник по време на комунистическото управление дава в различни периоди различни данни, понякога различаващи се в пъти. Така например, особено по електронните медии, все още се изказват мисли за 100 000 човека загинали в Съпротивата само за периода 1941-1944 година.
Статистическите данни от полицейските архиви от преди 9 септември 1944 г., посочени от Иван Илчев показват, че от 1941 до април 1943 година са убити 122 бойци. Други 6 000 са задържани за разследване и или са освободени, или са осъдени, или изпратени в лагер. В коментар на радио Лондон се съобщава, че в доклад пред Парламента Министърът на вътрешните работи Дочо Христов твърди , че през последните три месеца на 1943 година ''" в стълкновение с полицейски части са убити 404 партизани"''. Изявени са съмнения, че тези данни са преувеличени, за да се успокоят съюзниците и обществеността за ангажираността на правителството за вътрешната сигурност в държавата.
След деветосептемврийския преврат през 1944 година в печата се появяват силно противоречиви сведения, за загиналите от 1923 до 1944 год., както и за числеността на партизанските формирования, за мащабите на действията им и по отношение на загубите.
За периода 1941-1944 год. в. "Дума" публикува информация за загиналите :''"През този период бяха убити 9140 партизани, без съд и присъда, бяха разстреляни 20 700 ятаци и помагачи"''.
В ''История на Българската комунистическа партия'' за същия период се отбелязват приблизително подобни данни - ''" в борбата са "паднали 9 000 убити партизани"'' и над ''"20 000 ятаци и помагачи"''.
За да даде тежест на участието на България във войната срещу Германия, Правителството представя на Парижката мирна конференция (1947) данни, които включват 29 210 жертви антифашисти и ятаци, като 900 от тях са убити като партизани, издадени са 1590 смъртни присъди и т. н.
Всички тези различни данни показват колко неточна, недостоверна и необоснована е тази информация. Може да се приеме, че по обективни или субективни причини броят на жертвите са завишавани както преди, така и след 09.09.1944 г. В единия случай за да се демонстрира активност, а в другия случай, за да увеличи тежестта на действията на съпротивата и да се легализира БКП(к) като водеща сила в новата власт.
Българската марксическа историография разглежда тези въпроси от "класово-партийни позиции". Не се разкриват причините за превратностите в българската история, идеолозите и вдъхновителите на крайните средства за водене на партизански действия, граничеща с тероризъм. Чрез емоционално въздействащи описания в историята се разглеждат различни събития, като се умаловажава организацията и кървавите действия на левите сили и се насажда омраза към действията на противостоящата страна.
В ''Кратка история на България'' се дават следните данни:
* За Юнското въстание през 1923 год. :''„Разпростряло се почти в цялата страна, обхванало повече от 100 хиляди души, Юнското въстание завърши с поражение. Стотици жертви даде трудовия народ в този първи въоръжен сблъсък с буржоазната реакция.''“
*''„Около пет хиляди души намериха мъченическа смърт през кървавите септемврийски дни и нощи на 1923 ''“.
* За Априлските събития и Атентата в черквата "Св. Неделя" е записано: :''„На 16 април 1925 по време на опелото на генерала, избухна взрив в катедралата "Св. Неделя". Десетки хора загинаха. Но управляващите останаха невредими. Атентатът бе дългоочакваният от реакцията повод, за да изпълни своя пъклен план. Тринадесет хиляди души бяха арестувани, от които половината съдени и осъдени... Без съд и присъда бяха избити стотици и сред тях изтъкнати ръководители на БКП Коста Янков, Иван Манев...“''
През 1981 година, когато е издадена тази книга, са били известни всички факти дадени по-горе, но историците не са ги ползвали при съставянето на т. нар. История на България. Данните публикувани през 1972 година от Музея на революционното движение в България, не са приети, не са коментирани и не са публикувани в историческата литература, предназначена за масовия потребител на информация. Това доказва манипулиращия характер на издаваната историческа литература в България и нейната подчиненост на водената по това време партийна политика. Историческите факти, противостоящи на по-горе отпечатаните твърдения са:
* В Юнското въстание при водените сражения и след това са загинали 35 човека.
* В Септемврийското въстание по време на водените бойни действия и от репресии след това са загинали общо 841 човека.
* За периода 1924-1926 год. при провеждане на терористични акции и действия на анархистични чети, в междуособиците и противопоставянето на политически противници вътре във ВМРО, нелегална дейност на дейци на БКП в т. нар. Априлски събития и след атентата в църквата, включително и осъдените на смърт, общо загиналите са 684 човека.
* От атентата в черквата "Св. Неделя" са загинали не десетки, а 150 човека и с починалите от раните си броят на жертвите нараства до общо 213 човека. Ранени са 300. Доскоро това дело на БКП бе най-кървавия терористичен атентат в човешката история.
4 Книгата
* Звезди във вековете, Музей на революционното движение в България, Издателство на Българската комунистическа партия, София, 1972