Ženski i muški nazivi zanimanja u srpskom i slovenačkom jeziku

slovenački jezik;srpski jezik;tvorba reči;zanimanja;ženski rod;muški rod;slovenščina;srbščina;besedotvorje;poklici;ženski spol;moški spol;info:eu-repo/classification/udc/[811.163.41+811.163.6]'373.611:323.3

<s>Tabela 10: Rezultati za zanimanje slikar/ slikarka/ slikarica Tabela 12: Rezultati za zanimanje poštar/ poštarka/ poštarica Tabela 13: Rezultati za zanimanje zubar/ zubarka/ zubarica Tabela 14: Rezultati za zanimanje profesor/ profesorka /profesorica Tabela 16: Rezultati za zanimanje vojnik/ vojnikinja Tabela 17: Rezultati za zanimanje vatrogasac/ vatrogasačica/ vatrogaskinja Tabela 19: Rezultati za zanimanje psiholog/ psihološkinja Tabela 22: Tabelarni prikaz rezultata ankete Spisak grafikona</s>
<s>Grafikon 2: Stopa zaposlenosti žena u EU u periodu od 2008. do 2018. godine Grafikon 4 Profesor/profesorka/profesorica u odnosu na starost i pol Grafikon 5 Slikar/slikarka/slikarica u odnosu na starost i pol Grafikon 8 Lekar/lekarka/lekarica u odnosu na pol i starost Grafikon 10 Poštar/poštarka/poštarica u odnosu na pol i starost Grafikon 12 Dekan/dekanka/dekanica u odnosu na pol i starost Grafikon 15 Sekretar/sekretarka u odnosu na pol i starost Grafikon 17: Rezultati tvrdnje: U svakodnevnom govoru češće koristim ženski oblik zanimanja od muškog Grafikon 18: Rezultati tvrdnje: U svakodnevnom govoru češće čujem da su žene oslovljavane ženskim Grafikon 19: Rezultati tvrdnje: Smatram da većina zanimanja treba da dobije svoj parnjak u ženskom rodu.</s><s>Grafikon 20: Rezultati tvrdnje: Smatram da žena ne treba da bude uvređena ako je oslovljavamo muškim Grafikon 21: Rezultati tvrdnje: Mislim da srpski jezik nije dovoljno fleksibilan da za svako zanimanje izvedemo ženski oblik.</s>
<s>Diplomski rad se bavi pitanjem rodne (ne)ravnopravnosti u jeziku, kao posledici društvenih promena.</s><s>Mnogi stručnjaci se aktivno bave rešavanjem ovog pitanja, a lingvisti imaju zadatak da reše ovaj problem na svom području, što zahteva formiranje novih reči i njihovo uvođenje u jezik.</s><s>U ovom radu se istražuje ovaj problem na primeru srpskog i slovenačkog jezika.</s><s>Kao maternji govornik srpskog i aktivni govornik slovenačkog jezika primetio sam da postoje određene razlike u izvođenju ženskih oblika od muških (i obrnuto), kao i u svakodnevnoj upotrebi u jeziku.</s><s>Cilj diplomskog rada je poređenje otvorenosti govornika srpskog i slovenačkog jezika prema novim oblicima reči, kao i istraživanje razloga za (ne)usvajanje novih oblika.</s><s>Analizom podataka iz dve ankete se utvrđuje da iako su srpski i slovenački jezici slični, postoji velika razlika u brzini usvajanja noviteta u jeziku.</s><s>Slovenački jezik je fleksibilniji i sklon stvaranju vlastite leksike u poređenju sa srpskim.</s><s>Nakon analize dolazimo do zaključka da je potrebno sagledati širu sliku problema i potražiti odgovore i van lingvističkog polja.</s><s>Ključne reči: ženski i muški rod, tvorba reči, zanimanja, srpski jezik, slovenački jezik POVZETEK</s>
<s>Diplomsko delo obravnava vprašanje spolne (ne)enakosti v jeziku, kot posledici družbenih sprememb.</s><s>Številni strokovnjaki se aktivno ukvarjajo s tem vprašanjem, med njimi tudi jezikoslovci, , ki na to vprašanje skušajo najti odgovor na svojem področju, z oblikovanjem novih besed in njihovim vnašanjem v jezik.</s><s>V delu se to vprašanje preučuje na primeru srbskega in slovenskega jezika.</s><s>Kot govorec srbščine kot prvega in slovenščine kot drugega jezika sem opazil, da obstajajo razlike pri derivaciji ženskih in moških oblik, kot tudi v vsakodnevni jezikovni rabi.</s><s>Cilj diplomskega dela je primerjati pripravljenost govorcev srbskega in slovenskega jezika na sprejemanje novih oblik besed in raziskati razloge za (ne)sprejemanje novih oblik.</s><s>Z analizo podatkov iz dveh anket smo ugotovili, da čeprav sta si srbski in slovenski jezik podobna, obstaja velika razlika v hitrosti sprejemanja novitet v jeziku.</s><s>Slovenski jezik je bolj prožen in nagnjen k ustvarjanju lastnega besedišča v primerjavi s srbskim.</s><s>Na koncu zaključimo, da je potrebno upoštevati širšo sliko problema in iskati odgovore tudi zunaj jezikoslovja.</s><s>Ključne besede: ženski in moški spol, besedotvorje, poklici, srbski jezik, slovenski jezik ABSTRACT</s>
<s>The diploma thesis deals with the issue of gender (in)equality in language, as a result of social change.</s><s>Many experts are actively engaged in solving this issue, and linguists have the task of solving this problem in their field, which requires the formation of new words and their introduction into the language.</s><s>This thesis examines this problem on the example of the Serbian and Slovenian languages.</s><s>As a native speaker of Serbian and a speaker of L2 Slovenian, I have noticed that there are certain differences in the derivation of the feminine forms from the masculine forms (and vice versa), as well as in everyday language uage .</s><s>The aim of the thesis is to compare the openness of Serbian and Slovenian speakers towards new words forms , as well as to investigate the reasons for (non)adoption of new forms.</s><s>Analyzing the data from the two surveys, it is found that although the Serbian and Slovenian languages are similar, there are major differences in the speed of adoption of new features into the language.</s><s>Slovenian is more flexible and tends to create its own lexicon compared to Serbian.</s><s>After the analysis, we come to the conclusion that it is necessary to see the problem in a wider context and to look for answers outside the linguistics.</s>
<s>Usled mnogobrojnih društvenih promena posledično se pojavljuje potreba za promenama i u jeziku.</s><s>Trenutno najaktuelnije društvene promene tiču se rodne ravnopravnosti i zbog toga se mnogi stručnjaci aktivno bave rešavanjem ovog pitanja.</s><s>Lingvisti imaju zadatak da ovaj problem reše na svom području, što zahteva formiranje novih reči i njihovo uvođenje u jezik.</s><s>Međutim, ovaj problem je u različitim jezicima rešen na različit način.</s><s>U diplomskom radu istražujem pitanje rodne ravnopravnosti u leksiku na primeru srpskog i slovenačkog jezika.</s><s>Kao maternji govornik srpskog jezika govornik slovenačkog kao drugog jezika primetio sam da postoje određene razlike pri izvođenju ženskih oblika od muških, kao i u njihovoj svakodnevnoj upotrebi u jeziku.</s><s>U fokusu istraživanja je mociona tvorba naziva za zanimanja, jer smatram da se u poslovnom svetu još uvek prave razlike između polova pri obavljanju određenih poslova.</s><s>U prvom delu diplomskog rada analiziram podatke iz radova srpskih i slovenačkih autora na temu rodne ravnopravnosti, dok sam u drugom delu uključio podatke iz ankete koju sam obavio preko interneta.</s><s>Cilj diplomskog rada je poređenje otvorenosti govornika srpskog i slovenačkog jezika prema novim oblicima reči, a glavno pitanje na koje ću pokušati odgovoriti: da li i u kolikoj meri su govornici srpskog jezika spremni da usvoje neologizme?</s><s>Pored toga, zanimalo me je i koji su uzroci za (ne)usvajanje.</s><s>2. Pojam roda u srpskom i slovenačkom jeziku Imenice su samostalne promenljive reči koje označavaju neko biće (čovek, dete, mačka), predmet (lopta, auto, kuća) ili pojavu (vetar, sneg, mašta).</s><s>Imenice u srpskom i slovenačkom imaju tri gramatičke kategorije: rod, broj i padež.</s><s>Od ove tri kategorije, rod je jedini fiksan, odnosno unapred je određen.</s><s>U ovom radu, od ove tri kategorije predmet zanimanja će biti samo rod.</s><s>Kategoriju roda u srpskom i slovenačkom jeziku imaju i druge vrste reči, ali predmet zanimanja u ovom radu su imenice koje se odnose na čoveka.</s><s>Podatke o rodu možemo naći u različitim gramatikama srpskog i slovenačkog jezika, ali i u mnogobrojnim člancima i istraživačkim radovima različitih autora.</s><s>U ovom poglavlju predstavićemo kako je definisan pojam roda u savremenim gramatikama, da bismo bolje razumeli dalju analizu mocionih parova u srpskom i slovenačkom jeziku.</s><s>Mocioni par nastaje mocionom tvorbom tj. kada od imenice određenog pola tvorimo imenicu suprotnog pola.</s><s>Što se tiče srpskog jezika, biće predstavljeni podaci iz Gramatike srpskog jezika Ivana Klajna.</s><s>Ova gramatika spada u savremenije i aktuelnije gramatike srpskog jezika, te je iz tog razloga dobar izvor informacija za ovaj rad.</s><s>Slična je situacija i sa slovenačkim jezikom, Slovenska slovnica Jožeta Toporišiča je jedna od češće korišćenih gramatika slovenačkog jezika i sadrži podatke koji su novijeg datuma i iz tog razloga ih možemo smatrati relevantnima za ovaj rad.</s><s>Klajn u Gramatici srpskog jezika (2005, 47) rod imenice definiše: „Imenice u srpskom jeziku mogu imati jedan od tri roda: muški, ženski ili srednji.</s><s>Rod se može, mada ne uvek, odrediti na osnovu zavšetka imenice.</s><s>Velika većina imenica muškog roda završava se na suglasnik, dok im genitiv jednine ima nastavak -a (npr. grad, grada).</s><s>Imenice srednjeg roda završavaju se na -o ili na -e, s genitivom na -a (npr. selo, sela; polje, polja).</s><s>Imenice ženskoga roda završavaju se na -a, s genitivom ako imenica označava živo biće, treba praviti razliku između gramatičkog i prirodnog roda.</s><s>U rečenici On je veliki pijanica, na primer, prirodni rod je muški (kao što pokazuje upotreba zamenice on), ali reč pijanica ima promenu kao imenice ženskog roda, pa uz nju stoji pridev u ženskom obliku velika.“Gramatička kategorija roda imenica zasniva se na razlikovanju polova bića u prirodi (otac nastavke: najveći broj imenica muškog roda se završava na suglasnik (npr. sin), ženskog roda na Toporišič u Slovenski slovnici (2000: 266) rod definiše: „Spol je lastnost samostalniške besede, ki od pridevniške in pregibne povedkovniške besede (deloma tudi od samostalniške) zahteva oblikovno istovetnost: npr. hiša ž, lép -a o > lepa hiša ali gospod, učitelj > gospod učitelj (ne gospod učiteljica).</s><s>Spole pozna slovenski jezik 3: moškega, ženskega in srednjega. /.../ Moški spol je slovnično nezaznamovan nasporti ženskemu, zato se v primerih, ko je jasno, za kateri spol gre, samostalniške besede in oblike moškega spola lahko rabijo namesto ženskih: Ana (to dekle) je arhitekt; vendar ima prednost ž. oblika: arhitekta.“ Iz definicija se može zaključiti da oba jezika poznaju tri roda: muški, ženski i srednji.</s><s>Takođe, oba jezika razlikuju kategorije prirodnog i gramatičkog roda.</s><s>To se odnosi samo na imenice koje označavaju živa bića (Klajn, 2005), dok imenice koje označavaju neživa bića (npr. noć) ne poznaju klasifikaciju na gramatički i prirodni rod.</s><s>Slovenački lingvisti srednji rod tretiraju kao jedini koji nije prirodan.</s><s>Naime, prirodni pol je u početku obeležavao samo plodna bića, što znači, da srednji rod, između ostalog, označava i polno nezrelo biće (npr. dete, tele, pišče, dekle).</s><s>Iz toga zaključujemo da imenice srednjeg roda u slovenačkom jeziku ne delimo dalje na potkategorije gramatičkog i prirodnog roda (Jezikovni spletovalec).</s><s>Ovaj zaključak takođe važi i za imenice srednjeg roda u srpskom jeziku.</s>
<s>Kod pojedinih imenica prirodni i gramatički rod se ne poklapaju, na primer:  U srpskom jeziku – imenice Nikola, Luka, tata, sudija, vojvoda, kolega, vladika, sluga, aga, poglavica koje su gramatičkog ženskog roda, zbog svoje paradigme (npr. gen. j. sudije = gen. j. žene), ali su prirodnog muškog roda, jer je pridev uz njih u muškom rodu, kao uz imenice čovek, učitelj: dobar tata (dobar čovek) (Stanojčić – Popović, 1992).</s><s>Imenica dete je gramatičkog srednjeg roda, dok je prirodni rod ili muški ili ženski.  U slovenačkom jeziku – imenica dete je gramatičkog srednjeg roda, dok je prirodni rod muški ili ženski u zavisnosti od pola deteta; imenica dekle je gramatičkog srednjeg roda, ali je prirodnog ženskog roda (srp. devojka).</s><s>U slovenačkom jeziku imenice Luka, kolega, vojvoda su imenice gramatičkog ženskog roda, ali prirodnog muškog roda kao što je slučaj i u srpskom jeziku.</s>
<s>U oba jezika može doći do promene roda prilikom deklinacije.</s><s>Kada govorimo o slovenačkom jeziku, Toporišič ovu pojavu objašnjava u Slovenski slovnici (2000) i kao primer navodi reč oko koja je u jednini srednjeg roda, dok je u množini reč oči ženskog roda.</s><s>Isti primer možemo primeniti i u srpskom jeziku, gde se takođe ova promena javlja kod nekolicine imenica.</s><s>Toporišič (2000) navodi dve potkategorije roda u slovenačkom jeziku: živost i ljudskost (človeškost).</s><s>U potkategoriju živost spadaju imenice muškoga roda koje su podeljene u dve grupe: prva grupa obeležava „nešto“ živo, tj. živa bića (npr. človek, oče, konj, zdravnik), dok druga grupa obeležava sve ostalo, tj. neživa bića (npr. kamen, svet, zid).</s><s>Svojstvo živosti se ogleda u jednakosti oblika imenice u akuzativu jednine sa oblikom imenice u genitivu jednine: ŽIVO</s>
<s>Takođe, ovu potkategoriju je Toporišič (2000) podelio na razrede tj. grupe: automobili, bolesti, sportska društva, vina, uređaji, karte, planete i razno.</s><s>O ljudskosti u Slovenski slovnici je napisao: „O podspolu človeškost pri samostalnikih lahko govorimo toliko, kolikor se po eni vprašujemo z zaimkom kdo in jih zamenjujemo z ustreznimi tvorjenkami iz tega zaimka čemer se vprašujemo s kaj in kar se izraža z ustreznimi tvorjenkami iz tega (prim. kar, 3. Sufiksacija</s>
<s>Tvorbu reči u srpskom jeziku obrađuje Ivan Klajn u dve knjige sa naslovom Tvorba reči u savremenom srpskom jeziku (2002, 2003) u kojima je sistematski prikazao sve načine tvorbe reči u srpskom jeziku.</s><s>Prva knjiga opisuje nastajanje reči u procesu slaganja i prefiksacije, dok druga opisuje procese sufiksacije i konverzije.</s><s>Klajn (2003) navodi da je osnovni cilj drugog rada da prikaže sufikse u srpskom jeziku, po obliku, značenju i upotrebi.</s><s>U Gramatici srpskog jezika Stanojčić i Popović (1992) konstatuju da su najobičniji načini tvorbe reči u srpskom jeziku izvođenje reči i slaganje reči.</s><s>Izvođenje ili derivaciju objašnjavaju kao tvorbu reči dodavanjem sufiksa, tj. nastavaka za tvorbu reči.</s><s>»Oni se dodaju na tvorbenu osnovu, koja čini zajednički (opšti) deo reči od koje nova reč nastaje i reči koja se sufiksom od nje dobija« (Stanojčić i Popović, 1992).</s><s>Nova reč se ,naziva motivisana reč, jer ostaje u značenjskoj i obličkoj vezi sa rečju od čijeg osnovnog dela je nastala, dok se deo reči koji se nalazi u osnovi naziva motivnom rečju.</s><s>Motivna reč može biti imenica, pridev, glagol ili broj: Motivna reč</s>
<s>Za bolje razumevanje naše teme važno je predstaviti sufikse koji se odnose samo na zanimanja.</s><s>Imenice muškog roda sa značenjem vršioca radnje, imaoca zanimanja ili stvaraoca u srpskom imenice ženskoga roda sa značenjem vršioca radnje, imaoca zanimanja ili stvaraoca u srpskom -uša, -teljka..</s><s>Sufiksi se dodaju na glagole, imenice i prideve. sufiks</s>
<s>Iako se poslednjih decenija otvara pitanje rodne ravnopravnosti u jeziku i sve više autora (Ćorić 2016; Savić 2009; Filipović 2012; Ignjatović 2020; Radić 2011) je počelo da se bavi ovom temom, do drastičnih promena na polju rodne ravnopravnosti u srpskom jeziku nije nikada došlo.</s><s>Pojavila se potreba u jeziku za preciznim označavanjem pola osobe koja obavlja neki posao, što iziskuje rad stručnjaka na formiranju novih reči koje će biti u duhu srpskog književnog jezika.</s><s>Potencijalni problem je u tome što zakon podržava generički maskulinum, te ga govornici srpskog jezika prihvataju kao nešto prirodno u jeziku.</s><s>Već godinama unazad imamo doktoricu, frizerku, kuvaricu, učiteljicu i u jeziku te lekseme ne izazivaju nikakvu zabunu kod govornika.</s><s>Međutim, kada se radi o zanimanjima u kojima žene nisu bile toliko zastupljene, dolazimo u dilemu kako ih oslovljavati.</s><s>Odgovor na to pitanje bi trebalo tražiti u rečnicima srpskog književnog jezika.</s><s>Rečnici srpskog književnog jezika, kao što su rečnik SANU-a, Matice srpske, rečnik Ivana Klajna, nude rešenja samo za mali broj ženskih oblika određenih zanimanja, dok velika većina još uvek nije standardizovana u srpskom jeziku.</s><s>Što se tiče gramatika srpskog književnog jezika, u njima takođe ne nalazimo konkretno rešenje problema rodne ravnopravnosti u jeziku.</s><s>Gramatike srpskog jezika kažu da imenice koje označavaju vrstu, titulu ili zanimanje označavaju bića oba pola.</s><s>Zbog pritiska javnosti po ovom veoma aktuelnom pitanju se 2017. godine oglasio Odbor za standardizaciju srpskog jezika Instituta za srpski jezika SANU-a1, koji ovaj problem pokušava da objasni 1 Dostupno na</s>
<s>3.1.1.</s><s>Mocija roda u srpskom jeziku https://www.b92.net/kultura/vesti.php?yyyy=2017&mm=10&dd=13&nav_category=1864&nav_id=1313748 (21. 3. činjenicom da u srpskom jeziku gramatički i prirodni rod imenica nisu uvek identični, te da iz tog razloga možemo koristiti muške oblike nekog zanimanja i za osobe ženskog pola.</s><s>Navode takođe, da ako govorimo o rodnoj diskriminaciji u srpskom jeziku, onda i sve zakonodavne akte Republike Srbije, uključujući i Ustav, moramo okarakterisati na taj način.</s><s>Zaključak stručnjaka sa Instituta za sprski jezik je sledeći: „Ženske oblike za imenice koje znače zanimanja treba koristiti tamo gde je njihova upotreba u skladu s postojećim normama i dobrom jezičnom praksom.“ Veliki broj ligivista bavi se ovom temom, međutim možemo zaključiti da većina njih smatra da sprski jezik ne možemo okarakterisati kao rodno-diskriminatorski, te da je on primer konzervativnog jezika, koji ne dozvoljava olako uvođenje noviteta u njega.</s><s>U nastavku ćemo predstaviti radove pojedinih lingvista, rečnike i gramatike srpskog jezika, koji su trenutno aktuelni u srpkom književnom jeziku, kako bismo u njima pronašli definicije i gramatička pravila za građenje ženskih oblika pojedinih zanimanja.</s>
<s>Kada govorimo o mociji roda, Ajdžanović (2008) navodi sledeće objašnjenje „Biološka opozicija muški pol : ženski pol reflektuje se i u jeziku, pre svega u vidu postojanja dve grupe leksema međusobno suprotstavljenih takođe po binarnom prinicipu lekseme koje denotiraju bića muškog pola : lekseme koje denotiraju bića ženskog pola“ (Ajdžanović, 2008).</s><s>Autor takođe navodi da se razlika muški pol – ženski pol u jeziku može iskazati najčešće na dva načina: posebnim leksemama, tj. supletivnim parovima leksema čiji članovi ni semantički ni formalno ne zavise jedan od drugog (npr. čovek : žena) te mocionim parovima, čiji se jedan član skoro bez izuzetka semantički</s>
<s>„Prema S. Babiću (1991) o mocijskoj se tvorbi govori čim se ženski lik izvodi iz muškoga, odnosno kod izvođenja imenica koje znače žensko biće prema muškome.</s><s>Te imenice označavaju zanimanje, stalno ili prigodno bavljenje čime, nositeljicu kakve osobine ili svojstva, pristalicu filozofskoga smjera, vere, pripadnicu društvenoga i verskoga udruženja“ (Mihaljević i Golub, 2009).</s><s>Ćorić (1982) smatra da postoje dve vrste mocije: integralna, kada ceo muški naziv ulazi u sastav ženskog naziva (npr. rob : robinja) i supletivna, gde se muški sufiks zamenjuje ženskim (npr. star-ac : starMocioni sufiksi u srpskom jeziku su: -a/-ja za koje Klajn (2003) smatra da se u funkciji mocionog sufiksa javljaju samo u okviru terminologije srodstva (npr. kum : kuma), dok Ćorić (1982) smatra da je sufiks -a kao mocioni sufiks neproduktivan u srpskom jeziku; a sufiks -ija se kao mocioni sufiks javlja samo u dve lekseme (Klajn, 2003) – igumanija i sultanija.</s><s>Ajdžanović (2008) smatra da se u obe lekseme javlja integralna mocija, ali da se razlikuju po semantičkom značenju (igumanija je „žena iguman“ dok je sultanija ili ’sultanova žena’ ili ’sultanova kći’).</s><s>Za lekseme kojima se obeležava ’poseban odnos žene prema muškarcu nazvanom osnovinskom rečju’, Ćorić (1982) smatra da nisu u okviru imeničke mocije i da predstavljaju svojevrstan oblik homonimije.</s><s>Sufiks -inja se u funkciji mocionog sufiska javlja samo u integralnoj mociji (Ćorić, 1982): vršnjakinja, junakinja, kneginja, monahinja).</s><s>Ajdžanović (2008) navodi zanimljivost za ovaj sufiks – da se prilikom dodavanjem na osnove koje se završavaju na velar ne pojavljuju nikakve morfološke alternacije, već dolazi do restituisanja prvobitnog morfema (npr. knez : kneginja).</s><s>Složeni sufiks -kinja nastao je slaganjem sufiksa -inja sa sufiksima -jak i -ka (npr: primorkinja = primorka).</s><s>Ovaj sufiks se uglavnom javlja kao mocioni, tj. dodaje se na imenice muškog roda: trgovkinja, strankinja...</s><s>Nekolicina je primera u srpskom jeziku gde se na domaće reči dodaje -kinja.</s><s>Veliku većinu mocionih oblika sa ovim sufiksom čine reči stranog porekla (npr. laborantkinja, telefonistkinja, violinistkinja) (Klajn, 2003).</s><s>Osnovni i najproduktivniji mocioni sufiks u srpskom jeziku predstavlja sufiks -ica, koji dolazi na celu imenicu muškog roda na dva načina: kao prost (npr. lav-ica) ili sufiksiran (npr. igrač-ica) i umesto muškog sufiksa.</s><s>Klajn (2003) navodi da je uglavnom korelativan sa sufiksima: -(a)c, -ik i -nik (npr. glumac : glumica; književnik : književnica; predsednik : predsednica), dok Ajdžanović (2008) navodi da je sufiks -ica takođe korelativan sa muškim sufiksima: -in (npr. domaćin : Najvažniji mocioni sufiks u slovenskim jezicima je sufiks -ka (Klajn 2003), koji Ćorić (1982) smatra najstarijim slovenskim mocionim sufiksom.</s><s>Sufiks -ka kao mocioni sufiks uglavnom dolazi na imenice koje se zavšavaju na -r ili -n (npr. bolničar : bolničarka), kao i na imenice stranog porekla (npr. profesor: profesorka).</s><s>Mocioni sufiks -ka zajedno sa mocionim sufiksom -ica čini dva najčešća mociona sufiksa u srpskom jeziku.</s><s>Kao takvi, često su jedan drugom konkurencija i zbog toga u srpskom jeziku postoje mocioni oblici sa oba sufiksa.</s><s>To su parovi: autorica/autorka, direktorica/direktorka, inspektorica/inspektorka, profesorica/profesorka, šankerka/šankerica.</s><s>3.2.</s><s>Sufiksacija u slovenačkom jeziku</s>
<s>Jože Toporišič je u knjizi Slovenska slovnica (2000) predstavio tvorbu reči u u slovenačkom jeziku.</s><s>Na početku poglavlja nam predstavlja definiciju tvorbe reči: “Besedotvorje je nauk o tvorbi novih besed.</s><s>Nove besede delamo iz že danih besed in besednih zvez.</s><s>Besedotvorje nas tudi uči, tvorjene besede razumeti“ (Toporišič, 2000).</s><s>Zatim objašnjava razliku između neformiranih i formiranih reči.</s><s>On navodi da su neformirane reči, one reči koje se ne mogu podeliti na dva dela, tj. na koren za koji smatra da može biti iz jednog dela ili iz više delova (Toporišič, 2000) i sufiks (npr. sin, mati, mlad), dok su izvedenice one reči koje se sastoje iz korena i sufiksa (npr. sinko, materin, Toporišič (2000) navodi da postoje četiri načina za tvorbu reči u slovenačkom jeziku: derivacija, slaganje, sastavljanje, sklapanje.</s><s>Derivaciju (sln. izpeljava), preko koje nastaju mocioni oblici, tj. femininativi, Toporišič obrazlaže na sledeći način: „Novo besedo dobimo tako, da podstavi (enodelni, in sicer nezloženi, predložni, zloženi) dodamo priponsko ali poponsko obrazilo: sin- ko, proda-ja-ti, Obsotel-je, trdoglav-ost, ubiti se; /.../ Izpeljane besede so izpeljanke, način tvorbe pa priponjanje (sufiksacija)“ (Toporišič 2000: 155-156).</s><s>Dalje navodi dve vrste derivacije: običnu i modifikacijsku.</s><s>Kod običnih izvedenica odvajamo nezavisni deo sintagme (delati greh > grešiti), dok se kod modifikacijskih izvedenica, sa kojima se u slovenačkom jeziku tvore umanjenice, femininativi, pejorativi, hipokoristici, obrazuje zavisni deo sintakstičke osnove (majhna hiša > Imenice muškog roda nastale od glagola, imenica ili prideva sa značenjem vršioca radnje u slovenačkom jeziku nastaju korišćenjem sledećih sufiksa: (Toporišič 2000: 161–180): Ø, -a, -ja, sufiks</s>
<s>Tabela 5: Sufiksi za muški rod u slovenačkom jeziku Imenice ženskog roda nastale od glagola, imenica ili prideva sa značenjem vršioca radnje u sufiks</s>
<s>U slovenačkom jeziku ženama 21. veka se na neki način čini ponižavajuće da budu oslovljavane muškim oblikom zanimanja, jer obavljaju podjednako odgovorne funkcije kao i muškarci te je iz tog razloga neophodno uvesti određene promene u jeziku.</s><s>Pogorelec (1997) piše da se u slovenačkom jeziku građenje novih ženskih oblika zanimanja ne dovodi u pitanje, jer je slovenački jezik živ i otvoren za promene.</s><s>Pre nešto manje od tri decenije stručnjaci su počeli da se bave jezikom i rodom u slovenačkoj lingvistici i na polju ženskih studija u Sloveniji.</s><s>Prva javna rasprava na ovu temu bila je 13. aprila 1995. godine.</s><s>Jezičko-politička rasprava trajala je skoro dve godine i, uglavnom zbog političkog pritiska, završila je u korist žena, što je značilo da su rodno opredeljeni nazivi zanimanja vrlo brzo postali deo zvaničnih dokumenata, zakona i pravopisa.</s><s>Standardna klasifikacija sa oba oblika zanimanja je u Sloveniji usvojena 1997. godine (Bajić, 2015).</s><s>Dakle, jezički gledano, ne postoje veće prepreke za formiranje novih ženskih oblika u jeziku, međutim, moramo biti svesni da je jezik logički sistem koji nije izolovan od svojih korisnika i svakodnevne upotrebe.</s><s>Tako zaključujemo da feminizacija takođe može značiti oduzimanje vrednosti, ironizovanje, davanje pogrdne konotacije itd.</s><s>Sociolingvističke barijere ne ometaju proces stvaranja ženskih imena, već njihovu stvarnu upotrebu.</s><s>Za razumevanje roda imenica za žene i muškarce veoma je važno koje značenje nose različiti rodovi: gramatički rod, leksički rod, referencijalni rod ili društveni rod (Ščuka, 2014).</s><s>Ščuka ističe da u slovenskim jezicima gramatički rod ima jako važnu ulogu.</s><s>Osim gramatičkog roda, važnu ulogu imaju i druge vrste reči, kao što su pridevi, zamenice i brojevi.</s><s>Feminative tradicionalna tvorba reči označava kao modifikacione izvedenice (npr. Toporišič, 1976) dok Vidovič Muha (2011) konstatira da su to obične izvedenice od imenica sa tvorbenim značenjem „nosilac veze“.</s><s>Mocioni parovi ili femininativi se u slovenačkom jeziku grade na dva načina: prema prvome se muškom obliku doda mocioni sufiks (učitelj – učiteljica), a prema drugome sufiks za muški oblik zamenimo ženskim (igralec – igralka).</s><s>Toporišič (2004: 183) za Feminativi koji su nastali dodavanjem mocionog sufiksa na izvedenice muškoga roda prestavljaju 41% svih feminativa, dok je 59% feminativa koji su nastali zamenom celog ili samo zadnjega dela osnove muškog oblika sa ženskim sufiksom (Markežič, 2012).</s><s>Markežič (2012) navodi da su sufiksi u drugoj grupi.</s><s>Sufiksi -(ar)ica i -(ar)ka se dodaju nosiocu radnje ili imaoca zanimanja čiji se oblik završava na -k (matematik – matematikarica, polik – politikarica, kemičar – kemičarka, kritik – kritičarka); sufiks -ica dobijaju izvedenice koje označavaju vršioca radnje ili imaoca vršioca radnje čiji se oblik završava na -č, -l, -n, -r ili -š (tenisač – tenisačica, rokometaš rokometašica).</s><s>Dalje navodi da se sufiks -ka dodaje na imenice koje imaju značenje vršioca radnje ili imaoca zanimanja čiji se oblik završava na -č (ribič – ribičevka), dok se sufiks -(ov)ka dodaje oblicima koji se završavaju na -k (sodnik – sodnikovka) i -t (organistov – organistovka).</s><s>Što se tiče druge grupe, mocioni sufiks -ica zamenjuje imenice muškog roda koje se završavaju na -ač, -ec, -ik i -nik i koje označavaju vršioca radnje (pesnik – pesnica), nosioca radnje koje se završavaju na -ec i -nik (darnik – darnica).</s><s>Mocioni sufiks -ka menja imenice muškog roda koje (brbljavec – brbljavka) i za imaoce zanimanja koja se završavaju na -alec, -anec, -ec, -inec, -nik i 4. Mocioni parovi u društvenom kontekstu Kako u društvenim tako i u prirodnim naukama razlikujemo termine pol i rod.</s><s>Pol osobe je biološka činjenica i uglavnom je konstatovana pri samom rođenju, na osnovu genitalne anatomije.</s><s>Prema tim biološkim dinstinkcijama razlikujemo muški i ženski pol, dok se rod kao sociološka kategorija odnosi na činjenicu da, rođeni kao muškarci ili žene, u svojim kulturama i društvima odrastamo shodno obrascima društva koji su podložni promenama (Savić, 2009).</s><s>Rod se odnosi na društvene uloge žena i muškaraca, tj. na koji način neko društvo vidi ulogu muškarca i žene.</s><s>To viđenje zavisi od kulturnih, društvenih, religioznih, političkih i ekonomskih faktora, običaja, etničke pripadnosti i predrasuda.</s><s>U razvijenijim zemljama postoji sve manji broj poslova koji se prepoznaju kao tipično muški i ženski, dok u manje razvijenijim zemljama muškarci imaju daleko vidljivije uloge od žena.</s><s>Prema tome, društvo oblikuje položaj žena i određuje njihove uloge u zavisnosti od svojih kulturnih vrednosti i nivoa poštovanja tradicije.</s><s>U tradicionalnijim društvima žene još uvek nemaju mogućnost obrazovanja i napredovanja u poslovnom svetu, kao što je to slučaj u modernijim društvima.</s><s>Međutim, neosporna je činjenica da čak i u 21. veku nailazimo na probleme i pitanja rodne neravnopravnosti u skoro svim kulturama sveta, pa čak i u onim najrazvijenijim.</s><s>To sa sobom povlači takođe i pitanje jezika, čime se i bavimo u ovom radu.</s><s>Za lakše razumevanje rodne neravnopravnosti 21. veka predstavićemo neke podatke o učešću žena u poslovnom svetu, upravljačkim funkcijama kao i u obrazovanju.</s><s>Istraživanja pokazuju da je tržište rada u Srbiji karakteristično po niskoj stopi aktivnosti žena, za razliku od muškaraca.</s><s>Statistika pokazuje da veći procenat nezaposlenog stanovništva u Srbiji čine žene (Kolin i Čičkarić, 2010).</s><s>Iz grafikona 1 se vidi da, prema podacima iz 2016. godine, stopa zaposlenosti žena iznosi 38,1%, što je za 14,7 procentnih poena manje od stope zaposlenosti muškaraca, koja Grafikon 1: Stopa zaposlenosti u Srbiji 2016. godine Žene su vrlo često zaposlene na slabo plaćenim poslovima, koji ostavljaju dovoljno vremena za porodicu i podizanje dece ili se pak radi o poslovima koji podrazumevaju strpljenje i pažnju, pa su tipična zanimanja učiteljice, nastavnice ili su to poslovi koji se odnose na pružanje zdravstvenih ili socijalnih usluga.</s><s>Još uvek u društvu preovladava mišljenje da je tehnička nepripremljenost žena jedan od razloga otežanog pristupa kvalitetnijim i dobro plaćenim zanimanjima.</s><s>Izbor zanimanja ili obrazovanja često se zasniva na nasleđenim stereotipima po kojima žene nisu u poziciji da se bave poslovima tehničke struke, već se više nego muškarci usmeravaju na društvene nauke.</s><s>Zbog toga ćemo na društvenim fakultetima primetiti veći procenat ženske populacije, dok će na tehničkim i mašinskim fakultetima preovladavati muškarci.</s><s>Međutim, kada je reč o obrazovanju u Srbiji možemo primetiti zanimljive podatke o prisutnosti žena na ovom polju.</s><s>Procenat žena koje pohađaju visoke škole i fakultete je veći od procenta muškaraca.</s><s>Među diplomiranim studentima u 2016. godini, žene čine više od polovine u velikom broju područja obrazovanja, dok su muškarci dominantni u područjima informatike, inženjerstva, proizvodnje i građevinarstva.</s><s>Kada je reč o području nauke, među članovima SANU dominiraju muškarci, što svedoče podaci iz 2016. godine da je preko 90% njihovih članova muškog pola (RZS Srbije).</s><s>Kada je reč o području obrazovanja u Sloveniji, 2017. godine su među svim diplomcima tercijarnog obrazovanja preovladavale žene.</s><s>Bilo je gotovo dve trećine diplomaca prvog i drugog nivoa Stopa zaposlenosti u Srbiji 2016. godine Muškarci</s>
<s>Podaci pokazuju da su kulturološke razlike koje uslovljavaju neravnopravno učešće žena i muškaraca na rukovodećim funkcijama prisutne u svim zemljama, pa čak i u skandinavskim, koje su u poređenju sa drugim visokorazvijenim zemljama poznate po svojoj velikodušnoj politici prema zaštiti žena i univerzalno organizovanim uslugama porodici.</s><s>Prema podacima sa Eurostata, u 2018. godini stopa zaposlenosti žena u Evropskoj uniji iznosila je 67%, što je za jedan procentni poen više u odnosu na prethodnu godinu i 5 procentnih poena viša u odnosu na 2008.</s><s>Grafikon 2: Stopa zaposlenosti žena u EU u periodu od 2008. do 2018. godine Takođe, podaci pokazuju da je u svim državama Evropske unije, procenat zaposlenih žena manji od procenata zaposlenih muškaraca, sa manjim ili većim razlikama u procentu u zavisnosti od države.</s><s>Što se tiče Slovenije, od celokupne ženske populacije je zaposleno čak 72% žena, dok je od celokupne muške populacije zaposleno 79% muškaraca. (Eurostat).</s><s>Zavod za statistiku Slovenije tvrdi da se udeo muškaraca smanjio za 0,3 procentna poena u poslednjih pet godina, dok se udeo žena povećao za isti iznos.</s><s>To nam svedoči o sve većem procentu žena u poslovnom svetu, kao i o njihovom uspehu u borbi na polju rodne (ne)ravnopravnosti.</s><s>2008</s>
<s>Kada govorimo o ekonomskoj neravnopravnosti između polova, u Srbiji je platni jaz između žena i muškaraca iznosio 8,7% ili drugim rečima, za taj isti procenat su žene bile manje plaćene.</s><s>Ukoliko posmatramo zarade prema stepenu obrazovanja ili zanimanjima, razlike u zaradama između muškaraca i žena su znatno veće, najčešće u korist muškaraca.</s><s>U Sloveniji je situacija slična, žene zarađuju manje od muškaraca, ali je platni jaz manji nego u Srbiji.</s><s>Prema privremenim podacima, za oktobar 2018. prosečna bruto satnica muškaraca iznosila je 9,59 evra, a žena 8,93 evra, što znači da su žene u proseku zarađivale 93,1% prosečne bruto zarade muškaraca (SURS).</s><s>Svi ovi faktori su veoma bitni za sagledavanje položaja žena u društvu, samim tim i njihovog statusa u jeziku.</s><s>U Srbiji, kao i Sloveniji, žene još uvek nemaju potpunu ravnopravnost sa muškarcima.</s><s>Iz prethodnih statističkih podataka vidimo da je procenat žena u poslovnom svetu manji od procenta muškaraca, kao i visina njihovih prihoda.</s><s>Sa druge strane, žene su prisutnije na polju obrazovanja, što nas dovodi do pitanja zašto od tolikog procenta obrazovanih žena ne dobiju sve priliku da svoje znanje unovče i dokažu i u poslovnom svetu.</s><s>Tu dolazimo do drugih faktora koji utiču na zapošljavanje, kao što su posvećenost poslu i izgradnji poslovne karijere, za koju se smatra da žena ne može da ispuni zbog okrenutosti ka porodici i deci; fizički izgled žene; ograničenja od strane partnera po pitanju izbora posla – vrlo često muškarci ne žele da se njihove partnerke zaposle ili smatraju da pojedini poslovi nisu primereni za ženu; stereotipi – žena nije sposobna da obavlja posao podjednako dobro kao muškarac itd.</s><s>Moramo uzeti u obzir da u svakoj kulturi postoje različiti pogledi na status žena, kao i na njihove uloge koje u velikoj meri zavise od kulturnih vrednosti, tradicije, stope razvoja, stereotipa itd.</s><s>Međutim, kada uporedimo položaj žena pre 100 godina i danas, zaključujemo da su žene u velikoj meri „skinule okove“ i uspele da poboljšaju svoj položaj i mogućnosti u društvu.</s><s>Sve te društvene promene koje su dovele do toga da žene danas imaju ravnopravnu ulogu u društvenim aktivnostima posledično su sa sobom donele potrebu za inovacijama u jeziku.</s><s>Zbog toga danas nailazimo na termin rodno osetljiv jezik koji ima za cilj da pomogne u ostvarivanju ljudskih prava muškaraca i žena.</s><s>Svenka Savić (2010) ističe da se ovaj termin odnosi na činjenicu „da se zahtevi za obeležje sociološke kategorije – roda, u ovom slučaju žena, vide i u jezičkoj formi“.</s><s>Cilj lingvista je da pomognu u ostvarivanju zahteva da žene postanu vidljive u jeziku u javnoj sferi.</s><s>Srazmerno sa njihovim sve većim učešćem u društvenim aktivnostima povećava se i potreba za poimenovanjem istih.</s><s>To nas dovodi do zaključka da će države na višem nivou razvoja uložiti više truda da poboljšaju položaj žena kako u društvu tako i u jeziku, dok će ona manje razvijena biti manje otvorena za novitete u jeziku.</s><s>Sa druge strane, treba uzeti u obzir i fleksibilnost jezika i njegove mogućnosti kada se radi o izvođenju novih reči.</s><s>5. Istraživanje</s>
<s>U ovom delu ću predstaviti podatke dobijene iz dve ankete obavljene putem interneta.</s><s>Za slovenački jezik sam koristio internet stranicu 1ka.si, dok sam za srpski jezik koristio Google anketu.</s><s>Dobijene podatke raspodelio sam u tabelu i interpretirao ih.</s><s>5.1.</s><s>Ciljevi i hipoteze</s>
<s>Cilj istraživanja je istražiti stavove i mišljenja govornika srpskog i slovenačkog jezika, koji će poslužiti za dalju analizu.</s><s>Polazim od pretpostavke da u ovom trenutku slovenački jezik poseduje i koristi znatno veći broj reči ženskog pola za zanimanja u poređenju sa srpskim jezikom, te da su govornici slovenačkog jezika otvoreniji za prihvatanje noviteta u svom jeziku.</s><s>Pretpostavke su postavljene na osnovu izvora, koji su predstavljeni u poglavlju „Literatura“ i svi sekundarni podaci za ovaj rad su uzeti iz njih.</s><s>Svi podaci dobijeni su kvantitativnom metodom istraživanja, i to anketiranjem nasumičnog uzorka ispitanika.</s><s>Odlučio sam se za anketu, jer smatram da je za ovu temu važno čuti mišljenje većeg broja ljudi, kako onih koji se bave proučavanjem jezika, tako i onih koji njime govore.</s><s>Anketa je detaljnije opisana u nastavku.</s>
<s>Anketu je ispunilo 366 ispitanika – govornika srpskog jezika koje smo dobili metodom slučajnog uzorka.</s><s>Anketa je sastavljena iz četiri sklopa (tipa) pitanja.</s><s>Prva tri pitanja su demografskog tipa – ispitanici su trebali da odgovore kojeg su pola, koliko godina imaju, a treće se odnosilo na tip naselja u kojem žive.</s><s>Tabela 9 prikazuje demografske podatke ispitanika.</s>
<s>Tabela 7: Demografski podaci o ispitanicima Na pitanje o polu je odgovorio 361 ispitanik, pet ispitanika nije odgovorilo na pitanje, dok je jedan odgovor nevažeći – odgovor je bio pas (problem: neuravnoteženost prema polu).</s><s>Treće pitanje demografskog tipa je pitanje o starosti ispitanika i ispitanicima je ponuđeno da izaberu jednu od pet starosnih grupa.</s><s>Na pitanje je odgovorilo 360 ispitanika, dok ih 6 nije odgovorilo, a grupe su relativno ujednačene i smatram da je dobro što su zastupljene sve starosne grupe, jer me zanimaju mišljenja i stavovi i starijih i mlađih.</s>
<s>Iz grafikona vidiimo da je najviše bilo ispitanika ženskog pola starosti od 36 do 45 godina, iz urbanog područja.</s><s>Najmanje je bilo ispitanika iz manjeg nerazvijenog grada i to je jedna osoba ženskog pola starosti od 15 do 25 godina, a zatim dva ispitanika muškog pola starosti od 36 do 45 godina iz ruralnog područja.</s><s>Takođe vidimo da je bilo više ispitanika ženkog nego muškog pola, kao i više ispitanika koji žive u urbanom naselju.</s><s>Najmanje je bilo muških ispitanika starosti od 15 do 25 godina.</s>
<s>Drugi sklop pitanja sastoji se od 7 pitanja, čiji je cilj da pokažu koji oblik reči ispitanici češće čuju ili i sami koriste u svakodnevnom govoru.</s><s>Ispitanici su morali da izaberu jedan od tri oblika, od kojih je jedan muški oblik zanimanja, a druga dva su dve različite varijante ženskog oblika određenog zanimanja (npr. lekar, lekarka, lekarica).</s><s>Imenice koje sam izabrao za primer su: lekar, Grafikon 3 Pol, starost i bivalište ispitanika slikar, apotekar, poštar, zubar, profesor, pekar.</s><s>Izabrane reči možemo pronaći u rečniku i čuti u svakodnevnom govoru govornika srpskog jezika.</s>
<s>Tabela 12: Rezultati za zanimanje poštar/ poštarka/ poštarica5 2 Na pitanje odgovorilo 362, dok odgovor nisam dobio od 4 ispitanika.</s><s>3 Na pitanje odgovorilo 362, dok odgovor nisam dobio od 4 ispitanika.</s><s>4 Na pitanje odgovorilo 362, dok odgovor nisam dobio od 4 ispitanika.</s><s>5 Na pitanje odgovorilo 356, dok odgovor nisam dobio od 10 ispitanika.</s>
<s>Tabela 15: Rezultati za zanimanje pekar/ pekarka/ pekarica8 Iz tabele se vidi da je najveći broj ispitanika izabrao ženski oblik koji završava na sufiks -ka.</s><s>U dva slučaja ističu se i muški oblici, jer ih je izabrao veliki broj ispitanika, to su lekar i poštar (prvi čak 39% ispitanika, drugi 33%).</s><s>Otvara se pitanje po čemu se ove dve imenice razlikuju od ostalih, te su ispitanike dovele u nedoumicu.</s><s>Ove reči su deo standardnog srpskog književnog jezika i ispitanicima su poznatije od imenica koje se nalaze u trećem sklopu pitanja.</s><s>Sledeći grafikoni prikazuju rezultate ankete na pojedinačne primere u odnosu na pol i starost ispitanika.</s>
<s>6 Na pitanje odgovorilo 361, dok odgovor nisam dobio od 5 ispitanika.</s><s>7 Na pitanje odgovorilo 361, dok odgovor nisam dobio od 5 ispitanika.</s><s>8 Na pitanje odgovorilo 360, dok odgovor nisam dobio od 6 ispitanika.</s><s>Grafikon 4 Profesor/profesorka/profesorica u odnosu na starost i pol Ispitanici su se većinom odlučili za oblik profesorica, bez obzira na pol i starost.</s><s>Grafikon 5 Slikar/slikarka/slikarica u odnosu na starost i pol Za primer slikar/slikarka/slikarica ispitanici su se većinom odlučili za ženski oblik slikarka, bez obzira na pol i starost.</s>
<s>Grafikon 6 Zubar/zubarka/zubarica u odnosu na starost i pol Isti slučaj kao i sa slikar i apotekar, ispitanici su se u primeru zubar/zubarka/zubarica u većini odlučili za ženske oblike tih zanimanja sa sufiksom -ka.</s><s>Grafikon 7 Apotekar/apotekarka/apotekarica u odnosu na starost i pol U primeru apotekar/apotekarka/apotekarica vidimo da su ispitanici većinom odabrali ženski oblik apotekarka, bez obzira na pol ili starost.</s><s>Grafikon 8 Lekar/lekarka/lekarica u odnosu na pol i starost Iz grafikona zaključujemo da je ženski oblik lekarka prevladao nad muškim lekar u svim starosnim grupama i kod oba pola.</s><s>Žene su približno podjednako birale i ženski i muški oblik ovog zanimanja, iako većini ispitanica više odgovara oblik lekarka.</s><s>Isti slučaj bio je i kod muških ispitanika.</s><s>Što se tiče starosti zanimljivo je da su ispitanici najmlađe starosne grupe (od 15 do 25 godina) skoro podjednako birali oba oblika ovog zanimanja, što nam potencijalno govori o većoj svesti o ravnopravnosti polova, nego što je to slučaj sa ostalim starosnim grupama.</s><s>Grafikon 9 Pekar/pekarka/pekarica u odnosu na pol i starost7 Oblik pekarka dominantan je kod ispitanika svih starosnih grupa i kod oba pola, zato za ovaj primer nema većih odstupanja koje bi trebalo pomenuti.</s><s>Grafikon 10 Poštar/poštarka/poštarica u odnosu na pol i starost U ovom primeru zanimljivo je da su se žene iz najmlađe grupe odlučile većinom za oblik poštar, dok su muški ispitanici iz te starosne grupe skoro podjednako birali muški i ženski oblik ovog zanimanja.</s><s>Kod starijih grupa ispitanika oba pola je prevladao oblik poštarka.</s><s>Za treći sklop pitanja sam izabrao imenice vojnik, vatrogasac, kovač, psiholog, dekan i sekretar.</s><s>Oblik za osobu ženskog pola koja ima jedno od pomenutih zanimanja ne možemo pronaći u rečniku, ali neke oblike možemo sresti u razgovornom ili publicističnkom stilu.</s>
<s>9 Na pitanje odgovorilo 361, dok odgovor nisam dobio od 5 ispitanika.</s><s>10 Na pitanje odgovorilo 362, dok odgovor nisam dobio od 4 ispitanika.</s><s>11 Na pitanje odgovorilo 361, dok odgovor nisam dobio od 5 ispitanika.</s><s>12 Na pitanje odgovorilo 360, dok odgovor nisam dobio od 6 ispitanika. dekan Mirjana</s>
<s>Tabela 21: Rezultati za zanimanje sekretar/ sekretarica14 Iz ovog sklopa pitanja vidimo da su se ispitanici većinom odlučili za muški oblik imenica, za koje ženski oblik još uvek nije deo standardnog srpskog jezika.</s><s>Kad uporedimo to sa prethodnim sklopom pitanja, gde su se ispitanici odlučili pretežno za ženski rod imenica koje su deo standardnog srpskog jezika, vidimo da su se sada ispitanici potpuno okrenuli muškim oblicima imenica.</s><s>To nas dovodi do zaključka da su govornici nekog jezika uglavnom vođeni navikama, a ne gramatikom i njenim pravilima.</s>
<s>Grafikon 11 Vojnik/vojnikinja u odnosu na pol i starost Ispitanici su se većinom odlučili za muški oblik zanimanja vojnik, bez obzira na pol i starost.</s><s>13 Na pitanje odgovorilo 359, dok odgovor nisam dobio od 7 ispitanika.</s><s>14 Na pitanje odgovorilo 361, dok odgovor nisam dobio od 5 ispitanika.</s><s>Grafikon 12 Dekan/dekanka/dekanica u odnosu na pol i starost Kao i u prethodnom primeru, većina ispitanika se odlučila za muški oblik zanimanja, bez obzira na pol i starost.</s>
<s>Grafikon 13 Kovač/kovačica u odnosu na pol i starost I u ovom primeru vidimo da dominira muški oblik zanimanja u odgovorima, ali je za razliku od prethodna dva ženski oblik kovačica dobio više glasova od vojnikinja i dekanka/dekanica.</s><s>Grafikon 14 Psiholog/psihološkinja u odnosu na pol i starost Većina ispitanika odlučila se za muški oblik zanimanja psiholog, bez obzira na pol i starost.</s><s>Grafikon 15 Sekretar/sekretarka u odnosu na pol i starost U primeru sekretar istaći ćemo žene od 26 do 35 godina, kao i žene od 36 do 45 godina, jer su se skoro podjednako odlučile i za muški i za ženski oblik ovog zanimanja.</s><s>Najmlađa grupa žena, od 15 do 25 godina, odlučila se za ženski oblik ovog zanimanja.</s><s>Grupa žena od 46 do 55 godina većinom je izabrala muški oblik ovog zanimanja, kao i grupa žena starijih od 55 godina.</s><s>U ovom primeru vidimo da starija grupa žena za to zanimanje ne prihvata ženski sufiks, dok je mlađim ženama taj sufiks prirodniji i poznatiji.</s><s>Važno je napomenuti da se pod ovim zanimanjem misli na državnog sekretara ili sekretarku.</s>
<s>Grafikon 16 Vatrogasac/vatrogasačica/vatrogaskinja u odnosu na pol i starost U ovom primeru su se ispitanici većinom odlučili za muški oblik vastrogasac, dok se je manji broj ispitanika odlučio za vastrogaskinju, bez obzira kog su pola ili starosti.</s><s>Četvrti sklop pitanja se sastoji iz tvrdnji na koje su ispitanici odgovarali na skali od 1-5 (1- potpuno slažem), a takođe im je data mogućnost da ukratko obrazlože svoj odgovor.</s><s>Ukupno je bilo 6 pitanja:</s>
<s>Sledeći grafikoni prikazuju procentualno odgovore ispitanika na date tvrdnje.</s><s>Prva tvrdnja se odnosi na upotrebu ženskih oblika zanimanja u svakodnevnom govoru, pri čemu smo dobili rezultat da se najveći broj ispitanika niti slaže niti ne slaže sa tom tvrdnjom, a zatim sledi odgovor slažem se.</s><s>Sledilo je pitanje zašto su se odlučili za takav odgovor i ispitanici su dala svoja obrazloženja, iz kojih možemo primetiti da je većina protiv upotrebe ženskih oblika zanimanja u svakodnevnom govoru iz raličitih razloga: najčešće dele ženske oblike imenica na „normalne“ i one koje su im manje poznate i strane; nisu sigurni kako glasi pravilan ženski oblik određenoh zanimanja; smatraju određene ženske oblike zanimanja veštačkim i neprirodnim itd.</s><s>Grafikon 17: Rezultati tvrdnje: U svakodnevnom govoru češće koristim ženski oblik zanimanja od muškog kada govorim o ženi.</s>
<s>1. „Ствар је једноставне природе, у речнику се даје мушки облик именице.</s><s>То што је именица мушког рода, а стоји уз именицу женског рода, не чини ту жену мање вредном.</s><s>Друга ствар, не морају све речи конгруирати међусобно, може бити одступања и зато је граматика српског језика тако складно написана.“ 2. „Pa i sama sam žensko, defektolog sam po zanimanju, pa mi zvuči glupo da mi neko kaže defektološkinja.“</s>
<s>15 Na pitanje sam dobio 69 odgovora, izdvojio sam meni zanimljive.</s><s>3. „Zavisi od ustaljenog naziva zanimanja, ali pojedine profesije mi "bolje zvuče" (možda je samo stvar navike) u svom nemarkiranom muškom gramatičkom rodu i onda kada se govori o ženskoj osobi.“</s>
<s>4. „Koristim ženski oblik onda kad bi muški doveo sagovornika/cu u zabludu ili bi ga/je zbunio.</s><s>Kulturologinja/ica/škinja?</s><s>Nikad neću izgovoriti, tamo gde ne zvuči kao igranje s jezikom, 5. „Prirodnije mi je da pojedina zanimanja govorim u m.r. Isto toliko neprirodno mi je da dodajem "deminutiv" nastavke ili još gore nastavke "inja", "škinja" za odredjena zanimanja.</s><s>U tim veštački stvorenim složenicama kao da umanjujemo značaj zanimanja ili da se izrugujemo.</s><s>Npr. Psiholog, psihologica (kao malecka) i najgora verzija: psiholoŠKINJA (kao da se rugaš ženi psihologu).“</s>
<s>6. „Користим све уобичајене женске облике, али ове нове рогобатне не.</s><s>У питању секретар или секретарица одговорила сам секретар, а заправо коситим облик који нисте навели секретарица.</s><s>Ако бирам између секретар Тијана или секретарка Тијана бирам секртар Тијана.</s><s>Језик треба да се мијења полако, а не политичким декретима.</s><s>Тако да нема тог закона који ће ме натјерати да користим психолошкиња, тренерка и остале облике.“</s>
<s>7. „Upotrebljavam ženski oblik za uobičajena zanimanja, kao što je doktorka, učiteljica, pekarka i slično, a, recimo, ginekologica, psihološkinja, vozačica i sl. mi je i rogobatno i smešno“</s>
<s>8. „Navikli smo da je psiholog Marija, a ne psihološkinja Marija.“ 9. „Kada nisam sigurna koji je ispravan oblik ili uopšte ne znam kako bi glasilo to zanimanje u ženskom rodu,koristim muški rod...“</s>
<s>10.</s><s>„Уколико звучи неприродно и пара ми уши, не радим то.</s><s>Више ми значи да будем адекватно плаћена за свој рад, него да ми професија добије "женски" суфикс.“ Sledeća tvrdnja odnosi se na to koliko često u svakodnevnom govoru čujemo ženske oblike određenih zanimanja i rezultati su kao i u predhodnoj tvrdnji pokazali da se većina ispitanika niti slaže niti ne slaže sa tom tvrdnjom.</s><s>Grafikon 18: Rezultati tvrdnje: U svakodnevnom govoru češće čujem da su žene oslovljavane ženskim oblikom zanimanja nego muškim.</s>
<s>2. „Постоје устаљене промене, наша генерација, која је усвојила:"Докторка, професорка, наставница, сликарка, гимнастичарка...</s><s>Ипак, преостале су именице које још увек нису доживеле своју метаморфозу.</s><s>До ће ње несумњиво доћи, па ћемо добити градитељке, психолошкиње, војникиње...иако је мој лични став да је то накарадно, језик је жив организам и то ће будућим генерацијама бити нормално, колико је и нама данас "докторка"“</s>
<s>3. „U nekim okruženjima je teško promeniti duboko ukorenjena shvatanja i izraze.“ 4. „Uglavnom to nije slučaj.</s><s>Ako je žena trener, niko je ne zove trenerka....“ 5. „Ако дати облици нису резултат накарадне језичке политике и насиља над говорницима, већ су резултат језичких процеса и настали су спонтано, говорници ће их наравно употребљавати и неће осећати отпор према њима..“ 6. „Zvuci kao novotarija, koja bas i nema smisla.“ 7. „Postoje zanimanja u kojima ni žene ne žele da budu oslovljavane ženskom varijantom naziva kao što su: psiholog, geometar, potporučnik i slično.“ 8. „Само ако се слаже у мелодији и ако је настало у процесу развоја језика.</s><s>Све друго је насиље над језиком.“</s>
<s>Treća tvrdnja odnosi se na to, da ispitanici misle da bi većina zanimanja trebalo da ima svog parnjaka u ženskom rodu.</s><s>Rezultati su pokazali da se najveći broj ispitanika ne slaže sa ovom tvrdnjom.</s><s>U obrazloženjima navode različite razloge za to: da žene time neće dobiti veća prava i da to nije od ključne važnosti za uspeh žena u poslovnom svetu; pojedina zanimanja zvuče smešno u ženskom rodu itd.</s><s>Dok na drugoj strani ispitanici koji misle da muški oblici zanimanja treba da dobiju ženskog parnjaka obrazlažu to argzmentom, da ako postoji čistačica, može postojati i psihološkinja i da se steče utisak da su ženska zanimanja rezervisanje za „manje vredne“ poslove.</s><s>Grafikon 19: Rezultati tvrdnje: Smatram da većina zanimanja treba da dobije svoj parnjak u ženskom rodu.</s>
<s>1. „Neki parnjaci zvuče izopačeno, bolje se drzati proverene forme“ 2. „Ravnopravnost je vaznije postići na drugim poljima“ 3. „Bilo bi mi svejedno da li me oslovljavaju muskim ili zenskim oblikom zanimanja.“ 4. „Bilo bi lepo.</s><s>Ali može ostati i kao dublet sa osnovnim (nemarkiranim) oblikom.“ 5. „Нема потребе за тако нечим.</s><s>Такво инсистирање је по мом мишљењу ван памети и није у духу српског језика.</s><s>То није борба за равноправност, то је иживљавање над 6. „Niti se slažem niti se ne slažem.</s><s>Jednostavno, pojedina zanimanja mi zvuče smešno u ženskom rodu.</s><s>Priroda mi nalaže da se izgovaraju u muškom (kovač)“ 7. „To je zvanje, zanimanje.</s><s>Ne smeta mi da ostanu u muškom rodu.</s><s>Veća prava žena će se postići menjanjem nekih drugih, mnogo bitnijih stvari“ 8. „Мислим да борбу за равноправност бијемо на погрешном месту.</s><s>И то највише одговара институцијама које треба да се баве конкретним проблемима насиља над женама, степеном образовања младих жена, регулисања добијања дечјег додатка итд.</s><s>Жене губе посао ако одлуче да роде...</s><s>Један суфикс је само мртво слово на папиру.“ 9. „Кроз шалу ћу образложити: није то роштиљ, па можете да наручите.</s><s>Сем тога, селекција у језику треба да буде препуштена језичким стручњацима, а не политици, а знамо да су ове новотарије пре свега дошле из политике и да их струка не подржава.“ 10.</s><s>„Ako postoji čistačica,trebalo bi da postoji i psihološkinja.</s><s>Stiče se utisak da su ženski oblici zanimanja rezervisani samo za neke "manje vredne poslove" i pozicije.</s><s>Takođe smatram da SANU ne obavlja lepo svoj zadatak i da doprinosi ismevanju ženskih oblika zanimanja uvođenjem nekih neprirodnih reči za srpski jezik npr. pisačica/piskinja umesto spisateljica.“</s>
<s>Većina ispitanika je za četvrtu tvrdnju izabrala da se potpuno slaže sa njom, a odnosila se na to, da smatraju da žena ne treba da bude uvređena ako je oslovljavamo muškim nazivom zanimanja.</s><s>Kao objašnjenje navode da su i same žene kojima ne smeta da ih oslovljavaju muškim nazivima zanimanja ili da to ne umanjuje „ženstvenost“ tih žena.</s><s>Grafikon 20: Rezultati tvrdnje: Smatram da žena ne treba da bude uvređena ako je oslovljavamo muškim nazivom zanimanja.</s>
<s>1. „Neće ona biti manje ženstvena zbog toga, na neki način je to pozitivna ocena jer pojedina "muška" zanimanja zahtevaju veći napor, a i savremena sredstva rada omogućacaju da se nekim pozivima mogu baviti žene, pa čak i nejač (deca, stari i hendikepirani).“</s>
<s>2. „Bitno je da li se oslovljava s poštovanjem“ 3. „Напротив.</s><s>Ја бих се увриједила када би ме неко назвао неким од ових рогобатних 4. „Ja sam nastavnik.</s><s>To je moje zanimanje.</s><s>Moj rod je tu nebitan.“ 5. „Uz naziv npr doktor Dragana ide musko ime i zato to smatram uvredu za zene“ 6. „Lično nikada ne kažem da sam diplomirana pravnica, već uvek diplomirani pravnik, jer mi tako lepše zvuči, a nemam komplekse vezano za ravnopravnost polova, osećaj se sasvim "ravnopravno" sa svojim muškim kolegama.“ 7. „Ја сам, рецимо, професор.</s><s>Ја сам човек.</s><s>Ја сам Лав у хороскопу.</s><s>За прво бисте нашли 8. „Zanimanje je naziv profesije, zasto je pobogu vazan rod.</s><s>Rod zena ima kada se govori o njoj kao o osobi.</s><s>Zanimanje je jedan element covekovog zivota i tu ni ne bi trebao da bude bitan rod/pol.“</s>
<s>9. „zenska sam i jednako vredna muskom spolu“ 10.</s><s>„Emancipacija je donela zenama pravo na bavljenje vekovno "muskim" zanimanjima, tako da ne treba izmisljati toplu vodu.“</s>
<s>Peta tvrdnja odnosila se na to, da srpski jezik nije dovoljno fleksibilan da bi mogli da izvedemo za svako zanimanje ženski oblik i većina ispitanika se u potpunosti slagala sa tom tvrdnjom.</s><s>Oni koji se ne slažu sa tim, navode kao obrazloženje da nije važna sama fleksibilnost jezika, već svrha uvođenja ženskih oblika zanimanja u jezik.</s>
<s>1. „Neki ženski oblici zanimanja meni lično zvuče rogobatno i ne treba na silu praviti ženske oblike.</s><s>Mislim da bi oba oblika bilo ispravno koristiti, a da je na svakom od nas da koristi oblik koji mu se više dopada.</s><s>Posebno, kao što sam napisala, svako bi trebao da poštuje sopstveni estetske kriterijume po pitanju lepote jezika.“ 2. „Итекако је флексибилан, у теорији је могуће извести све женске облике.</s><s>Данас можемо само да питамо:"Али чему то?", па томе што до овога није дошло ни због чега другог, до због феминистичких убечења како је жена подређена.</s><s>Жена је свој статус изгубила оног тренутка када су јој "дата права".</s><s>Поента је у томе да данас двоје раде за једну плату, да нема ко да васпитава децу и генерације бивају све горе и горе.</s><s>Разлози су једноставно погрешни, а језик је флексибилан организам.“ 3. „Možda je u drugim jezicima jednostavnije to izvesti (pr. nemački, sufiks -in), srpski jezik ima više različitih sufiksa za izvođenje, ali postoji i problem političke prirode te bi pojedini nazivi izvođenjem pomoću sufiksa -ica zvučali "hrvatskije", što se želi izbeći.</s><s>Problem i zabunu stvaraju i homonimi koji imaju isti koren reči (trenerica/trenerka).“ 4. „Mislim da je srpski jezik baš onakav kakav treba da bude - MILOZVUČAN i ne treba ga ružiti pod izgovorom ravnopravnosti.“</s>
<s>5. „U srpskom jeziku postoje mnogo rogobatniji izrazi koji se koriste, ne vidim zašto bi zanimanja u ženskom rodu bila problematična kad već postoje nastavci za rod.“ 6. „Apsolutno sam saglasna.</s><s>U npr nemačkom i engleskom mnogo je lakše dodati nastavak za ženski rod, dok je čini mi se u srpskom jeziku to teže.“ 7. „Mesar- mesarka; Trener-trenerka, bravar-bravarka...“ 8. „Srpski jezik, kao i većina slovenskih jezika, je veoma fleksibilna.</s><s>Što i dokazuje prirodno izvedene verzije današnjih modernih jezika.</s><s>Samo ne vidim razlog nasilne izmene.</s><s>Dodala bih i to da npr u engleskom jeziku nemamo "ženska" zanimanja, zar ne?</s><s>Šesta tvrdnja je glasila „ženski oblici pojedinih zanimanja zvuče neprirodno, zato što se žene ne bave često takvim zanimanjima“ i većina ispitanika se složilo sa tom tvrdnjom.</s><s>Neki se sa tim ne slažu, ali misle da svakako ženskih oblika ne bi trebalo da bude i jeziku.</s><s>Grafikon 22: Rezultati tvrdnje: Ženski oblici pojedinih zanimanja zvuče neprirodno, zato što se žene ne bave često takvim zanimanjima.</s>
<s>1. „Zvuči neprirodno zbog samog oblika reči, ne zbog toga što se žene ne bave često takvim zanimanjima.</s><s>Na primer, poznajem više žena psihologa od muških psihologa, ali mi je naziv ''psihološkinja'' rogobatan i nezgrapan do te mere da sam ubeđen da nikada ne bi zaživeo u svakodnevnom govoru.“</s>
<s>2. „Godinama potlačeni patrijarhalnim sistemom, kuktura pa i jezik su se menjali i evoluirali po potrebi, tada tačnije muškaraca.</s><s>Danas u demokratskom i liberalnom sistemu postoji zdravo mesto za napredak i učenje o poštovanju želje drugih da budu oslovljeni kako 3. „Није ствар у томе да ли се жене баве нечим често или не, ствар је у томе да женских облика вероватно никада није требало ни да буде, али еманципацијом, добили смо нешто ново, ново нормално, иако онда када је стварано, вероватно сматрано накарадним.</s><s>Треба се држати речника српског језика, а не слушати паметовања феминисткиња, које се боре за имагинарна права.</s><s>Шта мене брига ко ће како да ме зове?</s><s>Треба се борити за то да труднице имају сигурна радна места, да жене генерално имају високе плате, да су у том смислу равноправне, а не да ринтају за 4. „Nadovezala bi se na prethodni komentar.</s><s>Da li to znači da u engleskom govornom području žene ne rade ništa jer nemaju ženske oblike zanimanja?“ 5. „Ženski oblici zanimanja koja zvuče neprirodno su posledica toga što je u 17,18, 19 i delu 20 veka bilo nezamislivo da se žene bave određenim zanimanjem.</s><s>A u tom vremenu su najviše i formirane gramatičke odrednice i usvajanje su reči koje se i danas koriste u srpskom jeziku.</s><s>Međutim, to je moj subjektivni osećaj, podjednako neprirodno poput reči psihološkinja meni zvuče i reči koje su u prethodnih deset godina ušle u upotrebu poput šerovanja, spinovanja, sinovanja, bildovanja....“ 6. „Не постоје "мушка" и "женска" занимања.</s><s>Звучи неприродно јер насилно додавање суфикса није у духу српског језика.“</s>
<s>Prva tvrdnja bila je „U svakodnevnom govoru češće koristim ženski oblik zanimanja od muškog kada govorim o ženi“ i 42% ispitanika je odgovorilo da se sa tom tvrdnjom niti slaže niti ne slaže, a 21% njih je odgovorilo da se slaže.</s><s>Jedno od obrazloženja bilo je „Upotrebljavam ženski oblik za uobičajena zanimanja, kao što je doktorka, učiteljica, pekarka i slično, a, recimo, ginekologica, psihološkinja, vozačica i sl. mi je i rogobatno i smešno“.</s><s>Ovo obrazloženje odgovara na pitanje zašto se je većina ispitanika odlučila za neutralni odgovor na ovu tvrdnju.</s><s>Ispitanici prave razliku između već ustaljenih zanimanja u društvu, a samim tim i u jeziku, i zanimanja koja su novijeg datuma.</s><s>Takođe, od obrazloženja možemo istaći i sledeće: „Navikli smo da je psiholog Marija, a ne psihološkinja Marija.“ To se nadovezuje na zaključak iz prethodnog sklopa pitanja da je navika ključni faktor pri izboru između muškog i ženskog oblika zanimanja.</s><s>Slična situacija je i sa odgovorima na tvrdnju „U svakodnevnom govoru češće čujem da su žene oslovljavane ženskim oblikom zanimanja nego muškim“ – većinom se ispitanici niti slažu niti ne slažu sa tom tvrdnjom.</s><s>Tvrdnja „Smatram da većina zanimanja treba da dobije svoj parnjak u ženskom rodu“ dala je malo drugačije rezultate.</s><s>Većina ispitanika se sa njom ne slaže, što pokazuje zatvorenost prema novim ženskim oblicima određenih zanimanja.</s><s>Ispitanici u obrazloženjima navode, kao i u prethodnim odgovorima, da im pojedini ženski oblici zvuče neprirodno, dok drugi navode kao obrazloženje to da je bitnije da žene postignu ravnopravnost na drugim poljima, a ne na polju jezika.</s><s>Sa tvrdnjom „Smatram da žena ne treba da bude uvređena ako je oslovljavamo muškim nazivom zanimanja“ se čak 66% ispitanika slaže, čak su i same ispitanice naglasile u obrazloženjima da ih u svojim zanimanjima oslovljavaju muškim rodom i da im to ne smeta.</s><s>Peta tvrdnja bila je „Mislim da srpski jezik nije dovoljno fleksibilan da za svako zanimanje izvedemo ženski oblik“, na šta je većina ispitanika odgovorila da se slaže.</s><s>U obrazloženjima vidimo podeljena mišljenja ispitanika – jedni misle da nije dovoljno fleksibilan u poređenju sa drugim jezicima, zatim da ženski oblici nisu neophodni u jeziku (npr. zato što ih nema ni u engleskom jeziku, pa jezik savršeno funkcioniše i bez toga), pa sve do mišljenja da srpski jezik jeste fleksibilan, ali da mu nisu potrebe promene.</s><s>Poslednja tvrdnja „Ženski oblici pojedinih zanimanja zvuče neprirodno, zato što se žene ne bave često takvim zanimanjima“ takođe je dovela do različitih razmišljanja ispitanika.</s><s>Većina je odgovorila da se sa ovom tvrdnjom slaže, a kao obrazloženje navode to da je patrijarhalno društvo žene izbacilo iz poslovnog sveta, te da nisu ni u jeziku dobile svoje mesto.</s><s>Sa druge strane su ispitanici, koji misle da su žene zastupljene u poslovnom svetu i da u istom treba da se izbore za ravnopravnost sa muškarcima po pitanju plata, položaja itd. ne samo na polju jezika.</s><s>Iz poslednjeg sklopa pitanja izvlačimo zaključak da je puno razloga za uzdržanost govornika srpskog jezika ka novim oblicima, od kojih je jedan navika da govore onako kako su do sada.</s><s>Takođe, ispitanici smatraju da položaj žena u Srbiji još uvek nije na ravnopravnom nivou sa muškarcima kada je reč o poslovnom svetu, te da treba prvo rešavati te probleme, a tek kasnije jezička pitanja.</s>
<s>Za razliku od srpskog jezika, koji nije bogat sa ženskim oblicima zanimanja, u slovenačkom jeziku imamo ženske oblike za većinu zanimanja.</s><s>Primere za anketu sam uzeo sa interneta i iz doktorskog rada Ines Voršič.</s><s>Anketu je ispunilo 104 ispitanika, koji su govornici slovenačkog jezika.</s><s>Cilj ankete je bio da istražimo koji ženski oblik zanimanja se češće koristi u svakodnevnom govoru.</s><s>Ispitanici su birali koju od ponuđenih reči bi izabrali pri pisanju ili govoru ili sa kojom su se do sad češće susretali u jeziku.</s>
<s>Tabela 22: Tabelarni prikaz rezultata ankete Rezultati ankete za slovenački jezik pokazali su da je najdominantniji sufiks -ka prilikom izvođenja ženskih naziva zanimanja, kao što je bio slučaj i u srpskom jeziku.</s><s>Svi oblici koji su bili ponuđeni se već nalaze u rečnicima i deo su standardnog slovenačkog jezika, što je velika prednost u odnosu na srpski jezik, gde za određena zanimanja nema nijednog (npr. u slovenačkom jeziku poštarica i poštarka, dok u rečniku srpskog jezika ne postoji ženski oblik tog zanimanja).</s><s>Najmanja razlika u procentima odgovora bila je u slučaju imenice guvernanta/guvernantka, jer su oba oblika skoro podjednako zastupljena u jeziku, međutim ipak se malo veći broj ispitanika odlučio za oblik guvernanta.</s>
<s>5.3.</s><s>Poređenje rezultata ankete za srpski i slovenački jezik Analizom podataka iz dve ankete dobili smo zaključke i uporedili situaciju u srpskom i slovenačkom jeziku na ovu temu.</s><s>U anketi za srpski jezik se nalaze pitanja zatvorenog i otvorenog tipa, jer su me zanimala mišljenja govornika srpskog jezika na određene tvrdnje.</s><s>Očigledna je velika razlika u procentu između muškog i ženskog pola ispitanika u anketi za srpski, kao i za slovenački jezik - ženskih ispitanika je bilo znatno više, najverovatnije zbog veće zainteresovanosti za ovu temu koja se njih lično dotiče, kao i mnogih drugih faktora.</s><s>Sa ovolikom razlikom u procentu između ispitanika iz urbanog i ruralnog područja očekivao sam otvorenost ispitanika urbanog područja prema novitetima, jer sam razmišljao stereotipično – ljudi iz urbanog područja su moderniji, za razliku od ljudi iz ruralnog područja koji su više tradicionalisti.</s><s>Demografski faktori nisu bili presudni za konačno mišljenje ispitanika, jer je uopštena konačna slika sledeća većina isipitanika za srpski jezik smatra da nove nazive zanimanja nije neophodno uvoditi u jezik, dok ispitanici za slovenački aktivno koriste većinu ženskih oblika za zanimanja.</s><s>U srpskom jeziku ni muškarci ni žene ne smatraju da treba posebno naglasiti pol osobe u zanimanju, već da je kvalitet obavljanja posla mnogo bitniji od samog naziva.</s><s>U slovenačkom jeziku su određeni ženski oblici zanimanja već ustaljeni u jeziku, a samim tim i u svakodnevnom govoru, te se njihov opstanak ne dovodi u pitanje.</s><s>Iz tabele za slovenački jezik možemo zaključiti da u većini slučajeva sufiks -ka preovladava nad sufiksom -ica iako su oba sufiksa prilično zastupljena u slovenačkom jeziku.</s><s>Većina govornika slovenačkog jezika smatra ženske oblike prirodnim i koristi ih u svom svakodnevnom govoru.</s>
<s>Pitanjem rodne ravnopravnosti u jeziku stručnjaci se aktivno bave već tridesetak godina, pokušavajući da jezik prilagode promenama u društvu.</s><s>Žene sve aktivnije učestvuju u poslovnom svetu, i samim tim se javlja potreba za imenovanjem njihovih radnih mesta i položaja.</s><s>Situacija po tom pitanju nije ista na području Srbije i Slovenije, te je zato cilj ovog rada uporediti trenutno stanje i analizirati ga.</s><s>U slovenačkom jeziku se noviteti lakše usvajaju, zato što je sam proces uvođenja ženskih mocionih parova započeo mnogo ranije nego što je to slučaj sa srpskim jezikom.</s><s>Analizom podataka iz dve ankete dobili smo zaključke i uporedili situaciju u srpskom i slovenačkom jeziku na ovu temu.</s><s>Iako dva jezika iz slovenske grupe, imaju koliko sličnosti toliko i razlika.</s><s>Možda je potrebno sagledati širu sliku problema i potražiti odgovore i van lingvističkog polja, jer se nijedno polje društvenog života ne odvija nezavisno od drugih.</s><s>Ova dva jezika prvenstveno se razlikuju po brzini usvajanja noviteta u jeziku, što nas dovodi do pitanja koliko je u stvari vremena potrebno da prođe od pojavljivanja nekog fenomena do njegovog uvođenja u standardni jezik, kao i to koje uslove mora da ispuni da bi postao deo istog.</s><s>Ako uporedimo srpski i slovenački jezik, slovenački ima daleko više mocionih parova.</s><s>Trenutno stanje sa mocionim parovima u srpskom i slovenačkom je očigledno – slovenački jezik je fleksibilniji i sklon stvaranju vlastite leksike.</s><s>Rezultati istraživanja pokazuju da većina ispitanika ankete za srpski jezik nije spremna na uvođenje novih ženskih oblika zanimanja, dok je bez problema prihvatila oblike koji su već deo standardnog srpskog jezika.</s><s>Uzrok za to možda treba potražiti u istoriji, tradiciji ili psihologiji jednog naroda, kako bismo otkrili zbog čega su neka zanimanja isključivo „ženska“ ili „muška“ i zbog čega se ispitanici toliko jako protive novinama u jeziku.</s><s>Nijedan proces se ne odvija preko noći, ali možemo zaključiti da se celokupni proces u Srbiji odugovlači i smatram da treba naći razlog zbog čega se ljudi protive tome i sprečavaju da se proces odvija normalanim tokom.</s><s>Treba povezati različite faktore sa različitim stavovima i pre svega uporediti socijalno okruženje, vaspitanje, obrazovanje sa stavovima za ili protiv uvođenja novih ženskih oblika zanimanja u srpski jezik.</s><s>Jezik je podložan promenama kroz vreme i ne treba sprečavati njegov razvoj i osavremenjavanje, niti mu ih treba silom nametati, već je najbolje osluškivati ono što u njemu zaživi i što njegovi govornici čuvaju prilikom pisanja ili razgovora.</s><s>7. Literatura</s>
<s> Ćorić, Božo (2006).</s><s>Mociona tvorba danas (zvanja, zanimanja i titule ženskog roda), u: Lukašanec, A. (ur.) Funkcijanaljnja aspekti slovajutvarenija.</s><s>Minsk: Prava i ekanomika  Filipović, Jelena (2012).</s><s>Rodno osetljiva upotreba jezika u javnom govoru.</s><s>U: Filipović, Jelena i Kuzmanović Jovanović, Ana, Vodič za rodno osetljiv pristup medijima u Srbiji.</s>
<s>̌ i u savremenom srpskom jeziku.</s><s>Beograd: ZUNS.  Klajn, Ivan (2005).</s><s>Gramatika srpskog jezika.</s><s>Beograd: Zavod za udžbenike i nastavna sredstva.</s>
<s>V tem diplomskem delu se ukvarjamo s primerjavo ženskih in moških poimenovanj poklicev v srbskem in slovenskem jeziku.</s><s>Glavna domneva diplomskega dela je razlika v razširjenosti uporabe ženskih poimenovanj poklicev med dvema jezikoma.</s><s>Osredotočamo se na podobnosti in razlike med jezikoma glede na slovnico, družbeni kontekst in živi jezik.</s><s>Nesporno dejstvo je, da se tudi v 21. stoletju skoraj v vseh kulturah sveta, tudi v najbolj razvitih, srečujemo s problemi in vprašanji neenakosti spolov, kar vpliva tudi na jezikovno sfero.</s><s>Cilj diplomske naloge je primerjati odprtost govorcev srbščine in slovenščine do novih besednih oblik, glavno vprašanje, na katerega bom poskušal odgovoriti, pa je: ali in v kolikšni meri so govorci srbščine pripravljeni sprejeti neologizme?</s>
<s>V prvem delu diplomske naloge je prikazan koncept spola v srbskem in slovenskem jeziku ter pogledi različnih avtorjev in definicije v slovnicah in slovarjih.</s><s>Prvi del v celoti temelji na analizi sekundarnih podatkov oz. samo na predstavitvi literature.</s><s>Opisane so slovnične kategorije ter poudarjene podobnosti in razlike med tema jezikoma.</s><s>Nadalje je prikazano besedotvorje, ki je pomembno za tvorbo novih besed, kar obravnava diplomska naloga, v tabelah pa so prikazane končnice za tvorbo ženskega in moškega spola v srbskem in slovenskem jeziku.</s><s>Eden od zaključkov tega dela je, da v obeh jezikih razliko med moškim in ženskim spolom v jeziku lahko najpogosteje izrazimo na dva načina: s posebnimi leksemi, tj. nadomestnimi pari leksemov, katerih členi niso niti pomensko niti formalno odvisni drug od drugega (npr. moški : ženska), in pari, katerih člen je skoraj brez izjeme pomensko in izpeljano izpeljan iz drugega (npr. profesor : profesorica).</s><s>Izpostavlja se tudi razlika med slovničnim in naravnim spolom samostalnikov ter njihov pomen v slovanskih jezikih.</s><s>Cilj prvega dela je le primerjava slovničnih kategorij v srbščini in slovenščini ter načinov izpeljave novih besed.</s><s>V drugem delu je predstavljen družbeni kontekst poimenovanja poklicev.</s><s>Družbene spremembe, ki so pripeljale do tega, da imajo ženske danes enakopravno vlogo v družbenih dejavnostih, so posledično prinesle s seboj potrebo po inovacijah v jeziku.</s><s>Družba oblikuje položaj žensk in določa njihove vloge glede na njihove kulturne vrednote in stopnjo spoštovanja tradicije.</s><s>V razvitejših državah je vse manj delovnih mest, ki so prepoznana kot tipično moška in ženska, medtem ko imajo v manj razvitih državah moški veliko bolj vidne vloge kot ženske.</s><s>Ker se je udeležba žensk v skoraj vseh sferah javnega življenja v zadnjih desetletjih povsod močno povečala, je tabelarično prikazano trenutno stanje v Srbiji in Sloveniji ter razlike v plačah, izobrazbi in stopnji zaposlenosti med moškimi in ženskami.</s><s>Zato se danes srečujemo z izrazom spolno občutljiv jezik, ki želi pomagati pri uresničevanju človekovih pravic moških in žensk.</s><s>Cilj jezikoslovcev je pomagati uresničiti zahtevo, da ženske postanejo vidne v jeziku v javni sferi.</s><s>V tretjem delu je predstavljena analiza podatkov, pridobljenih iz anket, izvedenih preko interneta za srbski in slovenski jezik.</s><s>Z analizo podatkov iz dveh raziskav smo pridobili zaključke in primerjali stanje v srbskem in slovenskem jeziku na to temo.</s><s>V anketi je velika razlika v odstotku anketirancev in anketirank tako za srbski kot tudi za slovenski jezik – anketirank je bilo bistveno več, najverjetneje zaradi večjega zanimanja za to temo, ki se jih osebno dotika, pa tudi kot mnogi drugi dejavniki.</s><s>Vendar na koncu demografski dejavniki niso bili odločilni za končno mnenje anketirancev, saj je splošna končna slika naslednja: večina anketirancev za srbski jezik meni, da v jezik ni treba uvajati novih imen poklicev, medtem ko anketiranci za slovenski jezik že aktivno uporablja večino ženskih oblik za poklice.</s><s>Namen ankete za slovenski jezik je bil raziskati, katera poklicna oblika ženskega spola je pogosteje uporabljena v vsakdanjem govoru.</s><s>V anketi za slovenski jezik sta bili ponujeni vsaj dve sopomenki za žensko obliko poklica, kar priča o večji težnji po ustvarjanju lastne leksike v primerjavi s srbskim jezikom.</s><s>Obe besedni obliki sta del knjižnega slovenskega knjižnega jezika in ju najdemo v slovarjih.</s><s>Vprašanja so bila samo zaprtega tipa.</s><s>Anketiranci so izbirali, katero od ponujenih besed bi izbrali pri pisanju ali govorjenju oziroma katero so v jeziku pogosteje srečali.</s><s>Ena od ugotovitev je, da v slovenskem jeziku za poklicno obliko ženskega spola prevladuje končnica -ka in da jo govorci najpogosteje uporabljajo pri govorjenju in pisanju.</s><s>V anketi za srbski jezik so vprašanja zaprtega in odprtega tipa, saj me je bolj zanimalo mnenje srbsko govorečih o določenih trditvah.</s><s>Anketo so sestavljali štirje sklopi vprašanj.</s><s>Prva tri vprašanja so demografskega tipa.</s><s>Anketiranci naj bi odgovorili, katerega spola so, koliko so stari, tretje pa se nanaša na tip naselja, v katerem živijo.</s><s>Drugi sklop vprašanj je sestavljen iz 7 vprašanj, katerih namen je pokazati, katero besedno obliko anketiranci pogosteje slišijo oziroma uporabljajo v vsakdanjem govoru.</s><s>Anketiranci so morali izbrati eno od treh oblik, od katerih je ena moška oblika poklica, drugi dve pa sta dve različni različici ženske oblike določenega poklica.</s><s>Za tretji sklop vprašanj sem izbral samostalnike vojak, gasilec, kovač, psiholog, dekan in tajnik.</s><s>V Slovarju srbskega jezika ne najdemo oblike za osebo, ki opravlja enega od omenjenih poklicev, najdemo pa nekatere oblike v pogovornem ali publicističnem slogu.</s><s>Četrti sklop vprašanj sestavljajo trditve, na katera so anketiranci odgovarjali na lestvici od 1 do 5 (1- popolnoma se ne strinjam; 2- ne strinjam se; 3- niti se ne strinjam niti se ne strinjam; 4- strinjam se; 5- popolnoma se strinjam), prav tako pa so bili imeli možnost, da na kratko obrazložijo svoj odgovor.</s><s>Strokovnjaki se že trideset let aktivno ukvarjajo z vprašanjem enakosti spolov v jeziku in skušajo jezik prilagoditi spremembam v družbi.</s><s>Ženske vse bolj aktivno sodelujejo v poslovnem svetu, zato je treba poimenovati njihova delovna mesta in položaje.</s><s>Stanje v tem pogledu ni enako v Srbiji in Sloveniji, zato je cilj te diplomske naloge primerjava in analiza trenutnega stanja.</s><s>V slovenskem jeziku se novosti lažje sprejemajo, saj se je proces uvajanja ženskih mocijskih parov začel veliko prej kot v srbskem jeziku.</s><s>Z analizo podatkov iz dveh raziskav smo pridobili zaključke in primerjali stanje v srbskem in slovenskem jeziku na to temo.</s><s>Čeprav sta dva jezika iz slovanske skupine, imata toliko podobnosti kot razlik.</s><s>Morda je treba pogledati širšo sliko problema in iskati odgovore zunaj jezikovnega polja, saj nobeno področje družbenega življenja ne poteka neodvisno od drugih.</s><s>Ta dva jezika se razlikujeta predvsem po hitrosti sprejemanja novosti v jeziku, kar nas pripelje do vprašanja, koliko časa dejansko preteče od pojavitve nove besede do njene uvedbe v knjižni jezik in katere pogoje mora izpolnjevati, da postane del tega.</s><s>Če primerjamo srbski in slovenski jezik, ima slovenščina veliko več mocijskih parov.</s><s>Trenutna situacija na tem področju v srbščini in slovenščini je očitna – slovenski jezik je bolj fleksibilen in teži k ustvarjanju lastne leksike, kar pa po drugi strani ne pomeni, da ne bo prišlo do sprememb tudi v srbskem jeziku.</s><s>Jezik se skozi čas spreminja in njegovega razvoja in posodabljanja ne smemo preprečevati, niti mu ju vsiljevati, ampak je najbolje prisluhniti, kaj v njem zaživi in kaj njegovi govorci ob pisanju ali govorjenju ohranjajo.</s>
<s>Spodaj podpisani Vuk Srdanović, vpisna številka 18161267, avtor pisnega zaključnega dela študija z naslovom: Ženska in moška poimenovanja poklicev v srbskem in slovenskem jeziku IZJAVLJAM</s>
<s>1. da sem pisno zaključno delo študija izdelal samostojno pod mentorstvom Tatjane Balažic Bulc; 2. da je tiskana oblika pisnega zaključnega dela študija istovetna elektronski obliki pisnega zaključnega dela študija;</s>
<s>3. da sem pridobil vsa potrebna dovoljenja za uporabo podatkov in avtorskih del v pisnem zaključnem delu študija in jih v pisnem zaključnem delu študija jasno označil; 4. da sem pri pripravi pisnega zaključnega dela študija ravnal v skladu z etičnimi načeli in, kjer je to potrebno, za raziskavo pridobil soglasje etične komisije; 5. soglašam, da se elektronska oblika pisnega zaključnega dela študija uporabi za preverjanje podobnosti vsebine z drugimi deli s programsko opremo za preverjanje podobnosti vsebine, ki je povezana s študijskim informacijskim sistemom članice; 6. da na UL neodplačno, neizključno, prostorsko in časovno neomejeno prenašam pravico shranitve avtorskega dela v elektronski obliki, pravico reproduciranja ter pravico dajanja pisnega zaključnega dela študija na voljo javnosti na svetovnem spletu preko Repozitorija UL; 7. dovoljujem objavo svojih osebnih podatkov, ki so navedeni v pisnem zaključnem delu študija in tej izjavi, skupaj z objavo pisnega zaključnega dela študija.</s>