Planiranje odgovornog i održivog upravljanja turističkom destinacijom na primeru Beograda

Beograd;održivi razvoj;turistička destinacija;razvoj urbanog turizma;Belgrade;tourism;tourism development;sustainability;sustainable tourism;info:eu-repo/classification/udc/338.48:911.375(497.11Beograd)(043.2)

<s>Planiranje odgovornog i odrţivog upravljanja turistiĉkom destinacijom na primeru Beograda Naĉrtovanje odgovornega in trajnostnega</s>
<s>Planiranje odgovornog i odrţivog upravljanja turistiĉkom destinacijom na primeru Beograda Naĉrtovanje odgovornega in trajnostnega</s>
<s>Zahvala izjavljam, da je zaključno delo rezultat mojega samostojnega dela, ki sem ga izdelal/‐a ob pomoči mentor‐ja/‐ice oz. somentor‐ja/‐ice; izjavljam, da sem pridobil/‐a vsa potrebna soglasja za uporabo podatkov in avtorskih del v zaključnem delu in jih v zaključnem delu jasno in ustrezno na Univerzo v Mariboru neodplačno, neizključno, prostorsko in časovno neomejeno prenašam pravico shranitve avtorskega dela v elektronski obliki, pravico reproduciranja ter pravico ponuditi zaključno delo javnosti na svetovnem spletu preko DKUM; sem seznanjen/‐a, da bodo dela deponirana/objavljena v DKUM dostopna široki javnosti pod pogoji licence Creative Commons BY‐NC‐ND, kar vključuje tudi avtomatizirano indeksiranje preko spleta in obdelavo besedil za potrebe tekstovnega in podatkovnega rudarjenja in ekstrakcije znanja iz vsebin; uporabnikom se dovoli reproduciranje brez predelave avtorskega dela, distribuiranje, dajanje v najem in priobčitev javnosti samega izvirnega avtorskega dela, in sicer pod pogojem, da navedejo avtorja in da ne gre za komercialno uporabo; dovoljujem objavo svojih osebnih podatkov, ki so navedeni v zaključnem delu in tej izjavi, skupaj z objavo zaključnega dela; izjavljam, da je tiskana oblika zaključnega dela istovetna elektronski obliki zaključnega dela, ki sem jo oddal/‐a za objavo v DKUM.</s>
<s>Autor ţeli da se zahvali svom mentoru doc. dr Marku Koščaku, kao i komentoru asistentkinji Barbari Pavlakovič za nesebičnu i svesrdnu pomoć, saradnju i profesionalno usmeravanje tokom pisanja ovog rada.</s><s>TakoĎe, autor ţeli da izrazi zahvalnost gospoĎi Ljiljani Alajbegović, koja je u ime Turističke organizacije Beograda svojim odgovorima doprinela da rad dobije na kredibilitetu i relevantnosti.</s><s>Osim toga, velika zahvalnost i gospoĎi Ireni Čalikjan, koja je ispred turističke agencije „Sabra“ dala neophodne odgovore koji se tiču receptivnog turizma, a koji su veoma pomogli autoru u nastavku rada.</s><s>Autor ţeli i da se zahvali gospoĎi Biserki Vasić iz turističkog info centra na iskrenim i bezrezervnim odgovrima.</s><s>Pored toga, autor se zahvaljuje i profesorki srpskog jezika Maji Stupar na lektorisanju ovog rada.</s>
<s>Na kraju, ali ne i najmanje bitno, autor ţeli da se zahvali svojoj porodici i najbliţim prijateljima na neophodnoj podršci i razumevanju.</s>
<s>Tema magistrske naloge obravnava vsesplošno pomembnost trajnostnega razvoja.</s><s>Bistvo naloge je opredeliti pomen in nujnost implementacije takšnega koncepta na turistični destinaciji v Beogradu.</s>
<s>Z dobro strategijo in trajnostnim načinom organizacije ter razvoja te destinacije lahko Beograd pričakuje pozitivne učinke za izboljšavo vseh segmentov turistične ponudbe, boljše pozicioniranje na evropskem turističnem trţišču (s čimer bi se ustvarila tudi moţnost za uvajanje novih delovnih mest predvsem v gostinstvu) in ustvarjanje dobička na daljše obdobje.</s><s>Poleg tega bi tak koncept pozitivno vplival na lokalno prebivalstvo.</s><s>Poleg omenjenih novih delovnih mest bi se ustvarili bolj zdravi ţivljenjski pogoji.</s><s>To je posebej pomembno v večjih mestih, kjer obstajajo veliki prometni pretoki in kjer izpušni plini onesnaţujejo okolje.</s><s>Konec koncev bi uspešno izvajan in uporabljen koncept lahko sluţil kot primer drugim mestom v drţavi.</s><s>Problem raziskave je temeljil na odkrivanju glavnih smernic in strategij, po katerih Beograd načrtuje razvoj kot turistična destinacija, in na vse, kar glavnemu mestu še manjka, da bi s svojo turistično ponudbo še bolj zanimal in privlačil turiste iz Evrope in sveta.</s>
<s> opiše trenutno turistično ponudbo in izkušnje Beograda;  razišče načrte Turistične organizacije Beograda (TOB) za njeno nadaljnje delovanje na področju izboljšave turistične ponudbe mesta;  razišče razloge, zaradi katerih turisti trenutno obiskujejo Beograd, in najbolj pogoste negativne izkušnje turistov;</s>
<s> primerja in predlaga primere dobre prakse iz projekta „Zelena Ljubljana”, ki bi lahko sluţili za nadaljnji razvoj turistične ponudbe Beograda;  ustvari celotno sliko turistične ponudbe Beograda in predlaga določene korake za nadaljnji razvoj Beograda kot turistične destinacije vendar na trajnostni in odgovoren način.</s>
<s>Namen raziskave je bil, da se s kvalitativnim preverjanjem obstoječih aktivnosti in strategij Turistične organizacije Beograda (TOB) izdelajo načrti o nadaljnjem turističnem razvoju mesta.</s><s>To je bilo zelo pomembno, ker se je na osnovi te raziskave dobil vpogled v bodoče poteze in smernice, kam se destinacija giblje oziroma v njene cilje, ki jih mestna turistična destinacija ţeli doseči v naslednjem obdobju.</s><s>Ko govorimo o definiranju koncepta trajnostnega turizma, je poleg različnih definicij znanost prepoznala jedro oziroma glavne stebre trajnostnega razvoja.</s><s>To so socialni (in kulturni), ekološki in ekonomski moment.</s><s>Kar pomeni, da se z zaščito kulturne in zgodovinske dediščine ter naravnih bogastev ohrani unikatnost in edinstvenost destinacije, oziroma se podaljša ţivljenjska doba lokalnih resursov.</s><s>Prav tako se z vključevanjem drugih industrij in storitvenih dejavnosti obogati turistična ponudba destinacije in gospodarski razvoj lokalne skupnosti.</s><s>Beograd je v osnovi predstavljen kot srbska prestolnica ter glavna turistična destinacija drţave s svojimi geografskimi značilnostmi, prometnim sistemom in glavnimi turističnimi znamenitostmi.</s><s>Za Beograd je značilen odličen geografski poloţaj in je kot tak kriţišče evropskih koridorjev.</s><s>S kriţanjem koridorja X in VII s kraki XI in E-70 se odpira moţnost povezovanja Beograda z obdonavskimi in tudi z drugimi evropskimi metropolami.</s><s>Poleg koridorjev ima vse pomembnejšo vlogo tudi beograjsko letališče, ki postaja vse pomembnejše vozlišče za interkontinentalne in evropske lete.</s><s>Definirane so tudi nujne spremembe, predvsem v ţelezniškem in cestnem prometu.</s><s>Te spremembe v glavnem načrtujejo izboljšanje infrastrukture in modernizacijo.</s><s>V nalogi so analizirane namestitvene in gostinske kapacitete mesta.</s><s>Namestitvene kapacitete Beograda so priznane kot heterogene, predvsem zaradi različne strukture gostov, ki obiskujejo glavno mesto Srbije.</s><s>Poleg tega vse več hotelskih verig odpira svoje hotele v Beogradu, kar je dodatna spodbuda in pozitiven signal za nadaljnji razvoj mesta.</s><s>Mnogi gostinski objekti, v katerih je moč pokušati okuse z vseh koncev sveta, so postali eden od prepoznavnih atributov glavnega mesta Srbije.</s><s>Opisani in analizirani so glavni segmenti turistične ponudbe Beograda.</s><s>Po karakteristikah turističnega povpraševanja in ponudbe je definirano 6 glavnih turističnih kategorij:</s>
<s>Kongresni turizem je definiran kot izrazito donosen segment turistične ponudbe, ki se najpogosteje dogaja izven turistične sezone.</s><s>Razvoj kongresnega turizma zahteva obstoj kvalitetne kongresno-turistične ponudbe.</s><s>V tem postaja Beograd vse bolj konkurenčen na evropskem trţišču, še posebej v organizaciji posvetov in poslovnih srečanj, o čemer govori tudi ICCA lista, na kateri je Beograd visoko kotiran v svetovnih okvirih.</s><s>Kot eno najstarejših mest v Evropi je Beograd mesto, na katerem so se stoletja kriţale različne kulture, zaradi česar ima bogato kulturno dediščino, ki nobenega turista ne pušča ravnodušnega.</s><s>Od ostankov kultur še iz paleolitika, preko antične zapuščine in Bizanca, srednjeveških obzidij, pričevanj o prehodu turške in avstro-ogrske vojske, pa vse do bombardiranja leta 1999.</s><s>Vsako obdobje za seboj pušča določeno pričevanje, ki je danes del kulturne dediščine.</s><s>Celotna kulturna zapuščina mesta naredi Beograd zelo zanimivo destinacijo predvsem za tuje turiste.</s><s>V Beogradu so najbolj zastopane kulturne, zabavne in športne prireditve.</s><s>Ena od najbolj popularnih kulturnih prireditev je „Noč muzejev”.</s><s>Mestna oblast pomaga pri organizaciji 69 kulturnih prireditev, 11 prireditvam je glavni pokrovitelj in ustanovitelj.</s><s>Poleg tega je Beograd mesto, v katerem so organizirani mnogi glasbeni dogodki in koncerti, ki privabljajo in motivirajo številne turiste, da obiščejo mesto.</s><s>Prav tako se v Beogradu organizirajo številni športni dogodki.</s><s>Športne prireditve imajo pomembno vlogo v privabljanju turistov in populariziranju turistične destinacije.</s><s>Med potekom športnih dogodkov prihaja do povečane turistične potrošnje, večje medijske izpostavljenosti destinacije v mesecih in dnevih pred začetkom ter med potekom športne prireditve.</s><s>To je dodatna priloţnost, da se promovirajo tudi kulturne vrednote lokalnega prebivalstva, pa tudi da se pomembno izboljša infrastruktura predvsem športnih objektov.</s><s>Beograd je bil v preteklosti gostitelj športnikov za različne športne panoge, prav tako obstajajo načrti in ţe dogovorjene prireditve v prihodnjem obdobju.</s><s>V nalogi je opisan in obdelan vse večji porast zdravstvenega turizma – predvsem v zdraviliščih v posameznih beograjskim primestnih občinah.</s><s>Navedena so zdravilišča, specializirana za različne vrste okrevanj, prav tako pa wellness in spa centri, ki so v Beogradu vse bolj dostopni in razviti.</s><s>Za razliko od zahodnoevropskih drţav so cene wellness uslug v Beogradu niţje, kar je eden od razlogov, zaradi katerega se turisti odločajo za te vsebine, prav tako pa pokazatelj porasta takšnih storitev v glavnem mestu.</s><s>Na splošno so cene zdravstvenih storitev v Srbiji in Beogradu bistveno niţje, zaradi česar se turisti v veliki meri odločijo priti in plačati zdravstveno nego ali poseg.</s><s>V nalogi je poseben pregled posvečen analizi urejenosti ţivljenjskega okolja v Beogradu.</s><s>Kot glavno in največje mesto v Srbiji ima Beograd najteţje pogoje za ohranitev ugodnega ţivljenjskega okolja.</s><s>Promet, vse gospodarske in ostale aktivnosti v mestu, geografski poloţaj in klima ter število prebivalcev so samo nekatere od komponent, ki diktirajo urejenost ţivljenjskega okolja v glavnem mestu.</s><s>Poleg tega je treba upoštevati, da je Beograd skupaj z okolico veliko poslovno in industrijsko področje.</s><s>Prav zaradi vsega navedenega – gostote naseljenosti, prometa, industrijskih con in nedovoljenih gradenj kot velikega problema Beograda – je prišlo do onesnaţevanja vode, zraka, zemljišč, prav tako pa do drugih negativnih vplivov na naravo in ţivljenjsko okolje v mestu na splošno.</s><s>Iz tega so definirani ključni problemi za trajnostni razvoj glavnega mesta Srbije.</s><s>Predvsem zaradi vse večjega števila stanovalcev, preteţno iz notranjosti drţave, ki se vsako leto v vse večjem številu priseljujejo v glavno mesto zaradi centralizacije in neenakomernega razvoja drţave in njenih regij, se je pojavila potreba po večjem številu stanovanjskih objektov, naselij in vsega, kar prinaša povečanje števila prebivalcev.</s><s>Poleg tega je promet definiran kot eden največjih problemov, s katerim se soočajo stanovalci, prav tako pa tudi turisti.</s><s>Zaradi velike količine motornih vozil, ki se dnevno zlijejo in prehajajo skozi glavno mesto Srbije, prihaja do ogromne gneče in zastojev v prometu.</s><s>Eden od razlogov je ta, da cestna infrastruktura, ki bi tranzitni promet premestila iz urbanega dela mesta, še ni dokončana.</s><s>Ko je govora o prometu, je potrebno omeniti tudi nujnost večjega števila javnih parkirnih mest.</s><s>Po drugi strani je za bolj zdrav in ekološki razvoj turizma nujnost več pešcon, posebej v centru mesta, zato je potrebno razmišljati o zmanjšanju pretoka prometa skozi glavno središče mesta.</s><s>V nalogi je izdelana in analizirana SWOT shema Beograda oziroma dobre in slabe točke ter priloţnosti in groţnje za bodoči razvoj mesta kot turistične destinacije.</s><s>Ugotovljeno je, da Beograd še kako razpolaga z resursi za resen in uspešen turistični razvoj, ampak da obstajajo resne in nujne naloge, ki morajo biti opravljene, da bi bil ta razvoj uspešen in trajnosten.</s><s>Definirane so priloţnosti mesta, ki bi, če bi se izkoristile na pravi način, pomagale k pospešenemu in trajnostnem razvoju.</s><s>Upoštevane so vse potencialne groţnje, ki so resda globalnega karakterja, kot je geopolitična situacija v regiji in problem s terorizmom, ampak jih je vsekakor nujno vzeti v obzir in v razmislek, ko se načrtuje resen turistični razvoj.</s><s>Da bi se razjasnila in razumela celostna slika Beograda kot turistične destinacije, trenutnih aktivnosti, turističnih ponudb, vtisov turistov in načrtov za prihodnost, je avtor opravil 3 empirične raziskave.</s><s>Temeljni in najbolj pomemben del raziskovalnega procesa je opravljen v Turistični organizaciji Beograda (TOB) kot krovni organizaciji za promocijo in planiranje razvoja mestnega turizma.</s><s>Cilj intervjuja je bil pridobiti osnovne informacije o tem, na kakšen način ta organizacija načrtuje izboljšanje obstoječe turistične ponudbe mesta.</s><s>To vključuje njihove osnovne cilje, ciljno skupino, modernizacijo obstoječe turistične ponudbe, oblikovanje novega turističnega proizvoda, bodoče infrastrukturne projekte in podobno.</s><s>Poleg tega smo skozi intervju ugotovili, katere so najpogostejše pritoţbe turistov na turistično ponudbo Beograda in na samo bivanje v mestu.</s><s>Razen tega so opravljeni tudi intervjuji v turističnem informativnem centru, ki je v neposrednem stiku s turisti, in kjer je moč izvedeti, kakšen odziv v praksi imajo akcije, ki jih načrtuje in izvaja TOB, ter kakšne vtise turisti nosijo s seboj iz Beograda.</s><s>Avtor je intervjuval tudi zaposlene v turistični agenciji „Sabra”.</s><s>Namen tega dela raziskave je bila analiza obstoječe turistične podobe, kot tudi vpogled v podatkovno bazo vtisov tujih turistov o mestu in njegovi turistični ponudbi.</s><s>Prav tako so pridobljeni podatki omogočili definirati osnovne pomanjkljivosti v trenutni organizaciji destinacije.</s><s>Na osnovi podatkov in analize primera dobre prakse iz tujine, kot je glavno mesto Slovenije Ljubljana in njen koncept „Zelena Ljubljana”, predlagamo najboljše moţne rešitve za take pomanjkljivosti.</s><s>Avtor je na osnovi primerjave primera turistične destinacije Ljubljana, zmagovalke tekmovanja Zelena prestolnica, analiziral koncept trajnostnega razvoja v urbani turistični destinaciji v EU ter na podlagi vseh ugotovljenih parametrov predlagal nekaj rešitev za nadaljnji razvoj turizma v Beogradu.</s><s>Raziskava je pokazala, da mora Beograd svojo turistično ponudbo izboljšati s kar veliko dodatnimi ukrepi, da se bo lahko razvijal v smeri trajnostnega razvoja.</s><s>Upoštevaje celostno stanje turizma v Beogradu, karakteristike mesta, obstoječo infrastrukturo, raziskovalne ugotovitve, pa tudi trende v turistični industriji je avtor predstavil konkretne predloge, ki bi Beograd usmerile k boljši in kvalitetnejši podobi turistične destinacije, ki je predvsem ekološko bolj osveščena, z nujno potrebno infrastrukturo za sprejem, pretok in zabavo turistov.</s><s>Prav tako se konkretni predlogi tičejo izboljšanja ţivljenjskega okolja in ţivljenjskih pogojev za lokalno prebivalstvo, kar je smisel koncepta trajnostnega razvoja turizma.</s><s>Eden od pogojev, da neka turistična destinacija uspešno in odgovorno koristi svoje resurse, je skrb in ohranitev ţivljenjskega okolja in ekosistema.</s><s>Dvig nivoja čistoče in skrb za zelene površine mora biti ena od prioritet nadaljnjega razvoja Beograda kot turistične destinacije.</s><s>Poleg tega sta izboljšanje prometne in turistične infrastrukture neizogibni segment, ki se mora izboljšati, da bi Beograd in njegova turistična ponudba postala dostopnejša in bolj funkcionalna za turiste in za lokalno prebivalstvo.</s>
<s>Tabela 2: Avio operacije i broj putnika na aerodromu „Nikola Tesla“ Beograd za period Tabela 3: Broj hotela u Beogradu prema kategoriji Tabela 7: Lista vodećih hotela sa ponudom kongresnih kapaciteta u Beogradu ............</s><s>25 Tabela 8: Top 10 muzeja u Beogradu</s>
<s>Tabela 13: Šanse i pretnje Beograda kao turističke destinacije Tabela 14: Zemlje iz kojih dolazi najveći broj turista u Beograd Tabela 16: Spisak dobitnika nagrade "Zelena prestonica Evrope" 1 UVOD</s>
<s>Masovnim razvojem i popularizacjom turizma veliki broj zemalja brzo je uvideo brojne benefite ove industrije.</s><s>Ti benefiti su se pre svega ogledali u činjenici da razvoj turizma sa sobom donosi i veći ekonomski prosperitet.</s><s>Sredinom dvadesetog veka dolazi do primene turističkog koncepta koji podstiče isključivo ekonomske ciljeve, odnosno ostvarivanje što je moguće većeg profita od turizma.</s><s>Ojačavanjem i širenjem tradicionalnog masovnog turizma u tom periodu došlo je do realne opasnosti od devastacije i nestajanja resursa i autentičnosti turističkih destinacija.</s><s>Motivisani tim problemom, krajem dvadesetog veka, pojedine zemlje su počele da se više zalaţu za negovanje prirodnih resursa, očuvanje eko sistema, što se kasnije proširilo i na socijalne i kulturne aspekte i stvorilo potpuno novi koncept odrţivog turizma.</s><s>Ideja odrţivog turizma podrazumeva korišćenje lokalnih resursa, ali na odgovoran i dugoročno odrţiv način, te promociju lokalnih posebnosti i izdvajanja od masovnog turističkog karaktera.</s><s>Pored toga, to podrazumeva i uključivanje lokalne turističke zajednice, direktno ili indirektno, kako bi svojim radom doprineli razvoju svoje turističke oblasti, pri tome ostvarujući ekonomsko blagostanje.</s><s>Uz to, jedan od fundamentalnih ciljeva ovog koncepta je i ekološka osvešćenost, što znači da očuvanje prirodnih resursa spada u jedan od prioriteta.</s><s>Ovaj koncept počeo je da se ubrzano širi evropskim kontinentom, meĎutim još uvek nije dovoljno ili uopšte razvijen u pojedinim zemljama, posebno istočne Evrope, u koje spada i Srbija.</s><s>S obzirom na svoj poloţaj, brojne prirodne i društvene resurse, Srbija svakako ima potencijal za razvoj ovakvog koncepta turizma.</s><s>Glavni grad, Beograd, kao nosilac turističke ponude, moţe posluţiti kao primer da je ovakav turistički koncept moguć i primenljiv u praksi.</s><s>Kao najrazvijeniji grad u zemlji, poseduje kapacitete i resurse, ali i turistički potencijal za odrţivi turistički razvoj.</s><s>Beograd od turizma moţe imati značajan ekonomski i kulturni benefit.</s><s>Dobrom strategijom i odrţivim načinom organizacije i razvoja ove destinacije, Beograd moţe stvoriti pozitivne efekte za unapreĎenje svih segmenata turističke ponude, bolje pozicioniranje na evropskom i regionalnom turističkom trţištu, a sa time bi se ostvarila i mogućnost za otvaranjem novih radnih mesta (pre svega u ugostiteljstvu) i ostvarivanjem profita na dug period.</s><s>Pored toga, ovakav koncept imao bi pozitivne efekte na lokalno stanovništvo.</s><s>Pored pomenutih novih radnih mesta, stvorili bi se zdraviji uslovi za ţivot.</s><s>To je posebno vaţno u velikim gradovima gde postoji velika fluktuacija saobraćaja i gde izduvni gasovi štete okolini.</s><s>Konačno, uspešno implementiran i primenjen koncept mogao bi da posluţi kao primer drugim gradovima u zemlji.</s><s>Na taj način bi se društveni i prirodni resursi zemlje koristili na odrţiv način u većem obimu.</s>
<s>U ovom radu, fokus će biti na konceptu odrţivog razvoja turizma, te koncept ekoturizma neće biti razlagan i dodatno objašnjavan.</s><s>Dalje, nakon razlaganja i upoznavanja sa konceptom odrţivog razvoja, te njegovih ciljeva i značaja, analiziraće se u kojoj meri je takav koncept moguće primeniti na Beograd i u kojoj je meri on već primenjen.</s><s>Problem istraţivanja će se bazirati na otkrivanju glavnih smernica i strategije prema kojima Beograd kao turistička destinacija planira da se razvija, ali i svega onoga što Beogradu nedostaje kako bi svojom turističkom ponudom još više zainteresovao i privukao turiste iz Evrope i sveta.</s><s>Analizom trenutnog stanja Beograda kao turističke destinacije, istraţivanjem daljih planova za razvoj i primerom dobre prakse glavnog grada Slovenije, Ljubljane i projekta „Zelena Ljubljana“ došlo bi se do praktičnih i korisnih rešenja koje bi išle u korist kvalitetnijoj i odrţivijoj turističkoj ponudi.</s><s>1.2 Svrha i cilj istraţivanja</s>
<s>Temeljni razlog za odabir ove teme je taj što još uvek ne postoji istraţivanje koje bi se bavilo načinima na koji Beograd moţe da oplemeni i poboljša svoju turističku ponudu na odrţiv način.</s><s>Namena istraţivanja je da se kvalitativnim istraţivanjem postojećih aktivnosti i strategije Turističke organizacije Beograda (TOB) utvrde planovi koje ta organizacija ima kada se radi o daljem turističkom razvoju grada.</s><s>To je veoma vaţno jer na osnovu tog istraţivanja, moţemo sagledati buduće poteze i smernice ka kojima se destinacija kreće, kao i njihove ciljeve koje ţele da postignu u narednom periodu.</s><s>TakoĎe, razlog za odabir ove teme je i taj što bi smo sagledali i aktuelne probleme sa kojima se susreću turisti i, na osnovu analize postojećih nedostataka, ali i primera dobrih praksi iz drugih gradova u Evropi, poput Ljubljane, došlo bi se do konkretnih predloga za dalje unapreĎenje i kvalitetniju organiziaciju turističke ponude Beograda, kao i za korišćenje svih resursa kojima grad raspolaţe na jedan odgovorniji i odrţiviji način.</s>
<s> Opiše trenutnu turističku ponudu i iskustva Beograda  Istraţi planove TOB za njihovo dalje delovanje kada se radi o unapreĎenju turističke ponude grada</s>
<s> Uporedi i predloţi primere dobre prakse iz projekta „Zelena Ljubljana“, koji bi mogli biti iskorišćeni za dalji napredak i unapreĎenje turističke ponude Beograda</s>
<s> Napravi celokupnu sliku turističke ponude Beograda i predloţi odreĎene korake za dalje unapreĎenje Beograda kao turističke destinacije ali na odrţiv i odgovoran način</s>
<s>Dakle, predmet istraţivanja je: Mogućnosti za razvoj Beograda kao turističke destinacije na odgovoran i odrţiv način.</s><s>Odnosno, da se analizira i istraţi šta je to što Beograd nudi svojim turistima i na koji način upotrebljava svoje resurse.</s><s>Na osnovu toga, istraţivanje treba da pokaţe u kojoj meri Beograd trenutno primenjuje koncept odrţivog planiranja razvoja turističke destinacije i koji su to nedostaci koje treba prevazići kako bi ovaj grad mogao da se razvija u skladu sa tim konceptom.</s><s>1.3 Osnovna istraţivaĉka pitanja</s>
<s>Na osnovu trenutnog poznavanja turističke ponude i resursa kojima Beograd raspolaţe, mogu se izvesti sledeća osnovna istraţivačka pitanja: Koji sopstveni resurs Beograd moţe smatrati kao najznačajniji?</s><s>Kakva je trenutna slika stanja ţivotne sredine i ureĎenosti Beograda kao destinacije?</s>
<s>Na koji način Turistička organizacija Beograda vrši monitoring kako bi poboljšala uslove za dalji odrţivi razvoj destinacije?</s><s>Na osnovu čega Beograd ostvaruje komparativnu prednost u odnosu za ostale gradove u zemlji i regionu?</s>
<s>Koliki kapacitet Beograd poseduje za dalji razvoj MICE turizma?</s><s>Kakve primedbe turisti najčešće imaju na Beograd kao turističku destinaciju?</s>
<s>Ova osnovna istraţivačka pitanja biće proširena kroz detaljnija pitanja koje će se koristiti u toku intervjua, radi dobijanja primarnih informacija.</s><s>Intervju je zamišljen kao sredstvo za dobijanje primarnih, kvalitativnih informacija i to u prostorijama Turističke organizacije Beograda.</s><s>Ova krovna turistička organizacija je najbolji sagovornik za dobijanje relevantnih i potrebnih odgovora na istraţivačka pitanja, s obzirom da direktno učestvuje u planiranju i realizaciji turističke slike, ponude i imidţa Beograda, te da se iz njih, što je najbitnije, izvedu zaključci u kom smeru glavni grad Srbije planira da se dalje razvija kao turistička destinacija.</s><s>1.4 Ograniĉenja u istraţivaĉkom procesu</s>
<s>Ovakva vrsta istraţivanja pokazala je i odreĎena ograničenja.</s><s>Pre svega, volja i vreme osoba koje su kontaktirane da pomognu svojim odgovorima dovelo je do većeg čekanja nego što je prvobitno bilo planirano.</s><s>Zbog poslovnih obaveza, osoba iz Turističke organizacije Beograda zakazala je sastanak tek dva meseca nakon upita i nekoliko ponovnih poziva i molbi.</s><s>Još veće čekanje i neizvesnost postojalo je u slučaju receptivne turističke agencije, koja je na kraju ipak dala neophodne odgovore.</s><s>Na kraju, jedina dva hotela koja poseduju ekološku licencu „Green Key“ nisu pokazala spremnost i volju da saraĎuju, iako su više puta bili zamoljeni.</s><s>Razlog odbijanja bila je „politika hotela“ koji zabranjuje zaposlenima da daju odgovore koji sluţe u svrhu pisanja fakultetskih radova.</s><s>Pored toga, pri samoj konstrukciji pitanja, autor je vodio računa da intervjuisana osoba bude ohrabrena da bude iskrena i objektivna, ni na koji način ne ţeleći da sugeriše odgovore.</s><s>Ovo je takoĎe jedan od glavnih razloga zbog čega u istraţivačkom radu nije organizovan i intervju sa Ministarstvom turizma.</s><s>Objektivnost njihovih odgovora bila bi veoma upitna.</s><s>Osim toga, autor je vodio računa da tokom davanja odgovora intervjuisana osoba ne daje odgovore koji nisu u fokusu interesovanja, a do čega moţe doći kada se rade ovakve vrste intervjua.</s><s>1.5 Metode rada i istraţivanja</s>
<s>U prvom delu, analizirano je postojeće stanje u turističkoj ponudi Beograda, identifikovani su glavni problemi, pre svega iz sfere zaštite ţivotne sredine i ekologije, a prema dostupnim sekundarnim informacijama i dokumentima.</s><s>U drugom delu rada, uraĎena je SWOT analiza kako bi se na najbolji način oslikale i predstavile prednosti i šanse Beograda za dalji razvoj, ali i problemi i pretnje koje moraju biti neutralisane kako bi do odrţivog razvoja došlo u praksi.</s><s>Nakon toga, obavljen je intervju gospoĎom Ljiljanom Alajbegović iz Turističke organizacije Beograda.</s><s>Istraţivanje Beograda kao turističke destinacije i mogućnosti koje ima za dalji napredak i razvoj daju dodatnu prednost kroz informacije o svim lošim i dobrim stvarima njegovog turističkog proizvoda i ponude.</s><s>Na osnovu detaljnog istraţivanja i objektivne analize moguće je izvesti zaključke i predloţiti mere za dalje unapreĎenje Beograda kao turističke destinacije i njegove turističke ponude.</s><s>Osim ovog intervjua, obavljena su još dva intervjua: u turističkom info centru i u turističkoj agenciji „Sabra“.</s><s>Cilj ovih, dodatnih intervjua, bio je da se sagleda šira slika turističke ponude grada, sa akcentrom na odrţivi S obzirom da predmet istraţivanja iziskuje detaljne i temeljne ali i heterogene pristupe i različit nivo naučnog saznanja, оsnovni naučni cilj ovog istraţivanja je deskripcija, eksplanacija, klasifikacija i predviĎanje.</s><s>Deskripcija predstavlja „studiju o utvrĎivanju činjenica koja uključuje adekvatno i tačno tumačenje otkrića” (Hailesellasie, Abera, & Baye, 2013).</s><s>Ovaj metod upotrebljen je prilikom tumačenja i opisivanja činjenica i dobijenih rezultata istraţivanja.</s><s>Naučno objašnjavanje, odnosno eksplanacija, znači „logički postupak kojim neki pojam dovodimo u vezu s nekim drugim pojmovima kao nuţan i dovoljan uslov egzistencije pojma” (Sveučilište u Zadru, 2018).</s>
<s>Klasifikaciju definišemo kao „jedan od najjednostavnijih metoda gde se nastoji odreĎeni opšti pojam klasifikovati na posebne pojmove u okviru obima opšteg pojma“ PredviĎanje je upotrebljeno u onim delovima koji se tiču dalje mogućnosti korišćenja raspoloţivih resursa ali na racionalan i odrţiv način i mogućnost da se na smislen i dobro isplaniran način koriste turistički potencijali Beograda.</s><s>Na kraju su predloţene preporuke za dalji razvoj turističke usluge i proizvoda u Beogradu kao i za efikasniji rad turističkih subjekata, a sa ciljem da se turistička ponuda grada uzdigne na mnogo kvalitetniji i reprezentativniji nivo.</s>
<s>Sa svojim razvojem, turizam je poslednjih godina, pored ekonomskog i socijalnog značaja, zauzeo značajnu ulogu u kontekstu promocije i implementiranja planova i sistema za odrţivi razvoj.</s><s>Prema podacima UNWTO (2016), broj putovanja u 2015.godini je prešao jednu milijardu, a prema njihovim predviĎanjima do 2020. godine taj broj će preći i 1,5 milijardi turista na godišnjem nivou u celom svetu.</s><s>I pored brojnih bezbednosnih problema sa kojima se suočavala, Evropa je privukla više od polovine svetskih turista u 2015.godini (608 miliona).</s><s>To pokazuje da interesovanje za evropskim kontinentom ne jenjava i da će i u budućnosti broj turista nastaviti da bude veoma visok.</s><s>To dalje dovodi do legitimnog zaključka da će i pored ekonomskog benefita, doći do ozbiljnih rizika kada se radi o ugroţavanju ţivotne sredine, blagostanju stanovništva i očuvanju turističkog potencijala i privlačnosti destinacije na duţi period, što sve ukupno ugroţava kompletan turistički sektor, odnosno turističku industriju.</s><s>S obzirom da je danas, bukvalno svako mesto na planeti dostupno turistima, postoji globalna pretnja da dalji intenzivni turistički razvoj ugrozi ţivotnu sredinu i izmeni prostorne odlike lokalnih zajednica.</s><s>Najveće opasnosti dolaze od kontinuiranog zanemarivanja ţivotne sredine i njenog značaja, što je posledica loše organizacije i neplanskog upravljanja turizmom.</s>
<s>Imajući u vidu sve veći interes nauke da objasni turizam kao fenomen i sve njegove karakteristike i uticaje, postoji i veliki broj različitih termina koji označavaju isti, to jest, ovaj pojam a sreću se u literaturi, kao na primer: „turstička industrija”, „industrija putovanja”, „putnička industrija”, „turizam i putovanje”, „turizam i gostoprimstvo”, „turizam i slobodno vreme” i sl.</s><s>Pored nauke, i veliki broj institucija, pojedinaca, asocijacija pokazuje ţelju za daljim proučavanjem turizam, te osvnivanje škola, časopisa, pisanje knjiga koje se baziraju na objašnjavanju teoretskih i praktičnih pitanja ovog fenomena (Bakić, 2010, str. 24).</s><s>Sve do polovine ’80. godina prošlog stoleća primarni fokus turističke industrije, odnosno turističkih zemalja, je bio na ekonomskoj dobiti, odnosno na direktne, indirektne i mulitplikovane ekonomske efekte, tj. na potrošnju domaćih i stranih turista i njihov uticaj na ekonomiju zemlje.</s><s>Takav pristup doneo je mnoge osude i kritike, pre svega zbog nemarnosti prema društvu ali i samim turistima.</s><s>Osnova za to je bilo mnogo.</s><s>Pre svega, nesavesno postupanje sa prirodnom sredinom i nesavesna gradnja u turističke svrhe.</s><s>Pored uništavanja prostora, došlo je i do komercijalizacije kulturnog i istorijskog nasleĎa, kao i do gubitka autentičnosti destinacije.</s><s>Upravo zbog gubitka te autentičnosti i očuvanja lokalne sredine, brojne destinacije izgubile su i interes turista za posećivanjem tih mesta (Bakić, 2010, str. 2425).</s><s>Zbog takve prakse i takvog razvoja turizma, došlo je do razvoja „alternativnih vidova turizma”, odnosno, „humanijeg”, „zdravijeg” i „odgovornijeg“ turizma.</s><s>Koncept odrţivog razvoja turizma, odnosno turističke destinacije, je relativno mlad pravac u turističkoj industriji i kao takav još uvek nije primenjen u većoj razmeri.</s><s>Koferencija Ujedinjenih nacija za zaštitu ţivotne sredine i razvoja usvojila je Agendu koja definiše akcioni plan za odrţivi razvojna konferenciji 1992. godine u Rio de Ţaneiru (Krivošejev, 2014, str. 50).</s><s>MeĎutim, zbog svojih karakteristika i cilja kojem ovaj koncept teţi i ideje koju nosi sa sobom, postao je veoma popularan i na naučnoj osnovi veoma poţeljan za proučavanje i dalju nadogradnju.</s><s>Kao takav, bio je i ostao predmet brojnih analiza i diskusija iz kojih su se izrodile različite definicije i objašnjenja ovog koncepta.</s><s>Butler (1999, str. 10) u svom delu citira nekoliko definicija, pre svega Ebera (1992, str. 3) koji ističe da je odrţivi turizam „turizam i odgovarajuća infrastruktura koji: i sada i u budućnosti deluju u okviru prirodnih kapaciteta za regeneraciju i buduću produktivnost prirodnih resursa; Priznaje doprinos koji ljudi i zajednice, običaji i način ţivota daju za turističko iskustvo; Prihvata da ljudi moraju da imaju ravnopravan udeo u ekonomskim koristima lokalne zajednice i ljudi u turističkim oblastima.” Dalje, Butler citira i Countryside Commision (1995, str. 2) koji fokus stavlja na lokalnu ekonomiju: „Turizam koji moţe da odrţi lokalnu ekonomiju bez oštećenja ţivotne sredine na kome i sam zavisi.” Swartbrooke (1999, str. 13) do svoje definicije odrţivog turizma dolazi kroz isticanje značaja ekonomskih, prirodnih i socijalnih elemenata turističkog sistema - „turizam koji je ekonomski odrţiv, ali koji ne uništava resurse o kojima će se budućnost turizma zavisiti, posebno fizičko okruţenje i društveni materijal lokalne zajednice.” Slično je razmišljao pre njega i Hetzer (1965, str. 1-3), koga u svom delu citira Cheia (2013, str. 56), a koji tvrdi da postoje četiri najvaţnija faktora, a to su: „najmanji mogući uticaj na prirodu i okruţenje, poštovanje domaće (lokalne) kulture, veći benefiti za lokalno stanovništvo i veća satisfakcija za Pozivajući se na brojnu literaturu, Bošković (2008, str. 123) definiše odrţivi turizam kao „pozitivan pristup koji nastoji da umanji tenzije koje su rezultat kompleksne interakcije izmeĎu turističke industrije, posetilaca, okruţenja i društva kao domaćina.</s><s>Radi se o savremenom pristupu razvoju turizma koji podrazumeva uspostavljanje jednog pozitivnog odnosa i veze izmeĎu razvoja turizma i zaštite ţivotne sredine, odnosno postizanje potpunog sklada izmeĎu ekonomskih i ekoloških interesa.” Ona dodaje i da se pod odrţivim razvojem podrazumeva „upotreba i eksploatacija današnjih izvora na takav način da ovi resursi budu raspoloţivi za korišćenje budućim generacijama.”(Bošković, 2008, str. 125).</s><s>Jedan od najcitiranijih definicija za odrţivi razvoj i jedna od definicija koju teoretičari često koriste pri kreiranju sopstvenih definicija, je ona koju je usvojila Svetska komisija za okruţenje i razvoj, pri UN, u kome navode da je „odrţivi razvoj razvoj koji zadovoljava tekuće potrebe bez da ugroţava mogućnost budućih generacija da zadovolje svoje potrebe“ (1987).</s><s>Verovatno jednu od najjednostavnijih definicija dala je Svetska turistička organizacija, koja odrţivi turizam vidi kao „turizam koji u potpunosti uzima u obzir trenutne i buduće ekonomske, društvene i ekološke uticaje, rešavajući potrebe posetilaca, industrije, ţivotne sredine i zajednica domaćina”(UNWTO, 2017) Pored toga, Kloiber (2008, str. 16) definiše i tri glavna stuba odrţivosti turizma a to su ekološka, socio-kulturna i ekonomska odrţivost.</s><s>Zbog ekonomske ali i neekonomske koristi i funkcija, predstavlja i veoma poţeljan instrument u razvojnoj viziji većih urbanih mesta, ali i ruralnih sredina (Radeljak & Pored već pomenutih ciljeva i značaja odrţivog razvoja turizma, kao što su ekonomski benefiti za lokalnu zajednicu i očuvanje resursa na dug period, a u čemu se nauka nesumnjivo slaţe, Middleton i Hawkins (1998, str. ix) ističu i značaj prave kombinacije broja i tipova turista, koji svojim ponašanjem i aktivnostima na destinaciji utiču i na odrţivost same destinacije.</s><s>Vaţno je da je volumen potrošnje resursa destinacije na nivou koji je moguće da se nadoknadi, odnosno da je ispod praga od kog regenerativni resursi, koji su na destinaciji dostupni, ne mogu da se nadoknade (Middleton‚ & Uzimajući sve u obzir, dolazimo do nekolikog glavnih faktora odrţivog razvoja u  turisti, koji svojim ponašanjem utiču na odrţivost  zaposleni u turizmu, koji direktno ili indirektno utiču na odrţivost  privredni subjekti u turizmu, u okviru osnovnih i povezanih delatnosti  javne sluţbe</s>
<s>Moţemo zaključiti da je, i pored različitih definicija, nauka prepoznala i sloţila se oko srţi, odnosno glavnih stubova odrţivog razvoja.</s><s>To su socijalni, ekološki (i kulturni) i socijalni momenti.</s><s>Osnovni značaj koncepta odrţivog razvoja turizma je prikazan na Slici 1. Iz toga, je jasno definisati i ciljeve, to jest značaj koncepta odrţivog razvoja turizma.</s><s>Prvo, da se kroz zaštitu kulturnog i istorijskog nasleĎa i prirodnih resursa, očuva unikatnost i jedinstvenost destinacije, odnosno, da se produţi vek trajanja lokalnih resursa.</s><s>Drugo, da se uključivanjem drugih industrija i usluţnih delatnosti oplemeni turistička ponuda destinacije.</s><s>To pre svega znači da se lokalna zajednica, na direktan ili indirektan način, uključi u turističku ponudu i svojim robama ili uslugama dodatno promoviše lokalnu kulturu i posebnosti te destinacije.</s><s>Na primer, angaţovanjem lokalnih farmera ili poljoprivrednika od strane domaćina, turisti bi imali priliku da uţivaju u lokalnim proizvodima, a to znači da su i ti proizvoĎači na indirektan (nekad i direktan) način uključeni u turističku ponudu.</s><s>Iz toga se moţe definisati i treći značaj ovog koncepta, a to je ekonomski razvoj lokalne zajednice.</s><s>Naime, prilikom uključivanja drugih lokalnih proizvoĎača i ponudnika roba i usluga, zapošljavanjem novih ljudi u lokalnim turističkim centrima, generisanjem novca od prodaje turističkih usluga i roba (poput suvenira i sl.) dolazi do povećavanja ekonomskog blagostanja lokalne zajednice.</s><s>Nova radna mesta, povećan priliv turista, veća zarada, forsiranje lokalnih proizvoda i usluga, kao i očuvanje prirodnih i kulturnih resursa, dovode do dugotrajnog benefita za lokalnu zajednicu.</s><s>Naravno, ukoliko nema odreĎenih ustupaka i kršenja jednog od ovih osnovnih principa koncepta odrţivog razvoja turizma.</s><s>Krivošejev (2014, str. 81) iznosi stanovište koje podupire prethodne teorije, a to je da odrţivi razvoj predstavlja opšti razvoj društva u kojem se svi dostupni resursi koriste tako da zadovoljavaju potrebe društva, pri čemu se vodi računa o dugoročnom očuvanju tih resursa.</s>
<s>Locirana na zapadnom delu Balkanskog poluostrva, kao isključivo kontinentalna zemlja, Srbija nema izlaz na more, stoga svoju turističku ponudu bazira na prirodnim bogatstvima reka, jezera, planina, na kulturnom nasleĎu (manastiri, crkve, folklor, muzeji, galerije...), na gradskom („city break”) turizmu, posebno u većim gradovima gde se moţe naći veliki broj kulturno-istorijskih spomenika.</s><s>Glavni turistički centar i samim tim i nosilac turstičke ponude Srbije je glavni grad Beograd.</s><s>On pruţa mogućnosti za raznoliku turističku ponudu, poput MICE, „city break”, event, kulturnog i drugih oblika turizma.</s><s>To je mesto gde turisti stiču prvi utisak o Srbiji i odakle se ohrabruju da nastave svoje putovanje i do nekog drugog turističkog mesta u zemlji.</s><s>Kao najrazvijenije mesto u Srbiji, Beograd ima odgovornost da na najbolji način prezentuje zemlju turistima i generalno ljudima koji ga posećuju iz bilo kog razloga.</s><s>Svoju turističku ponudu Beograd iz godine u godinu sve više dopunjuje i zasniva na kulturnom nasleĎu i kulturnim manifestacijama koje se tu odrţavaju.</s><s>Već znamo da je uticaj turizma na kulturu i socijalni momenat izuzetno veliki, ali i obrnuto.</s><s>U susretu sa drugim kulturama, običajima, načinima ţivota i razmišljanjima, vrednostima i pogledima na ţivot, ljudi dolaze do novih saznanja, proširuju svoje znanje i način razmišljanja.</s><s>To je ono što je najdragocenije što turizam sa sobom donosi.</s><s>Vaţan činilac svega toga je svakako susret sa kulturnim blagom i nasleĎima odreĎene destinacije.</s><s>Rabotić (2012, str. 88), izdvaja unutrašnji i spoljašnji krug kulture.</s><s>Kao unutrašnji krug kulture on navodi primarne elemente kulturnog turizma koje dalje deli na turizam nasleĎa (kulturno nasleĎe iz prošlosti) i umetnički turizam (savremena kulturna produkcija, vizuelne umetnosti, literatura, savremena arhitektura i sl.).</s><s>Sa druge strane, navodi Rabotić, spoljni krug čine sekundarni elementi kulturnog turizma – način svakodnevnog ţivota (kuhinja, folkrol, verovanja, običaji i sl.) i kreativna industrija, poput filma, medija, zabave, različitih oblika dizajna, itd.</s><s>Dakle, moţe se iz ovoga izvesti zaključak da kulturni turizam ne obuhvata samo nasleĎe iz prošlosti, već u velikoj meri obuhvata i sadašnji način ţivota i savremene kulture.</s><s>Ipak, McKercher i Du Cros (2002, str. 23) napominju da nisu svi kulturni turisti isti i da oni ţele „autentičnost“, ali ne nuţno i sučeljavanje sa stvarnošću.</s><s>Pored toga, navode isti autori, „kulturni turistički proizvodi mogu biti izazovni i konfrontirajući“, meĎutim turisti ne smeju osećati strah ili pak, krivicu zbog takvog kulturnog nasleĎa.</s><s>Moţda najbolji primer za to jeste nacistički logor Aušvic u Poljskoj, ali i drugo nasleĎe iz strašnog perioda Drugog svetskog rata i nacističke Nemačke.</s><s>Takvo nasleĎe ne sme izazvati osećaj krivice kod, na primer, nemačkih turista, iako je istorija nepobitna.</s><s>Pored kulturnog turizma, jedan od nosilaca turističke ponude Beograda je i poslovni, odnosno, kongresni turizam.</s><s>Danas se kongresni turizam smatra jednim od najznačajnijih sektora turističke privrede.</s><s>Sama kongresna delatnost je mnogo kompleksnija i zahvata znatno šire područje nego klasničan turizam, gde i pored toga što traju samo nekoliko dana, pripreme i organizacija takvih dogaĎaja traju znatno duţe (Šušić & Mojić, 2014, str. 526).</s><s>Ova vrsta turizma produţava turističku sezonu, jer je najmasovniji tokom vansezonskih meseci.</s><s>Baš zbog svoje nesezonalnosti, veoma je poţeljan i sve rasprostranjeniji u velikim gradovima, pa i u Beogradu.</s><s>Kongresni dogaĎaji mogu biti komercijalni ili nekomercijalni a vreme njihovog trajanja je od nekoliko sati, pa do čak sedam ili više dana.</s><s>Ono što se u Beogradu, ali i celoj Srbiji javlja kao glavi problem je taj što ne postoji jasna ideja i ţelja da se turistička destinacija uredi i vodi na odrţiv način.</s><s>Umesto toga, pokušava se doći do brzog ekonomskog uspeha, prkoseći pravilima koji se moraju poštovati, posebno kada je reč o očuvanju resursa i ţivotnog prostora.</s><s>Popesku (2016, str. 9) upravo naglašava da svaki ekonomski razvoj ili rast, koji je nije u duhu „saradnje” sa prirodom i njenim resursima moţe biti u suprotnosti sa realnim kapacitetima ţivotne sredine.</s><s>Pored toga, Popesku (2016, str. 9) u svojoj knjizi citira i Kortija i Misrahija (Cortti, Misrahi, 2015) koji opravdavaju njegove tvrdnje navodeći procese koji tome idu u prilog, a to su:  „Niz ozbijnih ekoloških katastrofa;</s>
<s> Klimatske promene izazvane ljudskom aktivnošću;  Ubrzavanje oštećenja ozonskog omotača, posebno u polarnim regijama;  Povećanje učestalosti opasnih virusnih i bakterijskih mutacija;  Ubrzano širenje pustinja i krčenje šuma”.</s><s>Razvoj odreĎene destinacije zahteva da se stvore uslovi na tri nivoa: Prvo, na nivou subjekata, drugo na nivou interkacije izmeĎu odreĎenih činilaca uključenih u razvoj destinacije, kao što su DMO1, nadleţni organi, kompanije i ostali učesnici, i treće na nivou veće geografske ili regionalne oblasti (Jegdić, i drugi, 2015, str. 33-35).</s><s>Nizak nivo razumevanja za ovakve probleme i pogrešan pristup, ne idu u korist daljem odrţivom planiranju i organizaciji destinacije.</s><s>Pored toga, Kloiber (2008, str. 8) navodi da na nizak nivo odrţivog menadţmenta destinacije utiču i manjak transparentnosti, nizak nivo učešća, razumevanja i volje, i privatnog i javnog sektora.</s><s>Ona dodaje i da je upravo taj uzajamni odnos i razumevanje javnog i privatnog sektora preduslov uspešnog procesa planiranja i donošenja odluka, koje su moderniji pristup organizaciji destinacijskog menadţmenta.</s><s>Howie (2003, str. 1) podseća da destinacije predstavljaju veoma kompleksne i komplikovane procese za koordinaciju i razvoj kada se uzme u obzir potreba da sluţe i turistima i poslovima koji su u vezi sa turizmom, ali i potrebama lokalne zajednice, industrije i privrede.</s><s>Sa njim se slaţu i Wang i Pizam (2011, str. ix) 1DMO (eng. Destination Management Organization) - je mreţa turističkih aktera.</s><s>Ova mreţa radi na osnovu saradnje čiji najnapredniji oblik je upravljanje destinacijama.</s><s>Holešinská, A. (2013), str. 20. koji dodaju i da je destinacijski mendţment ali i marketing veoma kompleksno pitanje i da zahteva holistični, obimni i sistematski pristup kako bi se razumeo i definisao odnos izmeĎu onoga što destinacija nudi i što turisti od destinacije traţe (eng. demand and supply side).</s><s>TakoĎe, u istom delu, autori navode i stav Pikea (2008) koji napominje da, kada je reč o konkurentnosti i atraktivnosti destinacije to zahteva integrativni pristup i menadţmenta i marketinga te destinacije, odnosno osluškivanja i razumevanja trenutnog stanja i situacije na turističkom trţištu.</s><s>Govoreći upravo o marketingu, koncept „iskustva turiste”, mora biti iskorišćen i u procesu brendiranja jedne turističke destinacije (Blain, Levy, & Ritchie, 2005, str. 329).</s><s>Dakle, bez obostrane saradnje izmeĎu javnih, to jest, drţavnih institucija i preduzeća, i privatnih firmi koje imaju interesa da se direktno ili indirektno bave turističkom delatnošću, ne mogu se očekivati pozitivni uslovi za pravilan i odrţiv način razvoja i voĎenja destinacije.</s><s>Ipak, navodi Minguzzi (2006, str. 199), svaki činilac u lokalnoj turističkoj ponudi, odnosno u ponudi odreĎene destinacije, zainteresovan je isključivo za svoj lični interes, iako bi trebalo da shvati da potezi koje on kao činilac pravi, utiču na druge činioce i njihove poteze i akcije, zbog prepletenosti i meĎusobne zavisnosti.</s><s>Savremeni odrţivi razvoj, bilo koje destinacije, moţe biti uspešan jedino ukoliko se uspostave pravi i efikasni upravljački mehanizmi, a planiranje takvog razvoja zauzima najznačajnije mesto (Jakovljević, 2009, str. 52).</s><s>Zbog toga, pravilno planiranje odrţivog i odgovornog turističkog razvoja Beograda bi trebalo da bude osnov za dalji napredak i razvoj ovog grada kao turističke destinacije.</s><s>Na taj način Beograd bi mogao da postane i konkurentniji na regionalnom turističkom trţištu, što bi otvorilo prostor i za bolji ekonomski i privredni benefit grada i lokalnog stanovništva, ali i bolju promociju i poboljšanje imidţa grada i zemlje.</s><s>3 O DESTINACIJI</s>
<s>Beograd se nalazi u jugoistočnoj Evropi na Balkanskom poluostrvu i glavni je grad Srbije.</s><s>Jedna od glavnih karakteristika ovog grada je što se nalazi na ušću dve plovne meĎunarodne reke – Save i Dunava.</s><s>Jedna od glavnih arterija ili ţile kucavice ovog grada, a koja se proteţe od Kalemegdana preko Knez Mihailove ulice i Terazija, pa sve do Trga Slavija čini jezgro ovog grada.</s><s>U glavnoj pešačkoj ulici Beograda – Knez Mihailovoj upisane su koordinate Beograda.</s><s>Koordinate su 44º49'14” severne geografske širine, 20º27'44” istočne geografske duţine i prosečna nadmorska visina 132 Beograd je raskrsnica Istoka i Zapada još od davnih vremena.</s><s>O tome svedoče i istorijski fakti, ali i sama geografska pozicija koja je činila Beograd kapijom Balkana i Evrope.</s><s>Glavni grad Srbije, kao što je već rečeno, leţi plovnom putu Dunava, koji povezuje zapadnu i centralnu Evropu sa zemljama jugoistočne i istočne Evrope.</s><s>Đerdap koji je ujedno i veštačko jezero, nastalo pregraĎivanjem Dunava, i elektrana, učinili su da Beograd postane rečno-morsko pristanište.</s><s>U tu luku dolaze brodovi iz Crnog mora, a pored toga veliki značaj za Beograd ima i kanal Rajna - Majna - Dunav, kojim se ovaj grad našao u središtu najznačajnijeg plovnog puta u Evropi: Severno more - Atlantik Crno more.</s><s>Pored Save i Dunava, ističu se i dve planine koje imaju i odreĎeni turistički potencijal kojim Beograd upotpunjuje svoju turističku ponudu – Kosmaj (628 m) i Avala ima značajniju ulogu u privlačenju turista, pre svega zbog jednog od simbola Beograda – Avalskog tornja, sa čijeg je vidikovca moguće na dlanu videti ceo grad, deo Vojvodine i celu Šumadiju.</s><s>Toranj je prvobitno otvoren 1965., kada je i pušten u rad, meĎutim srušen je u NATO bombardovanju tadašnje SR Jugoslavije 1999. godine.</s><s>Sedam godina kasnije počela je izgradnja novog tornja, da bi 2010. godine toranj zvanično bio završen.</s><s>Sa ovog mesta je 2015.godine pušten u etar digitalni signal za sve graĎane, a koliko je samo značajan za Beograd govori i činjenica da se nalazi u top 5 atrakcija koje turisti posete tokom boravka u Beogradu (Avalski toranj, 2017).</s><s>Pored Avalskog tornja, na ovoj beogradskoj planini se nalaze i mauzolej, spomenik Neznanom junaku, delo čuvenog umetnika Ivana Meštrovića, koji je posvećen srpskim borcima i junacima u Prvom svetskom ratu kao i spomenik u znak sećanja na poginule sovjetske vojnike.</s>
<s>Kada govorimo o reljefu Beograda, treba istaći dve različite celine.</s><s>Prvu, na levoj obali Save gde se nalaze Novi Beograd, Beţanijska kosa, Surčin i Zemun (desna obala Dunava).</s><s>Ta celina je prevashodno ravničarska i predstavlja deo nekadašnje Austrougarske carevine.</s><s>Na drugoj obali Save, reljef je drugačiji, te Beograd leţi na nekoliko brda po kojima su čak i nazivani ti delovi grada (Petlovo brdo, Julino brdo, Banovo brdo, Kanarevo brdo, Topčidersko brdo, Lekino brdo, Dedinje, Vračar, Zvezdara).</s><s>Kada već govorimo o rekama, dobro je pomenuti da Dunav svojim tokom prolazi kroz Beograd u duţini od 60km (od Starih Banovaca do Grocke), dok je tok Save 30 km (od Obrenovca do ušća u Dunav).</s><s>Ukupna duţina rečnih obala Beograda je 200km.</s><s>Uz to, vredna pomena su i rečna ostrva, na kojima je uglavnom moguće razvijati izletnički turizam i koje uglavnom koriste BeograĎani tokom vikenda i letnjih meseci.</s><s>Najpoznatiji su Ada Ciganlija, Ada Huja i Veliko ratno ostrvo, a ukupno ima 16 rečnih ostrva.</s>
<s>Kada se govori o populaciji koja ţivi u glavnom gradu Srbije, treba na početku istaći da se taj broj iz godine u godinu povećava.</s><s>To donekle govori o centralizovanoj organizaciji drţave i nejednakoj raspodeli resursa i ţivotnog standarda u zemlji.</s><s>Pored toga, stanovništvo u Srbiji je demografski staro, sa većim stepenom smrtnosti nego raĎanja.</s><s>Prema popisu koji je raĎen 2011. godine, u Beogradu ţivi 1.659.440 ljudi sa stalnim prebivalištem.</s><s>Po opštinama gledano, najmnogoljudnija opština je Novi Beograd sa 212.104 lica, dok je najmanje naseljena opština Sopot sa 20.199 (Grad Beograd, 2012).</s><s>Kada se već govori o opštinama grada Beograda, treba istaći da ih ukupno ima 17, a one su podeljene na 10 gradskih i 7 prigradskih opština.</s><s>Sve beogradske gradske i prigradske opštine su prikazane u Tabeli 1: Tabela 1: Opštine grada Beograda</s>
<s>Sveukupna površina grada Beograda, prema podacima grada Beograda (2017), dakle sa svim opštinama, iznosi 322.268 ha, dok se uţe gradsko jezgro prostire na površini od 35.996 ha.</s><s>Najveća i najmanja beogradska opština su Palilula (44.661 ha) i Vračar (292 3.2 Pristupaĉnost destinacije</s>
<s>Saobraćaj ima veliku ulogu u razvoju turizma, jer je to jedna od privrednih delatnosti bez koje turistička destinacija ne bi imala nikakvu funkciju.</s><s>Bolić (2013, str. 34) ističe četiri osnovna stuba na kojima su se ogledali kritični doprinosi saobraćaja kao privredne delatnosti na razvoj turizma:</s>
<s> Objedinjavanje ponude prevozne usluge kao dela ukupnog turističkog troška/prihoda u zavisnosti od toga da li se radi o receptivnom ili emitivnom trţištu.</s>
<s>Beograd karakteriše, kao što je već rečeno ranije u radu, odličan geografski poloţaj ali i raskršće evropskih koridora.</s><s>Pre svega, kroz Beograd prolaze dva veoma vaţna koridora, koji su, izmeĎu ostalih, definisani kao značajni u razvoju i funkcionisanju transportne politike Evropske unije (Bolić, 2013, str. 34).</s><s>Na taj način Beograd je povezan sa gradovima zapadne i centralne Evrope i kao takav je značajan u tranzitnom saobraćaju, ali i u privlačenju turista koji koriste putne, ţelezničke i rečne koridore.</s><s>Ukrštanjem koridora X i VII sa kracima X1 i E-70, otvara se mogućnost povezivanja Beograda sa dunavskim, ali i drugim evropskim metropolama (Veselinov, 2016, str. 46).</s><s>Pored toga, republičke i gradske vlasti sve više rade na ureĎenju, modernizaciji i poboljšanju kvaliteta vazdušnog saobraćaja.</s><s>Beogradski aerodrom je postao jedan od najvaţnijih vazdušnih luka u ovom delu Evrope, posebno zbog činjenice da ima razgranatu mreţu letova i prema istoku i prema zapadu, kao i zbog sve modernije flote letelica nacionalne avio kompanije.</s><s>Sve to je uticalo i na osetno povećavanje broja turista u glavnom gradu, ali i na dalje razmišljanje nadleţnih organa na koji način treba poboljšavati saobraćajnu infrastrukturu, kao i saobraćaj kao privrednu delatnost u glavnom gradu.</s><s>U ovom delu rada detaljnije ćemo analizirati saobraćajnu infrastrukturu i dostupnost Beograda na više načina - drumskim, rečnim, ţelezničkim i vazdušnim putem.</s>
<s>U uvodnom delu je već rečeno da je Beograd deo jednog od evropskih putnih koridora, koji ga spajaju sa drugim gradovima Evrope.</s><s>Panevropski koridor X, jedan od najvaţnijih koridora na starom kontinentu, spaja centralnu Evropu sa istočnom.</s><s>Ovaj koridor pruţa mogućnost Srbiji da, pored velikih benefita tranzitnog saobraćaja, ima usklaĎen transportni sistem sa transportnim sistemom Evropske unije.</s><s>Pored toga, koridor ima značaj za razvoj i unapreĎenje kvaliteta usluga, ubrzanje i olakšavanje transporta ljudi i robe.</s><s>Koridor još uvek nije u potpunosti završen, radovi su u toku i najavljeno je da će auto-put kroz Srbiju biti gotov do kraja 2017.godine.</s><s>A kada se ovaj koridor u potpunosti završi, on će imati vaţnu ulogu u povećavanju trgovinskih tokova, tokova ljudi i dalje zbliţavanje i sinergiju ljudi i drţava sa ovog prostora.</s><s>Kako se moţe videti na sajtu drţavne kompanije „Koridori“ (2017) koja je zaduţena da sa nadleţnim Ministarstvom za saobraćaj i infrastrukturu u Vladi Republike Srbije i sa izvoĎačima radova prati i kontroliše izgradnju Koridora X kroz Srbiju, glavni krak ovog Koridora je Salzburg (Austrija) - Ljubljana (Slovenija) - Zagreb (Hrvatska) - Beograd Pored glavnog koridora, koji je i prirodno najprometniji, postoje i dodatni kraci koji spajaju glavni koridor sa Bugarskom i Turskom, ali i gradove u zemljama kroz koje glavni krak Koridora X prolazi.</s><s>Kako bi se ceo koridor kroz Srbiju u potpunosti završio, neophodno je da se završe sva 4 projekta na koje je ukupan rad na koridoru X podeljen, a koji su trenutno u fazi izgradnje ili čak još uvek nisu ni ugovoreni radovi sa izvoĎačima.</s>
<s>Najvaţniji projekat za dalji razvoj Beograda kao glavnog grada, evropske metropole, ali i kao turistički odgovorne destinacije jeste projekat završetka obilaznice oko grada.</s><s>Zvuči paradoksalno i kontradiktorno da je za dalji razvoj i privlačenje turista vaţna izgradnja obilaznice oko grada, ali to je jednostavno tako.</s><s>Naime, kako bi se turizam u gradu nesmetano razvijao, a turisti mogli da na najkvalitetniji i efikasniji način iskoriste svoje planirano vreme, neophodno je da gradski saobraćajni sistem bude rasterećen i dobro organizovan.</s><s>Trenutno, veliki deo tranzitnog saobraćaja prolazi kroz glavne delove grada, kako zbog same lokacije Koridora X tako i zbog nepostojanja kompletne obilaznice koja bi tranzitni saobraćaj izmestila iz jezgra Beograda.</s><s>Beogradski »bajpas« (eng. bypass) je donekle uraĎen, meĎutim, postoje sektori na kojima još uvek radovi nisu ni ugovoreni (Koridori Srbije, 2017).</s><s>Do kada se ti projekti ne završe u potpunosti, traniztni saobraćaj će i dalje u velikoj meri opterećivati gradske saobraćajnice, pre svega delove grada kroz koje meĎunarodni koridor prolazi.</s><s>Koliko je obilaznica oko Beograda značajna moţe se zaključiti i po tome što Koridor X prolazi kroz srce Novog Beograda, najveće poslovne oblasti i najnaseljenijeg dela grada Beograda.</s><s>Pored završetka svih deonica na Koridoru X kao i kompletne izgradnje obilaznice oko Beograda, Vlada Republike Srbije je u saradnji sa Kinom i Azarbejdţanom, te njihovim kompanijama, dogovorila izgradnju novog Koridora XI koji za cilj ima povezivanje Beograda sa Jadranskim primorjem, odnosno u širem kontekstu povezivanje sa Crnom Gorom i Italijom na jugu i Rumunijom na severu, preko Temišvara.</s><s>Projekat Beograd Juţni Jadran ima za cilj da u konačnoj verziji od Temišvara, preko Vršca, Beograda, Čačka, Poţege, Podgorice, ide do Bara, a morskim putem, preko Jadranskog mora bude povezan sa Barijem, u Italiji.</s><s>Ceo projekat izgradnje ovog koridora je definisan Strategijom razvoja ţelezničkog, drumskog, vodnog, vazdušnog i intermodalnog transporta u Srbiji (Koridori Srbije, 2017).</s><s>Izgradnjom ovog auto-puta rešio bi se veliki problem transporta ljudi ali i robe iz centralnog i zapadnog dela Srbije do glavnog grada, ali bi učinio i put do Jadranskog primorja mnogo brţim, bezbednijim i modernijim nego što je danas.</s><s>Pored toga takav put bi sa sobom povukao i pozitivne ekonomske benefite.</s><s>Pre svega, region Centralne i Zapadne Srbije nije ni blizu razvijen kao što je slučaj sa Vojvodinom, gde strani investitori dolaze izmeĎu ostalog zbog dobre saobraćajne infrastrukture i povezanosti sa Beogradom.</s><s>Svakako, to bi imalo i pozitivne efekte na razvoj Beograda, jer bi glavni grad otvorio još jednu „kapiju“ za dolazak ljudi.</s><s>Što se tiče turističkih efekata, svakako da se računa na veći priliv ljudi, posebno u Beograd.</s><s>Treba imati u vidu da zemlje poput Crne Gore, Hrvatske, pa i Rumunije, koje bi ovaj koridor direktno ili indirektno spajao sa Srbijom, imaju upliv na turistička trţišta gde Srbija još uvek nije prisutna, ili bar ne u značajnijoj meri.</s><s>To je posebno vidljivo tokom letnjih meseci, kada se na obale Hrvatske i Crne Gore slije veliki broj turista iz različitih delova sveta.</s><s>Postojanjem ovakvog koridora, Beograd bi mogao da „ukrade“ deo tog kolača i motiviše ih da deo svog odmora sa Jadrana presele i u glavni grad Srbije.</s>
<s>Veliki broj turista prvi susret sa Beogradom doţivi već na aerodromu po sletanju u srpsku prestonicu.</s><s>Kao i u svim gradovima i turističkim mestima u koje ljudi dolaze avionom, veoma je vaţno da taj prvi utisak bude što bolji, da bude najava onoga što će videti i doţiveti tokom boravka u tom mestu.</s><s>Lociran na svega desetak kilometara od Novog Beograda, u opštini Surčin, Aerodrom „Nikola Tesla“, poslednjih godina beleţi značajne i rekordne rezultate.</s><s>Pre svega, posledica toga je činjenica da je srpska Vlada sklopila sporazum o partnerstvu sa emiratskom avio kompanijom „Etihad Airways“ o formiranju nove nacionalne avio kompanije „Air Serbia“, koja zamenila stari „JAT Airways“.</s><s>Dogovor je postignut da Srbija ostane većinski vlasnik sa 51% udela, dok je „Etihad Airways“ manjinski partner sa 49%.</s><s>Ovo strateško partnerstvo omogućilo je novoformiranoj avio kompaniji da modernizuje svoju flotu, da otvori nove direktne destinacije i da uz pomoć svojih kod šer (code share) partnera, pre svega Etihada ponudi interkontintentalne destinacije za svoje putnike.</s><s>To je takoĎe doprinelo i da aerodrom „Nikola Tesla“ beleţi sve veći broj putnika, iz godine u godinu.</s><s>Pored sve većeg broja ljudi koji dolaze u Beograd, bilo iz turističkih, poslovnih,porodičnih ili nekih drugih razloga, aerodrom beleţi i sve veći broj tranzitnih putnika, koji preko Beograda idu dalje prema Istoku ili Zapadu.</s><s>Zbog sve većeg broja putnika koje rukovodstvo aerodroma beleţi, „Nikola Tesla“ je u junu otvorio i novi terminal, kako bi putnici brţe i bez većih zadrţavanja obavili sve neophodne formalnosti pre njihovog leta.</s><s>Ipak, ova poslednja inovacija na aerodromu je samo deo sistemskog ulaganja u beogradsku vazdušnu luku.</s><s>Nakon sistemskog unapreĎenja i konstantnog podizanja kvaliteta rada, aerodrom „Nikola Tesla“ je 2016. godine dobio dozvolu za servisiranje direktnih letova prema Sjedinjenim Američkim Drţavama, koje više puta nedeljno obavlja „Air Serbia“ do meĎunarodnog aerodroma „JFK“ u Njujorku.</s><s>Najnovije poboljšanje na aerodromu „Nikola Tesla“ je novi terminal, odnosno, dodatni kapaciteti za prijavu putnika i predaju prtljaga.</s><s>Ovakva novina dodatno povećava prijemne kapacitete aerodroma i spremno ulazi u trku sa aerodromima u okruţenju.</s><s>Naravno, beogradski aerodrom poseduje neophodnu arhitekturu za pruţanje pomoći, poput sluţbe vatrogasaca spasilaca i prve pomoći.</s><s>U sklopu aerodroma nalazi se i „JAT Tehnika“ gde se servisiraju avioni kompanije „Air Serbia“.</s><s>Pored toga što je bazni aerodrom nacionalne avio kompanije, na aerodromu „Nikola Tesla“ svoje letove imaju 29 avio kompanija, uključujući i „Air Serbia“, a u sklopu dogovora dve Vlade, od 15. septembra 2017.</s><s>„Hainan Airlines“ započinje svoje letove ka Pekingu, preko Praga (RTS, 2017).</s><s>To će biti novi ispit za Beograd i njegov aerodrom, na koji način će odgovoriti otvaranju novog trţišta, ovoga puta na Dalekom istoku.</s><s>Ovo je nesumnjivo, velika šansa za razvoj turizma kako Beograda tako i na nivou cele zemlje.</s><s>Pored beogradskog aerodroma nalazi se i Muzej vazduhoplovstva, sa veoma zanimljivom postavkom sa kojom dodatno upotpunjuje turističku ponudu grada, a moţe biti i jedan od razloga za posetu Beogradu.</s><s>Pored najvećeg aerodroma u zemlji, Beograd ima još dva aerodroma, jedan je vojni aerodrom Batajnica, dok je drugi aerodrom „Lisičiji Jarak“ koji sluţi sa manje trenaţne avione i lake letelice, a nalazi se na oko 16km severno od centra i pri tome ima dobru povezanost sa gradom, što omogućava brz pristup.</s><s>Sa ovog aerodroma turisti, ali i BeograĎani, mogu da uţivaju u razgledanju grada iz vazduha.</s><s>Jedna od novina u turističkoj ponudi grada, i svakako nešto što će podići turističku vrednost Beograda na turističkom trţištu.</s><s>Beogradski aerodrom zabeleţio je značajan rast broja putnika, ali i prihoda u zadnje tri godine, što se moţe jasno videti iz izveštaja aerodroma za 2015/2016. godinu (Tabela Tabela 2: Avio operacije i broj putnika na aerodromu „Nikola Tesla“ Beograd za period 2015/16</s>
<s>Kao što je primetno u tabeli, aerodrom „Nikola Tesla“ je beleţio rast skoro u svakom mesecu, kako po broju obavljenih letova, tako i po broju putnika.</s><s>Najfrekventniji periodi su letnji meseci od maja do septembra, posebno jul i avgust mesec, što je i logično zbog letnje sezone godišnjih odmora.</s><s>U ukupnom bilansu aerodrom je napravio i veći broj putnika (za blizu 150.000 više), ali i veći broj obavljenih letova kada se uporede dve poslednje kalendarske godine.</s><s>Da bi se bolje prikazao rast broja putnika i broja obavljenih letova sa beogradskog aerodroma, posluţićemo se zvaničnim podacima aerodroma „Nikola Tesla“ za period 2012-2016 (Slika 2).</s><s>Slika 2: Ukupan broj putnika na Aerdromu „Nikola Tesla“ Beograd 2012</s>
<s>Kada pogledamo podatke iz tabele, jasno je da je beogradski aerodrom od 2012. godine konstantno povećavao broj putnika.</s><s>Značajan porast je vidljiv posebno kada se uporede 2014. i 2013. godina, odnosno period pre i nakon formiranja nove nacionalne avio kompanije i ulaska „Etihad Airways” korporacije u upravljačku strukturu.</s><s>To izmeĎu ostalog znači i veće angaţovanje drţave koja je većinski vlasnik avio kompanije kao i aerodroma „Nikola Tesla“.</s><s>Nakon izgradnje novog dela terminala i proširivanja kapaciteta, aerodrom je spreman da i u 2017.godini obori rekord po broju putnika.</s><s>MeĎutim, kako bi se napravio veći napredak i iskorak na trţištu, neophodno je da se uĎe u »ring« sa konkurencijom.</s><s>Pre svega treba reći da u Srbiji postoji još jedan aerodrom koji sluţi za meĎunarodne „low-cost“ letove, a to je aerodrom „Konstantin Veliki“ u Nišu.</s><s>Drţava, koja je takoĎe vlasnik i ovog aerodroma, prepoznala ga je kao odličnog za razvoj niskobudţetnih letova, posebno zbog njegove lokacije i mogućnosti da privuče ne samo domaće, već i inostrane putnike.</s><s>Ipak, niški aerodrom nije direktna konkurencija beogradskom aerodromu, posebno zbog toga što su oba aerodroma kontrolisani od strane drţave.</s><s>Konkurentski aerodromi za aerodrom „Nikola Tesla“ se pre svega nalaze u regionu, i to u zemljama okruţenja.</s><s>Kako bi se bolje opisala trenutna situacija na trţištu, predstavićemo ukupan broj putnika za kalendarsku 2016.godinu na aerdromima koji predstavljaju konkurenciju beogradskom aerodromu (Slika 3).</s><s>Slika 3: Ukupan broj putnika na aerodromima u regionu za 2016.godinu Beograd,</s>
<s>Iz ovog grafikona moţemo zaključiti da je daleko ispred svih u regionu aerodrom u Budimpešti.</s><s>Broj putnika koji taj aerodrom beleţi trenutno je cifra kojoj ostali aerodromi u regionu stavljaju kao svoj dugoročni cilj.</s><s>Dakle, Budimpešta je van konkurencije u ovom delu Balkana.</s><s>Naravno, oni imaju druge takmace na trţištu, poput Praga, Varšave i sl., ali predstavljaju i dobar pokazatelj ka čemu treba da streme aerodromi u ovom delu regiona.</s><s>Ako se izuzme Budimpešta, beogradski aerodrom najveću konkurenciju ima u bugarskom glavnom gradu Sofiji, tačnije njihovom aerodromu.</s><s>To je aerodrom koji iz godine u godinu, kao i beogradski, povećava svoje kapacitete i beleţi sve veći broj putnika.</s><s>Sa druge strane, aerodromi u Zagrebu i Temišvaru imaju nešto manji broj putnika, meĎutim, zagrebačka zračna luka dobila je nov moderni terminal sa kojim je značajno povećala svoje kapacitete, što joj daje vetar u leĎa da se snaţnije umeša u borbu za veći deo koača na ovom trţištu.</s><s>Aerodrom u Temišvaru, ima drugu prednost, a to je što ga sve veći broj niskobudţetnih avio kompanija poput „Ryan Air“ ili „Wizz Air“ biraju kao jednu od destinacija sa koje šire svoju mreţu poslovanja.</s><s>To je pre svega zbog niskih aerodromskih taksi koje omogućavaju tim kompanijama da ponude „low-cost“ cenu.</s><s>Ipak, treba reći i da taj aerodrom nije još uvek značajnije proširio svoje kapacitete, te zbog toga ali i zbog činjenice da su mu ciljano trţište niskobuţetni putnici, nije realno da ugrozi aerodrome u Beogradu i Sofiji u kraćem periodu.</s>
<s>Kao što je već rečeno, beogradski aerodrom je u vlasništvu drţave, meĎutim, do kraja 2017. godine Vlada Republike Srbije odlučiće da li će i kome dati aerodrom na upravljanje na 35 godina, s obzirom da je nedavno završen postupak prikupljanja ponuda zainteresovanih kompanija da preuzmu aerodrom „Nikola Tesla“ u koncesiju.</s><s>Ukoliko drţava odabere jednu od ponuda, aerodrom će dobiti značajan podstrek u vidu materijalne, ekspertske i logističke podrške i na taj način će biti u prilici da se bori za značajniju poziciju i ulogu na trţištu.</s><s>Plan je da se u tom periodu napravi još jedan terminal, nova pista, da se modernizuje sadrţaj na aerodromu, izgrade kafići, restorani i sve ono što jedan moderan evropski i svetski aerodrom treba da poseduje.</s><s>3.2.3 Ţelezniĉki saobraćaj</s>
<s>Glavna tačka ukrštanja svih ţelezničkih pravaca je Beograd i to je odlična polazna osnova kada se radi o ovom načinu saobraćaja.</s><s>Glavna ţeleznička stanica u Beogradu je vekovima bila mesto početka brojnih uspona ka uspehu i susreta sa velegradskim ţivotom.</s><s>Danas, kao i tada, Beograd povezuje sever i jug, istok i zapad Srbije, ali čini i vaţnu tačku i čvorište meĎunarodnog ţelezničkog saobraćaja.</s><s>Turisti se ipak reĎe odlučuju da posete Beograd vozom, posebno kada se radi o stranim turistima.</s><s>Pre svega, razlog je taj što ţeleznička infrastruktura u Srbiji nije na evropskom i svetskom nivou i putovanja traju značajno duţe nego što bi trebalo.</s><s>Na pojedinim deonicama pruga je u izuzetno, čak i kritično lošem stanju, posebno deo prema Crnoj Gori.</s><s>Ipak, odreĎena rekonstrukcija je počela, a nadleţno Ministarstvo je pokrenulo brojne projekte sa ciljem da se rekonstruiše i modernizuje kompletna ţeleznička mreţa u Srbiji.</s><s>Jedan od projekata koji je u završnoj fazi jeste završetak i izmeštanje nove glavne ţelezničke stanice u Beogradu.</s><s>Za to postoji nekoliko razloga, pre svega nova ţeleznička stanica će imati veći kapacitet za prijem putnika i više koloseka za otpremanje vozova, modernija infrastruktura i sadrţaj koji će putnicima skratiti vreme čekanja prevoza.</s><s>Drugi razlog, koji je inače i ubrzao radove na završetku nove ţelezničke stanice jeste projekat „Beograd na vodi“ koji iziskuje izmeštanje trenutne ţelezničke stanice iz centra grada.</s><s>Pored toga, najavljena je i rekonstrukcija i rehabilitacija ţelezničkog koridora X koji je trenutno u lošem stanju i zbog čega putnici izbegavaju da koriste ţeleznički prevoz, posebno kada dolaze u Beograd.</s>
<s>Ipak sigurno jedan od najvećih i najvaţnijih projekata, kada se radi o ţelezničkom saobraćaju i infrastrukturi, sklopljen je izmeĎu vlada Republike Srbije, Republike MaĎarske i Narodne Republike Kine, a tiče se izgradnje, odnosno modernizacije i rekonstrukcije ţelezničke brze pruge Beograd – Budimpešta.</s><s>To je jedan od projekata sa kojim Kina ţeli da poveţe luku Pirej u Grčkoj, čiji je od nedavno vlasnik, sa Centralnom Evropom i na taj način napravi još veći upliv na razna evropska trţišta.</s><s>Ova nova linija pre svega ima veliki trgovinski značaj, meĎutim, u značajnoj meri će smanjiti i vreme putovanja od Budimpešte do Beograda i samim tim još više pribliţiti glavni grad Srbije turistima iz centralne i zapadne Evrope.</s><s>Poznato je i da su značajan broj turista koji dolaze u Beograd mladi, takozvani „backpacker“ turisti, koji načešće dolaze vozom.</s><s>Rekonstrukcijom i modernizacijom pruga, Beograd bi postao još privlačniji za te turiste, posebno što je već umreţen u „InterRail“ ţeleznički putnički sistem.</s>
<s>Jedan od permanentnih problema Beograda, kada se govori o saobraćaju, je taj što još uvek ne postoji metro sistem.</s><s>Grad u kome ţivi milionski broj ljudi, a koji predstavlja i najveći turistički grad u zemlji, odavno je stekao potrebu za posedovanjem metro linija.</s><s>Planova je u prošlosti bilo mnogo, ali iz raznih razloga nisu realizovani.</s><s>Gradska vlast i danas pokušava da reši taj problem, najavljeni su novi projekti za izgradnju metroa, ali činjenica je da, čak i da uskoro počne sa realizacijom, Beograd neće imati razvijenu metro mreţu bar u narednih desetak godina.</s><s>Ipak, trenutno postoji gradska ţeleznička linija, koja povezuje obode grada Batajnicu i grad Pančevo sa gradskim jezgrom.</s><s>To donekle olakšava kretanje gradom, ali turisti ne koriste ovu vrstu prevoza u velikoj 3.2.4 Reĉni saobraćaj</s>
<s>Jedna od najvećih prednosti i priodnih lepota Beograda je ušće reke Save u Dunav.</s><s>Turisti u Beogradu kao jednu od nalepših atrakcija i doţivljaja navode neponovljivi pogled na ukrštanje dve meĎunarodne plovne reke sa vidikovca srednjevekovnog Kalemegdana.</s><s>Upravo ta činjenica, da kroz Beograd prolaze meĎunarodni plovni putevi, od čega je jedan deo i evropskog rečnog koridora, govori o snaţnom potencijalu koje grad moţe da crpi kroz pravilno korišćenje svojih reka i priobalja.</s><s>Pristup glavnom gradu sa vode moguć je do luke „Beograd“ gde uplovljavaju brodovi sa turistima iz cele Evrope, poput Velike Britanije, Nemačke, Austrije, Holandije, skandinavskih zemalja, ali i Sjedinjenih Američkih Drţava i Kanade.</s><s>Najčešće brodovi uplovljavaju sa Dunava, i to u sklopu »cruise« putovanja kroz dunavske zemlje, ali ima i onih koji svoje krstarenje prema Beogradu, pa dalje do Crnog Mora počinju još u severnije, odakle uplovljavaju u Dunav.</s><s>Kada se već govori o pristaništu luke „Beograd“, treba reći da se ono nalazi na desnoj obali Save, nedaleko od ušća u Dunav, te je tako na odličnoj lokaciji za plovila sa obe reke.</s><s>TakoĎe, lokacija je odlična i zbog toga što se tu ukrštaju meĎunarodni rečni Koridor VII i već pomenuti putni Koridor X, tako da je ovo jedno od glavnih saobraćajnih i transportnih čvorišta grada.</s><s>Kako bi na najbolji način odgovorila turističkom trţištu, luka „Beograd“ je modernizovana 2006.godine, gde se pored informativnog centra Turističke organizacije Beograda, nalaze i prodavnice suvenira, ali i robe široke potrošnje, a tu su i menjačnice i bankomati koji olakšavaju turistima prve trenutke u gradu.</s><s>Drţava je u modernizaciju luke uloţila 2 miliona evra, čime je ova luka postala jedna od najmodernijih na Dunavu, a svakako da je, pored toga što ispunjava sve evropske standarde, učinila i da doĎe do razvoja rečnog turizma u Srbiji (Luka Beograd, 2017).</s><s>Turisti koji grad doĎu drugim prevoznim sredstvom takoĎe mogu da uţivaju u pogledu na grad sa vode, te bi moţda bilo dobro populizovati rečni turizam iz te perspektive.</s><s>Ipak, čini se da Beograd nije u potpunosti pokušao da iskoristi sve prednosti reka na kojima se nalazi.</s><s>Sigurno je da bi kroz dodatnu modernizaciju i populizaciju rečnog ili „cruise“ turizma Beograd privukao još veći broj ljudi.</s>
<s>Razvoj jedne turističke destinacije zavisi od razvoja brojnih primarnih i sekundarnih industrija koje će doprineti tom razvoju.</s><s>Pored razvoja turističke i saobraćajne infrastrukture, te ureĎenja i adaptacije lokaliteta, definisanja i primene turistički zakona i uredbi, neophodno je da turistička destinacija poseduje dovoljan broj smeštajnih kapaciteta, kao i ugostiteljskih objekata generalno, kako bi odgovorila na potrebe 84/2015, u daljem tekstu „Zakon“), koji je na snazi u Republici Srbiji, jasno definiše da prema uslugama koje se u objektu pruţaju, ugostiteljski objekti mogu biti: 1. Ugostiteljski objekat za smeštaj</s>
<s>2. Ugostiteljski objekat za ishranu i piće Dalje, zakon precizira i definiše oba pojma, tako da „u ugostiteljskom objektu za smeštaj pruţaju se usluge smeštaja, ishrane i pića i druge usluge uobičajene u ugostiteljstvu ili samo usluge smeštaja (u vrsti ugostiteljskog objekta: hotel, motel, turističko naselje, kamp, pansion, hostel, prenoćište, odmaralište, kuća, apartman, soba, seosko turističko domaćinstvo, lovačka vila, kuća ili koliba i drugi objekti za pruţanje usluga smeštaja).</s><s>U ugostiteljskom objektu za pruţanje usluga ishrane i pića pripremaju se i usluţuju topla i hladna jela i napici, toče i sluţe alkoholna i bezalkoholna pića (u vrsti ugostiteljskog objekta: restoran, kafana, bar, objekat brze hrane, ketering objekat, pokretni objekat i drugi objekti).“ Dakle, zakon jasno odreĎuje i razlikuje ugostiteljske objekte po nameni, ali zajedničko im je to što su neophodni za razvoj turizma.</s><s>Detaljnije gledano, restoran se moţe definisati kao „ugostiteljski objekat u kome se pripremaju i za stolom usluţuju topla i hladna jela, pića i napici“, a mogu se deliti na: a) Klasične</s>
<s>U klasičnom restoranu se, pored domaće kuhinje, spremaju jela internacionalne kuhinje, odnosno ona koja su opšte poznata u svetu.</s><s>Sa druge strane, specijalizovani restorani su oni u kojima se pripremaju i usluţuju specijalne vrste jela (riblji, vegeterijanski, lovački, Kvalitet ugostiteljskih objekata, njihova lokacija, usluge i proizvodi koje plasiraju, cenovni rang, definišu i targetiraju različite slojeve i grupe posetilaca, odnosno korisnika.</s><s>Tu su svakako i motivi korisnika za boravak u nekom od ugostiteljskih objekata.</s><s>Tako na primer, poslovni putnici odsedaju uglavnom u bolje kategorizovanim hotelima, odnosno u onim koji su u rangu njihove kompanije koja im plaća smeštaj.</s><s>Sa druge strane, turisti koji putuju sa porodicama, opredeljuju se za smeštaj na osnovu njihovog budţeta, potreba, ţelja i sl.</s><s>Tako da destinacija, u zavisnosti od toga kako definiše i usmerava razvoj svog turizma, i koji vid turizma prepoznaje kako glavni, odnosno turiste koje selektuje kao ciljnu grupu, razvija ugostiteljske objekte prema potrebama ciljnog trţišta.</s><s>Tako da, na primer, hoteli na obalama Turske, Grčke ili Španije, nisu istog koncepta ili kvantitativno prisutni u meri kao najveći broj hotela u Berlinu, Parizu, Moskvi i sl.</s><s>Jednostavno, motivi turista za boravak na jednoj ili drugoj destinaciji nisu isti, i shodno tome traţe se ugostiteljski objekti drugačijih karakteristika.</s><s>Naravno, svaka turistička destinacija treba da ima „za svakoga po nešto“, ali prevashodno se prilagoĎava prema tipu turista koji je najčešće posećuju.</s><s>Bolić (2013, str. 44) definiše najvaţnije karatkeristike hotelijerstva: „prisustvo korisnika je uslov uspostavljanja radnog odnosa u ugostiteljstvu;</s>
<s>zemlje i slobodnog vremena; hotelijerstvo je vezano za razonodu, zabavu, sportske i druge aktivnosti; poslovanje hotelskih objekata u velikoj meri zavisi od promena u okruţenju (klimatskih, političkih, ekonomskih); usluge su veoma heterogene, upakovane u proizvode, za koji je najbitnije da zadovolji potrebe gosta“.</s>
<s>Beograd svoje ciljano trţište nalazi meĎu više različitih grupa, koji su potpuno suportni prema svojim karakteristikama, kao što su „business“ putnici i „backpacker“ turisti.</s><s>Iz tog razloga i ugostiteljski objekti u ovom gradu, posebno oni koji pruţaju usluge smeštaja, odlikuju se po svojoj heterogenosti.</s><s>To znači, da glavni grad Srbije ima kapaciteta da odgovori potrebama različitih tipova turista i na taj način privuče veću populaciju turista motivisanih različitim ţeljama i potrebama da ga posete.</s><s>Beograd poseduje ugostiteljske objekte za noćenje svih kategorija, od hotela sa 5 zvezdica do „guesthouse“ apartmana i prenoćišta niţe kategorije.</s><s>Na taj način Beograd pruţa smeštaj i komfor ljudima svih plateţnih moći.</s><s>Cena smeštaja svakako varira i zavisi od više faktora, kao što su: vrsta objekta, kategorija objekta, lokacija, usluge, broj osoba i sl.</s><s>Prema podacima najvećeg sajta za rezervaciju ugostiteljskih objekata za noćenje Booking.com (2017), Beograd ima 98 hotela i još preko 1300 apartmana i 86 hostela, a pored toga u ponudi su sve popularniji privatni smestaji, posebno preko sajtova poput „Air BnB“.</s><s>Tabela 3 pokazuje broj hotelskih objekata u Beogradu prema kategorizaciji.</s><s>Tabela 3: Broj hotela u Beogradu prema kategoriji Broj zvezdica (kategorija)</s>
<s>Iz ovoga se moţe zaključiti da Beograd raspolaţe sa hotelima svih kategorija, ali i da su turisti koji se odlučuju na hotelski smeštaj uglavnom srednje plateţne moći, pa odatle i potreba za većim brojem hotela sa tri odnsnosno četiri zvezdice.</s><s>Naravno, to ne znači da ovom gradu ne nedostaju hoteli sa najvećim brojem zvezdica, već se, naprotiv, na nekoliko lokacija grade novi hoteli, a gradska vlast je još ranije rekla da je u pregovorima sa najvećim hotelskim lancima.</s><s>Tako se, na primer, uskoro završava prvi hotel „Hilton“ korporacije, Accor ulazi na trţište do kraja godine, a u planu su i hoteli hotelske korporacije „Kempinski“, kao i prvi „W hotel“ u okviru projekta „Beograd na vodi”.</s><s>Kada se radi o hotelima sa manjim brojem zvezdica, iz godine u godinu njihov broj raste, ali se puno njih i zatvori zbog nestabilnog izvora finansiranja i jakog trţišta.</s><s>Najveći broj hotela nalazi se u uţem gradskom jezgru, blizu većine znamenitosti, te su vrlo pogodni za strane turiste.</s><s>Pored toga, neki od najvećih hotela u Beogradu se nalaze sa novobeogradske strane Save, poput hotela „Hyatt Regency“ ili „Crowne Plaza“.</s><s>Njihovi najčešći gosti su MICE turisti, te je i lokacija tih hotela, blizu poslovne zone Begrada i uz meĎunarodni autoput, sasvim logična.</s><s>Pored ugostiteljskih objekata za noćenje, Beograd je poznat po tome što poseduje veliki broj različitih tipova ugostiteljskih objekata za usluge hrane i pića.</s><s>Ljudi mogu da uţivaju u specijalitetima gotovo svih svetskih kuhinja, a tu su i brojni tematski kafići, pabovi, ali i lanci brze hrane, poput „McDonald’s“ ili „KFC“ objekata.</s><s>Poput hotela, i restorani imaju odreĎenu reputaciju i svojom ponudom privlače ciljani deo trţišta.</s><s>Ono u čemu se velika većina turista slaţe i što je već postalo opšte poznato, jeste da je odnos cena-kvalitet u srpskim, pa tako i u beogradskim ugostiteljskim objektima značajno bolja u poreĎenju sa zapadno-evropskim zemljama i gradovima.</s><s>Razlog za to je niţi ţivotni standard lokalnog stanovništva, ali i, što se posebno odnosi na restorane domaće kuhinje, tradicija gostoprimstva i spremanja ukusne hrane.</s><s>Tako je, na primer, čuvena meĎu turistima boemska četvrt Skadarlija, gde mahom turisti uţivaju u ukusnoj hrani i autentičnom duhu starog Beograda.</s><s>Pored toga, ugostiteljski objekti za pruţanje usluga hrane i pića privlače goste i različitim dodatnim sadrţajima, poput specijalnih tematskih večeri, ţive muzike različitih ţanrova, enterijera i eksterijera objekta, panoramskim pogledom na odreĎene delove grada i sl.</s><s>Na taj način trţište je konstantno dinamično i inovativno, što ide na ruku korisnicima i ponudu čini heterogenijom.</s><s>Prema ocenama posetilaca sajta Trip Advisor, koji je najpoznatiji internet sajt za ocenjivanje turističkih atrakcija i ugostiteljskih objekata, najbolje ocenjenih 10 restorana i kafića prikazani su u Tabela 4: Top 10 restorana u Beogradu, prema oceni posetilaca Rang</s>
<s>S obzirom da je jedna od glavnih karakteristika lokalnog stanovništva uţivanje u kafi, takvih ugostiteljskih objekata ima veoma puno i stoga je jedna od autentičnih stvari koju gosti iz sveta primenjuju upavo sedenje i ispijanje kafe u nekim od brojnih „kafića” u Beogradu.</s><s>U Tabeli 5 prikazani su, prema ocenama posetilaca istog sajta, najbolje ocenjeni ugostiteljski objekti iz tog segmenta.</s><s>Tabela 5: Top 10 kafića u Beogradu, prema oceni posetilaca Rang</s>
<s>3.4 Turistiĉki proizvod destinacije prema karakteristikama traţnje U ovom delu, fokus će biti na predstavljanju najvaţnijih turističkih proizvoda grada Beograda.</s><s>Prema trenutnoj turističkoj ponudi grada, prepoznate su najvaţnije vrste turizma u Beogradu, i shodno tome, deskriptivno će se analizirati trenutni kvalitet tih turističkih ponuda, iz čega će biti moguće da se zaključi kako i na koji način ove vrste turizma mogu opstati i dodatno povećati kvalitet turističke ponude grada.</s><s>Kao najvaţniji turistički proizvodi Beograda prepoznati su:  Kongresni turizam;</s>
<s>Kongresni turizam je izrazito unosan segment turističke ponude koji se najćešće dogaĎa van turističke sezone.</s><s>Razvoj kongresnog turizma zahteva postojanje kvalitetne kongresno-turističke ponude, koja će zadovoljiti potrebe i učesnika i organizatora skupova.</s><s>Učesnici na kongresima su zahtevniji gosti, ali i plateţno sposobniji, pa im je neophodno osigurati sve potrebne preduslove za kvalitetan rad, ali i za adekvatno popunjavanje slobodnog vremena.</s><s>U tom pravcu, osnovna uloga kongresnog turizma je da promoviše turizam uz dobro organizovan sistem promotivnih aktivnosti, kontinuiranu edukaciju kadrova, istraţivanje trţišta, primenu standarda kvaliteta, itd.</s><s>Kongresni turizam, kao i svi sadrţaji su vrlo vaţni u budućem turističkom razvoju Srbije, posebno kada je reč o velikim skupovima koji generišu značajne prihode.</s><s>U periodu globalizacije, koja sa sobom donosi i sve veći broj novih kompanija, organizacija, proizvoda i usluga širom sveta, MICE dogaĎaji zauzimaju sve značajniju ulogu koordinisanim aktivnostima brojnih faktora u tom lancu (Skopljak Kresović, Brojnost organizovanja tih skupova doprinela je i stvaranju novog oblika turizma poslovnog turizma.</s><s>Poslovni turizam uključuje različite sastanke, seminare, kongrese, konferencije, konvencije, simpozijume, izloţbe, nagradna putovanja, manifestacije koje doprinose povezivanju ljudi i razmeni znanja i informacija.</s><s>Ovaj oblik turizma se, navode Šušić i Mojić (2014, str. 524), citirajući Štetić (2007), „zbog visoke vanpansionske potrošnje i uključivanje svih privrednih i vanprivrednih delatnosti u realizaciju ovih kretanja, svrstava meĎu najprofitabilnije oblike turizma“.</s><s>Dalje, ovi autori nastavljaju iznoseći tvrdnje Ficarell, et.al (2013). da se u „okviru poslovnog turizma kao posebna trţišna niša tzv. kongresnog turizma, zapravo, kongresni turizam moţe posmatrati kao podskup jednog šireg područja turizma - poslovnog turizma“ Ovi autori zaključuju da, „i pored svakodnevne upotrebe ovog pojma, ICCA (International Congress and Convention Association) nije predloţila jedinstvenu definiciju kongresnog turizma.“ Razlog za posetu odreĎenom gradu „poslovni“ ili „kongresni“ turisti nalaze u potrebi da završe odreĎeni posao za svoju kompaniju.</s><s>Iako poslovna putovanja ne spadaju u klasnična turistička putovanja, već su uglavnom u vezi sa kongresnim ili nekim drugim poslovnim motivima, ovakvi turisti su obično visoke plateţne moći, te uglavnom sve zemlje i njih svrstavaju meĎu turiste, računajući na zaradu od kongresnog turizma ali i na dodatne troškove tokom boravka u tom gradu.</s><s>Generalno, upravo zbog tipa turista koji posećuju i deo su kongresnog turizma, ovaj tip turizma se i smatra za jedan od najunosnijih oblika turizma.</s><s>Ipak, sa prisustvom takvih turista idu i odreĎena visoka očekivanja sa njihove strane, pre svega kada se radi o načinu i vremenu dostavljanja odreĎenih usluga.</s><s>Sve mora biti organizovano na vreme, sa visokim kvalitetom, i potpuno autentično i kreativno.</s><s>Prema izveštaju MeĎunarodne asocijacije za kongrese i konvencije (ICCA) Srbija ima sve značajniju ulogu i pozitivan trend rasta na meĎunarodnom MICE trţištu.</s><s>U prilog tome govori i podatak da je 2013. godine Srbija bila na 42. mestu u svetu po broju odrţanih MICE dogaĎaja na ICCA listi, dok je 2016. godinu ipak završila na nešto slabijoj 48.poziciji.</s><s>Druge zemlje u regionu, kao i Srbija, interestantne su velikim korporacijama kao destinacije za organizaciju kongresnih i sličnih dogaĎaja.</s><s>I dok je za Srbiju prednost njena lokacija i najveći grad u ovom delu regiona, ali i niţi troškovi za organizatore, tako je prednost drugih zemalja u okruţenju to što su uglavnom sve članice Evropske unije i da imaju bolju povezanost za zapadnoevropskim trţištem.</s><s>Tako je, na primer, na ICCA listi za 2016. godinu MaĎarska na 33. mestu, Hrvatska i Slovenija na 43. i 44. mestu, a Rumunija na 46 (ICCA, 2017).</s><s>Sve zemlje su članice Evropske unije i samim tim imaju bolji pristup na ovakva trţišta.</s><s>Ipak, pozicija Srbije pokazuje da ima odličnu osnovu da uĎe u značajnu trţišnu borbu, ali i da bude u znatnoj prednosti jednog dana kada postane deo Evropske unije.</s><s>Činjenica je da Srbija kroz domaće i strane investicije ulaţe u infrastrukturu – kako saobraćajnu, tako i hotelsku, odnosno, kongresnu.</s><s>Takav sistem ulaganja i povećavanje modernih kapaciteta privlači organizatore i učesnike u Beograd, koji dnevno prosečno zaradi 450 evra po učesniku kongresa, koji u proseku ostaju do 3 dana (Šušić & Mojić, 2014).</s><s>Prema istom izveštaju, ICCA je objavila da je Beograd zauzeo 51.mesto na svetskoj listi gradova u kojima su se organizovali meĎunarodni kongresi ili skupovi koji ispunjavaju stroge ICCA kriterijume.</s><s>U poreĎenju sa drugim gradovima u okruţenju, ubedljivo najviše organizacija povereno je Budimpešti, koja je na 16. mestu.</s><s>U poreĎenju sa drugim gradovima u regionu, lista izgleda kao što je prikazano u Tabeli 6. Tabela 6: Lista gradova u regionu prema broju organizacija ICCA kongresa Rang</s>
<s>Imajući u vidu da kongresni turisti uglavnom odsedaju u hotelima više kategorije, Beograd je do pre nekoliko godina imao nedovoljan broj takvih hotela.</s><s>Sa druge strane, danas Beograd ima veće smeštajne i kongresne kapacitete, ali i dalje nedovoljno da odgovori na snaţnu trţišnu borbu.</s><s>O smeštajnim kapacitetima Beograda već je bilo reči u prethodnim poglavljima, a kada se radi o kongresnim kapacitetima, najveći značaj ima „Sava” centar, koji je najveći kongresni, kulturni i poslovni centar u Srbiji, ali i jedan od najvećih u Evropi.</s><s>Njegova primarna delatnost obuhvata organizaciju kongresnih i umetničkih skupova i manifestacija.</s><s>IzgraĎen je za potrebe samita MMF2 1977. godine, a nalazi se na Novom Beogradu, tik uz meĎunarodni koridor X na samo 15 minuta od aerodroma „Nikola Tesla”, što je velika prednost kada se radi o organizaciji meĎunarodnih dogaĎaja .</s><s>Danas ovaj poslovni i kongresni objekat poseduje kapacitete da ugosti najzahtevnije dogaĎaje i manifestacije.</s><s>Ovaj centar ima 15 kongresnih sala različitih kapaciteta – od 20 do 4.000 mesta.</s><s>Svaka sala poseduje savremenu tehnologiju i opremu za odrţavanje dogaĎaja.</s><s>Pored toga, značajanu prednost „Sava” centar ima u svojoj lokaciji, a u blizini je i najbolje kategorizovanih hotela, poput „Hyatt Regency“, „Crowne Plaza“, „Holiday Inn“ i „Flakensteiner“ (Tabela 7).</s><s>Ipak, s obzirom na to kada je ovaj kongresni centar izgraĎen i na stanje u kome se nalazi sada, jasno je da je ulaganje u rekonstrukciju i dalju modernizaciju neophodno.</s><s>Pored „Sava” centra, najveće kapacitete za organizaciju kongresnih dogaĎaja imaju hoteli sa 4 i 5 zvezdica.</s><s>Tabela 7: Lista vodećih hotela sa ponudom kongresnih kapaciteta u Beogradu Ime hotela</s>
<s>Izvor: Hyatt Regency Belgrade, 2018.; Metropol Palace Belgrade, 2018.; BelExpo Centar, 2018., Crowne Plaza Belgrade, 2018.; Falkensteiner Hotel Beograd, 2018; Radisson Blu Old Mill Belgrade, 2018.</s><s>Kongresni biro Beograda, koji je osnovan i funkcionše u okviru Turističke organizacije Beograda, zaduţen je da promoviše i pozicionira glavni grad Srbije kao idealnu destinaciju za kongresni turizam.</s><s>Osnovni zadatak ovog biroa je promocija Beograda i 2Međunarodni Monetarni Fond (eng. IMF – International Monetary Fund) razvoj kongresne delatnosti u Beogradu, kroz svoje aktivnosti i delovanje na kongresnom trţištu (Šušić & Mojić, 2014, str. 534).</s><s>Pored već pomenutih kongresnih kapaciteta koje grad ima, kroz svoje hotele i „Sava” centar, dogaĎaji, kongresi, seminari i slične poslovne manifestacije odrţavaju se tokom cele godine u Beogradu i u drugim značajnim kongresnim i sajamskim kapacitetima.</s><s>Najznačajni su: Beogradski sajam, Beogradska arena (Oficijalan naziv „Štark arena”) i Expo XXI.</s><s>Da je Beograd prepoznao veliki potencijal kongresnog turizma govori i to što je član brojnih meĎunarodnih kongresnih i umetničkih asocijacija, kao na primer: ICCA (Internacional Congressand Convencions Associations) i AIPS (The International Association of Congress Centerss) (Bolić, 2013, str. 78).</s><s>Kao što je već rečeno, brojni su pozitivni efekti razvoja kongresnog i poslovnog turizma generalno.</s><s>Pre svega, dogaĎaji te vrste se odrţavaju tokom cele godine, što, de facto, produţava turističku sezonu.</s><s>Pored toga, nezanemarljivi su i ekonomski efekti, jer turisti te vrste troše nekoliko puta više u proseku od „običnog” turiste i samim tim, donose veći profit turističkoj destinaciji.</s><s>Ono što bi, bar iz ove analize, moglo da se zaključi je, da Beograd pre svega ima veliki potencijal i resurse da dalje razvija i unapreĎuje svoju kongresnu i poslovnu turističku ponudu.</s><s>MeĎutim, moţda i najvaţniji zadatak je rekonstrukcija i modernizacija „Sava” centra, kao i jačanje veza sa trţištima Centralne i Zapadne Evrope, gde Beograd trenutno gubi trku u poreĎenju sa gradovima u okruţenju.</s><s>Takva promocija i jačanje veza, te otvaranje novih trţišta znači i mnogo angaţovaniju i unapreĎenu strategiju aktivnosti kongresnog biroa.</s><s>Pored toga, značajno bi bilo i dodatno ulaganje u hotelske kapacitete najbolje kategorizacije, gde bi se takvim gostima garantovala vrhunska usluga i infrastruktura, neophodna za organizaciju dogaĎaja.</s>
<s>Kulturni resursi su širok pojam, i predstavljaju identitet i istoriju jednog naroda.</s><s>Takvi resursi su različiti, unikatni i specifični u svakom mestu.</s><s>Upravo takvi resursni su „mamac“ i motivacija turista da posete odreĎeno mesto, a u isto vreme su i poţeljni resurs pri pozicioniranju i promociji destinacije na turističkom trţištu.</s><s>Richards (2005, str. 23) je nabrojao atrakcije koje su dostupne i koje privlače turiste, a spadaju u kulturni turizam.  arheološka područja,</s>
<s> arhitektura (poznati objekti,čitavi gradovi),  muzeji, umetnost, skulpture, zanati, galerije, festivali, razni dogaĎaji,  muzika i ples (klasični, folklori, savremeni),  drama, pozorište i film,</s>
<s> celokupna narodna kultura i subkultura.</s><s>Turizam baštine fokusiran je i na materijalne i na nematerijalne kulturne resurse.</s><s>Pojam nasleĎa je definisao Timothy (2011, str. 49) koji je kulturnu baštinu ili nasleĎe podelio na „opipljive” i „neopipljive”.</s><s>Po njemu, u „opipljivu” kulturnu baštinu spadaju:  Vojne atrakcije;</s>
<s>Kao jedan od najstarijih gradova u Evropi, Beograd i mesto na kome su se vekovima ukrštale različite kulture, poseduje i značajno kulturno nasleĎe, koje ne ostavlja ravnodušnim ni jednog turistu.</s><s>Od ostataka kultura još iz paleolita, preko antičkog nasleĎa i Vizantije, srednjevekovnih zidina, ali i svedočanstava o prolasku turske i austrougarske vojske, pa sve do bombardovanja 1999. godine.</s><s>Svaki period za sobom ostavlja odreĎeno svedočasnstvo, koje je danas deo kulturne zaostavštine.</s><s>Uostalom, imajući u vidu i tvrdnje brojnih istoričara i naučnika, da je Beograd najviše puta napadan i rušen grad u Evropi, koji se svaki put izdigao iz pepela poput feniksa, jasno je koliko istorijskog i kulturnog nasleĎa poseduje glavni grad Srbije.</s><s>Prema izveštaju Zavoda za zaštitu spomenika kulture grada Beograda (2012) na širem području Beograda, tj. u svim njegovim opštinama, ima 512 nepokretna kulturna dobra (objekti od izuzetnog, velikog značaja, spomenici kulture, sakralne i profalne arhitekture, objekti narodnog graditeljstva, javni spomenici i spomen obeleţja), 38 prostorno – kulturno istorijskih celina, 50 arheoloških lokaliteta, i 8 znamenitih mesta.</s><s>Najveći broj kulturnih znamenitosti i objekata, poput konaka knjeginje Ljubice, nalazi se u uţem jezgru grada, tj. u glavnim gradskim opštinama, a najviše u opštini Stari grad.</s><s>Tu se nalaze i najposećeniji i najznačajniji kulturno – istorijski spomenici i objekti, poput Knez Mihailove ulice, Kalemegdana, Hrama Svetog Save i boemske četvrti Skadarlije.</s><s>Ulica Knez Mihailova je glavna pešačka zona grada, zaštićena zakonom, u kojoj se, pored brojnih uličnih umetnika i zabavljača, kafića i gostionica, nalazi i veliki broj rustičnih zgrada i kuća koje su sagraĎene još osamdesetih godina devetnaestoga veka.</s><s>Ime je dobila po srpskom princu Mihailu Obrenoviću čiji spomenik se nalazi nedaleko odatle na Trgu Republike.</s><s>Proteţe se od Palate Albanija iz smera Terazija do Kalemegdana.</s><s>U ovoj ulici se nalazi zgrada Srpske akademije nauka i umetnosti, kao i kulturni centri Nemačke, Španije i Francuske, Biblioteka grada Beograda, ali i galerije, prodavnice, restorani i kafići.</s><s>Knez Mihailova ulica predstavlja ţilu kucavicu Beograda i glavno je mesto okupljanja ljudi u današnjem Beogradu.</s><s>Beogradska tvrĊava (Kalemegdan) – Nastala u periodu od 1. do 18. veka posle Hristovog roĎenja, Kalemegdanska tvrĎava je jedan od glavnih svedoka kultura i nacija koje su se smenjivale u Beogradu. „od rimskog kastruma, preko vizantijskog kastela, srednjovekovne srpske prestonice, sve do austrijskog i osmanlijskog artiljerijskog utvrĎenja.” (Turistička organizacija Beograda, 2017) Cela tvrĎava podeljena je na tri dela – Gornji i Donji grad, kao i na park Kalemegdan.</s><s>Gornji deo grada čine obodi starog grada, sa Despotovom kapijom, Sahat kulom i Rimskim bunarom.</s><s>Pored toga, najznačajnija atrakcija na Gornjem gradu je spomenik „Pobednik” koji je jedan od simbola grada.</s><s>U Donjem gradu, turisti mogu da prošetaju parkom do Nebojšine kule i da još pogledaju ostatke turskog kupatila – Amama, kao i Kapiju Karla VI i barutni magacin.</s><s>Park Kalemegdan je jedno od najpopularnijih šetališta u Beogradu, a tu se još nalaze i Prirodnjački muzej, crkva Ruţica i crkva Sv.Petke, kao i umetnički paviljon „Cvijeta Zuzorić” i Vojni muzej.</s><s>U blizini se nalazi i Beogradski zoološki vrt, koji je jedan od retkih u Evropi i svetu gde se, pored raznovrsne faune, mogu videti i odreĎene ugroţene vrste, poput belih lavova.</s>
<s>Skadarlija je jedna od najpoznatijih turističkih zona u Beogradu.</s><s>Boemska četvrt koja oslikava ţivot ovog mesta iz 19.veka.</s><s>Kaldrmisana ulica, brojni restorani sa domaćom gastronomskom ponudom, kao i čuveni tamburaši koji su zaduţeni za pravi „štimung”, predstavljaju jednu od najposećenijih turističkih lokacija Beograda.</s><s>Hram Svetog Save najveći srpski pravoslavni hram i ujedno i najveći pravoslavni hram na svetu.</s><s>Nalazi se na mestu gde su u 16. veku Turci doneli mošti preminulog Svetog Save iz manastira Mileševe gde je bio sahranjen i spalili ih kako bi na taj način ponizili i obeshrabrili Srbe.</s><s>Na tom mestu, 1935. godine počela je izgradnja Hrama, koja je nekoliko puta bila prekidana, što zbog ratova, što zbog političke situacije.</s><s>Danas, eksterijer Hrama je završen i otvoren je za vernike i druge posetioce, ali još puno posla ima da se završi unutar samog Hrama.</s><s>Ceo Hram zauzima površinu od oko 3.650 m2.</s><s>Ovaj impozantni Hram vidljiv je iz svakog dela Beograda, a privlači turiste svih vera i nacija.</s>
<s>Beograd je bogat parkovima, koji su pogodni za rekreaciju, ali i koji čuvaju neke od vaţnih dogaĎaja iz srpske istorije.</s><s>Dva najznačajnija beogradska parka, pored već pomenutog parka Kalemegdan, su Topčiderski park i park Košutnjak.</s><s>Topčiderski park je šumovit deo juţno od centra grada, kroz koji protiče jedina beogradska reka – Topčider.</s><s>Ostaci nekadašnjih šuma danas su oaza mira, zelenila i očuvane prirode, idealno za izlete i beg od gradske guţve.</s><s>S obzirom da je to nekada bio dvorski park za vladara Miloša Obrenovića, ovde se nalazi i njegov konak.</s><s>Pored konaka, u parku se nalaze još i spomenici Arčibaldu Rajsu, Obelisk, Skulptura Ţetelica i Mašin Majdan, te česme od velikog značaja – Hajdučka česma, Miloševa česma i Vračarske česme.</s><s>Park Košutnjak je šuma listopadnog i četinarskog zasada, a nalazi se na svega 20 minuta od centra grada.</s><s>Poseduje fenomenalne uslove za sportski i rekreativni turizam, sa terenima za fudbal, košarku, odbojku, rukomet, biciklističkim i trim stazama, stazama za atletska takmičenja.</s><s>Pored toga, tu se nalaze i 5 otvorenih i jedan zatvoreni bazen koji je dostupan graĎanstvu i turistima.</s>
<s>Jedno od najvećih blaga Beograda i Srbije jesu njihovi muzeji, čuvari istorije i nasleĎa ovog naroda.</s><s>Mnogi umetnici i naučnici, zaveštali su svoja dela narodu, ali puno je onih koji su svojim radom i uspesima, zasluţili da se njihova dela prezentuju i pokazuju ljudima.</s><s>Muzeji grada Beograda nastali su tokom 19. i 20. veka.</s><s>Celokupna materijalna i nematerijalna baština koja se nalazi u muzejima je svedočanstvo i memorija jednog naroda.</s><s>Najznačajniji ali i najpopularniji muzeji u Beogradu, prema ocenama posetilaca sajta TripAdvisor su prikazani u Tabeli 8.</s>
<s>Narodni muzej u Beogradu je najznačajnija ustanova kulture u Srbiji, u kojoj se čuvaju predmeti i spisi još iz praistorije.</s><s>MeĎutim, činjenica da je već dugo vremena ovaj muzej u fazi rekonstrukcije i da ne radi punim kapacitetom dovodi do toga da je posećenost, pa i popularnost ovog zdanja veoma niska.</s><s>Završetak rekonstrukcije Narodnog muzeja je od velike, čak i urgentne vaţnosti za promociju kulturnog blaga i identiteta zemlje.</s>
<s>Kulturna ponuda Beograda bogata je i brojnim galerijama u kome posetioci mogu da uţivaju u najznačajnijim delima srpske i svetske umetnosti.</s><s>Najznačajnija galerija Beograda je Galerija fresaka koja čuva i prezentuje srpska srednjevekovna umetinička dela.</s><s>Tu se nalazi oko 300 srednjevekovnih skulptura i oko 1.300 kopija najznačajnijih fresaka.</s><s>Galerija se nalazi u sastavu Narodnog muzeja u Beogradu (Narodni muzej, 2017).</s><s>Pored Galerije fresaka, neke od najznačajnijih beogradskih galerija su i galerija Kulturnog centra, galerija „Singidunum” i galerija Prirodnjačkog muzeja.</s><s>Jedan od najpopularnijih i najkvalitetnijih kulturnih „proizvoda” Srbije, ali i Beograda jeste, Beogradska filharmonija, koja svoje koncerte organizuje u Dvorani Ilije M. Kolarca, ili popularnije „Kolarčeva zaduţbina”.</s><s>Njihovi nastupi privlače ogroman broj ljudi, a uvek se traţi karta više.</s><s>Zbog nedovoljnog kapaciteta „Kolarca”, u pripremi je početak izgranje novog zdanja Beogradske filharmonije, koji će moći da primi znatno veći broj ljudi.</s>
<s>Kao jedan od značajnih kulturnih resursa i vrednosti grada, izdvajaju se pozorišta koja tokom cele sezone svojim repertoarom zadovoljavaju ukuse različite publike, bilo da su to oni sa specifičnim kulturnim interesovanjem, ili pak, ona publika koja nema neku specifičnu preferenciju, već je zainteresovana za kulturni doţivljaj generalno.</s><s>Najznačajnija i najpopularnija pozorišta u Beogradu su:  Narodno pozorište,</s>
<s>Event turizam, manifestacioni turizam ili turizam dogaĎaja okuplja turiste koji posećuju odreĎenu desinaciju iskljčivo zbog odreĎenog kulturnog, sportskog, zabavnog ili nekog drugog dogaĎaja.</s><s>Aktivnosti i dogaĎaji su postali tradicionalna komponenta u privlačnosti destinacije, za bukvalno sve turističke destinacije (Ritchie & Crouch, 2003, str. 124).</s><s>Upravo su manifestacije ili dogaĎaji jedan od vaţnih činilaca u razvoju i promociji turizma, i iako je ovaj oblik relativno kasno prepoznat kako od strane struke tako i od strane akademske zajednice, njegov uticaj na konkurentnost destinacije je zaista veliki (Getz, 2008, str. 405).</s><s>U svojoj knjizi, Rabotić (2012, str.125) citira Riječnik turizma (2001), gde stoji da čovek još davnih dana, pre pojave modernog turizma, prepoznao uticaj i manifestacija na privlačenje velikog broja ljudi u neko mesto, kao i njihove povećanje potrošnje tokom trajanja manifestacionih dana.</s><s>Sa druge strane, postoje i potencijalni negativni i destimulativni efekti na turiste tokom trajanja odreĎenih manifestacija, jer turistički subjekti poput ugostitelja i transportnih preduzeća imaju negativnu praksu da svoje usluge naplaćuju turistima i po nekoliko puta više od uobičajenih (Rabotić, 2012, str. 129).</s><s>Event turizam je heterogeni oblik turizma, tj. postoji više različitih tipova manifestacija i dogaĎaja (Milovanović, 2010, str. 62).</s><s>Getz (2008, str. 404), detaljnije objašnjava tipologiju manifestacija i dogaĎaja (Slika 4).</s><s>Kao što je poznato, postoje različiti motivi turista za posetu odreĎenoj destinaciji.</s><s>Kako bi se manifestacije organizovale uspešno i kako bi privukle ţeljeni broj ljudi, potrebno je analizirati motive koji su kod njih presudni kako bi prisustvovali odreĎenom „eventu”.</s><s>Citirajući Getz (2010, prema Skoultsos, Tsimitakis, 2009), prof. Rabotić (2012, str. 136) navodi 4 osnovne kategorije motiva turista za putovanje na odreĎeni dogaĎaj:</s>
<s> Fizički (učešće na sportskom takmičenju, zabava na muzičkom festivalu i  Kulturni (muzički i umetnički festivali, upoznavanje sa folklorom na etničkim festivalima);</s>
<s> Interpersonalni (socijalna interakcija, jačanje porodičnih veza);  Prestiţ (prisustvovanje dogaĎajima koji nude osećaj „prestiţa“).</s><s>U Beogradu najzastupljenije su kulturne, zabavne i sportske manifestacije.</s><s>Jedna od najpopularnijih kulturnih manifestacija je „Noć muzeja”.</s><s>Pored toga, gradska vlast pomaţe organizaciji 69 kulturnih manifestacija, a na 11 kulturnih manifestacija je direktan pokrovitelj i osnivač (Grad Beograd, 2017):  MeĎunarodno takmičenje muzičke omladine;  Festival dokumentarnog i kratkometraţnog filma;  Oktobarski salon;</s>
<s>Muzički festivali su vrsta turističkih dešavanja koja privlače veliki broj ljudi iz celog sveta.</s><s>Gradovi organizuju sve više festivala koji privlače ljubitelje različite vrste muzike, posebno mladih ljudi.</s><s>Jedni od najpopularnijih muzičkih dogaĎaja u Beogradu su:  Belgrade Beer Fest;</s>
<s>Sportske manifestacije imaju značajnu ulogu u privlačenju turista i popularisanju turističke destinacije.</s><s>Tokom trajanja sportskih manifestacija dolazi do povećane turističke potrošnje, veće medijske eksponiranosti destinacije u mesecima i danima pre početka i za vreme trajanja sportske manifestacije.</s><s>To je dodatna prilika da se promovišu i kulturne vrednosti lokalnog stanovništva ali i da se značajno poboljša infrastruktura, posebno sportskih objekata.</s><s>Upravo ovaj poslednji segment je postala odreĎena vrsta „kočnice” za gradove da se prihvate organizacije nekog velikog sportskog takmičenja, posebno kada se radi o najpopularnijim sportovima poput fudbala i košarke ili Olimpijskih igara, jer su neophodna velika finansijska sredstva kako bi se takvi dogaĎaji na najbolji način organizovali i kako bi grad ili gradovi domaćini takmičenja bili spremni da prihvate sve takmičare i turiste koji dolaze na jedno takvo takmičenje.</s><s>Iz tog razloga, poslednjih godina sve je češći primer da velika sportska takmičenja organizuju dve ili vise zemalja udruţeno.</s><s>Beograd raspolaţe sa velikim brojem sportskih objekata, opremljenih za veliki broj različitih sportskih aktivnosti.</s><s>Većina sportskih objekata datira još iz vremena bivše Jugoslavije, meĎutim u zadnjih 20 godina izgraĎeno je puno novih terena i hala, a najveća rekonstrukcija sportskih objekata bila je povodom organizacije Univerzijade 2009.godine.</s><s>Tada su rekonstruisane brojne dvorana, a izgraĎena je i infrastruktura za sportove koji nisu bili zastupljeni do tada.</s><s>Zbog uspeha srpskih tenisera u zadnjih 10 godina, sve je više terena namenjenih tom sportu.</s><s>Pored toga, najzastupljniji su „dvoranski sportovi” poput košarke, odbojke i rukometa, ali i vaterpolo, koji je jedan od najpopularnijih sportova u zemlji.</s><s>Ipak, uspeh srpskih vaterpolista ne prati odgovarajuća infrastrukutra, te je to jedan od permanentnih problema sa kojima se ovaj sport susreće.</s><s>IzmeĎu ostalog, teško je organizovati i neko takmičenje u vodenim sportovima, upravo zbog nedovoljno dobrog stanja beogradskih plivališta.</s><s>Ipak, jedno od vaţnih sportskorekreativnih resursa Beograda je veštačko jezero Ada Ciganlija, koja, pored toga što je idealno za kupanje tokom vrelih dana, poseduje i odlične biciklističke staze, terene za odbojku na pesku, fudbal, košarku, hokej na travi, ragbi, rukomet, golf terene, poligone za ekstremne sportive, bungee-jump, skijanje na vodi, mogućnost voţnje kajaka, kanua i pedalina, staze za trčanje.</s>
<s>Pored Univerzijade 2009.godine, u zadnjih 15 godina Beograd je ugostio brojna velika takmičenja, izmeĎu ostalih i Evropsko prvenstvo u košarci za muškarce 2005., Evropsko prvenstvo u rukometu za ţene 2012., i Svetsko prevenstvo u istoj kategoriji 2013., Evropsko prvenstvo u rukometu za muškarce 2012.godine, Evropsko prvenstvo u vaterpolu za muškarce 2006. i 2016. godine, Evropsko prvenstvo u odbojci za muškarce 2005.godine (zajednički Beograd i Rim, Italija), Evropsko prvenstvo u odbojci za ţene 2011.godine (zajednički Beograd i Monca, Italija).</s><s>Pored toga, Beograd je domaćin i brojnih takmičenja koja se odrţavaju na godišnjem nivou, poput „Beogradskog maratona”, auto-moto trka, utakmice Svetske lige u odbojci i vaterpolu, i dr. Kako bi se sportske manifestacije uspešno organizovale, neophodna je adekvatna sportska infrastruktura.</s><s>Najveća i najmodernija hala u Beogradu i Srbiji, a jedna od najvećih u Evropi, Beogradska arena (Oficijalno naziv je „Štark arena”) izgraĎena je kao univerzalna dvorana pogodna za različite manifestacije, prevashodno sportske, ali i kulturne, političke, poslovne, umetničke, itd.</s><s>Moţe da primi oko 20.000 ljudi, a predstavlja značajan resurs Srbije i Beograda prilikom prijavljivanja za organizaciju nekog dogaĎaja.</s><s>Tako će se upravo u ovoj dvorani 2018.godine 4 najbolja evropska košarkaška tima boriti za titulu najboljeg u Evropi, jer je Beograd dobio priliku da ugosti završno takmičenje košarkaške Evrolige (eng. Euroleague – Final Four).</s><s>To će biti još jedna prilika da glavni grad Srbije promoviše svoje kulturne, istorijske, turističke i druge atrakcije, koje će brojni posetioci imati prilike da vide i osete.</s><s>Pored „Štark arene”, Beograd poseduje brojne sportske dvorane i terene, meĎu kojima su najznačajniji prikazani u Tabeli 9.</s>
<s>Izvor: Štark arena,2018.; SRC »Tašmajdan«, 2017.; Fudbalski klub Crvena zvezda, 2017.; Fudbalski klub Partizan, 2017.; BeoBuild, 2017.; SC Novi Beograd 2017.; Grad Beograd, 2017.</s><s>Pored ovih i brojnih drugih sportskih objekata manjeg značaja i upotrebe, u planu je i izgradnja Nacionalnog fudbalskog stadiona, kako bi Beograd mogao da konkuriše za domaćinstvo neke velike evropske ili svetske fudbalske manifestacije.</s><s>Iako bi izgradnja jednog takvog objekta zahtevala velika finansijska sredstva, cilj je da se glavni grad Srbije dobije još jedan značajan resurs poput „Štark“ arene koji bi mu donosio takmičenja od kojih bi se grad dodatno promovisao i privukao nove turiste.</s><s>3.4.5 Zdravstveni turizam</s>
<s>„Putovanje radi zdravlja je jedan od najstarijih oblika turističkih kretanja.</s><s>Još u antičkim civilizacijama, pre 3000-4000 godina, korišćene su banjske terapije.“(Rabotić, 2012, str. 203) Danas, zdravstveni turizam se razvija radi odrţavanja, stabilizovanja ili lečenja duha i tela prirodnim ili profesionalnim metodama, poput raznih medicinskih, wellness i spa usluga, sportsko-rehabilitacionih i rekreativnih aktivnosti van mesta stalnog prebivališta.</s><s>Zdravstveni turistički proizvod Beograda nalazi se u banjama u beogradskim opštinama Mladenovac i Obrenovac.</s><s>Pored osnovnih motiva, a to su korišćenje prirodnih i lekovitih resursa za potrebe lečenja ili nege o svom zdravstvenom stanju, ovakvi turisti ţele i usluge turističkog karaktera.</s><s>U zavisnosti od zdravstvenog stanja, odnosno od ozbiljnosti i funkcionalnosti osobe, postoji mogućnost da takvi turisti koriste i „obične“ turističke usluge.</s><s>Na primer, zdravstveni turisti često putuju pod pratnjom, i upravo ljudi u pratnji su oni koji imaju dodatnu mogućnost za upraţnjavanje turističkih aktivnosti, jer za vreme boravka u destinaciji imaju više i mogućnosti i vremena za zadovoljenje turističkih potreba.</s><s>Prema Cohen (2008, str. 25), postoji čak 5 različitih tipova medicinskih turista (Slika 5), koje on detaljnije objašnjava.</s>
<s>Detaljnije obrazlagajući svoje stavove, ovaj autor ističe da je glavna razlika izmeĎu pravog turiste i pravog pacijenta u tome što pravi turista koristi medicinsku negu tokom svog boravka na turističkoj destinaciji, ali ona nije uticala na izbor njegovog putovanja.</s><s>Sa druge strane, pravi pacijent nema vremena za turističke aktivnosti i u destinaciju je došao isključivo radi primanja medicinske nege.</s><s>Lečeni turista je, po ovom istom autoru, turista koji je zbog nepredviĎenih okolnosti morao da primi medicinsku negu tokom svog turističkog boravka, dok medicinski turista bira svoje putovanja prevashodno zbog medicinskog tretmana, ali je voljan da turistički dodatno upozna destinaciju.</s><s>Pacijent na odmoru je, na kraju, okarakterisan kao osoba koja se na odreĎenoj destinaciji leči, najčeščće nakon hirurških intervencija, ali moţe i da konzumira neke od turističkih aktivnosti tokom boravka.</s><s>Banjski turizam je definisan kao „sastavni deo zdravstvenog turizma” a odnosi se na obezbeĎivanje specifičnih zdravstvenih usluga na destinacijama koje tradicionalno uključuju postojanje mineralnih i termalnih voda, ali koje se, takoĎe, mogu koristiti i kao turistička odmarališta koja integrišu zdravstvene ustanove sa smeštajem (Hall, 2011, str. 3).</s><s>Pored tradicionalnog banjskog turizma, veoma pozitivan trend u svetu beleţi i wellness turizam.</s><s>U eri kada je veliki stres svakodnevno prisutan, ljudi sve češće pribegavaju wellness uslugama, radi relaksacije ali i prevencije različitih bolesti.</s><s>U Beogradu wellness centri su dostupni u visoko kategorizovanim hotelima, gde gosti besplatno ili uz doplatu (u zavisnosti od vrste usluge) mogu da priušte sebi wellness program.</s><s>Osim toga, takav program dostupan je i za ljude koji nisu gosti hotela, naravno uz plaćanje takvih wellness tretmana.</s><s>Pored toga, potvrdu da je wellness u velikoj ekspanziji i da je potraţnja za takvim uslugama veoma visoka, svedoče i wellness centri koji su specijalizovani za nekoliko vrsta wellness programa (Tabela 10).</s><s>Pored različitih vrsta wellness programa, pojedini centri nude i mogućnost odmora u nekom od apartmana.</s><s>Za razliku od zapadnoevropskih zemalja, cene wellness usluga u Beogradu su jeftinije, te je i to jedan od razloga zbog čega se turisti odlučuju za ovakve sadrţaje, a i indikator ekspanzije ovakvih usluga u glavnom gradu.</s>
<s>Jedan od najskupljih podsektora zdravstvenog turizma jeste hirurški turizam, i on se pre svega karakteriše po tome što se ljudi iz razvijenih zemalja odlučuju da svoje hirurške intervencije obave u zemljama gde su takve operacije znatno jeftinije.</s><s>U Srbiji je sve popularniji ovaj oblik turizma, posebno kada se govori o estetskoj ili plastičnoj hirurgiji.</s><s>Srbija poseduje ogroman potencijal za razvoj ovog vida turizma, pre svega zbog visokokvalifikovanog kadra i niskih cena usluga, u poreĎenju sa zapadnim zemljama.</s><s>U Beogradu je jedan od najzastupljnijih oblika zdravstvenog turizma dentalni ili stomatološki turizam.</s><s>Mihailović (2016, str. 3) podrţava ovu tvrdnju i potkrepljuje je činjenicom u vidu komparacije dentalnih usluga u Beogradu i u Nemačkoj, odnosno Sjedinjenim Američkim Drţavama (Tabela 11).</s><s>Tabela 11: Uporedna tabela cena stomatoloških usluga Uporedna tabela cena stomatoloških usluga Usluga</s>
<s>Iz ovoga se jasno moţe videti da je dentalni turizam u Beogradu mnogo jeftiniji u odnosu na zemlje iz razvijenih delova sveta, a gotovo ista matrica se moţe uzeti i za sve druge oblike zdravstvenog turizma.</s><s>Jednostavno, ovakve usluge su veoma skupe u razvijenim zemljama, a kada se na to još ponudi i odličan kvalitet, jasno je zašto Beograd i Srbija imaju veliki potencijal da razviju ovu granu turizma.</s><s>MeĎutim, glavni problem Srbije, koji moţe biti „kamen spoticanja” u razvoju ove turističke grane jeste „odliv mozgova“, odnosno, sve intenzivniji odlazak mladog i školovanog kadra u zemlje Centralne i Zapadne Evrope, Sjedinjenih Američkih Drţava, ali i zemlje Bliskog istoka.</s><s>S obzirom da je kvalitet radne snage u ovoj industriji, kao i u celom turističkom sektoru, jedan od glavnih resursa, jasno je koliko je ovo veliki problem trenutno i koliko štete moţe da donese u budućnosti.</s>
<s>Jedna od glavnih atrakcija koja privlači veliki broj, pre svega mladih, turista u Beograd jeste njegov „noćni ţivot”.</s><s>Atraktivni lokali, „ţurke” koje traju do ranih jutarnjih sati, prihvatljive cene pića, nastupi poznatih muzičara (kako lokalnih, tako i internacionalnih), mnogo mladih ljudi, napravili su brend po kome je Beograd poznat širom Evrope.</s><s>Glavna mesta za izlaske jesu klubovi i kafane, a tokom leta i „splavovi” odnosno, klubovi koji se nalaze na vodi, tačnije na beogradskim rekama Savi i Dunavu.</s><s>Najpopularniji klubovi i kafane nalaze se u centru grada, a najpopularniji splavovi su na potezu od starog ţelezničkog mosta do Brankovog mosta (na Savi), i u blizini hotela „Jugoslavija” (na Dunavu).</s><s>Ova grana turističke ponude je postala već veoma unosan biznis, te je iz godine u godinu sve više ovakvih mesta za provod.</s><s>Zbog velike količine novca koji se zaradi, te nedovoljno stroge kontrole nadleţnih poreskih organa, sve je više zainteresovanih za ulaganje u ovaj sektor turističke zabave, koji, meĎutim, u ovom obliku, nije niti odrţiv niti donosi zaradu turističkim vlastima, a samim tim ni dugoročni benefit lokalnom stanovništvu.</s>
<s>Kao glavni i najveći grad u Srbiji, Beograd ima najteţu poziciju za očuvanjem ţivotne sredine.</s><s>Saobraćaj, sve privredne i ostale aktivnosti u gradu, geografski poloţaj i klima, broj ljudi, samo su jedne od komponenata koje diktiraju ureĎenost ţivotne sredine u glavnom gradu.</s><s>Pored svega toga, treba imati u vidu i da je Beograd, kao i njegova okolina, veliko poslovno i industrijsko područje, a zbog toga i zbog već navedenih faktora, poput gustine naseljenosti, saobraćaja, industijskih zona, pa i velikog problema Beograda – bespravne gradnje, došlo je do zagaĎivanja vode, vazduha, zemljišta, ali i drugih negativnih uticaja na prirodu i ţivotnu sredinu generalno u gradu.</s><s>Kada se govori o resursima koje Beograd poseduje, a koji su vaţni za razvoj i za zaštitu grada, moţe se sublimirati u najkraćim crtama (Bolić, 2013, str. 59-60):  Izlaz na Savu i Dunav, sa obalama koje daju mogućnost za razvoj turističkih aktivnosti i atrakcija;</s>
<s> Kulturne manifestacije i unikatnost lokalnog načina ţivljenja;  Kulturni identitet, posebno orijentalno nasleĎe u starom delu grada koji je jedinstven i atraktivan za turiste;</s>
<s> Čvorište evropskh koridora, te povezanost sa drugim evropskim gradovima.</s><s>3.6 Kljuĉni problemi za odrţivi razvoj Beograda Kao i svi veći gradovi u Evropi i svetu, a posebno kada se radi o glavnim gradovima, Beograd se širio i povećavao svoje kapacitete.</s><s>Zbog sve većeg broja ljudi, pre svega iz unutrašnjosti zemlje, koji se svake godine u sve većem broju sele u glavni grad, Beograd je izgubio svoju kompaktnost i komfor zbog potrebe za većim brojem stambenih objekata, naselja, pa i svega što dolazi sa povećavanjem broja stanovnika.</s><s>To je dovelo do izgradnje i gomilanje nelegalno izgraĎenih objekata, što je posebno vidljivo na periferiji grada.</s><s>Pored toga, takav razvoj i urbanizacija grada, nije se ispratila sa povećavanjem infrastrukturnih kapaciteta.</s><s>Regulisanje protoka saobraćaja, kao i saobraćajna infrastruktura generalno, najveći su problem Beograda danas.</s><s>Zbog velike količine motornih vozila koja se na dnevnom nivou slije i proĎe kroz glavni grad Srbije, dolazi do ogromnih guţvi i zastoja u saobraćaju.</s><s>Kao što je već rečeno u jednom od prethodnih poglavlja, beogradski „bypass“, odnosno obilaznica, nije još završena, te tranzitni saobraćaj još uvek nije izmešten iz jezgra grada.</s><s>Tu je i neizbeţan problem i svakodnevna tema u Beogradu, problem parkiranja.</s><s>Potrebno je više javnih garaţa ili povećavanje kapaciteta postojećih, kao i rešenje za taj problemu samom centru.</s><s>Do sada su izgraĎene dodatne javne garaţe, meĎutim njihov kapacitet i trenutna potreba nisu još uvek usklaĎeni.</s><s>S obzirom da u nekim delovima grada postoje devastirana zemljišta, to bi moglo biti iskorišćeno u cilju povećavanja javnih parking mesta.</s><s>Sa druge strane, za zdraviji i ekološki razvoj turizma neophodno je više pešačkih zona, posebno u centru grada, te je u tu svrhu potrebno razmišljati o mogućnostima za smanjivanje protoka saobraćaja kroz glavno jezgro grada.</s><s>U tom smislu, Beogradu nedostaju mostovi koji bi povezali stari deo grada sa novim.</s><s>Za sada, preko samo 4 mosta dnevno proĎe desetine hiljada vozila, uključujući i autoput.</s><s>To stvara zagušenje saobraćaja i nekada višesatno čekanje.</s><s>Gradnja novih mostova koji bi, naprimer, napravili „mini bypass“ oko centra grada i na taj način spojili udaljene opštine, poput Novog Beograda i Borče, smanjili bi protok saobraćaja kroz centar grada, posebno u jutarnjim i poslepodnevnim satima.</s><s>Kada se govori o problemima komunalnog sistema, treba istaći da postoje delovi grada u kojima je veća buka, te problem podzemnih i nadzemnih voda, a konačno je počelo raščišćavanje obala koje su do sada bile zapuštene i neugledne.</s><s>Ipak, činjenica je da je akcenat na raščišćavanje obala stavljen na obalu reke Save i to na delu velikog projekta izgradnje novog dela grada koji će imati izlaz na reku.</s><s>Ostali delovi priobalja Save i Dunava moraju biti raščišćeni i sreĎeni na sličan način.</s><s>TakoĎe, kada se već govori o dve beogradske reke, treba reći da se mora mnogo uraditi na njihovom čišćenju i uklanjanju otpada.</s><s>Trenutna situacija na rekama apsolutno ugroţava njihov biljni i ţivotinjski svet, ali i ljude koji te reke koriste tokom letnje sezone za kupanje i splavarenje.</s><s>UreĎenje parkova i javnih površina mora biti jedan od prioriteta kako bi se Beograd uspešno razvijao kao turistička destinacija.</s><s>Parkovi moraju da budu mesta na koje ljudi dolaze da uţivaju u okruţenju, čistom prostoru i spokoju koje takvi parkovi donose.</s><s>Poput Luksemburškog parka u Parizu ili parka Tivoli u Ljubljani, Beograd mora da napravi veće napore da bolje uredi, ali i zaštiti svoje zelene površine, kako bi više ljudi dolazilo i uţivalo u sadrţaju i kvalitetu koje parkovi nude.</s><s>Jedna od vaţnih stvari, kada se govori o ekologiji i zaštiti čovekove sredine, jeste i upravljanje otpadom.</s><s>Trenutno, u Beogradu postoji veoma malo mesta gde se otpad sortira i reciklira, već su još uvek masovno prisutni veliki kontejneri za mešoviti otpad.</s><s>Takvi kontejneri su neuredni i često pretrpani što, osim iz estetskih razloga, nije dobro i zbog opšte higijene i javnog zdravlja.</s><s>Neretko se tu mogu zateći ptice koje razvlače kese sa otpadom, na taj način šireći deponiju i prljavštinu.</s><s>TakoĎe, siromašni ljudi često preturaju po tim kontejnerima traţeći sirovine koje mogu da preprodaju, a u najgorem slučaju traţeći ostatke hrane kako bi se prehranili.</s><s>UvoĎenje manjih kontejnera za sortiranje i reciklaţu koji bi bili dostupni ljudima, posebno u glavnom gradskom jezgru doprineli bi boljoj ekološkoj slici i higijeni grada.</s>
<s>Svi ovi problemi zahtevaju veću angaţovanost nadleţnih gradskih i drţavnih institucija u njihovom rešavanju ali i u edukaciji ljudi za dobrobit Beograda i njegovih resursa.</s><s>4 SWOT ANALIZA BEOGRADA KAO TURISTIĈKE</s>
<s>U ovom poglavlju autor fokus usmerava prema identifikovanju i analizi najznačajnijih prednosti i mana Beograda kao turističke destinacije, odnosno njegovih jakih i slabih tački (Tabela 12), te šansi i pretnji (Tabela 13) za dalji turistički razvoj.</s><s>Sve tačke su detaljno opisane i posluţile su kao osnov za kasnije istraţivanje i identifikovanje glavnih potreba i zadataka glavnog grada Srbije kada se radi o budućem turističkom razvoju.</s>
<s>Promocija grada kao turističke destinacije Prepoznatljivost Beograda kao destinacije za zabavu</s>
<s>Kada govorimo o prednostima koje Beograd kao turistička destinacija ima, na prvom mestu se ističe njegov poloţaj.</s><s>U ranijem delu rada već je rečeno da se Beograd nalazi na raskršću dve meĎunarodne plovne reke - Dunava i Save, što mu omogućava da generiše priliv turista direktno na svoje obale.</s><s>Sve su popularnija krstarenja Dunavom, kojim se obilaze svi glavni gradovi kroz koje ta reka protiče.</s><s>Tako se, pored Beča, Bratislave i Budimpešte, Beograd našao na mapi glavnih gradova Evrope u koje je moguće uploviti rečnim putem.</s><s>TakoĎe, Beograd karakteriše i pozitivna klima, koja doprinosi turističkim aktivnostima tokom cele godine.</s><s>Beograd, koji se nalazi u umereno kontinentalnom klimatskom pojasu, tokom letnjih meseci omogućava konstantan rad kupališta i vodenih parkova, dok u zimskom periodu, kada temperatura u proseku bude oko -3 stepena Celzijusa, ne predstavlja problem za turiste koji bi u tom periodu posetili grad.</s><s>Svakako, bez obzira na godišnje doba, Beograd je odavno izgradio status jedne od evropskih prestonica zabave i noćnog provoda.</s><s>Tokom letnje sezone, turisti dolaze kako bi uţivali u popularnim „splavovima“, odnosno klubovima na vodi, dok se tokom hladnijeg perioda godine zabava seli u zatvorene objekte.</s><s>Već godinama turisti koji su motivisani upravo takvim načinom korišćenja slobodnog vremena, dolaze na vikend kako bi uţivali u različitim muzičkim ţanrovima.</s><s>U gotovo svim zemljama glavni grad vaţi i za najrazvijenije mesto u zemlji, tako da Srbija nije izuzetak u tome.</s><s>U prilog tome ide i činjenica da je sa osnivanjem nove nacionalne avio kompanije i njenog umreţavanja sa brojnim destinacijama, ali i podizanjem kvaliteta usluge na samom aerodromu, Beograd je zabeleţio značajan porast broja turista.</s><s>Prirodno je očekivati da sa daljim širenjem flote i otvaranjem novih destinacija, Beograd dostigne novi rekord po broju stranih turista.</s><s>Smeštaj je još jedna od prednosti koje Beograd ima, odnosno sasvim prihvatljive cene u odnosu na kvalitet koji se nudi.</s><s>Zbog inferiornije ekonomske situacije u odnosu na zemlje Evropske unije i zapadnog sveta, cene su veoma prihvatljive za strane turiste, posebno za one iz Centralne i Zapadne Evrope, kao i Amerike.</s><s>Pored toga, Beograd je bogat kulturno-istorijskim sadrţajem, koje moţe biti zanimljivo turistima, s obzirom na svoju istoriju i različite kulture i narode koji su se menjali u ovom gradu.</s><s>Naravno, treba istaći i tradicionalnu srdačnost i gostoljublje srpskog naroda, koji ostavlja moţda i najjači utisak na goste.</s><s>Što se tiče slabih tačaka Beograda, već smo govorili o saobraćajnoj infrastrukturi kao gorućem problemu.</s><s>Velike guţve, nezavršena obilaznica, meĎunarodni koridor koji prolazi kroz urbani deo grada, nedostatak parking mesta, neizgraĎena metro veza, stvaraju veliki problem prilikom kretanja kako turista, tako i domaćeg stanovništva.</s><s>Još jedan od problema Beograda je slaba promotivna aktivnost na meĎunarodnom turističkom trţištu.</s><s>Beograd je destinacija u koju se turisti rado vraćaju, ali je problem da se privuku prvi put.</s><s>Za marketinške aktivnosti koje primenjuju gradovi u regionu, a pre svih Budimpšta, potreban je veći budţet tako je teško očekivati drastične promene u ovom segmentu u bliţoj budućnosti.</s><s>Veliki problem glavnog grada, a što je posebno vaţno za temu ovog dela, jeste ekologija.</s><s>Beograd, pa i cela zemlja moraju da učine velike napore da dostignu ekološke standarde evropskih gradova.</s><s>Pored zvaničnih podataka i ocena Evropske komisije, to je vidljivo i golim okom, na rekama, obalama i zelenim površinama.</s><s>Upravo je ekološko ureĎenje jedan od vaţnih uslova za punopravno pristupanje EU, i u tom segmentu nova Vlada Republike Srbije oformila je ministarstvo ekologije, te treba očekivati pozitivan pomak u ovoj oblasti.</s><s>Iako smo istakli kao prednost Beograda kvalitet njegovih smeštajnih kapaciteta, problem se ipak javlja u broju visoko kategorizovanih smeštajnih objekata.</s><s>Kao što je rečeno u prethodnim poglavljima, Beograd poseduje samo 4 hotela sa 5 zvezdica.</s><s>Za MICE turizam, koji Beograd teţi da razvije, ovo je izuzetno mali broj.</s><s>Pozitivno je što je najavljen dolazak većih hotelskih lanaca u bliţoj budućnosti, te se očekuje pozitivna promena i u ovom slučaju.</s><s>Ipak, ono gde se ne očekuju velike promene, bar za sad, jeste broj „low-cost“ letova.</s><s>Srbija je osposobila aerodrom „Konstantin Veliki“ u Nišu koji je pre svega namenjen niskobudţetnim avio kompanijama, te beogradski aerodrom ne očekuje da dobije nove aviokompanije iz ove kategorije.</s><s>Pre svega, veliki problem su visoke aerodromske takse, koje ne idu u prilog tim avio kompanijama, jer povećavaju cenu karte i samim tim odvlače njihovu zainteresovanost da lete u Beograd.</s><s>A oni turisti koji slete u Beograd ili doputuju drugim prevozom, poput voza ili autobusa, susreću se sa tzv. „divljim taksistima”, odnosno neregistrovanim taksistima, koji voze klijente za mnogo veće cene nego koje su zvanične i koje su u registrovanim taksi udruţenjima.</s><s>Ovo je nešto što je u direktnoj nadleţnosti drţave, ali već godinama, takvi taksisti su uglavnom prvi utisak koji strani gosti steknu o Srbiji i Beogradu.</s><s>Sa druge strane, i pored toga što je usvojena Strategija za turizam, još uvek ne postoji jasna definicija u kom smeru Beograd ţeli da se turistički razvija: MICE kapaciteti su značajni, kao što smo već analizirali, meĎutim, deluje da su privredni subjekti koji raspolaţu tim kapacitetima ostavljeni da sami promovišu svoje kapacitete i privlače zainteresovane klijente.</s><s>TakoĎe, nepovezana je i saradnja izmeĎu lokalnih turističkih subjekata, a definitivno još ne postoji rešenje, plan ili strategija na koji način da se Beograd razvija trajno i ekološki osvešćeno.</s>
<s>Kada govorimo o šansama Beograda za poboljšanje svoje pozicije na turističkom trţištu treba spomenuti trenutno najveći projekat u zemlji, a to je „Beograd na vodi“.</s><s>Plan je da se kroz izgradnju stambeno-poslovnih ali i ugostiteljsko - turističkih objekata privuče značajan kapital i da Beograd lansira meĎu najatraktivnije turističke destinacije.</s><s>Ipak na finalizaciju ovog projekta treba još puno čekati jer je ukupan rok za završetak celog projekta planiran na 30 godina.</s><s>Do tada, Beograd bi trebao da značajnije iskoristi meĎunarodne sajmove, turističke skupove i sva legitimna marketinška sredstva kako bi efikasnije promovisao svoju turističku ponudu na stranom trţištu.</s><s>U tome treba očekivati pomoć drţave koja zadnjih godina sve više ulaţe u promociju domaćeg turizma.</s><s>Kao što smo već istakli, najavljen je dolazak novih velikih hotelskih lanaca, poput korporacija „Hilton“, „Accor“, „Kempinski“, te će i sami kapaciteti za smeštaj i uslugu gostiju biti značajniji.</s><s>Pored ulaganja napora da se dovedu strani hotelski lanci, drţava radi i na poboljšanju saobraćajne infrastrukture, te se u tom pogledu radi na završetku obilaznice oko Beograda, što bi u značajnoj meri trebalo da smanji guţve u gradu.</s><s>Tu su i investicije u proširenje parking mesta, proširivanje puteva, adaptacija i izgradnja novih mostova, itd.</s><s>Pored saobraćajne infrastrukture, značajno bi bilo da se renovira i modernizuje kongresni centar „Sava”.</s><s>U tome bi Beograd stekao još jaču poziciju u privlačenju poslovnih turista i promovisanju grada kao idealne MICE destinacije.</s><s>Uz to, veliku šansu Beograd ima u aktuelnoj politici drţave da privlači strane investitore.</s><s>Sigurno je da bi sa pojavom stranog kapitala turistička ponuda i njen kvalitet bili na mnogo većem nivou.</s><s>Naravno, uz već pomenute snaţnije marketinške aktivnosti, kao i inovacija u turističkoj ponudi, imidţ Beograda bi značajno ojačao i samim tim privukao nove turiste.</s><s>Tu treba gledati prostor za privlačenje ekološki osvešćenih turista, što bez razvoja koncepta odrţivog turizma i jasne strategije u tom smeru nije moguće.</s><s>Konačno, još jedna velika šansa je i priliv većeg broja putnika nakon rekonstrukcije aerodroma i uspostavljanja novih linija.</s><s>To će nesumljivo osnaţiti već postojeće konekcije, ali i otvoriti nova trţišta kako u Evropi tako i na Istoku i Zapadu.</s>
<s>Kada se govori o faktorima koji predstavljaju pretnju po dalji razvoj turizma u Beogradu, na prvom mestu treba spomenuti problematičnu i nestabilnu ekonomsku ali i političku situaciju u zemlji i regionu.</s><s>Pre svega, nizak ţivotni standard graĎana iz većine zemalja bivše Jugoslavije onemogućuje veći protok turista i veći devizni priliv od turizma.</s><s>Tu je i faktor koji opterećuje političku stabilnost zemlje, a to je pitanje juţne srpske pokrajne Kosova i Metohije.</s><s>Trenutno se vode pregovori izmeĎu dve strane, posredstvom EU, sa ciljem da trajno stabilizuju situaciju i reše ovo pitanje.</s><s>Pored toga, česti su verbalni konflikti izmeĎu zemalja Balkanskog poluostrva, koji su se intenzivirali sa početkom migrantskog priliva.</s><s>Sve to utiče na turiste da se odluče da izaberu baš Beograd kao destinaciju koju će posetiti.</s><s>Već spomenuta ekonomska nestabilnost svakako je uzrokovana velikom recesijom koja je pogodila veći deo planete 2008. godine.</s><s>Posledice toga se još uvek osećaju, posebno na manje tradicionalnim destinacijama, poput Beograda, odnosno Srbije.</s><s>Ipak, poslednji parametri daju razloga za optimizam, s obzirom da se beleţi konstantan porast turista.</s><s>Svakako, ukoliko bi se slična situacija ponovila, to bi drastično uticalo na turizam u Beogradu.</s><s>Tu je i pretnja od konkurencije, pre svega iz regiona.</s><s>Daleko ispred svih u regionu je Budimpešta, meĎutim, porast broja turista koji beleţi Beograd je pokazatelj da turisti sve češće biraju srpsku prestonicu za svoj odmor.</s><s>Ipak, bez konstantne nadogradnje i podizanja kvaliteta turističke ponude, druge destinacije poput Zagreba ili Sofije mogu preuzeti dobar deo turista od Beograda.</s><s>Kada se već govori od podizanju kvaliteta turističke ponude, treba reći da rekonstrukcija postojeće i izgradnja nove turističke infrastrukture mora biti brza i efikasna.</s><s>U vremenu kada tehnologija konstantno napreduje, nedopustivo je da turistička destinacija, koja ţeli da zabeleţi ozbiljan rezultat na turističkom trţištu, dopusti da ima staru i neadekvatnu infrastrukturu.</s><s>To će u velikoj meri odvratiti turiste od ideje da posete takvu destinaciju.</s><s>Na kraju, problem sa kojim su se susrele skoro sve zemlje u ovom regionu je migrantska kriza.</s><s>Zbog rata na Bliskom istoku milioni ljudi su krenuli preko Turske, Grčke, a potom Makedonije i Srbije da traţe put prema Centralnoj Evropi.</s><s>S obzirom da se ne nazire kraj ratu u Siriji i Iraku, neizvesno je i koliko će još ljudi proći kroz ovaj deo Evrope.</s><s>Samim tim, već smo naţalost i bili svedoci, raste i bojazan od terorističkih napada.</s><s>Napadi u Parizu, Briselu, Nici, Londonu, Mančesteru, Sant Petersburgu, ali i širom gradova Turske značajno je uticala na smanjenje broja putovanja i uterala strah meĎu turiste od putovanja.</s><s>Beograd i Srbija ne spadaju u rizična područja, meĎutim imajući u vidu veliki broj ljudi sa Bliskog istoka koji prolazi kroz Beograd, takva opasnost ne sme biti isključena ili shvaćena neozbiljno.</s><s>5 ISTRAŢIVANJE I ANALIZA TRENUTNOG STANJA, PLANOVA I BUDUĆIH AKTIVNOSTI U CILJU</s>
<s>U ovom poglavlju fokus je na empirijskom delu rada, odnosno, na rezultatima i analizim kvalitativnog istraţivanja koje za cilj ima da se iz relevantnih i stručnih izvora dobiju informacije koje će dati bolju sliku aktuelnog stanja u turizmu grada Beograda, kao i planova koji će se u budućnosti realizovati, a tiču se odrţivog i organizovanog rada na promociji Beograda kao turističke destinacije.</s><s>Metod istraţivanja je bio isti, a to je polu strukturisan intervju sa odgovornim osobama iz različitih turističkih sektora.</s><s>Istraţivanje je obavljeno u nekoliko različitih organizacija i ustanova.</s><s>Pre svega, osnovni i najvaţniji deo istraţivačkog procesa obavljen je u Turističkoj organizaciji Beograda (TOB) kao krovnom organizacijom za promociju i planiranje razvoja gradskog turizma (Poglavlje 5.1).</s><s>Intervju je imao za cilj da se prikupe neophodne primarne informacije o tome na koji način ova organizacija planira da dalje unapreĎuje turističku ponudu grada.</s><s>To uključuje njihove osnovne ciljeve, ciljnu grupu, modernizaciju postojeće turističe ponude, kreiranje novog turističkog proizvoda, buduće turističke infrastukturine projekte, i sl.</s><s>Pored toga, intervju se iskoristio i da se naglase najčešće prituţbe turista na turističku ponudu Beograda i sam boravak u gradu.</s><s>Odgovori koji su dobijeni bili su veoma značajni i za dalji deo istraţivačkog rada, pre svega kako bi u drugim intervjuima autor, u praksi, proverio navode i odgovore gradske turističke organizacije.</s><s>Zbog toga, obavljeni su i intervjui u turističkom informativnom centru (Poglavlje 5.2) koji je u direktnom kontaktu sa turistima i gde je moguće saznati kakav odjek u praksi imaju akcije koje planira i sprovodi TOB, kao i kakve utiske turisti nose sa sobom iz Beograda.</s><s>Intervju u turističkoj agenciji „Sabra“ (Poglavlje 5.3) pomogao je da se dobiju značajne informacije u sferi receptivnog turizma, te zapaţanja i utisaka koje strani turisti nose iz Beograda.</s><s>Konačno, to je pomoglo da se definišu osnovni nedostaci u trenutnoj organizaciji destinacije i na osnovu toga, da se kroz primer dobre prakse iz inostranstva, kao što je primer glavnog grada Slovenije, Ljubljane, i njenog koncepta „Zelena Ljubljana”, predloţe najbolja moguća rešenja za takve manjkavosti.</s>
<s>Tong, Sainsbury and Craig (2007, str. 349) ističu da se kvalitativno istraţivanje koristi kako bi se stekla nova znanja i otkrića.</s><s>TakoĎe, napominju oni, intervjui omogućavaju da se sazna profesionalno ili ekspertsko iskustvo ispitanika.</s><s>Kvale (1996) napominje da intervjui obezbeĎuju značajne podatke koji ne bi mogli da se dobiju kroz upitnike ili putem opservacije.</s><s>Kvalitativni podaci mogu biti u različitim formama (Thorne, 2000, str. 68).</s><s>U većini kvalitativnih analiza podaci se čuvaju u njihovom tekstualnom obliku i "indeksirani" su da generišu ili razviju analitičke kategorije i teorijska objašnjenja (Pope, Ziebland, & Mays, 2000).</s><s>Pored toga, ispitaniku moţe biti neugodno da svoje odgovore daje u pisanoj formi, već bi se osećao mnogo lakše i opuštenije ako bi svoje odgovore dao istraţivaču koji kroz prava i dobro struktuisana pitanja traţi mnogo dublje i značajnije odgovore na svoja istraţivačka pitanja (Phillips & Stawarski, 2008, str. 23).</s><s>Pored javnog sektora, u istraţivanje je uključen i privredni sektor, što u konkretnom slučaju znači ugostiteljske objekte.</s><s>Fokus je bio na onim ugustiteljskim objektima koji imaju neki od „zelenih“ sertifikata i koji su posvećeni poštovanju ekoloških standarda.</s><s>S obzirom da je fokus ovog rada na odrţivom i odgovornom razvoju turističke destinacije, veoma je vaţno mišljenje i primeri prakse ljudi koji kao jedno od najvaţnijih ciljeva stavljaju ekologiju i poštovanje lokalne zajednice i ţivotne sredine.</s><s>Na kraju, istraţivanje je obavljeno i u jednoj od turističkih agencija koje dovode turiste u Beograd.</s><s>Tu je veoma značajno sagledati zbog čega turisti dolaze i šta je to što ih odvraća od posete glavnom gradu Srbije.</s>
<s>5.1 Intervju sa Turistiĉkom organizacijom Beograda (TOB) S obzirom na ulogu i aktivnosti koje obavlja, Turistička organizacija Beograda prepoznata je kao najvaţniji i najkompetentniji sagovornik u cilju istraţivanja aktuelne turističke ponude grada, kao i budućih planova za razvoj i promociju Beograda kao turističke destinacije, a sa akcentom na odrţive i ekološke norme.</s><s>U ime TOB intervju je dala gospoĎa Ljiljana Alajbegović, izvršni direktor za razvoj i marketing u gradskoj turističkoj organizaciji.</s>
<s>Na početku, pitanja su se odnosila na rezultate turističke 2017. godine, sa aspekta posećenosti, zabeleţenih trendova, pojedinačne posete stranih i domaćih turista.</s><s>Do sada, u 2017. godini zabeleţeno je preko milion noćenja, što je povećanje od 12% u odnosu na prethodnu godinu.</s><s>Naravno, dodatno povećanje se očekuje tokom novogodišnjih praznika, kada Turistička organizacija očekuje novi talas turista.</s><s>Sektor za statistiku, kao deo gradske uprave, presek turističke sezone pravi 31. 12. kako bi u statističke podatke ušli i turisti koji posete Beograd zbog dočeka Nove godine.</s><s>Jedan od najvaţnijih razloga, koje TOB ističe kao faktor povećavanja registrovanih turista u Beogradu, je taj da se glavni grad Srbije, u svetlu ozbiljnih terorističkih pretnji, smatra bezbednim gradom, iako su sve mere predostroţnosti na najvišem nivou.</s><s>Prema sveobuhvatnom istraţivanju koje je TOB sproveo prethodne godine, a u kome je volonterski ad hok učestvovao i autor ovog rada, čak 85% ispitanih turista se u Beogradu oseća bezbedno (Slika 6).</s>
<s>Slika 6: Bezbednost stranih turista u Beogradu Izvor: Turistička organizacija Beograda, 2016.</s><s>Kada se radi o najposećenijim atrakcijama grada, TOB izdvaja jednu posebnu grupu turista.</s><s>Gosti sa kruzera imaju unapred odreĎene itinerere i malo njih fakultativno obilazi grad.</s><s>S obzirom da se uglavnom radi o gostima koji su stariji od 60 godina, visoke plateţne moći i dosta slobodnog vremena, itinereri su napravljeni tako da mogu da svoje vreme iskoriste na najbolji način.</s><s>Oni najčešće posećuju atrakcije kao što su Muzej 25.maj (sa Kućom cveća i grobom Josipa Broza Tita), Kalemegdan, centar grada, Skadarliju i Hram Svetog Save, gde je specijalno za osobe sa invaliditetom, a takvih turista sa kruzera je puno, napravljena adekvatna infrastruktura uključujući i tablu na kojoj su Brajevom azbukom ispisane informacije o Hramu.</s><s>Kada se u obzir uzmu svi turisti koji posećuju Beograd, bilo prema utvĎenim i organizovanim itinererima, bilo u samostalnoj organizaciji, najposećenije turističke atrakcije grada, prema TOB, su: Beli dvor, Kalemegdan, Skadarlija, priobalje grada uz rečne ture (očekuje se dodatna popularizacija i posećenost ovog dela grada sa izgradnjom projekta „Beograd na vodi“) Savamala (gde turisti, izmeĎu ostalog, idu i zbog ponovne populiarizacije karaoka kao vid zabave), Cetinjska ulica, centar grada, Novi Beograd kao poslovno-ambijentalna celina i naravno Hram Svetog Save.</s>
<s>Pored generalne posećenosti grada i konkretnih atrakcija koje generišu najveći broj turista, postavljeno je i pitanje iz kojih zemalja dolazi najveći broj turista u Beograd, odnosno kom stranom trţištu je glavni grad Srbije najatraktivniji.</s><s>Prema podacima TOB, najveći broj stranih turista dolazi u Beograd iz Turske.</s><s>Samo u 2017.godini zabeleţen je rast od čak 52% turskih turista u Beogradu.</s><s>Razlog leţi u tome, što su uvedeni novi direktni avio letovi iz Istanbula, uključujići i „low-cost” kompanije.</s><s>Pored toga, sve je više turskih kompanija u Srbiji što takoĎe donosi dodatni priliv turskih graĎana, a ne treba ni zanemariti kulturološku povezanost Srbije sa Turskom, imajući u vidu da je Otomansko carstvo bilo prisutno na ovim prostorima oko 5 vekova, zbog čega dosta ljudi iz te zemlje dolazi u Srbiju, pa samim tim i u Beograd.</s><s>Turski turisti su veliki potrošači, a u Beograd dolaze i zbog noćnog ţivota, upoznavanja zajedničke istorije i ukusne hrane.</s><s>Pored graĎana Turske, najveći priliv stranih turista je još i iz Nemačke i Grčke, ako govorimo o prva tri mesta.</s><s>Ono što je novina jeste da Beograd beleţi veliki trend rasta kada se radi o posetama turista iz Izraela.</s><s>Kao i u slučaju Turske, veći broj direktnih avio linija, ali i sve veći broj poslovnih prilika u glavnom gradu Srbije, privlači ljude iz Izraela da posete Beograd.</s><s>Ono što je još zanimljivije je, prema podacima TOB, za razliku od većine turista koji se najčešće u Beogradu zadrţavaju do 3 dana, gosti iz Izraela ostaju i do 7 dana.</s><s>Imajući u vidu njihovu plateţnu moć, jasno je da Beograd ima veliku ekonomsku korist od toga.</s><s>PotvrĎujući tezu autora iz prvog dela rada, kada je rečeno da se zbog uvoĎenja direktne avio linije do Pekinga moţe očekivati veći priliv kineskih turista, gospoĎa Alajbegović je potvrdila da se grad uveliko sprema za njihovu masovniju posetu, a kao primer dala i sve veći broj „info-tabli” na stranim jezicima, uključujući i kineski jezik.</s><s>Pored turista iz Kine, vize su ukinute odnedavno i graĎanima Indije, te se očekuje i značajniji priliv turista iz druge po broju stanovnika zemlje na svetu, iako još uvek nema informacija o uvoĎenju direktnih avio linija do Beograda.</s>
<s>Tabela 14: Zemlje iz kojih dolazi najveći broj turista u Beograd Zemlje iz kojih dolazi najveći broj turista u Beograd Turska</s>
<s>Izvor: Turistička Organizacija Beograda, 2017.</s><s>Motivni za posetu su uglavnom isti, a prema već pomenutom istraţivanju, najjači utisak koji turisti nose iz Beograda jesu ljubaznost, gostoljubivost BeograĎana, kao i veoma dobra atmosfera u gradu.</s><s>Nakon toga slede istorija grada, kulturne znamenitosti (poput Kalemegdanske tvrĎave i Skadarlije), kulturno-zabavni i društveni ţivot.</s><s>Ono što čini „minus“, odnosno, najčešće prituţbe turista jesu čistoća grada, pušenje na javnim mestima i velike guţve.</s>
<s>Bez obzira što su godinama bili u samom vrhu po broju posećenosti, slovenački turisti su jedni od onih gde se beleţi negativan trend dolazaka i noćenja.</s><s>Oni, i dalje zauzimaju visoko mesto (5.mesto) po broju dolazaka u Beograd, meĎutim iz godine u godinu taj broj ili stagnira ili blago opada.</s><s>Prema proceni TOB slovenački turisti su više zainteresovani za kulturnu razmenu, pa je jedna od vrsta promocije i gostovanje nekog od beogradskih pozorišta u Sloveniji.</s><s>MeĎutim, ovakva vrsta promocije je veoma skupa, te se često sprovodi u saradnji sa slovenačkim gradskim vlastima.</s><s>Kao dobar primer ističe se saradnja sa gradonačelnikom Ljubljane, gospodinom Zoranom Jankovićem.</s><s>Koliko je slovenačko trţište vaţno za Beograd, svedoči i aktivna i detaljna promocija koja se svake godine organizuje u toj zemlji.</s><s>Ove godine je od 1820.septembra odrţana promocija Beograda u Ljubljani, uz prisustvo velikog broja zvaničnika, uključujući i gradonačelnika Ljubljane g. Jankovića, kao i ambasadorku Srbije u Sloveniji, gospoĎe Zorane Vlatković.</s><s>Pored početne konferencije za medije u gradskoj kući, odrţana je i promocija u centru Ljubljane gde su prolaznici mogli da se upoznaju sa aktuelnom ponudom Beograda, sa akcentom na city-break, novogodišnje, sportske i kulturno-umetničke programe.</s><s>Uz bogat kulturno-umetnički program i izloţbu koja je organizovana u sklopu svečane večere za predstavnike turističke privrede i politike, obuhvaćena je i B2B i B2C promocija grada (Alajbegović, 2017).</s><s>Pored toga, promocija Beograda je upotpunjena i FAM Trip za predstavnike slovenačkih medija, koji su boravili u Beogradu nekoliko dana kako bi kasnije objavili članke i reportaţe o toj poseti.</s><s>Ovakav pristup slovenačkom trţištu jasno pokazuje ţelju da turističke vlasti ponovo motivišu i privuku slovenačke turiste, koji su godinama bili najbrojniji strani turisti u Beogradu.</s>
<s>Sledeće pitanje ticalo se prisutnosti domaćih turista u posetama Beogradu.</s><s>Ovo pitanje je pre svega postavljeno, kako bi se videlo koliko se ljudi iz unutrašnjosti odlučuju da posete svoj glavni grad, a da pri tome ostvare noćenje i uĎu u evidenciju registrovanih turista.</s><s>Prema dobijenim informacijama, situacija je počela da se poboljšava od prošle godine, kada je Vlada Republike Srbije, na čelu sa Ministarstom za trgovinu, turizam i telekomunikacije, pokrenulo akciju deljenja vaučera za odmor u Srbiji.</s><s>Ta akcija je imala veliki odjek, posebno kod najstarijeg stanovništva, te je učešće domaćih gostiju zabeleţilo veliki rast.</s><s>Pored Beograda, koji je privukao veliki broj domaćih turista, zapaţene su i značajno veće posete srpskim banjama, planinama, jezerima i drugim odmaralištima, ali i većim gradovima poput Novog Sada i Kragujevca.</s><s>Ovakva akcija je najavljena i za sledeće turističke sezone, te TOB očekuje nastavak pozitivnog trenda učešća domaćih turista u ukupnoj turističkoj posećenosti Beograda.</s><s>Kada se radi o iskorišćenosti činjenice da Beograd leţi na dve reke, te da turisti imaju prilike da Beograd upoznaju i iz druge perspektive, TOB pravi distinkciju izmeĎu razgledanja grada sa reka i kruzera koji meĎunarodnim rečnim putem, najčešće preko Dunava, uplovljavaju u Beograd.</s><s>Razgledanje grada je moguće u sezoni, koja traje od maja do novembra, ali takve ture nisu unapred odreĎene, već se organizuju prema potrebi.</s><s>Naime, TOB koristi i promoviše privatne kompanije koje pruţaju takve usluge, a koji obavljaju ture kada sakupe dovoljan broj zainteresovanih.</s><s>Tokom najfrekventnijeg dela sezone, dnevno se obavi oko 3 obilaska po kompaniji, sa otprilike 20-50 turista na plovilu po turi.</s><s>Pravljenje fiksno odreĎenih polazaka i razgledanja, prema navodima TOB, nije isplativo i iziskuje velika finansijska sredstva.</s><s>TOB je nekada imao svoj turistički brod za razgledanje grada, meĎutim, ipak se prešlo na komercijalizaciju ovog vida pruţanja usluga.</s><s>Turistička organizacija grada aktivno pomaţe privatnim kompanijama koji nude ove usluge, prodavajući karte i promovišući njihovu ponudu na svojoj internet stranici i u informativnim centrima.</s><s>Kada se radi o drugoj kategoriji turističke iskorišćenosti reka, kruzeri iz godine u godinu beleţe sve veči broj pristanaka u beogradsku luku.</s><s>Pored već pomenutuog istraţivanja o posećenosti i mišljenju turista o turističkoj ponudi grada, kao i o generalnom mišljenju o Beogradu, paralelno je uraĎeno i posebno istraţivanje koje je obuhvatalo samo turiste koje u glavni grad Srbije dolaze kruzerima.</s><s>Prema tom istraţivanju najviše ljudi koji posećuju Beograd pripadaju najstarijoj grupi ljudi, preko 65 godina, te njihovo mišljenje i preovladava anketom.</s><s>Kao i u prvom istraţivanju, i oni ističu gostoljubljivost, dobru i jeftinu hranu i atmosferu u gradu kao najveće prednosti Beograda, a čak ga, u poreĎenju sa drugim gradovima na dunavskoj ruti, svrstavaju na drugo mesto, odmah iza Beča, a ispred Budimpešte, Bratislave i Novog Sada.</s><s>Čak 83% ispitanika je reklo da su prvi put u Beogradu (Slika 7), a veliki procenat je izrazio ţelju i da ponovo doĎe (Slika 8), ali i da bi preporučili Beograd kao turističku destinaciju svojim prijateljima, što je potvrda dobrog utiska koji iz Beograda nose.</s>
<s>Izvor: Turistička organizacija Beograda, 2016.</s><s>Ono što ističu kao nedostatak jesu, nedovoljno info pultova, prodavnica suvenira, pristup internet i wifi zonama, nedovoljno ureĎeno pristanište i nedostatak kanti za otpatke, udaljenost šoping zone, ali i potreba da se omogući bolji pristup osobama sa invaliditetom (Turistička organizacija Beograda, 2016).</s><s>U svakom slučaju, ima mesta za napredak i poboljšanje usluge prema turistima koji spadaju u red najbolje plateţnih i sa najviše slobodnog vremena.</s><s>Prema proceni TOB 2018. godine se očekuje oko 70 hiljada kruzer turista, sa oko 520 pristana u beogradsku luku, iz najčešće Australije, SAD, Nemačke i zemalja Skandinavije.</s>
<s>Slika 8: Ţelja turista da ponovo posete Beograd Da li bi turisti ponovo posetili Beograd Izvor: Turistička organizacija Beograda, 2016.</s><s>Kada se govori o zelenim površinama Beograda, nezaobilazno je bilo pitanje o botaničkoj bašti „Jevremovac”.</s><s>Botanička bašta koja ima veliku kolekciju retkih zasada i jedinstvenih vrsta biljaka, godinama se nalazi u centru turističke zone, nedaleko od Skadarlije.</s><s>Dakle, turisti su u neposrednoj blizini, a prema navodima iz TOB, poseta turista je zanemarljva, jer pre svega, ne postoji dobra organizacija i koordinacija sa gradskom turističkom organizacijom.</s><s>Najčešće se botanička bašta koristi za proslavu venčanja, meĎutim postoje grupe koje posećuju baštu, ali ipak u nedovoljno visokom broju.</s><s>Činjenica je i da se beogradska botanička bašta ne moţe porediti sa najvećim evropskim „prirodnim oazama”, a posebno sa svetskim kao što su Singapur, Tokio ili Hong Kong.</s><s>U svakom slučaju, ponuda je generalno godinama ista i nema naznaka niti planova da će se značajnije promeniti u narednom periodu.</s><s>Sa druge strane, Beograd je započeo sa „zelenim” ili „eco-friendly” turama.</s><s>Iako još uvek to nije masovnog karaktera, Beograd je deo meĎunarodne biciklističke mreţe, a čak postoje i specijalni kruzeri koji dovoze turiste zbog voţnji bicikala po beogradskim biciklističkim stazama (Slika 9).</s><s>Pored toga u ponudi su i „sagway“ ture, kraća koja obuhvata donji i gornji Kalemegdan sa znamenitostima, i duţa koja pored toga obuhvata i centar grada sa Knez Mihailovom ulicom, zgradom Patrijaršije i beogradskim pristaništem.</s><s>Kao i u slučaju rečnih obilazaka, kada se rezervišu ture po potrebi, tako i u slučaju „zelenih“ obilazaka grada, potrebno je da se organizuje grupa, dakle, nema redovno zakazanih tura.</s><s>S obzirom da se sa ovakvom vrstom turizma počelo od nedavno, očekivanja TOB su da se pozitivan trend i povećavanje slične turističke ponude nastavi.</s><s>Sa druge strane, kada se govori o potrebama za dodatnim MICE kapacitetima, iz TOB ukazuju na činjenicu da sve veći broj hotelskih lanaca otvara svoje objekte u Beogradu.</s><s>Kao najbolji primer navedeno je i to što će tokom 2018. godine biti otvoren i prvi hotel korporacije „Hilton“, i to u samom centru grada.</s><s>Pre ove korporacije u Beograd su stigli i korporacije„Intercontinental“, „Starwood“, „Marriot“, „Falkensteiner“, „Accor“ i drugi, a tokom 2018. godine u samom centru grada biće otvoren i prvi hotel grupacije „Hilton“.</s><s>To govori o potrebi grada za konstantnim povećavanjem smeštajnih, ali i kongresnih kapaciteta.</s><s>Trenutni problem koji grad ima, kada se govori o ovoj temi jesu, prema navodima TOB, kongresni i smeštajni kapaciteti prilikom organizovanja velikih dogaĎaja.</s><s>Jedan od navedenih primera bila je i sednica OSCE (Organization for Security and Co-operation in Europe; srp.</s><s>OEBS Organizacija za evropsku bezbednost i saradnju) koja je odrţana u Beogradu u decembru 2015.godine i kada je su došli visoki svetski zvaničnici uključujići ministre spoljnih poslova Rusije i Sjedinjenih Američkih Drţava.</s><s>Zbog potrebe da se brojne delegacije smeste u visokorangirane hotele, u opseg su uzeti svi hoteli koji ispunjavaju traţene standarde u reonu od 100km od Beograda.</s><s>To znači da su pojedine delegacije bili smeštene i u Novom Sadu, ali i drugim mestima u tom opsegu.</s><s>To pokazuje da teţnje Beograda da bude konkurentan na MICE trţištu znači i da je potrebno raditi na daljem proširivanju hotelskih i MICE kapaciteta uopšte, sa čim su saglasni i u gradskoj turističkoj organizaciji.</s>
<s>Pored MICE kapaciteta, Beograd još uvek ne raspolaţe sa velikim brojem „zelenih“ hotela, odnosno, hotela koji poseduju neki od „green“ sertifikata, koji dokazuju ekološku posvećenost i zalaganje kompanije.</s><s>Ipak, TOB ne poseduje tačnu informaciju o broju ovakvih hotela, već je autor upućen da informaciju dobije od Udruţenja Hores (Udruţenje hotelijera i restoratera u Srbiji).</s><s>Iako na oficijalnoj internet stranici ovog udruţenja postoji opcija da se dobije lista svih hotela u Srbiji, takva mogućnost, verovatno zbog neaţurnosti internet stranice, nije u praksi dostupna.</s><s>Autor rada je poslao zvaničan dopis ovom udruţenju kako bi dobio informaciju o tačnom broju hotela na teritoriji Beograda, ali i Srbije, koji poseduju jedan od „green“ sertifikata.</s><s>Prema dobijenom odgovoru Udruţenja Hores, za sada, jedina dva hotela, ne samo u Beogradu, već u celoj Srbiji, koja poseduju „Green key“ seritifikat su Radison Blu Old Mill hotel i In Hotel.</s><s>Kako bi dodatno istraţio način i koncept funkcionisanja takvog hotela, autor je zatraţio sastanak sa odgovornim osobama iz ova dva hotela kako bi obavio intervju i saznao više o sertifikatu „Green key“, kao i efektima takvog sertifikata na poboljšanje usluga i privlačenje gostiju, meĎutim ni jedan ni drugi hotel nisu ţeleli da izaĎu u susret i daju odgovore.</s>
<s>Autor je, takoĎe, ţeleo da dodatno istraţi način na koji se vrši promocija Beograda na lokalnom, odnosno, meĎunarodnom nivou.</s><s>Razlog za ovo pitanje je što se kasnije, komparativnom metodom, moţe sagledati pristup Beograda na meĎunarodnom turističkom trţištu u odnosu na druge evropske gradove, kao npr. Ljubljane.</s><s>Prema navodima TOB, ta turistička organizacija koristi više načina promocije na meĎunarodnom turističkom trţištu.</s><s>Pre svega, tu su tradicionalne metode promocije poput meĎunarodnih sajmova i drugih B2C pristupa, kao što su promocije na frekventnim javnim površinama (trgovi, pešačke zone i sl.).</s><s>Pored toga, aktivni su i u B2B oglašavanju, preko organizovanja FAM Trip (putovanja u Beograd organizovana za novinare) gde se investira u pozitivnu sliku koja se preko lokalnih medija šalje u ciljane zemlje odakle ti mediji dolaze, organizovanja različitih vrsta privrednih i poslovnih večeri, izloţbi, susreta sa diplomatama, političarima i predstavnicima svetskih kompanija.</s><s>TakoĎe, istaknut je i sve veći uticaj društvenih mreţa, koje se sve više koriste u cilju promocije.</s><s>Tu se takoĎe ubrajaju i turistički video spotovi koji su dostupni na internetu.</s>
<s>Kada se govori o istraţivanju trţišta, odgovor TOB je bio veoma jasan, a to je da se istraţivanja rade na godišnjem nivou i da se konstantno uporeĎuju i analiziraju sa rezultatima prethodnih istraţivanja, sa ciljem da se uoče novi trendovi, kao i generalno sve promene u izjašnjavanju turista.</s><s>Istraţivanja se rade na više nivoa, obuhvataju veliki opseg turista, a čak se rade i istraţivanja za ciljano trţište, kao što je slučaj sa istraţivanjem koje se obavlja nad „cruise“ turistima.</s><s>Istraţivanja se vrše na tradicionalan način, popunjavanjem upitnika koji sastavlja TOB.</s><s>Kada se radi o monitoringu turističkih objekata i turističke infrastrukture, TOB konstantno vrši provere i poseduje sve informacije o trenutnom stanju turističke infrastrukture, započetih projekata ili odreĎenih problema koje je potrebno prevazići.</s><s>U intervjuu je konkretno naveden primer beogradske boemske četvrti - Skadarlije, gde je odlukom gradske vlasti započet projekat rekonstrukcije i ureĎenja.</s><s>TOB je konstantno bila u kontaktu sa gradskim vlastima i izvoĎačima radova kako bi ispratila dinamiku radova i imala sve informacije koje pravovremeno moţe da dostavi turistima.</s><s>U vezi sa projektima koji su za cilj imali promovisanje koncepta odrţivog turizma, gradska turistička organizacija ističe da svi projekti koji su do sada pravljeni i koji su u planu za budućnost jesu koncipirani da budu odrţivi, jer je to cilj svakog njihovog projekta.</s><s>Kao primer ponovljen je projekat promocije biciklističkih staza koje iz godinu u godinu privlače sve veći broj „cycling“ turista, ali rečeno je da primera ima još, kao što su Beogradski latino maraton ili tura „Podzemni Beograd“.</s><s>Na pitanje o činjenici da u novoj Strategiji o razvoju turizma 2016-2025. nema konkretnih ideja i predloga koje idu u korist ekološkom i odrţivom razvoju turizma, TOB se slaţe sa tom konstatacijom, ali ističe i da prilikom izrade te Strategije, turističke organizacije Beograda i Srbije nisu bile konsultovane od strane nadleţnog ministarstva.</s><s>S obzirom na utvrĎene nedostatke u Strategiji, iz TOB veruju da će se u narednom periodu ista Strategija menjati.</s>
<s>Što se tiče saradnje sa lokalnim turističkim centrima, agencijama i organizacijama, TOB ističe dobru višegodišnju saradnju, posebno kada se radi o zajedničkim nastupima na meĎunarodnom trţištu, ali i razmeni iskustava, edukaciji i poslovno-tehničkoj saradnji.</s><s>Sa druge strane, kada se govori o saradnji sa gradskom i drţavnom upravom, saradnja je definisana zakonima.</s><s>Budţet koji se dodeljuje TOB definisan je shodno prihodima od turističkih taksi, tako da za velike projekte lokalna turistička organizacija često traţi partnere koji bi pomogli u finansiranju projekata.</s><s>Pored toga, zajednički se radi i na targetiranju trţišta i na taj način se sinhronizuje rad nacionalne i lokalnih turističkih organizacija.</s><s>Trenutno se, prema navodima iz TOB, radi na animiranju i većoj prisutnosti trţištima istoka Evrope, poput Rusije i Belorusije.</s><s>TakoĎe, saradnja sa gradskim komunalnim sluţbama postoji, koordinacija aktivnosti je dobra, meĎutim, turisti se i dalje ţale na veliku zagaĎenost i neureĎenost javnog prostora.</s><s>Svaka veća akcija ili pooštravanje kazni su u nadleţnosti drţave i grada, te u vezi sa tim TOB ne moţe da se aktivnije uključi.</s>
<s>Beograd poseduje veliki broj partnerskih gradova sa kojima radi na ekonomskoj, trgovinskoj, ali i turističkoj saradnji.</s><s>Protokoli o razumevanju i saradnji regulišu namere za saradnju i do sada su potpisani sa brojnim gradovima, poput Maribora, Ljubljane, Seula, Moskve, Banjaluke...</s><s>Istaknuta je jedinstvena saradnja izmeĎu gradskih opština Beograda - Stari grad i njene glavne turističke oblasti Skadarlije koja je pobratimljena sa pariskim Monmatrom (Montmartre) i briselskim Il Sakre (Îlot Sacré).</s><s>Pored toga, saradnja postoji u više oblasti kao što su edukacija, promocija, organizovanje seminara, razmena iskustava i dr.</s>
<s>Kada se govori o glavnoj komparativnoj prednosti Beograda kao turističke destinacije, TOB se poziva na svoja zvanična istraţivanja gde je najveći broj ispitanih turista istakao gostoljubljivost lokalnog stavnovništva kao najlepši i najjači utisak koji nose odavde.</s><s>Pored toga, turisti hvale i to što, po njima, grad konstantno raste i razvija se, potom, ambijentalne celine grada, smatraju ga veoma „ţivim“, a pojedini američki turisti su ga čak uporedili i dali mu epitet „evropski Njujork“.</s><s>U svakom slučaju, najveća komparativna prednost jesu ljudi i pozitivni duh koji vlada gradom.</s><s>Gostoljubivost BeograĎana čak 90% ispitanih turista ocenjuje kao dobru, odnosno odličnu (Slika 10), što je pokazatelj da je ovo jedna od najjačih tačaka kada se radi o resursima koju destinacija nudi.</s><s>Pored toga, ovo je dobar signal da lokalno stanovništvo podrţava dolazak stranaca što je vaţan, moţda i najbitniji preduslov kada se radi o turističkom razvoju destinacije.</s>
<s>Izvor: Turistička organizacija Beograda, 2016.</s><s>Beograd je u poslednjih nekoliko godina postao veliko gradilište i moţe se reći da je dosta toga uraĎeno na polju infrastrukturnih projekata.</s><s>To isto vaţi i za turistički sektor.</s><s>Do sada su obnovljene neke od glavnih turističkih zona i atrakcija, poput Cvetnog trga, Skadarlije, Muzeja savremene umetnosti, a trenutno su u fazi rekonstrukcije i Narodni muzej, koji ne radi punim kapacitetom već više od deceniju, potom Kosančićev venac i nešto što je postalo veoma popularno meĎu turistama, a to su beogradske pijace.</s><s>Uz to, ne treba zaboraviti ni najveći poslovno-turistički projekat koji je trenutno u izgradnji a to je „Beograd na vodi“.</s><s>Zahvaljujući tom projektu, priobalje Save je već ureĎeno, a radi se na dodatnim turističkim kapacitetima, koji su predviĎeni projektnim planom.</s><s>Govoreći o prodaji i promociji lokalnih i ekoloških proizvoda, TOB je istakla da u Srbiji još uvek nisu implementirani zakoni Evropske unije koji se tiču ekologije, iako se prave značajni koraci ka tome.</s><s>Stoga, Srbija još uvek nema obavezu kakve imaju sve članice EU, te iz tog razloga i nema značajnijih rezultata u ovoj oblasti.</s><s>Ipak, istaknuto je da je izvoz domaćeg meda odličan primer na koji način bi domaći prirodni i ekološki proizvodi mogli da budu plasirani u budućnosti.</s><s>Pored izvoza, vrši se i prodaja i turisti veoma često kupuju med kao suvenir.</s><s>U svakom slučaju, trend ovakvog vida promocije je pozitivan, ali se značajniji rezultati, prema stanovištu TOB, očekuju onda kada Srbija usvoji i počne da primenjuje zakone EU iz ove oblasti.</s><s>U vezi sa tim, rečeno je i da Privredna komora Srbije, Hores, nadleţna ministarstva, kao i druge drţavne i nevladine organizacije redovno obavljaju kurseve i radionice sa ciljem edukacije ljudi o značaju odrţivosti i ekologije.</s><s>U ovakvim radionicama učestvuju i predstavnici i gradske i nacionalne turističke organizacije.</s><s>Koncept je u najvećem broju slučajeva B2B, gde se kroz prezentacije i diskusiju, kao i primere iz poslovnog sveta dolazi do novih znanja i poslovnih ideja.</s><s>Saradnja sa kancelarijama EU postoje, kao i sa drugim turističkim organizacijama, a najbolji primer koji je ponuĎen jesu posete eco-farmama u Grčkoj, Sloveniji, Italiji i Austriji, kako bi se kroz primere dobre prakse našao model po kome bi tako nešto moglo da zaţivi i u Srbiji.</s><s>5.2 Intervju u Turistiĉkom info centru (TIC) Imajući na umu da Turistička organizacija Beograda radi, pre svega, na promociji i kreiranju turističke ponude grada, te da joj je direktna komunikacija sa turistima ograničena, obavljeno je i istraţivanje u informativnom centru koji, naravno, radi u okviru gradske turističke organizacije.</s><s>Cilj tog intervjua je bio da se saznaju podaci „iz prve ruke“, odnosno da se na mestu koje ima direktan kontakt sa turistima doĎe do informacija koje se, pre svega, odnose direktno na turiste i njihove aktivnosti.</s><s>Pored toga, autor je ţeleo i da proveri odgovore dobijene tokom intervjua u TOB, odnosno informacije sa kojima raspolaţe TOB i informacije koje se mogu dobiti u TIC koji je, kako je već rečeno, u neposrednom i konstantnom kontaktu sa turistima.</s><s>U ime Turističkog info centra intervju je dala gospoĎa Biserka Vasić, zaposlena u Turističkom info centru u Knez Mihailovoj ulici.</s>
<s>Iako je statistika i analitika više posao gradske turističke organizacije, autor je ţeleo da proveri da li sa sličnim informacijama raspolaţe i info centar, konkretno kada se radi o tekućoj turističkoj sezoni.</s><s>Tu je već došlo do prvih nesaganja s odgovorima TOB, jer, iako i jedni i drugi potvrĎuju porast broja noćenja i posećenosti, TOB govori o povećanju od 12%, a info centar o povećanju od 20%.</s><s>S obzirom da se ovakvi podaci dobijaju od gradskog Sekretarijata za upravu, odnosno sektora statistike u okviru tog sekretarijata, oni su proverljivi i javni, i sa njima moraju raspolagati sve turističke institucije.</s><s>Ukoliko se uporede rezultati i zvanična statistika Sektora za statistiku (2017), jasno je da je povećanje broja noćenja nešto iznad 20% (januar-oktobar 2016/2017), odnosno broja poseta oko 17% (Sekretarijat za upravu - Sektor statistike, 2017), što su podaci koje je izneo info centar.</s>
<s>Kada se govori o najposećenijim turističkim mestima u Beogradu (Tabela 15), i TOB i TIC imaju podjednake informacije.</s><s>TIC je, pored već tradicionalno posećenih: Kalemegdana, centra grada, Muzeja 25. maj i Kuće cveća, istakao i veliku zainteresovanost turista za Muzejom Nikole Tesle, kao i za posetu Zemunu.</s><s>Isto tako, potvrĎeno je i da najveći broj turista dolazi u Beograd iz Turske, Izraela, Grčke, zemalja bivše Jugoslavije, ali je, prema tvrdnjama TIC, primetan i značajan broj turista iz Kine, kao rezultat direktne avio linije, ali i turista iz susedne Bugarske, koji najviše dolaze tokom novogodišnjih praznika.</s><s>Ipak, u TIC nisu imali podatak o primetnom padu dolazaka turista iz pojedinih zemalja.</s><s>Prema njihovoj tvrdnji, turisti iz ostalih zemalja su u okviru dosadašnjih poseta.</s><s>Kada se govori o registrovanim domaćim turistima, ni TIC kao ni TOB nema konkretnu i zvaničnu informaciju.</s><s>Ipak, umesto toga, ističu da je primetno da su domaći turisti najzainteresovaniji za posetu dvorskom kompleksu na Košutnjaku i Avali.</s>
<s>Izvor.</s><s>Turistička organizacija Beograda, 2017.; Turistički info centar, 2017.</s><s>Jedno od najznačajnijih pitanja iz intervjua u TIC ticalo se registrovanja utisaka turista, odnosno njihovih pohvala ili prituţbi na ukupan ili odreĎen turistički doţivljaj.</s><s>Kako info centar ima najviše kontakta sa turistima, ovaj centar je i najpozvaniji da pruţi relevantan odgovor.</s><s>Prema rečima gĎe.</s><s>Vasić, turisti svoje pohvale ili prituţbe mogu da upišu u knjigu utisaka koja se nalazi u svakom info centru ili da usmeno prenesu svoje utiske zaposlenima u info centru koji kasnije to beleţe.</s><s>Svi zabeleţeni utisci prenose se u direkciju Turističke organizacije Beograda, gde se sve analizira i gde se donose odluke o daljim operativnim akcijama.</s>
<s>Kada se radi o zainteresovanosti turista za rečne ture, TIC ističe povećanu zainteresovanost za razgledanje Beograda sa reka.</s><s>MeĎutim, posebno se ističu i ture „Dunavom kroz Srbiju“, gde turisti imaju prilike da posete Novi Sad, uzvodno od Beograda, ili Đerdap na istoku zemlje.</s><s>Kao i TOB i Turistički info centar ističe saradnju sa privatnim kompanijama koje vrše turističku uslugu razgledanja grada sa reka, meĎutim za razliku od lokalne turističke organizacije, iz info centra ističu da su ture ovakvog razgledanja grada zakazane i da postoji red voţnje.</s><s>Naime, kako je rečeno, tokom sezone, ture su svakodnevne u više termina.</s><s>Turisti nisu previše zainteresovani za razgledanje botaničke bašte „Jevremovac“ i oni koje je i posete uglavnom se nisu o tome raspitivali u info centru.</s><s>TakoĎe, ista situacija je i sa „zelenim hotelima“, odnosno sa hotelima koji imaju neki od sertifikata odrţivosti.</s><s>S obzirom da se nisu susretali sa upitima o takvim hotelima, u info centru ne raspolaţu sa informacijama da li i koliko hotela u Beogradu ima neki od „green“ ili „eco“ sertifikata.</s><s>Sa druge strane, TIC ističe da su „zelene“ ture po Beogradu postale popularne, posebno ture biciklom.</s><s>Najnovija „zelena“ tura je segway tura, meĎutim, s obzirom na cenu takve ture, organizuje se u zavisnosti od interesovanja.</s><s>5.3 Intervju u turistiĉkoj agenciji „Sabra“ Kako bi se sagledala strana turista koji posećuju glavni grad Srbije, odnosno njihovi razlozi za posetu, utisci, dobre i loše kritike, nedostaci, prednosti grada kao turističke destinacije, obavljen je intervju sa gospoĎom Irenom Čalikjan menadţerkom operacija za dolazeće turiste.</s><s>Turistička agencija „Sabra“ dobitnik je nagrade „Turistički cvet“ za najbolju receptivnu turističku agenciju u 2017. godinu, te je apsolutno relevantan izvor primarnih informacija koji se tiču receptivnih turista.</s><s>Fokus intervjua je bio, kao što je već rečeno, na generalnom utisku i kritkama koje strani turisti imaju o Beogradu.</s><s>Pre svega, gospoĎa Čalikjan je pitana da oceni poslednju turističku sezonu sa aspekta posećenosti glavnog grada Srbije.</s><s>Istaknuto je da 2017. godina moţe biti odlično ocenjena s obzirom da je zabeleţen značajan porast broja stranih turista.</s><s>To je, kako je rečeno, veoma dobro jer se nastavlja kontinuitet rasta broja stranih turista iz godine u godinu.</s><s>Pored toga, primetan je i sve veći broj „povratnika“, odnosno, turista koji su već ranije posećivali Beograd, ali i onih turista koji su u Beograd došli po preporuci svojih prijatelja.</s><s>Najčešći tip turista koji se odlučuje za Beograd su „leisure“ turisti i to oni koji spadaju u starosnu grupu od 55+ godina.</s><s>Moţe se zaključiti da je ohrabrujuće što se beleţi pozitivan trend dolazaka stranih turista, posebno imajući u vidu „povratnike“, što bi trebao biti dokaz da su bili zadovoljni uslugom i sveukupnim utiskom prilikom prve posete gradu.</s><s>Takvi turisti sigurno prave najbolji marketing za turističku destinaciju, predlagajući i ohrabrujući svoje prijatlje i rodbinu da je i oni posete.</s><s>Čini se da je „word of mouth“ (eng. usmeno prenošenje) trenutno pozitivan za Beograd kao turističku destinaciju.</s>
<s>Najveći priliv stranih turista je i ove godine zabeleţen u periodu od aprila do oktobra (Slika 11).</s><s>To je za sve „city break“ destinacije, pa tako i za Beograd, glavni period turističke sezone.</s><s>Interesantno je, da nije istaknut period za vreme novogodišnjih i boţićnih praznika, iako je uloţeno mnogo sredstava kako bi Beograd bio prepoznat i kao novogodišnja turistička destinacija.</s><s>Iako su turisti bili prisutni, moguće je da nisu u velikom broju dolazili preko turističkih agencija.</s><s>Slika 11: Priliv turista u Beogradu 2017. 20000</s>
<s>Izvor: Zavod za informatiku i statistiku, 2018.</s><s>Kada se govorilo o najposećenijim turističkim atrakcijama u Beogradu, to su se ponovo kao glavne turističke atrakcije grada potvrdili Kalemegdan, Hram Sv. Save, Muzej Istorije Jugoslavije i Muzej Nikole Tesle.</s><s>S obzirom da nema odstupanja u odgovorima kada su turističke atrakcije u pitanju, očigledno je da su pobrojane atrakcije najinteresantije za turiste.</s><s>S obzirom na istoriju i značaj koji imaju, to svakako nije iznenaĎenje.</s>
<s>Najveći broj registrovanih stranih turista, prema podacima agencije „Sabra“ je iz azijskih zemalja, pre svega iz Kine i Tajvana.</s><s>Ta činjenica potvrĎuje tezu da Beograd i Srbija postaju sve dostupniji i privlačniji turistima sa dalekog istoka, pre svega zbog otvorene avio linije izmeĎu Beograda i Pekinga.</s><s>Ogromni potencijal koje sa sobom nosi azijsko trţište pomera fokus receptivnih turističkih agencija na taj deo sveta.</s><s>Očekivano je i da se nastavi beleţenje pozitivnog trenda kada su u pitanju turisti sa Istoka u narednim godinama, posebno imajući u vidu sve jaču turističku kampanju koja „targetira“ to turističko trţište.</s><s>Pored azijskih turista, prema rečima gospoĎe Čalikjan, primetno je prisustvo i turističkih grupa iz Evrope, pre svega iz Austrije i Italije.</s><s>Ipak, dodato je i da, prema podacima ove turističke agencije, najmanji broj turista dolazi iz Nemačke.</s><s>Ovo moţe samo biti pokazatelj na kom trţištu je fokus turističke agencije, s obzirom na podatke TOB koji visoko kotiraju prisustvo nemačkih turista.</s><s>Kada se govori o kritikama turista, kao one najpozitivnije izdvajaju se gostoljubivost, ukusna hrana, stanovništvo koje dobro zna engleski jezik, ali i dobra obučenost i stručno ophoĎenje turističkih vodiča.</s><s>Sa druge strane, negativne kritike se najčešće odnose na lošu saobraćajnu infrastrukturu, kao i na prevelike porcije koje se sluţe u ugostiteljskim objektima.</s><s>Očigledno da, i pored toga što izdvajaju ukusnu hranu kao jedan od najboljh doţivljaja u Srbiji i Beogradu, strani turisti nisu navikli da na tanjiru imaju tradicionalno velike porcije.</s><s>Ipak, imajući u vidu da je dobra gozba i tradicionalno gostoprimstvo nešto po čemu je Srbija prepoznatljiva, ovakve zamerke nisu nešto što permanentno kvari sliku o turističkoj destinaciji.</s><s>Putevi, sa druge strane, svakako moraju biti mnogo bolji i kritike stranih turista su po ovom pitanju veoma ozbiljne.</s><s>Kao što je već pomenuto u ranijem poglavlju koje se tiče saobraćajne infrastrukture, razvoj drumske infrastrukture je nešto što mora biti jedan od prioriteta kada se radi o odrţivom razvoju turističke destinacije.</s><s>Bez dobre povezanosti i kvalitetnih saobraćajnica, dalji turistički razvoj nije moguć.</s>
<s>Promocija na meĎunarodnom nivou, prema rečima gospoĎe Čalikjan, vrši se spotovima o Srbiji i nastupima na meĎunarodnim sajmovima.</s><s>Pored toga, agencija „Sabra“ organizuje periodično i info ture za partnere iz inostranstva, a u cilju pospešivanja prodaje odreĎenih regiona.</s><s>Dakle, pored tradicionalnih metoda promocije, usmerenih direktno prema potencijalnim turistima, sve više se upotrebljavaju B2B pristupi, odnosno ulaganje u odnose sa ino partnerima.</s><s>Razvijanje takvih poslovnih odnosa u perspektivi moţe da ima veći i plodonosniji efekat, s obzirom na činjenicu da strani partneri imaju mnogo razvijeniju mreţu i veći potencijal da privuku turiste iz svojih matičnih zemalja.</s>
<s>Istraţivanje trţišta je svakako jedno od najvaţnijih aduta koje se upotrebljava kako bi se dobile informacije koje su od značaja za dalje poslovne i strateške odluke.</s><s>Stoga, turistička agencija „Sabra“ svoje istraţivanje trţišta vrši na način da svaki turista popunjava anketne listiće na osnovu kojih agencija saznaje u kojim segmentima je potrebno da se poboljša usluga.</s><s>Pored toga, saznaju se i njihova interesovanja kao i satisfakcija i ostvareni efekti.</s><s>Pored toga, partneri iz inostranstva obaveštavaju agenciju o interesovanju turista.</s><s>Dakle, ponovo se pokazuje potreba za negovanjem B2B odnosa, posebno imajući u vidu da je teško i skupo istraţiti strano turističko trţište bez pomoći lokalnih partnera.</s>
<s>Kao što smo već rekli, Turistička organizacija Beograda je zaduţena za stalnu turističku promociju Beograda, a pored toga i za odnose i koordinaciju aktivnosti sa receptivnim turističkim agencijama.</s><s>GospoĎa Čalikjan ističe vrlo dobru saradnju sa turističkim organizacijama Srbije i Beograda.</s><s>Poslednjih godina se, prema njenim rečima, ta saradnja poboljšala u odnosu na prethodne godine.</s><s>Više se razmenjuju informacije i planovi nego ranije.</s><s>Turistička organizacija Srbije često poziva novinare i partnere iz inostranstva na info ture, a u cilju promocije.</s><s>Tom prilikom se organizuju i B2B sastanci sa tour operaterima iz inostranstva gde se upoznaju sa receptivnim turistickim agencijama iz Srbije.</s><s>TakoĎe, Turistička organizacija Srbije je mnogo više prisutna na raznim meĎunarodnim sajmovima, gde i lokalne agencije mogu da im se priključe.</s><s>Razmatrajući komparativne prednosti Beograda u odnosu na druge turističke destinacije u regionu, ističe se nekoliko glavnih stvari.</s><s>Prvo, jako dobro povezan avio saobraćaj sa drugim zemljama, te svi turisti koji dolaze da u region ili zapocinju ili završavaju turu u Beogradu.</s><s>Drugo, glavni grad Srbije je sve popularniji po noćnom zivotu i svi smatraju da ce biti grad budućnosti upravo u tom segmentu.</s><s>Stranim turistima se dopada veliki broj restorana i klubova koji su otvoreni do kasno u noć, kao i to što u većini ugostiteljskih objekata ima „ţive muzike".</s><s>Bez obzira na navike u ishrani, svima se dopada tradicionalna kuhinja, kao i već takoĎe pomnuto gostoprimstvo i srdačnost lokalnog stanovništva.</s>
<s>Sa druge strane, utisak koji se stekao iz kontakta sa stranim turistima i rada na terenu je da bi moralo više da se poradi na nalaţenju mesta za parkiranje turističkih autobusa, ali i na kontroli ko vodi turističke grupe.</s><s>Česta je pojava da grupe vode vodiči ili osobe koje nisu licencirani, i/ili pratioci grupa iz regiona.</s><s>Evidentno je da, imajući u vidu ovakva saznanja, to utiče na prezentaciju Srbije i Beograda.</s><s>Moţe se zaključiti da je neophodna jača kontrola nadleţnih turističkih organa kako bi sprečili da nelicencirani vodiči imaju upliv u voĎenje turističkih grupa.</s><s>Na taj način bi prezentacija grada bila kvalitetnija, a turisti bi bili sigurni da su dobili sigurne i tačne informacije.</s><s>6 BENCHMARKING ANALIZA: PRIMER DOBRE</s>
<s>U cilju nagraĎivanja truda i zalaganja za rešavanjem ekoloških izazova sa kojima se većina gradova danas suočava, Evropksa komisija je 2010. godine oformila nagradu „Zelena prestonica Evrope“ (eng. „European Green Capital“).</s><s>Evropska komisija prepoznala je značajnu ulogu i potencijal lokalnih vlasti u posvećenosti poboljšanja ţivotne sredine i ekoloških standarda i u vezi sa tim formirala ovakvu nagradu, kao podstrek da što više gradova Evrope sledi ovakvu praksu i ohrabri negovanje zdravih, ekoloških i odrţivih vrednosti, ali i da nagradi gradove koji su uloţili takve napore i napravili pozitivan rezultat.</s><s>Konkretno, nagrada se dodeljuje gradu koji „ima konzistentan rezultat o postizanju visokih ekoloških kriterijuma, te je posvećen ambicioznim ciljevima za dalje poboljšanje ţivotne sredine i odrţivog razvoja i da moţe da deluje kao uzor koji inspiriše druge gradove i promoviše dobre prakse u svim drugim evropskim gradovima.“ (European Comission, 2018) Od uspostavljanja ove nagrade, do sada je proglašeno 10 „zelenih gradova“ (Tabela 16): Tabela 16: Spisak dobitnika nagrade „Zelena prestonica Evrope" Godina</s>
<s>Gradske vlasti Ljubljane posvetile su se cilju da od prestonice stvore mesto u kome će lokalno stanovništvo ţiveti zdravije i ekološki ureĎeno, a i u koje će turisti dolaziti u većem broju doprinoseći tako razvoju Ljubljane kao turističke destinacije.</s><s>Razvoj Ljubljane kao „zelene“, tj. ekološki i odrţivo orijentisane destinacije, počeo je „Vizijom Ljubljane 2025.“, u kojoj su definisana 93 projekta vredna najmanje 3 milijarde eura.</s><s>Projekti su imali za cilj da doprinesu ispoljavanju svih prednosti koje Ljubljana moţe da ponudi, oblikovanju identiteta grada, kao i poboljšavanju uslova za ţivot lokalnog stanovništva, ali i ekonomskom razvoju glavnog grada Slovenije.</s><s>U kreiranju projekata i same vizije Ljubljane učestvovala je gradska vlast, ali i lokalno stanovništvo, koje je zamenik gradonačelnika Ljubljane g. Janez Koţelj pozvao da predloţe svoje ideje kako bi glavni grad bio bolje i lepše mesto za ţivot (Mestna občina Ljubljana, 2018).</s><s>Kao dva najvaţnija projekta g. Koţelj istakao je izgradnju tri hidroelektrane na Savi, koja bi preusmerila grad na obnovljive izvore energije, ali i na ureĎenje velikog savskog parka i razvoj sportsko rekreativnog sadrţaja.</s><s>Drugi najvaţniji projekat, po rečima g. Koţelja, bio je ojačavanje ţeleznice, imajući u vidu da je Ljubljana na raskršću dva velika ţeleznička koridora.</s><s>Ovaj projekat je vezan i za razvoj odrţivog saobraćaja, koji bi, kao takav, rešio saobraćajne probleme grada (Kos D., 2008).</s><s>Pored ta dva glavna projekta, definisani su i drugi projekti koji su planirani da budu završeni do 2025.godine.</s><s>Pored ureĎenja parkova, gradnje sportskog parka i stadiona Stoţice, gradnje prve dţamije, te ureĎivanja nasipa, mostova i rečnog pristaništa, jedan od najvaţnijih projekata bio je izmeštanje saobraćaja iz centra grada.</s><s>Tim projektom, centar grada je postao prava pešačka zona, sa brojnim biciklističkim stazama, kafićima, turističkim brodovima, gondolama koje povezuju stari grad, uličnim umetnicima i raznim drugim sadrţajima.</s><s>Jedina dostupna prevozna sredstva su električna vozila, koja besplatno prevoze turiste po centru mesta.</s><s>Kako bi dobila status „zelene prestonice“, Ljubljana je morala napraviti mnogo promena u dotadašnjem funkcionisanju grada.</s><s>Da bi se pribliţila ekološka slika Ljubljane, na zvaničnom sajtu „Green Ljubljana“ (greenljubljana.com) objavljeni su podaci koji pokazuju do koje mere je glavni grad Slovenije napredovao kada je u pitanju odrţivi razvoj, sa posebnim akcentom na ekologiju i korišćenje obnovljivih izvora energije (Mestna občina Ljubljana, 2015).  74% domaćinstava greje se daljinski i ima distribuciju prirodnog gasa;  U potpunosti se moţe koristiti voda za piće bez prethodne prerade;  Centar grada je sada najvećim delom otvoren za pešake i bicikliste;  63% prikupljenog odvojenog otpada čini Ljubljanu liderom u Evropi;  542 m2 javnih zelenih površina po stanovniku;  80 ha novo odrţavanih zelenih površina;  Od degradiranog gradskog zemljišta prave se nove zelene površine;  Ljubljana se nalazi na listi najboljih gradova kada je u pitanju odrţivi razvoj.</s><s>Da je Ljubljana uspešna u implementaciji odrţivog razvoja govore i brojne nagrade.</s><s>Pored već pomenute „Europe Green Capital“ 2016. godine, dobitnik je i „Global Top 100 Sustainable Destinations“ 2014. i 2016. godine, „Slovenia Green: zlatni sertifikat“ 2015. godine, nagrada Evropske komisije za dostupni turizam 2016. godine, „Destination Award“ 2016. godine, „WTM Responsible Tourism Award: Najbolja komunikacija u oblasti odgovornog turizma“ 2017. godine i mnoge druge nagrade (Mestna občina Ljubljana, 2015), (Turizem Ljubljana, 2018).</s><s>Da je Slovenija posvećena odrţivom razvoju turizma govori i činjenica da je ova drţava postala prva zemlja u svetu koja je proglašena „zelenom destinacijom“ 2016.godine (The Slovenia Times, Evidentno je da Beograd i Srbija mogu mnogo toga da nauče i praktično primene kako bi napravili konkretne pomake u procesu odrţivog razvoja turizma.</s><s>Reklo bi se da je Beogradu, kao i Ljubljani u to vreme, potrebna odreĎena vizija, potkrepljena brojnim projektima koji bi svojom realizacijom pravili pomak i doprineli odrţivosti.</s><s>Ipak, kada se porede Beograd i Ljubljana treba prvo istaći neke razlike koje treba imati u vidu kada se govori o mogućnostima da glavni grad Srbije krene istim putem kao Ljubljana.</s><s>Pre svega, Beograd je mnogo veći grad od Ljubljane, kako po broju stanovnika, tako i po površini.</s><s>Samim tim, frekvencija saobraćaja je daleko veća i kompleksnija.</s><s>Pored toga, kada je krenula u takve projekte, Slovenija je uveliko bila punopravni član Evropske unije, dok je Srbija još uvek na putu da to postane.</s><s>To je vaţno iz razloga što su fondovi Evropske unije za razvoj i finansiranje projekata značajni, a Srbija, iako zvanično kandidat, ne moţe da koristi te fondove u punom kapacitetu.</s><s>Osim toga, pisanje takvih projekata zahteva znanje i iskustvo, što ljudi u Srbiji još uvek nemaju u dovoljnoj meri.</s><s>Ekonomska situacija Slovenije i Srbije je takoĎe značajno drugačija, te bi ulaganje drţave Srbije u takve projekte bio luksuz s obzirom na primarne probleme graĎana.</s><s>Osim toga, javni dug zemlje je već veoma visok da bi se razmišljalo o kreditima i drugim vrstama pozajmica koji bi se koristili za tu namenu.</s><s>Beograd bi mogao da iskoristi iskustva Ljubljane na način da na pravi brojne projekte sa kojima bi aplicirao u fondove koji bi dali sredstva za finansiranje.</s><s>MeĎutim, pre toga, moralo bi se obaviti puno na edukaciji stanovništva i objašnjavanju potrebe za odrţivim i ekološkim ureĎenjem grada.</s><s>Veoma je vaţno da takav koncept bude prihvaćen od strane lokalnog stanovništva, kako bi mogao da se razvija i primeni u punom kapacitetu.</s><s>Treba objasniti koje su sve prednosti takvog koncepta, pre svega kada se govori o zdravijem ţivotu i ekonomskim benefitima na duţi period.</s><s>Pored toga, grad bi mogao da počne od manjih projekata, za koje nisu potrebna velika novčana sredstva a koja daju ţeljeni rezultat u praksi.</s><s>Treba istaći i da je Beograd napravio odreĎene pomake u tom segmentu - uvedena je prva linija električnih autobusa, na pojedinim mestima mogu se naći kontejneri za reciklaţu, sa savske obale su uklonjene olupine plovila, a uvedena je i komunalna policija sa ciljem da brine o komunalnom redu grada.</s><s>Ipak, komunalna policija ima i druge nadleţnosti, te u praksi njihovo delovanje po ovom pitanju nije najefikasnije.</s>
<s>Kao višestruki dobitnik nagrada za odrţivi razvoj turizma i za ekološko ureĎenje grada, Ljubljana zaista moţe da predstavlja model koji bi Beograd mogao i trebao da sledi.</s><s>Pre svega, gradske vlasti Beograda bi trebale da iskoriste dobre odnose sa zvaničnicima Ljubljane kako bi razgovarali o projektima koje je najveći slovenački grad realizovao i kakvi su efekti takvih promena.</s><s>Prenošenje iskustava je veoma vaţno jer predstavlja novo znanje i otvranje novih horizonata koji mogu biti iskorišćeni u daljem razvoju grada kao turističke destinacije.</s><s>Dalje, definisanje jasnje vizije kako bi Beograd trebalo da izgleda i na koji način će se zacrtani projekti realizovati.</s><s>To podrazumeva i jasne planove i organizaciju, počev od obezbeĎivanja materijalnih sredstava.</s><s>Konačno, kao što je Ljubljana posluţila kao svetli primer i nosilac odrţivog razvoja cele zemlje, ali i posluţila kao model drugim evropskim gradovima, tako bi glavni grad Srbije trebalo da svojom vizijom i realizacijom projekata u cilju odrţivog turističkog razvoja, pokrene i druge gradove u Srbiji da slede takav primer.</s><s>7 PREDLOZI ZA BUDUĆI RAZVOJ BEOGRADA KAO TURISTIĈKE DESTINACIJE</s>
<s>Uzimajući u obzir celokupno stanje turizma u Beogradu, karakteristike grada, postojeću infrastukturu, ali i konkurentsko trţište i globalne turističke tokove, glavni grad Srbije nesumnjivo ima veliki potencijal da postane turistički lider ovog dela Evropa, meĎutim za to je potrebno da se na zdravim temeljima postave planovi i zadaci koji će ići u prilog odrţivom razvoju turističke destinacije.</s><s>Da bi se to došlo do toga moraju se objediniti i sinhronizovati zakoni iz oblasti turizma, ekologije, urbanizma, kao i drugi neophodni pravni akti.</s><s>Potom, vaţno je da se celom procesu pristupi temeljno i sa jasnom idejom i vizijom kako Beograd treba da promoviše svoje turističke kapacitete, a što bi bilo u skladu sa turističkom traţnjom.</s><s>Ekološko ureĎenje grada moralo bi da bude jedan od prioriteta, kako zbog privlačenja turista, tako i zbog lokalnog stanovništva koje bi na taj način ţivelo zdravije i sa većim ekonomskim benefitima.</s><s>Kako bi na najbolji način definisali najvaţnije zadatke koje Beograd mora da uradi kako bi se u budućnosti razvijao kao odgovorna i odrţiva turistička destinacija, definisana su 4 glavna prioriteta.</s><s>Ti prioriteti pomoći će da se bolje definišu konkretni koraci koji moraju biti sprovedeni kako bi se planski Beograd menjao i postao destinacija sa kvalitetnijim uslovima za razvoj turističke privrede.</s><s>Ti prioriteti su: Prioritet I: Rešavanje problema saobraćaja u gradu i poboljšanje saobraćajne infrastrukture</s>
<s>Prioritet II: Rekonstrukcija i izgradnja turistiĉke infrastrukture Prioritet III: Poboljšanje ekološke slike i fokus na zaštiti ţivotne sredine i ureĊenju grada</s>
<s>Primeri dobre prakse iz inostranstva mogu, takoĎe, posluţiti kao modeli po kojem bi se turizam u Beogradu mogao razvijati.</s><s>Jedan od dobrih modela je i onaj koji je primenila gradska vlast u Ljubljani, a koji moţe da se sprovede u praksi, uz dobar plan i sistemski rad.</s><s>Glavni fokus bi trebao da bude na izmeštanju ili ograničavanju saobraćaja u centra grada.</s><s>Na taj način stvorili bi se uslovi za više pešačkih zona, a nivo buke, zagaĎenja i saobraćajnih guţvi bio bi daleko manji.</s><s>Naravno, da bi se to uradilo, moraju se stvoriti adekvatni uslovi.</s><s>To podrazumeva izgradnju neophodne infrastrukture koja bi prihvatila sav saobraćaj i omogućila bolji protok oko centra grada.</s><s>Osim toga, kao najveći projekat već decenijama spominje se beogradski metro.</s><s>Izgradnja metro mreţe omogućila bi bolju frekfenciju i povezanost svih delova grada, a u isto vreme smanjila bi koncentraciju motornih vozila u gradu, što bi smanjilo guţve i broj motornih vozila na gradskim saobraćajnicama.</s>
<s>Kao jedan od najvaţnijih koraka ka trajnom rešavanju problema saobraćaja u gradu, kao što je već rečeno ranije u radu, potrebno je da se u potpunosti završi obilaznica oko Beograda, ali i da se rastereti saobraćaj koji trenutno prolazi kroz sam centar grada time što bi se sagradile nove saobraćajnice koje bi sluţile kao dodatni »bypass« oko centra grada.</s><s>Nekada se razmišljalo o povezivanju Novog Beograda i Borče mostom, što nije loša ideja jer trenutno taj put vodi direktno kroz centar grada.</s><s>Trenutan obilaznica oko Beograda završena je delimično, ali velika količina tranzitnog saobraćaja fizički ulazi u grad i pravi dodatne guţve.</s><s>Uspostavljanjem punog kapaciteta obilaznice kompletan tranzitni saobraćaj biće preusmeren van jezgra grada.</s><s>To bi u velikoj meri pomoglo da se smanje guţve i da doĎe do bolje cirkulacije saobraćaja.</s><s>To isto vaţi i za unutrašnje obilaznice, odnosno puteve i mostove koji bi omogućili da ljudi izbegavaju prolazak kroz centar grada, posbno imajući u vidu veličinu saobraćajnica, semafore i kapacitet prijema motornih vozila u jednom trenutku.</s><s>Cilj je da se napravi mogućnost da saobraćaj u samom jezgru grada, odnosno u glavnoj turističkoj zoni, bude potpuno uklonjen.</s>
<s>Proširavanje pešačkih zona i korišćenje ekološki prihvatljivih prevoznih sredstava bili bi pozitivan korak ka poboljšavanju ekološke slike grada.</s><s>Pored toga, više pešačkih zona u centru grada bili bi atraktivniji za turiste, a nivo buke i zagaĎenja u centru grada bio bi daleko manji nego sada.</s>
<s>3. Sanacija putne infrastrukture i povećavanje broja parking mesta Neophodno je da se nastavi sa rekonstrukcijom gradskih puteva, posebno onih koji povezuju najvaţnije turističke atrakcije.</s><s>Tu se pre svega misli na »osveţavanje« i adaptaciju puteva koji vode ka ili se nalaze u turističkim zonama.</s><s>Trenutno se moţe videti mnogo rupa i udubljenja.</s><s>Takva infrastruktura, pre svega ugroţava bezbednost ljudi, a pored toga nije reprezentativna i uzrok je većeg kočenja, udesa i stvaranja zastoja.</s><s>Ulaganjem u kvalitetnu sanaciju putne infrastrukure Beograd bi dobio bolje i kvalitetnije saobraćajnice, a i pešaci bi bili bezbedniji.</s><s>Osim toga, problem sa parking mestima je činjenica, posebno jer centar grada ne moţe da generiše dovoljan broj vozila.</s><s>Izgradnja dodatnih javnih garaţa trebalo bi da bude u fokusu interesa gradskih sluţbi.</s><s>MeĎutim, ovaj problem se moţe sagledati i kao dodatna potvrda da je saobraćaj u centru grada potrebno izmestiti.</s><s>Čak i ako se stvore dodatna parking mesta, to neće rešiti problem parkiranja jer iz godine u godinu guţve su sve veće usled sve većeg broja automobila koji prolazi kroz jezgro grada.</s><s>Izmeštanjem ili ograničavanjem saobraćaja u centru grada, smanjila bi se i potreba za tolikim brojem parking mesta, a usput bi to bilo i ekonomski dobro za grad, jer bi se generisao veći broj ljudi koji koristi javni gradski prevoz</s>
<s>Nezaobilazna tema već decenijama je i metro.</s><s>Gradnja beogradskog metroa je više puta najavljivana, ali nikada nija započeta.</s><s>Kao i u slučaju većine evropskih i svetskih metropola koje su se suočile sa saobraćajnim guţvama, metro je bio najefikasnije rešenje.</s><s>Iako je proces izgradnje metroa dug i iziskuje velika finansijska sredstva, on je evidentno neophodan Beogradu kako bi se saobraćaj rasteretio, posebno centar grada koji bi trebao da postane pešačka zona.</s>
<s>5. Rešavanje problema „divljih“ taksista Konačno, urgentno je da se nadleţni organi uključe u rešavanje problema neregistrovanih taksista.</s><s>Najveća koncentracija ovakvih taksi vozila je, logično, na mestima gde ima najveći broj turista, poput aerodroma, autobuskih i ţelezničkih stanica, te glavnih turističkih zona.</s><s>Po dolasku u grad, turisti često prvi kontakt ostvaruju sa ljudima koji im pruţaju taksi usluge do njihovog hotela ili apartmana.</s><s>Često, taj prvi utisak bude vrlo negativan jer za običnu gradsku voţnju, ili voţnju od aerodroma do nekog hotela, ovakvi taksisti naplate i po nekoliko puta više.</s><s>Istina, na aerodromu postoji pult gde ljudi mogu da zatraţe legalan taksi, meĎutim, veliki broj „divljih“ taksista prisutan je u neposrednoj blizini, iako je na mestima poput aerodroma prisutna i policija.</s><s>Za uspešan razvoj turističke destinacije neophodno je i da turisti imaju pozitivan utisak o istoj od početka do samog kraja svog boravka, a sada vrlo često taj prvi utisak bude vrlo negativan, što šteti stvaranju pozitivnog imidţa destinacije.</s>
<s>U gradu Beogradu trenutno fluktuiše veliki broj motornih vozila, koji u odreĎenim delovima dana stvaraju višesatne guţve, posebno na prilazu centru grada.</s><s>Osnovni pokazatelj uspešnosti postavljenog prioriteta bio bi:  Manji broj motornih vozila u glavnom gradskom jezgru kao posledica novih saobraćajnica, oko i u samom mestu;</s>
<s> Izgradnja metro linije, koji bi kao dugoročni projekat bio značajan resurs grada a sa kojim bi se u velikoj meri rešio problem saobraćaja.</s>
<s> Metodološki način: Pravno ureĎenje svih uredbi i planova za izgradnju novih puteva i ureĎenje grada.</s><s>SprovoĎenje pravnih uredbi u borbi protiv nelegalinih taksista.</s>
<s> Vremenski okvir: Izgradnja dodatnih saobraćajnica 5-6 godina, izgradnja metroa 10-12 godina, osposobljavanje novih pešačkih zona 1-2 godine.</s><s>Prioritet II: Rekonstrukcija i izgradnja turističke infrastrukture Kvalitetan turistički sadrţaj je jedna od osnova uspešnog razvoja i voĎenja turističke destinacije.</s><s>Kako bi se turisti privukli, lokalne vlasti moraju da stvore uslove da se turistički potencijali destinacije iskoriste i prikaţu na najbolji način.</s><s>To podrazumeva dobru infrastrukturu, osposobljavanje turističkih objekata sa kvalitetnim i jedinstvenim sadrţajem, ali i nove inovativne sadrţaje koji će oplemeniti i ojačati turističku ponudu.</s><s>Takvi sadrţaji moraju biti zasnovani na očekivanjima i realnim potrebama turista, ali na očuvanju osnovnih karakteristika i kulture turističke destinacije.</s><s>1. Završavanje započetih procesa rekonstrukcije Pored već navedenog, mora se istaći i da značajni turistički objekti nisu rekonstruisani, te ne rade punim kapacitetima.</s><s>Odličan primer za to je i Narodni muzej koji bi trebao da bude nosilac turističke i kulturne ponude grada.</s><s>Fokus nadleţnih bi trebao da bude na potpunom osposobljavanju aktuelne turističke infrastrukture, posebno one koja ima veliki kulturno-istorijski značaj i veliku vaţnost u promociji Beograda i Srbije.</s><s>Uz samu rekonstrukciju potrebno je izvršiti i modernizaciju koja bi pratila savremene turističke tokove i potrebe današnjih turista.</s><s>Na taj način bi i promocija Beograda na meĎunarodnom turističkom trţištu bila sadrţajnija i kvalitetnija, što bi nesumnjivo privuklo još veći broj turista.</s><s>Ohrabrujuće je što je drţava poslednjih godina prepoznala turizam kao perspektivnu industriju, te bi ovakvi projekti mogli biti završeni 2. Planovi i rekonstrukcija postojećih turističkih objekata Pored završavanja započetih poslova oko rekonstrukcije, potrebno je napraviti analizu i planove da se druga turistička infrastruktura dovede na reprezentativan i upotrebljiv nivo.</s><s>Kulturno-istorijsko nasleĎe, koje je inače i jedan od nosilaca turističke ponude Beograda, mora biti u potpunosti osposobljeno kako bi se upotrebljavalo u turističke svrhe grada.</s><s>Ovim poslom pre svega treba da se bavi stručna komisija, koja bi napravila analizu devastiranih objekata koji su od velike kulturno-istorisjke vaţnosti za ovaj grad i zemlju.</s><s>Potom je potrebno naći sredstva i uloţiti ih u kompletnu rekonstrukciju, kako bi se od takvih objekata napravili muzeji ili turističke lokacije koji bili predstavljeni turistima.</s>
<s>3. Izgradnja dodatne turističke infrastrukture Beograd mora da gleda i u budućnost, odnosno da modernizuje i poboljšava svoju turističku ponudu.</s><s>U tom smislu, potrebna je izgradnja nove turističke infrastrukture koja ne bi narušavala harmoniju, autentičnost i turistički koncept grada.</s><s>Takvi projekti ne moraju nuţno biti i veliki.</s><s>Izgradnja novog vidikovca, besplatna upotreba bicikala u turističkim zonama, tematske pešačke ture i slični projekti mogu u velikoj meri podići kvalitet turističke ponude.</s>
<s>Iako jedan od glavnih nosilaca turističke ponude grada jeste kulturno-istorijsko nasleĎe, Beograd nema u potpunosti adekvatnu turističku infrastrukutru gde bi turisti mogli da se upoznaju na najbolji način sa takvom ponudom.</s><s>Uspešnost ovog prioriteta ogledala bi  Broju potpuno završenih, osposobljenih i modernizovanih objekata turističke namene koji trenutno nisu u funkciji;</s>
<s>Kako bi grad privukao veći broj turista, osim turističkog sadrţaja i neophodne infrastrukture, mora da poseduje i adekvatne ekološke uslove.</s><s>U procesu odlučivanja o izboru turističke destinacije koju će posetiti, turisti veliku paţnju sve više posvećuju i ekološkom segmentu, odnosno kakvo je generalno ophoĎenje prema zaštiti ţivotne sredine.</s><s>Nedovoljno dobra ocena u ovom segmentu moţe da odvrati veliki broj turista od posete turističkoj destinaciji, što za lokalnu privredu znači manji finansijski priliv.</s><s>Osim toga, lokalno stanovništvo bi na prvom mestu moralo da ima benefit od pravilnog i kvalitetnog odnosa prema ekološkim principima, jer bi to donelo zdravije uslove za ţivot, lepšu okolinu u kojoj ţive, a lokalna vlast bi imala i finansijske koristi od reciklaţe.</s>
<s>Obraćanje više paţnje na ekologiju i zaštitu ţivotne sredine bilo bi, takoĎe, od veoma vaţnog značaja.</s><s>Na primer, bez uvoĎenja reciklaţe i adekvatnih kontejnera za sortiranje otpada, nije moguće zamisliti uspšeno upravljanje otpadom.</s><s>A upravo je otpad nešto što trenutno ruţi sliku grada i utiče na ukupan utisak turista.</s><s>To daje etiketu gradu da je „prljav“ ili „neuredan“, a takav vid kampanje poništava velike napore koje turistička organizacija ulaţe u promociju glavnog grada i drţave.</s><s>Treba shvatiti da turisti meĎusobno razmenjuju mišljenja, utiske i informacije, sada još i intenzivnije nego ranije zbog interneta i brojnih društvenih mreţa, turističkih foruma i sl.</s><s>Kao kada je lepo čuti da je neko došao u naš grad zbog toplih preporuka svojih prijatelja ili porodice, tako se mora razumeti i da će turisti još snaţnije podeliti svoje nezadovoljstvo ili negativan utisak, a to, nesumnjivo, ostavlja posledice po imidţ i reputaciju turističke destinacije.</s>
<s>2. Čišćenje i odrţavanje javnih površina „Zelene oaze“, poput gradskih parkova ili botaničke bašte moraju biti ureĎenije, sa značajnijom promocijom i boljim sadrţajem.</s><s>Na taj način, grad bi pokazao svoju ekološku posvećenost, turistima bi slika grada bila mnogo lepša i privlačnija, a lokalno stanovništvo bi ţivelo u zdravijem okruţenju, Osim toga, redovnije čišćenje ulica, zalivanje zelenih površina, te stroţija kontrola i sprečavanje uništavanja javnih površina i imovine promenile bi sliku grada na bolje.</s><s>3. Korišćenje obnovljivih izvora energije Veća posvećenost korišćenju obnovljivih izvora energije poboljšalo bi ekološku sliku grada i zemlje, uticalo da i drugi delovi Srbije primene isti princip, a naravno, dugoročni ekonomski benefit bio bi veoma značajan.</s><s>S obzirom da Srbija nema puno praktičnog iskustva sa korišćenjem obnovljivih izvora, trebalo bi da primeni primere dobre prakse iz drugih zemalja, poput Slovenije, Austrije ili Nemačke.</s><s>Celokupno poboljšanje ekološkog imidţa i stanja u gradu privuklo bi nove turističke segmente trţišta, poput „zelenih turista“ i „porodičnih turista“ Indikatori:</s>
<s>S obzirom da je zagaĎenost grada jedna od najvećih problema, svaki korak ka neutralizaciji takvog stanja bio bi korak ka ispunjavanju ovog prioriteta.</s><s>Pre svega, uvoĎenje:</s>
<s> Podsticanje reciklaţe i podizanje svesti ljudi o ekološkoj odgovornosti.  Implementacija i korišćenje obnovljivih izvora energije u javne svrhe.</s>
<s> Metodološki okvir: ObezbeĎivanje neophodne dokumentacije i sredstava u cilju boljeg upravljanja otpadom.</s><s>TakoĎe definisanje planova i stručnih rešenja u cilju korišćenja obnovljivih izvora energije.  Vremenski okvir: Implementacija novih kontejnera za reciklaţni otpad 6 meseci - 18 meseci.</s><s>ObezbeĎivanje uslova za korišćenje obnovljivih izvora energije 1-2 godine.</s><s>Korišćenje obnovljivih izvora energije u punom kapacitetu 2-4 godine.</s>
<s>Globalni turistički tokovi su poslednjih decenija doţiveli velike promene, a preusmeravanja turističke traţnje na oblasti koje nisu deo tradicionalnog turizma dovelo je do formiranja novih turističkih segmenata.</s><s>Na novu turističku traţnju uticalo je mnogo faktora koji su doprineli korenitim promenama u shvatanju turizma kao industrije koja beleţi velike stope rasta i napretka.</s><s>Pre svega, turisti su sve više zainteresovani da svoje slobodno vreme iskoriste na način da upoznaju kulturu i istoriju turističke destinacije u kojoj se nalaze.</s><s>Zbog toga, muzeji, galerije, mesta od istorijske vrednosti beleţe sve veći porasta broja posetilaca.</s><s>Tradicionalni „3S“ turizam je, naravno, još uvek u velikoj meri prisutan, ali ta vrsta masovnog turizma gubi na značaju posebno zbog tendencije da je, po svaku cenu, ekonomska dobit na primarnom mestu.</s><s>Razvojem brojnih pokreta koji paţnju javnosti, pa samim tim i turista, usmeravaju ka ekologiji i zaštiti ţivotne sredine povećala se svest o tome koliko je vaţno očuvati turističku destinaciju.</s><s>Očuvanje turističke destinacije je najveći preduslov da turisti na tu istu destinaciju mogu doći ponovo narednih godina.</s><s>To je jedan od glavnih inicijatora nastanka koncepta odrţivog razvoja turizma na turističkim destinacijama.</s><s>Pre svega negovanje i promocija lokalnih turističkih proizvoda i usluga, kao osnov opstanka autentičnosti destinacije.</s><s>Potom, podsticanje primene ekoloških normi u cilju zaštite prirodnih resursa turističke destinacije, i konačno, razvoj radnih mesta i zapošljavanje lokalnog stanovništva.</s><s>Ovakav koncept doprinosi stabilnosti turističke destinacije i otvara perspektivu za dugoročni razvoj.</s><s>Pored toga, doprinosi ekonomskom benefitu lokalnog stanovništva, što je jedan od najvećih karakteristika turističke industrije.</s><s>Planski i odrţivi razvoj turizma povezuje i razvija neposredno, ali i posredno, druge industrije koje su vaţne za doprinos kvalitetu i sadrţaju turističke ponude.</s><s>TakoĎe, ovaj koncept podstiče i smanjenje štetnih uticaja na prirodu, očuvanje čovekove okoline, ali i korišćenje obnoljvljivih izvora energije.</s><s>Na taj način turistička destinacija zaokruţuje kompletnu misiju, odnosno objedinjuje glavne ciljeve, a to su zaštita prirodnih i kulturnih resursa, ekonomski razvoj lokalne zajednice i društvena odgovornost.</s><s>Kao najveći i najrazvijeniji grad Srbije, Beograd je uvek bio nosilac turističke ponude zemlje.</s><s>Svojom bogatom istorijom i kulturnim nasleĎem uvek je bio privlačan turistima.</s><s>MeĎutim, ekspanzijom i rastom popularnosti „noćnog ţivota“ stavila je u drugi plan sve vrednosti koju glavni grad Srbije moţe da ponudi kao turistička destinacija.</s><s>Jedan od razloga za tako nešto je i loša turistička infrastruktura kultuno - istorijskih znamenitosti, pre svega Narodnog muzeja.</s><s>Ipak, poslednjih godina više se ulaţe u promociju turizma, ali i u povezivanje Beograda i Srbije sa drugim zemljama.</s><s>To je otvorilo vrata dolasku novih turista, posebno iz Azije.</s><s>Oni kao jednu od najvećih vrednosti Beograda ističu gostoljubivost, ukusnu hranu, bogatu istoriju ali i dobro poznavanje stranih jezika lokalnog stanovništva.</s><s>Pored toga, glavni grad Srbije karakteriše i odlična geografska pozicija.</s><s>Dve meĎunarodne plovne reke i dva meĎunarodna koridora predstavljaju veliki potencijal i otvaraju mogućnosti za privlačenje turista i sa istoka i sa zapada.</s><s>Osim toga, beogradski aerodrom uveliko postaje jedno od najvaţnijih čvorišta ovog dela Evrope, kada se radi na povezivanju Zapada sa Istokom.</s><s>Istraţivanje je pokazalo i da turisti, koji su uglavnom prvi put u Beogradu, rado ponovo došli, kao i da bi preporučili prijateljima da posete glavni grad Srbije, što je pokazatelj da se na ovoj destinaciji osećaju prijatno.</s><s>Činjenica je, takoĎe, i da se turisti osećaju veoma bezbedno tokom boravka u Beogradu, što je jedno od najvaţnijih prednosti i preduslova za usepšno razvijanje turizma.</s><s>Bogata istorija i kulturno nasleĎe je nešto što takoĎe privlači turiste, posebno one koji spadaju u grupu najstarijih.</s><s>Sve ovo pokazuje dobre temelje na kojima Beograd moţe da izraste u turističkog lidera jugozapadnog Balkana, sa preduslovom da se resursi koriste pametno i sistematski.</s><s>Drugim rečima, da bi se ispunili ovakvi ciljevi mora se razmišljati dugoročno, sa jasnim planom na koji način Beograd pribliţiti turistima, a u istom trenutku sačuvati njegovu autentičnost i posebnost.</s>
<s>Jedan od uslova da jedna turistička destinacija uspešno i odgovorno koristi svoje resurse je briga i očuvanje ţivotne sredine i ekosistema.</s><s>Podizanje nivoa čistoće i briga o zelenim površinama, mora biti jedan od prioriteta kada se radi o daljem razvoju Beograda kao turističke destinacije.</s><s>Upravo je to segment na koji strani turisti imaju najviše primedbi.</s><s>UreĎenje komunalnog otpada, smanjivanje nivoa izduvnih gasova i buke u glavnim turističkim zonama, ureĎivanje pešačkih zona, smanjivanje saobraćajnih guţvi, čistije ulice, sprečavanje iscrtavanja grafita po fasadama zgrada su aspekti kojima se mora posvetiti posebna paţnja.</s><s>Istina, postoje i veći gradovi od Beograda koji su turistički razvijeniji, a opet prljaviji, meĎutim to ne treba i ne sme da bude opravdanje.</s><s>UreĎenost jednog grada, posebno glavnog grada, treba da predstavlja sliku ureĎenosti celog društva.</s><s>Prevazilaţenje ovih problema značilo bi manje negativnih komentara i bolju sliku koju Beograd i Srbija kao turističke destinacije šalju u svet.</s><s>To bi sa sobom povuklo i bolji uspeh prilikom promocija i privlačenja novih turista na meĎunarodnom turističkom trţištu.</s><s>Prilikom rešavanja ovih problema trebaju se uzeti u obzir i rešenja koja su primenjena u drugim evropskim i svetskim gradovima.</s><s>Primer Ljubljane kao turističke destinacije koja je napravila ogroman progres u oblasti odrţivog i ekološkog voĎenja turističke destinacije predstavlja model na koji bi Beograd mogao da se ugleda.</s><s>Uzimajući naravno u obzir sve razlike koje postoje izmeĎu ova dva glavna grada, princip koji je primenila Ljubljana, a koji se tiče pripreme velikog broja projekata uključujući i izmeštanje saobraćaja iz samog centra grada, primenjljiv je i u Beogradu.</s><s>Naravno, svi projekti bi morali da budu sinhronizovani, sa konačnim ciljem na koji bi način Beograd trebao da funkcioniše kao turistička destinacija.</s><s>Pre izmeštanja saobraćaja, koji bi sa sobom rešio pitanje buke, zagaĎenja vazduha i čistoće glavne turističke zone, morao bi da se završi prvi „prsten“, odnosno obilaznica oko Beograda, koji bi sav tranzitni saobraćaj izmestio iz glavnog grada.</s><s>Pored toga, izgradnja dodatnih saobraćajnica koje bi povezale gradski saobraćaj, a u isto vreme i pomogle u izmeštanju saobraćaja kroz sam centar grada.</s><s>Pored regulisanja saobraćajnih problema, Ljubljana bi mogla da sluţi i kao primer o odnosu prema ţivotnoj sredini.</s><s>Veća posvećenost u odnosu prema ekologiji je veoma vaţnih činilaca u graĎenju imidţa turističke destinacije.</s><s>Turisti koji se odlučuju za „city break“ putovanja, izmeĎu ostalog, biraju destinacije i prema tome kakve je ekološka slika destinacije.</s><s>Da je to jedan od najvaţnijih aspekata pri izabiru destinacije potvrĎuje i Mihalič (2000, str. 65) koja navodi da je „kvalitet ţivotne sredine odredišta preovlaĎujuće pitanje u donošenju odluke o putovanju.“ Reputacija prljavog i neureĎenog grada nanosi veliku štetu i oteţava privlačenje turista, ali i dalji razvoj turističke destinacije.</s><s>Osim toga, ta posvećenost naišla bi i na odobravanje lokalnog stanovništva, jer bi se na taj način, osim estetske slike grada, poboljšala i zdravstvena slika zbog manjeg zagaĎenja vazduha, prljavštine i buke, ali i svakodnevno funkcionisanje BeograĎana.</s><s>Nesumnjivo da je potrebno mnogo truda i zalaganja da se ovaj segment pomeri na bolje, a to nije moguće bez jasnog i odlučnog iskoraka gradskih vlasti da se stanje ţivotne sredine i bolje ureĎenosti grada dovedu na reprezentativan, evropski nivo.</s><s>To, izmeĎu ostalog, podrazumeva i upotrebu obnovljivih izvora energije. što bi doprinelo efikasnijem i dugoročnijem korišćenju postojećih resursa u svrhu poboljšanja ekološke slike, smanjivanju emisije štetnih gasova i goriva Pored poboljšanja ekološke slike i ureĎenja grada, potrebno je uloţiti napor i sredstva u unapreĎenje turističke infrastrukture.</s><s>Pre svega, obnova Narodnog muzeja mora biti konačno završena, kako bi ovaj objekat kao čuvar velikog istorijskog i kulturnog značaja Srbije bio ponovo dostupan posetiocima.</s><s>Ohrabrujuće je što su radovi na rekonstrukciji u toku, te bi ovo zdanje uskoro moglo da bude završeno.</s><s>Osim toga, treba istaći i da su brojni projekti koji se tiču unapreĎenja turističke infrastrukture u toku ili su već završeni, poput rekonstrukcije Muzeja savremene umetnosti koji je otvorio svoja vrata posetiocima posle 10 godina.</s><s>Ovaj muzej svakako predstavlja dodatni turistički potencijal grada.</s><s>Pored toga, mora se razmišljati i o izgradnji nove turističke infrastrukture.</s><s>Svaka dodatna turistička komponenta bez obzira na svoj obim, a koja pri tome ne narušava koncept i autentičnost, doprinosi obogaćivanju i osnaţivanju turističke ponude grada.</s><s>TakoĎe, dostupni turizam nije nešto sa čim glavni grad Srbije moţe da se ponosi.</s><s>Pristup većem broju turističkih atrakcija nije omogućen osobama sa invaliditetom.</s><s>To jest, njihovo kretanje, kao i infrastruktura neophodna da slabovide ili gluvoneme osobe dobiju informacije nisu u dovoljnoj meri rasprostranjene.</s><s>Kalemegdan, kao jedno od najposećenijih turističkih atrakcija Beograda, nema neophodnu infrastrukturu, tako da je posetiocima ovog istorijskog mesta koji se kreću pomoću invalidskih kolica, obilazak u znatnoj meri oteţan.</s><s>Potrebno je obratiti paţnju i uloţiti više napora da turističke atrakcije budu dostupne apsolutno svim turistima.</s><s>S obzirom da TOB vrši redovan monitoring turističkih objekata i turističke infrastrukture, ovo je jedna od oblasti o kojoj bi morali da se bave mnogo više u budućnosti, zajedno sa nadleţnim gradskim organima.</s>
<s>Kada se govori o komparativnoj prednosti Beograda u odnosu na druge turističke gradove u regionu, pored već pomenute srdačnosti i gostoljubljivosti, Beograd svoju prednost moţe da traţi u svom geografskom poloţaju i karakteristikama, bogatoj istorijim ali i u niţem ekonomskom standardu i u dobrom odnosu drţave i sa zemljama Zapada i sa zemljama Istoka.</s><s>Izlaz na dve reke, presecanje meĎunarodnih rečnih i drumskih koridora, ekspanzija aerodroma otvaraju nove turističke mogućnosti za razvoj Beograda kao destinacije.</s><s>Pored toga, kao grad koji je najviše puta u Evropi bio osvajan i koji je najviše puta bio bombardovan i rušen, ali i zbog civilizacija i naroda koji su tu boravili, kulturno-istorijsko nasleĎe Beograda je veoma bogato.</s><s>Takvu turbulentnu istoriju i razvoj grada kroz vekove nema puno evropskih gradova, što je sigurno kuriozitet i prednost turističke destinacije koju treba iskoristiti.</s><s>Osim toga, činjenica da Srbija ima dobre odnose sa zemljama i „istočnog“ i „zapadnog“ bloka čini trţište znatno većim.</s><s>Uspostavljanje bezviznog reţima, pre svega, za graĎane Rusije i Kine čini Beograd dostupnijom destinacijom, a s obzirom na veličinu takvih trţišta to je ogroman potencijal.</s><s>Naravno, ne treba zaboraviti da značajan broj turista dolazi i iz zapadnoevropskih zemalja, što omogućava glavnom gradu Srbije da istovremeno privlači velika trţišta.</s><s>Značajno povećanje dolazaka turista iz Izraela i Grčke, ali i iz Kine i Turske, na odličan način oslikava mogućnost Beograda da deluje i privlači turiste iz različitih krajeva sveta.</s><s>S obzirom na niţi ekonomski standard Srbije u odnosu na razvijenije zemlje, Beograd ima i u tu komparativnu prednost da je jeftiniji u odnosu na, na primer, Budimpeštu ili Sofiju.</s><s>To je jedan od faktora koji ima značajnu ulogu prilikom izbora turista koju destinaciju će posetiti.</s><s>Kongresni turizam u Beogradu je u velikom povoju.</s><s>Sve broj meĎunarodnih kongresa i dogaĎaja organizuje se u najvećem srpskom gradu, kako zbog ponuĎenih uslova i stručnog kadra, tako i zbog dodatnih sadrţaja koji su od velikog značaja kada se ovakvi dogaĎaji organizuju.</s><s>MeĎutim, MICE kapaciteti u Beogradu su ograničeni.</s><s>Najveća kongresna dvorana „Sava centar“ još uvek nije renovirana i modernizovana, tako da je to prepreka koja se mora preći kako bi se MICE kapaciteti proširili i bili konkurentni.</s><s>Trenutno, najveći broj MICE dogaĎaja organizuje se u hotelima koji poseduju adekvatnu infrastrukturu.</s><s>Tu se pre svega misli na visoko kategorizovane hotele, kojih, opet, nema dovoljno da bi se potencijal MICE turizma u potpunosti iskoristio.</s><s>Dakle, pored pozitivnog trenda koji Beograd beleţi u segmentu MICE turizma, neophodno je dodatno razvijati i modernizovati kapacitete kako bi poslovni turizam dobio na još većem značaju.</s>
<s>Konačno, kao jedan od glavnih problema grada tiče se ureĎenja saobraćaja i saobraćajne infrastrukture.</s><s>Na prvom mestu veliku količinu saobraćaja čine tranzitna vozila koja su prinuĎena da uĎu u grad zbog toga što obilaznica oko glavnog grada Srbije nije u potpounosti završena.</s><s>Završetak te obilaznice mora biti prioritet, a to će biti tek prvi korak u rešavanju problema guţvi i transporta ljudi.</s><s>Drugi saobraćajni problem ogleda se u lošoj saobraćajnoj infrastrukturi, pre svega puteva i ţeleznice.</s><s>Sanacija postojećih saobraćajnica i izgradnja novih pristupnih puteva i mostova koji bi povezali delove grada ključni su za rasterećivanje glavnih gradskih saobraćajnica.</s><s>Pored toga, izgradnja novih puteva i mostova koji bi povezali druge delove grada za posledicu bi imalo manje motornih vozila na prilazu glavnom gradskom jezgru, koja je ujedno i glavna turistička zona.</s><s>To bi otvorilo mogućnost za otvaranjem više pešačkih zona koje bi dodatno pribliţile grad turistima, ali i doprinele boljoj ekološkoj slici turističke destinacije.</s><s>Osim toga, proširivanje kapaciteta za parking automobila, ali i turističkih autobusa u centru grada nešto je što mora da se reši.</s><s>Trenutno preveliki saobraćaj se sliva u centar grada, a kapaciteti za parkiranje su daleko manji od potrebe.</s><s>To dovodi do dodatnih guţvi i veće emisije štetnih gasova u centru mesta.</s><s>Jedno od rešenja za smanjivanje upotrebe motornih vozila u turističkim zonama grada jeste i podsticanje upotrebe javnog prevoza, posebno ekoloških autobusa koji već postoje u Beogradu.</s><s>Osim toga, taksi prevoz mora biti ureĎeniji, posebno na mestima na kojima turisti stiču prvi kontakt sa gradom, poput aerodroma, autobuske i ţelezničke stanice.</s><s>Prevelik broj neregistrovanih taksista, ili onih koji voze van utvrĎene tarife, štete promociji grada kao turističke destinacije i stvaraju negativan utisak kod turista.</s><s>S obzirom da zakoni postoje, neophodno je da se primenjuju u punom kapacitetu kako bi se minimizirao uticaj ovakvih negativnih efekata.</s><s>Na kraju, kao konačno rešenje saobraćajnog kolapsa i dugoročni doprinos boljoj fluktuaciji saobraćaja neophodno je izgraditi metro sistem.</s><s>Plan za izgradnju metroa koji više decenija odlagan i menjan, potrebno je realizovati, kako bi se velika količina ljudi lakše i brţe kretala iz jednog u drugi deo grada, uključujući i turiste, koji bi na taj način brţe i lakše stizali do različitih turističkih atrakcija, a istovremeno iskoristili svoje vreme na efikasniji i kvalitetniji način.</s><s>Koncept odrţivog razvoja turističke destinacije je neophodno primeniti u glavnom gradu Srbije jer samo na taj način benefite bi mogli da osete i lokalno stanovništvo i turisti.</s><s>Benefiti lokalnog stanovništva bili bi višestruki.</s><s>Pre svega, kroz prizmu jednostavnijeg funkcionisanja saobraćaja, gde tranzitna vozila ne bi ulazila u grad i stvarala nepotrebnu guţvu kao što je to slučaj sada.</s><s>Potom, ekološko ureĎenje grada bi u velikoj meri doprinelo stvaranju bolje slike grada.</s><s>Osim toga, korišćenje obnovljivih izvora energije doneli bi ekonomsku korist gradu, što bi povećalo sredstva za nova ulaganja i razvoj.</s><s>Značajnije uključivanje lokalnih privrednika u turističku ponudu grada, posredno i neposredno, dovelo bi do ekonomskog benefita lokalne privrede, ali i stanovništva kroz nova radna mesta i bolje uslove rada.</s><s>Turisti, sa druge strane, bi uţivali u ureĎenijem i čistijem gradu, uz dodatne sadrţaje koji na najbolji način reprezentuju istoriju i kulturu Beograda.</s><s>Takva organizacija i voĎenje turističke destinacije za rezultat bi imalo kvalitetniji i jezgrovitiji turistički sadrţaj, bolju turističku, ali i putnu infrastrukturu, čistije i „zelenije“ gradske zone, a što je najvaţnije i veće prihode i veći broj turista.</s>
<s>Prilog 1: Istraţivaĉka pitanja za intervju sa TOB Prilog 3: Istraţivaĉka pitanja za intervju sa turistiĉkom agencijom „Sabra“ Prilog 1: Istraţivaĉka pitanja za intervju sa TOB 1. Kako ocenjujete sezonu 2017. sa aspekta posećenosti Beograda od strane domaćih i stranih turista?</s>
<s>2. Koje atrakcije su bile najposećenije?</s><s>3. Iz kojih zemalja dolazi najveći broj turista?</s><s>4. Iz kojih zemalja je primetan pad/porast broja turista?</s><s>5. Koliki je broj registrovanih turista iz Srbije?</s><s>6. Na koji način se direktno komunicira sa turistima?</s><s>Na koji način se evidentiraju njihove prituţbe/pohvale/sugestije?</s><s>Koje su najčešće pohvale/prituţbe turista?</s><s>7. Koliko je popunjenost turističkih brodova/Koliko puta dnevno se organizuju rečne ture?/</s><s>Na koji način se vrši promocija tih tura?</s>
<s>9. Da li postoje „zelene“ ili „eco-friendly“ turističke ture? (cycling tour, SUP board, segway 10.</s><s>Da li postoji trţišna opravdanost za dodatnim MICE kapacitetima?</s><s>Kakvi su planovi u tom segmentu?</s>
<s>12.</s><s>Na koji način se vrši promocija na lokalnom/meĎunarodnom nivou?</s><s>13.</s><s>Na koji način i koliko često se vrši istraţivanje trţišta?</s><s>14.</s><s>Na koji način i koliko često TOB vrši monotoring turističkih objekata i turističke infrastrukture?</s>
<s>15.</s><s>Projekti u cilju promovisanja i implementacije koncepta odrţivog turizma – koji su do sada realizovani? – koji su u planu za bliţu/dalju budućnost?</s><s>16.</s><s>Nova Strategija o razvoju turizma 2016-2025 – nema konkretnih ideja koje idu u prilog ekološkom i odrţivom razvoju turizma – Komentar/Pojašnjenje?</s><s>17.</s><s>Kakva je saradnja sa lokalnim turističkim/centrima/agencijama/organizacijama?</s><s>18.</s><s>Kakva je saradnja sa gradskom i drţavnom upravom (koliko često se sastajete, u kojim segmentima TOB ima autonomiju u procesu odlučivanja -npr. marketing aktivnosti, targetiranje trţišta, kratkoročne aktivnosti…?)</s>
<s>19.</s><s>Da li postoji saradnja sa drugim gradovima u zemlji i inostranstvu po pitanju edukacije i implementacije odrţivih modela funkcionisanja, kao i zajedničkih nastupa na trţištu?</s><s>20.</s><s>U čemu vidite glavnu komparativnu prednost Beograda u odnosu na druge gradove u regionu?</s>
<s>21.</s><s>Kakva je saradnja sa gradskim komunalnim sluţbama?</s><s>Da li i na koji način podstičete turiste, ali i lokalno stanovništvo da vodi računa o očuvanju ţivotne sredine i ureĎenosti grada?</s>
<s>22.</s><s>Rekonstrukcija najvaţnijih turističkih i kulturno-istorijskih objekata u gradu – koliko ih je trenutno, planovi za završetak radova, modernizacija?</s><s>23.</s><s>Da li postoji i na koji način se vrši promocija i prodaja lokalnih proizvoda i ekološki proizvoda?</s>
<s>Da li su proizvodi proizvedeni od strane lokalnih proizvoĎača ili su uvezeni ?</s><s>24.</s><s>Da li postoje aktivne radionice ili kursevi koje za cilj imaju edukaciju ljudi o značaju koncepta odrţivosti i odrţivog turizima ili/i ekološke osešćenosti?</s><s>25.</s><s>Ukoliko postoje, na koji način se sprovode i kakav je njihov koncept?</s><s>Da li postoji saradnja sa kancelarijama EU po tom pitanju?</s>
<s>Prilog 2: Istraţivaĉka pitanja za Turistiĉki Info Centar 1. Kako ocenjujete sezonu 2017. sa aspekta posećenosti Beograda od strane domaćih i stranih turista?</s>
<s>2. Koje atrakcije su bile najposećenije?</s><s>3. Iz kojih zemalja dolazi najveći broj turista?</s><s>4. Iz kojih zemalja je primetan pad/porast broja turista?</s><s>5. Koliki je broj registrovanih turista iz Srbije?</s><s>Na koji način se direktno komunicira sa turistima?</s><s>Na koji način se evidentiraju njihove prituţbe/pohvale/sugestije?</s><s>Koje su najčešće pohvale/prituţbe turista?</s>
<s>8. Da li postoje „zelene“ ili „eco-friendly“ turističke ture? (cycling tour, SUP board, segway 9. Da li postoji trţišna opravdanost za dodatnim MICE kapacitetima?</s><s>Kakvi su planovi u tom segmentu?</s>