Prvi nalaz stranog štetnika Ophiomyia kwansonis (Diptera: agromyzidae) u Europi i njegovo fitosanitarno značenje

<s>Šumarski list online: www.sumari.hr/sumlist Journal of forestry Online: www.sumari.hr/sumlist/en Naslovna stranica – Front page:</s>
<s>HRVATSKO ŠUMARSKO DRUŠTVO uz financijsku pomoć Ministarstva znanosti i tehnologije Republike Hrvatske i Hrvatskih šuma d.o.o.</s>
<s>Znanstveno-stručno i staleško glasilo Hrvatskoga šumarskog društva Journal of the Forestry Society of Croatia – Zeitschrift des Kroatischen Forstvereins – Revue de la Societe forestierecroate</s>
<s>Urednički odbor po znastveno-stručnim područjima – Editorial Board by scientific and professional fields 1. Šumski ekosustavi – Forest Ecosystems urednik područja – Field Editor</s>
<s>Ekologija i biologija šuma, bioklimatologija Forest Ecology and Biology, Bioclimatology šumske kulture – Forest Cultures</s>
<s>Natural Forest Silcivulture, Urban Forests ekologija i njega krajolika, općekorisne funkcije šuma Ecology and Landscape Tending, Non-Wood Forest Functions sjemenarstvo i rasadničarstvo</s>
<s>Prof. dr. sc. Dubravko Horvat, mehanizacija u šumarstvu – Mechanization in Forestry pilanska prerada drva – Sawmill Timber Processing nauka o drvu, tehnologija drva</s>
<s>c branches: šumarska ekonomika i marketing u šumarstvu Forest Economics and Marketing in Forestry organizacija u šumarstvu</s>
<s>Znanstveni članci podliježu međunarodnoj recenziji.</s><s>Recenzenti su doktori šumarskih znanosti u Hrvatskoj, Slovačkoj i Sloveniji, a prema potrebi i u drugim zemljama zavisno o odluci uredništva.</s><s>Na osnovi mišljenja Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa Republike Hrvatske, "Šumarski list" smatra se znanstvenim časopisom te se na njega primjenjuje 0-ta stopa PDV (članak 57. g.) Časopis referiraju: Science Citation Index Expanded, CAB Abstracts, Forestry Abstracts, Agricola, Pascal, Geobase, SCOPUS, Portal znanstvenih časopisa Republike Hrvatske (Hrčak) i dr.</s>
<s>e reviewers are doctors of forestry sciences in Croatia, Slovakia and Slovenia, as well as in other countries, if deemed necessary by the Editorial board.</s>
<s>Based on the opinion of the Ministry of Science, Education and Sport of the Republic of Croatia, "Forestry Journal" is classifi a scientifi</s>
<s>Izvorni znanstveni članci – Original scientific papers Akumulacija ugljika i dušika u sastojini crne johe (Alnus glutinosa Gaertn.) u Podravini – Carbon and nitrogen 431</s>
<s>Prvi nalazi patogene gljive Chalara fraxinea u Hrvatskoj – novog uzročnika odumiranja jasena (Fraxinus spp.) – First records of Chalara fraxinea in Croatia – a new agent of ash dieback (Fraxinus spp.) 461</s>
<s>Učinkovitost uzgojnih radova u svjetlu Directive 2002/44/EC – Th ectiveness of forest pre-commercial thinning 471</s>
<s>UDK 630*164 (Castanea sativa Mill.) (001) Varijabilnost europskog pitomog kestena (Castanea sativa Mill.) na području sjeverozapadne Hrvatske prema morfološkim obilježjima plodova – Th</s>
<s>445 e variability of european sweet chestnut (Castanea sativa Mill.) in the region of northwest Croatia according to morphology of fruits 479</s>
<s>Uporabljivost Vertexa pri izmjeri strukture brdske bukove sastojine primjenom uzoraka promjenjive vjerojatnosti selekcije – Applicability of Vertex telemeter in measuring the structure of montane beech stand using variable 491</s>
<s>Prateći aktualna događanja u državnim poduzećima, posebice glede izjava o višku zaposlenika i otpuštanjima, ili kako se to danas uvriježilo govoriti o zbrinjavanju, vidimo da se i u šumarstvu računa s oko 2000 zaposlenih koje treba "zbrinuti".</s><s>Interesantno je to zbrinjavanje koje se u svim državnim poduzećima kreće od umirovljenja, prijevremenog umirovljenja ili otpremnina, tako da čovjek pomisli kako glavni cilj Vlade nije smanjiti nezaposlenost, nego postići omjer zaposlenih i umirovljenih 1:1, iako se stalno spominje nepovoljan omjer, kojega smo usput rečeno "napumpali" s onima koji mirovinu nisu zaslužili radom, barem ne iz sredstava mirovinskog fonda.</s><s>Za otpremnine bi bilo novaca, a za poticanje i organiziranje novoga posla za taj višak zaposlenih nema.</s><s>Pravo pitanje je da li je rukovodstvo nezainteresirano ili nesposobno naći riješenje ili pak postoji neki treći nama neznani razlog.</s><s>Kada je pak riječ o višku zaposlenih u šumarstvu, naravno da govorimo o stanju u Hrvatskim šumama d.o.o., jer njima je povjereno gospodarenje na gotovo 80 % šumske površine Hrvatske na kojoj se odvija gotovo sva proizvodnja.</s>
<s>Uz pozitivno poslovanje, prije Domovinskog rata bilo je oko 16 000 zaposlenih u šumarstvu, sada 8 500, a nastavno bi ih trebalo biti 6 000.</s><s>Zanimljivo bi bilo vidjeti izračun stvarno potrebnog broja zaposlenika.</s><s>U više navrata ukazivali smo na potrebu analize sadašnjega stanja, ponajprije temeljeći je na poslovima koje je nužno obavljati da bi se održalo načelo potrajnog gospodarenja, a potom odrediti optimalan broj i stručnu kvalifi</s>
<s>ciranost izvršitelja potrebnih za obavljanje zadanih poslova.</s><s>Zapravo bi vlasnik (Država) putem resornoga ministarstva trebao na temelju barem srednjoročne strategije šumarstva propisati i strogo kontrolirati izvršenje poslova, pa i utvrditi da li je poduzeće kojemu je povjereno gospodarenje u stanju obaviti sve tražene poslove, ili će ono težeći za iskazivanjem profi ta primjerice</s>
<s>ciranost izvršitelja potrebnih izostaviti ili ovlaš obaviti za šumu neophodne radove, stalno ih odgađajući za "bolja vremena", ne razmišljajući o dugoročnim negativnim posljedicama.</s><s>Osim toga, sukladno s općom strategijom gospodarstva, vlasnik bi trebao inzistirati na sveobuhvatnom, racionalnom i stručno prihvatljivom korištenju proizvoda šume.</s><s>Tada bi se na drugi način razmišljalo o racionalnom, na tržišnoj osnovi zasnovanom korištenju klasičnih šumskih proizvoda, biomase i naposljetku općekorisnih vrijednosti šume kao obnovljivog prirodnog resursa.</s><s>Šume jesu obnovljiv prirodni resurs, no i one mogu na određenim površinama postati neobnovljive, primjerice ako nakon požara ne obnovimo šumu, doći će do erozije i nestat će šumsko tlo na kojemu je do tada rasla šuma.</s><s>Isto vrijedi i za šume, gdje zbog intezivnih irigacija dolazi do pada podzemne vode i sušenja šuma.</s><s>Svakako, trebalo bi analizirati što se to promijenilo u šumarstvu da je broj zaposlenih pao na ispod 40 % predratnog broja?</s><s>Tehnoligije rada?</s><s>Možda, ali ne drastično, jer i tada se radilo s motornom pilom, izvlačili i izvozili iz šume sortimenti traktorima, žičarama i forvarderima.</s><s>Promjene su najčešće nastale u smislu povećanja sigurnosti i zaštite na radu, što ne implicira manji broj izvršitelja.</s><s>No, kada bi i bilo većih promjena, to bi se ponajprije odnosilo na uvjetno rečeno fi</s>
<s>ciranost izvršitelja potrebnih zičke radnike.</s><s>Ali što je s inženjerima i tehničarima?</s><s>Već unatrag nekoliko godina nema zapošljavanja inženjera na neodređeno vrijeme, nego na određeno i to na kojekakve ugovore, a upravo ovih dana odlukom Vlade svi oni ostaju bez posla.</s><s>Ako se sjećamo, prirodni odljev šumarskog visokoškolskog kadra u mirovinu kretao se oko 40 godišnje, a to je u prosjeku bio i broj novo diplomiranih inženjera.</s><s>Kada je pak riječ o šumarskim tehničarima, logično bi bilo da oni imaju sve više mjesta u danas sofi sticiranim,</s>
<s>U uvodnicima Šumarskoga lista, našega znanstveno stručnog i staleškog glasila, želimo poticati struku na razmišljanje i zauzimanje stavova glede aktualnih događanja, ali i tražiti saznanja što se trenutno događa.</s><s>Naime, osim što smo "izgubili" šumarstvo u nazivu resornoga ministarstva, izgleda da smo tamo, pa i u Državi, "zadnja rupa na svirali".</s><s>Što se pak događa u Hrvatskim šumama d.o.o. također nije znano, čak ni zaposlenicima, a kamoli šumarskoj struci izvan toga sustava.</s><s>Da li je uvijek tako bilo, ili se na razini struke demokratski, pa i u nedemokratsko vrijeme raspravljalo o značajnim promjenama u šumarstvu?</s><s>Da li imamo pravo znati što se to događa i u Ministarstvu i Hrvatskim šumama d.o.o.?.</s><s>Da, jer svaki vlasnik mora znati što mu se događa s vlasništvom, a vlasnik šume kao općega dobra smo svi mi, a samo formalno Država, osim ako neki kojima je samo povjereno gospodarenje našim vlasništvom misle Uredništvo</s>
<s>"providing for", show that the forestry sector has about 2000 employees who should be "provided for".</s><s>It is an interesting phenomenon: in all state companies the surplus employee problem is solved by employee retirement, early retirement or severance pay.</s><s>One may think that the main objective of the Government is not to reduce unemployment but achieve a 1:1 ratio between the employed and the retired (despite the fact that the ratio is unfavourable, largely owing to a large number of retired people who have not earned their pension from work, at least not from the retirement fund).</s><s>Financial means are available for severance pays but not for incentives and creating new jobs for surplus employees.</s><s>Th real issue is this: either the management is not interested or not capable of fi</s>
<s>surplus employees and laying off nding new jobs, or there is a third reason, unknown to us.</s><s>In terms of surplus employees in forestry, we naturally mean the company Hrvatske Šume Ltd, since this company manages over 90% of the forest area in Croatia, the site of almost all forest production.</s><s>Before the Home War, the forestry sector employed about 16,000 people and had positive business.</s><s>Today, there are 8.500 employees, while nominally, there should be 6,000 employees.</s><s>It would be interesting to analyze the calculation for the above number of employees.</s><s>We have urged the authorities on several occasions to analyze the current condition by focusing primarily on the jobs needed to maintain the principle of sustainable management and determining on the optimal number and expertise of those needed to accomplish the set tasks.</s><s>In fact, the owner (the State) should, through its competent Ministry, prescribe and strictly control the fulfi</s>
<s>surplus employees and laying off lment of the tasks based on mid-term forestry strategy.</s><s>It should also identify whether a company responsible for management is capable of performing all the needed tasks, or whether it will, striving for profi conduct the jobs negligently or even worse, completely omit some activities necessary for the forest, constantly postponing them for "better times", without considering negative long-term consequences.</s><s>Th</s>
<s>e owner should, in accordance with the general economic strategy, insist on a comprehensive, rational and acceptable use of forest goods.</s><s>Th is would</s>
<s>generate a diff erent approach to a rational, market based use of classical forest products, biomass and non-market forest values as a renewable natural resource.</s><s>Forests are a renewable natural resource, but in certain areas they can also become non-renewable.</s><s>For example, if a forest is not regenerated aft</s>
<s>generate a diff re, erosion will set in and the forest soil will disappear.</s><s>Forests can also become non-renewable in places where intensive irrigation activities cause a drop in groundwater levels, consequently leading to forest dieback.</s><s>What has changed in forestry that workforce has dropped below 40% of the pre-war employee number?</s><s>Work technologies?</s><s>Maybe, but not drastically: chain saws were also used before the war and assortments were hauled from forests with tractors, cable cars and forwarders.</s><s>Th e changes</s>
<s>generate a diff that have taken place relate mainly to increased security and protection at work, which does not implicate a lower number of workers.</s><s>Even if there were major changes, they would relate primarily to physical workers.</s><s>What about engineers and technicians?</s><s>For several years now, engineers have not been employed permanently but temporarily and on various contracts.</s><s>According to the latest governmental decision, all of them will lose their jobs.</s><s>If we remember correctly, the natural outfl</s>
<s>staff is about 40 a year, which equals the number of newly graduated forestry engineers.</s><s>Today’s sophisticated jobs that have replaced classical physical labour in the past should, logically, open more vacancies for forestry technicians. e editorials of the Forestry Journal, the scientifi c and pro</s>
<s>airs, but also seeking solutions to current events.</s><s>Not only has the term forestry "disappeared" from the name of the competent ministry, but it also seems that forestry has become "the last hole on the fl term meaning that is has the lowest and the most neglected position, in the state.</s><s>Not even the employees, let alone the forestry profession outside this system, have any idea of what is happening in the company Hrvatske Šume Ltd.</s><s>Has it always been like this, or have important changes in forestry been discussed democratically, or sometimes undemocratically, at the level of the profession?</s><s>Do we have the right to know that is going on in the Ministry and in Hrvatske Šume Ltd?</s><s>Yes, we do, because every owner has the right to know that is happening with its ownership.</s><s>Th e State is the</s>
<s>t only formally, while the real owner is all of us, unless some of those who have been entrusted with the management of our ownership believe that "Th</s>
<s>Istraživanja su provedena u 95-godišnjoj visokoproduktivnoj sastojini crne johe (Alnus glutinosa Gaertn.) u Podravini.</s><s>Cilj ovoga rada je istražiti glavna obilježja akumulacije i dinamike ugljika i dušika u sastojini crne johe, kao indikatora stabilnosti ekosustava i održivosti gospodarenja ovom sastojinom.</s><s>Analiza dinamike i akumulacije ugljika i dušika tijekom godine obuhvatila je istraživanje tla, posebice šumske prostirke i A- horizonta, drva i kore crne johe te lista neposredno nakon odbacivanja.</s><s>Masa šumske prostirke kreće se od 4,71 Mg ha–1 nakon odbacivanja lista, preko 3,36 Mg ha–1 u proljeće, do 0,51 Mg ha–1 u jesen prije ponovnog odbacivanja lista.</s><s>Od jeseni do proljeća raste sadržaj ugljika i dušika u A- horizontu, a zatim ponovno opada.</s><s>Akumulacija ugljika u nadzemnoj biomasi sastojine sredinom ljeta je 214,6 Mg ha–1, a u tlu je prosječno 143,5 Mg ha–1. S druge strane akumulacija dušika veća je u tlu – u nadzemnoj biomasi je 2 Mg ha–1, a u tlu dosiže čak i preko 14 Mg ha–1 (prosječno 13,8).</s><s>Sveukupna akumulacija organskog ugljika u ekosustavu je Istraživanje je pokazalo da se radi o izuzetno vitalnoj sastojini, očito s izuzetno dobrim ekološkim uvjetima za rast crne johe.</s><s>Njena se vitalnost i dugoročna stabilnost najbolje odražavaju u postojanom indeksu širine godova u posljednjih 80 godina, što potvrđuje i vrlo velika drvna zaliha, koja za sastojinu starosti 93–98 god. iznosi 751 m3 ha–1 (iznad taksacijske granice od 7 cm).</s>
<s>Areal crne johe obuhvaća široko područje Europe od Irske do zapadnog Sibira, te od Finske do sjeverne Afrike (Kajba i Gračan 2003).</s><s>To upućuje na širok raspon različitih stanišnih prilika.</s>
<s>Prema Claessens i sur. (2010) i Mauer (2003), crna joha pridolazi na tlima sa širokim rasponom pedofiziografskih značajki, npr. pH vrijednost kreće se u rasponu od 4,2 do 7,5.</s><s>Zalesov i sur. (2008) navode da u području rijeke Volge crna joha pridolazi na tlima s pH vrijednosti od 3,5 (KCl) na različitim tipovima tala od eugleja, hipoglejnog, tresetno-glejnog do luvisola pseudooglejenog i pseudoglej-gleja.</s><s>Generalno se može reći da crna joha raste na vlažnim i vodom zasićenim tlima u rasponu reakcije tla od kiselih i slabo kiselih, do slabo alkalnih.</s><s>Crna joha poznata je po svojoj sposobnosti fi</s>
<s>Introduction ksacije dušika, pa se zbog toga često upotrebljava kao pionirska vrsta za remedijaciju tla u blizini ugljenokopa i sl.</s><s>List crne johe vrlo je bogat dušikom, što se manifestira i u obliku povećanja sadržaja dušika u tlu tijekom razgradnje listinca (Brożek i Wanic 2002).</s><s>Zahvaljujući tomu, list crne johe se relativno brzo razgrađuje, u pravilu u smjeru tvorbe zrelog humusa.</s>
<s>Najveće površine pod šumama crne johe nalaze se u europskom dijelu Ruske federacije – 717 tisuća ha, u Bjelorusiji – 419 tisuća ha i u Ukrajini – 190 tisuća ha (Zalesov 2008).</s><s>U središnjoj Europi crna joha pojavljuje se uglavnom na poplavnim dijelovima aluvija i na manjim površinama aluvija prigorskih vodotoka, često zaštićenim kao prirodnim rezervatima.</s><s>Velike šumske površine crne johe nalaze se i južno od Berlina u Spreewald rezervatu biosfere, gdje crna joha s poljskim jasenom čini dominantnu vrstu u sloju drveća.</s><s>Značajne površine pod crnom johom prisutne su i u Bialowieza Nacionalnom parku u Poljskoj.</s><s>Areal crne johe u Hrvatskoj obuhvaća površinu od oko 8000 ha (Prpić i Milković, 2005).</s>
<s>Najvrijednije mješovite i čiste sastojine crne johe u Hrvatskoj pridolaze na oko 2000 ha u području Podravine u šumariji Đurđevac (Vukelić i sur., 2006).</s><s>Na ovome se području nalazi i trajna pokusna ploha osnovana u okviru UNESCO programa "Čovjek i biosfera" na kojoj su i provedena istraživanja objavljena u ovome radu.</s><s>U sastojinama crne johe u ovom dijelu Podravine nisu zabilježene poplave dravskom vodom u više od 100 proteklih godina.</s><s>Ipak, kad se razmatraju hidrološke značajke u cjelini (imajući na umu značaj vode za sastojine crne johe), u svijetlu ekoloških promjena na širem području (povezanih ponajprije s tehničkim zahvatima na uzvodnom dijelu dravskog korita), te klimatskih promjena i klimatskih specifi nosti ovoga dijela podravlja (Zaninović i sur.</s><s>2008) postavlja se pitanje u kojoj mjeri se takve promjene odražavaju i na poznate sastojine crne johe u Crnim jarkima.</s><s>Dosadašnje spoznaje upućuju da se radi o sastojinama visoke i postojane produktivnosti.</s><s>Cilj ovoga rada je istražiti glavna obilježja akumulacije i dinamike ugljika i dušika u sastojini crne johe, kao indikatora stabilnosti ekosustava i održivosti gospodarenja ovom sastojinom.</s>
<s>Terenski dio istraživanja proveden je u srednjem podravlju, između mjesta Kalinovca i Podravskih Sesveta, na trajnoj pokusnoj plohi br. 24, osnovanoj 1980. god. u okviru projekta Čovjek i biosfera (UNESCO-MAB programme).</s><s>Ploha je veličine 1 ha, nalazi se u odjeljenju 93, odsjeku a, u posebnom rezervatu šumske vegetacije "Crni jarki" unutar G.J. Đurđevačke nizinske šume (sl. 1).</s><s>Šumom gospodari šumarija Đurđevac, kao sastavnica Uprave šuma Podružnica Koprivnica, Hrvatske šume d.o.o.</s><s>Površina posebnog rezervata iznosi 72,25 ha, a odnosi se na sljedeća odjeljenja Šume crne johe u ovom rezervatu starosti su od 93–98 god.</s><s>U vrijeme pomlađivanja s njima je gospodarila Imovna općina Đurdevačka.</s><s>Gospodarilo se u ophodnji od 30–40 god., a pomlađivane su nakon čiste sječe izbojcima iz panja, maU cjelokupnom rezervatu dominantno je učešće crne johe (Acer campestre) (105), poljski jasen (Fraxinus angustifolia) (14), obični grab (Carpinus betulus) (18) i nizinski brijest (Ulmus minor) (2).</s><s>U sloju grmlja najčešće su crna bazga (Sambucus nigra), sremza (Prunus padus), jednokoštuničavi glog (Crataegus monogyna) i trušljika (Rhamnus frangula), a u sloju prizemnog rašća gorka režuha (Cardamine amara), šumski rožac (Cerastium sylvaticum), dobričica (Glechoma hederacea), blijedožućkasti šaš (Carex brisoides) razmaknuti šaš (Carex remota), puzavi žabnjak (Ranunculus repens) i dr. Drvna zaliha je 670 m3 ha–1, godišnji tečajni prirast je odnosno 90 % prirasta), te je 497 stabala ha–1. Srednja sastojinska visina crne johe u rezervatu je 30,1 m Na samoj pokusnoj plohi nalazi se 633 stabla.</s><s>Drvna zaliha je 751,43 m3.</s><s>Najveći prsni promjer je 60 cm, a najviše stablo tocenološkom smislu ovo je šuma crne johe i poljskog jasena sa sremzom (Pruno padi-Fraxinetum angustifoliae Glavač 1960), koja pripada svezi Alnion incanae Pawl. in Pawl. et. al. 1928 i redu Fagetalia sylvaticae Pawl. in Pawl. et. al. 1928 (Vukelić i sur 2006, Vukelić 2012).</s><s>U relativno malom udjelu unutar rezervata, u mikrodepresijama je zastupljena i šuma crne johe s dugoklasim šašem (Carici elongatae-Alnetum glutinosae W</s>
<s>Research area kelić i sur. (2006) i Vukelić (2012) potvrđuju nalaz Glavača (1960) o očitom smanjenju areala ove zajednice, koja je ograničena isključivo na mikrodepresije.</s><s>Takvo ograničenje areala očito je povezano s hidromelioracijskim zahvatima na širem području, provedenim pred oko 150 god.</s><s>Današnje obilježje vodnog režima ove šume je relativno visoka i slabo fl</s>
<s>Research area uktuirajuća razina vode temeljnice, te povremeno plitko (do 30-ak cm) "plavljenje" vodom temeljnicom.1 U geološko litološkom smislu veliko područje podravlja, između Koprivnice, Đurđevca, Pitomače, Virovitice, sjevernih padina Bilogore, Donjeg Miholjca, Valpova i Belišća, obilježavaju fl</s>
<s>Research area uvio-eolski kvartarni sedimenti.</s><s>To su u velikoj 1 U vrlo kišnom razdoblju tijekom kolovoza i rujna 2010. dugotrajnijoj poplavi s dubljom poplavnom vodom (>50 cm) pridonijelo je i izlijevanje kanala Čivićevac, što je nezabilježena pojava u posljednjih 30-ak godina.</s><s>Slika 2: Sastojina crne johe na pokusnoj plohi u jesen i proljeće</s>
<s>uvijalnim taloženjem uslijed poplavnih voda, ali i iz presušenih dijelova riječnog korita (rijeka je često mijenjala tok, premiještajući se postupno pre</s>
<s>stimično tvore ilovaste i ilovasto pjeskovite slojeve, a ponegdje su akumulirani kao čisti do ilovasti pijesci u formi dina (Vrbek i Pilaš 2011).</s><s>Šire područje istraživanja ima obilježja reljefne depresije, na koju se nastavlja aluvijalna terasa (greda) užeg porječja Drave.</s><s>Nadmorska visina je oko 111 m. Biološki sanirane pješčane dine nalaze se južno od rezervata.</s><s>Vodni režim istraživanog lokaliteta obilježen je visokom razinom vode temeljnice (njena razina se tijekom godine ne spušta više od 130 cm ispod površine tla – sl. 3) unutar vodonosnog sloja kojega predstavljaju debeli kvartarni sedimenti dravskog porječja.</s><s>Krovina šireg područja (visoki udjel eolskih pijesaka) također je vrlo propusna, pa se vodonosnik neposredno "prihranjuje" oborinskom vodom, tako da se razina vode temeljnice ponekad diže iznad površine tla i izaziva plavljenje (poplava može potrajati 1–2 mj., a dubina poplavne vode obično ne prelazi 20–30 cm).</s><s>Glavni vodotok koji protječe kroz šumski predjel Crni jarci je kanal Čivićevac.2 Uzrok višekratnog plavljenja Crnih jaraka u ljeto i jesen 2010. je izlijevanje upravo ovoga kanala.</s><s>Ovaj kanal ima vjerojatno veliki utjecaj na razinu vode temeljnice u predjelu Crni jarci.</s>
<s>Klimatske značajke istraživanog područja najbolje se mogu prikazati prema podacima s meteorološke postaje Đurđevac za razdoblje od 1990–2010. god.</s><s>Srednja godišnja temperatura iznosi 10,3 °C, a srednja godišnja količina oborina je 832 mm.</s><s>Prema Köppenovoj klasifi</s>
<s>– uzorkovanje tla sondom iz A- horizonta, – uzorkovanje šumske prostirke u tri ponavljanja između dva odbacivanja lista,</s>
<s>Na profi lu tla uzeti su uzorci iz genetskih horizonata, u fi zički izmijenjenom i neizmijenjenom stanju (pomoću cilindara po Kopeckom volumena 100 cm3).</s><s>Na ovim uzorcima određen je granulometrijski sastav (ISO 11277), pH vrijednost (ISO 10390), sadržaj karbonata (ISO 10693), gustoća krute faze tla (ISO 11508), te gustoća (bulk density) Uzorci šumske prostirke uzimani su u tri navrata: Slika 3: Dinamika razine vode</s>
<s>PERNAR, N. et al.: AKUMULACIJA UGLJIKA I DUŠIKA U SASTOJINI CRNE JOHE (ALNUS GLUTINOSA GAERTN.) U PODRAVINI Uzorci su uzimani pomoću ploče dimenzija 25x25 cm, tako da je prikupljana sveukupna prostirka na plohici površine 0,0625 m2.</s><s>Svaki puta uzeto je 27 uzoraka, raspoređenih na tri skupine plohica od po 9 uzoraka.</s><s>Naime, unutar svake skupine bilo je 9 plohica križnog rasporeda i međusobne udaljenosti od 1 m. Kod drugog i trećeg uzorkovanja određene su nove pozicije skupina plohica (cca 5–15 m između pojedinih ranijih i novih skupina plohica), tako da se izbjegne uzorkovanje tamo gdje je već narušeno izvorno stanje prostirke.</s>
<s>Svi uzorci šumske prostirke sušeni su na 50 °C do konstantne mase.</s><s>Za određivanje C i N po tri uzorka iz svake skupine plohica združeni su u 1 kompozitni uzorak, tako da je nakon svakog uzorkovanja bilo po 3 kompozitna uzorka iz svake skupine, sveukupno 9 kompozitnih uzoraka za mjerenje C i N nakon svakog uzorkovanja.</s><s>C i N izmjereni su metodom suhog spaljivanja, prema ISO normama 10694, odnosno 13878.</s>
<s>Uzorci tla iz A- horizonta na plohicama uzimani su žljebastom sondom, također u tri navrata između dva odbacivanja lista, kada je uzorkovana i šumska prostirka, ne na svih 9 plohica unutar skupine, već na 5 plohica, tako da je svaka druga izostavljena.</s><s>Pri tomu je iz 5–10 pojedinačnih uzoraka formiran kompozitni uzorak.</s><s>Tako je u tri navrata uzeto po 15 kompozitnih uzoraka tla.</s><s>Mjerena je pH vrijednost (ISO 10390), sadržaj karbonata (ISO 10693), organski ugljik (ISO 10694) te ukupni dušik (ISO 13878).</s><s>Kod prvog uzorkovanja uzeti su i uzorci pomoću cilindara (na sveukupno 9 plohica), radi jednokratnog određivanja gustoće krute faze tla (ISO 11508) te gustoće (bulk density) tla (ISO Uzorci fi</s>
<s>435 ziološki zrelog lista crne johe uzeti su iz gornje trećine krošnje 9 oborenih stabala polovicom kolovoza.</s><s>Za svako stablo formiran je poseban uzorak od oko 50-ak listova, tako da je bilo sveukupno 9 uzoraka lista.</s><s>Sa istih stabala uz mjesto prereza uzorkovani su i odsječci kore (čitavom debljinom), 30–40 g po uzorku, sveukupno 9 kompozitnih uzoraka.</s><s>Uzorci drva crne johe za kemijsku analizu drva uzeti su kao piljevina, na mjestima prereza debla, tako da je prikupljeno također 9 kompozitnih uzoraka piljevine.</s><s>U uzorcima lista, kore i drva izmjeren je sadržaj ugljika (ISO 10694) Uzorkovanje drva crne johe za dendrokronološku analizu obavljeno je na 5 stabala (odabrana su stabla srednje sastojinske visine), prema dondrokronološkim metodama (Cook i Kairiukstis 1990).</s><s>Na svakom stablu prije sječe zabilježeno je mjesto prvog reza na prsnoj visini (1,30 m).</s><s>Nakon obaranja stablo je prerezano na obilježenom mjestu (prsna visina), odakle je uzet uzorak debla duljine 1 m. Na stablima su također uzeti i kolutovi debljine 10 cm za dendrokronološku analizu.</s><s>Rezultati dendrokronološke analize odno poprečni presjek stabala 1,6; 16,6 i 26,6 m iznad površine tla.</s><s>Uzorci su mjereni na specijaliziranom mjernom stolu za očitavanje godova.</s><s>Mjerenje i sinhronizacija sekvenci godova izvršena je u programu PAST 4. Nakon izmjere izvršeno je unakrsno datiranje uzoraka i napravljena je krivulja prosječne širine godova za svaki uzorak (kolut).</s><s>Nakon toga, prosječne širine godova sa tri različite visine na deblu ponovo su sinhronizirane i za svako stablo napravljena je prosječna krivulja izmjerenih širina godova.</s><s>Naposljetku, međusobno su uspoređene krivulje prosječnih širina godova između stabala i konstruirana je regionalna standardna kronologija.</s><s>Razina podudarnosti između krivulja utvrđena je korelacijom i to tzv. koefi</s>
<s>cijentom jednakosti i vizualnim podudaranjem koji su odlučujući za konačnu usporedbu (Rybníček i sur.</s><s>2010).</s><s>Paralelno s time izvršeno je dvostupanjsko uklanjanje trenda (Holmes i sur.</s><s>1986) u programu ARSTAN (Grissino–Mayer i sur.</s><s>1992).</s><s>Za utvrđivanje rijetkih pojava, a koje imaju ključan utjecaj na rast stabala korištena je analiza karakterističnih negativnih godina (Kroupová 2002).</s>
<s>Za određivanje gustoće drva korišten je uzorak 20 × 20 × 30 mm izrezan s jednometarskog trupca uzetog s prsne visine 1,3 m. Uzorak je sušen u sušioniku Sanyo na temperaturi od 103 °C ± 2 °C. Gustoća drva određena je prema normi ČSN 49 0108, a upotrjebljena je za izračun sadržaja ugljika i dušika u sastojini.</s>
<s>Podaci o gustoći kore pojedinih vrsta drveća vrlo su rijetki u literaturi.</s><s>Većinom se radi samo o izračunima učešća kore u šumskim kulturama kratke ophodnje.</s><s>Stoga smo se za izračun mase kore na temelju njene gustoće i obujamnog udjela u drvnoj zalihi ovdje poslužili aproksimacijom gustoće kore stabala obične jele, čija je srednja vrijednost 660 kg m−3 (Badjun 1977).</s><s>Za obujamni udjel kore u drvnoj zalihi uzeli smo vrijednost od 17 %.</s><s>Naime, za crnu johu u Podravini Stankić i sur. (2010) daju udjel kore od 16,4 % (debljinski razred 37,5 Uzorci su pripremani i analizirani u Ekološko-pedološkom laboratoriju Šumarskog fakulteta, u laboratoriju Zavoda za opću proizvodnju bilja Agronomskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, te u laboratoriju Instituta za ekologiju šuma Mendelovog Sveučilišta u Brnu.</s>
<s>Za izračun zalihe C i N u tlu uzeli smo srednje vrijednosti koncentracije u A- horizontu iz tri uzorkovanja (A+, S i A–).</s><s>Tomu smo pribrojili zalihu C i N u dubljim dijelovima tla, određenu na uzorcima iz profi</s>
<s>la tla.</s><s>Isti pristup, kao za Ahorizont, imali smo i pri izračunu akumulacije C i N u šumskoj prostirci.</s><s>Za izračun zalihe C i N u listu drveća uzeli smo kemizam zrelog lista iz kolovoza te masu listinca nakon odbacivanja lista.</s>
<s>Od statističkih metoda za obradu rezultata analiza primijenjena je deskriptivna statistika i provedeni su t-testovi diferencija zavisnih uzoraka.</s>
<s>čne konstelacije pedogenetskih čimbenika, u kojoj dominiraju visoka razina vode temeljnice, pjeskoviti matični supstrat te ravničarski teren sa slabo izraženim mikroreljefnim uzvišenjima i depresijama.</s><s>U takvim uvjetima dominantno tlo je euglej, čija svojstva variraju ovisno o mikroreljefnom položaju te o dubini do pijeska.</s>
<s>Na istraživanoj lokaciji mikroreljefne neravnine su vrlo slabo zamjetne.</s><s>Prema taksonomskoj pripadnosti tlo je tipa euglej, podtipa hipoglej prema klasifi</s>
<s>(1985), a prema WRB (2006): Haplic Gleysol (Endoarenic, Abruptic).</s><s>Debljina Ah3 horizonta je 4–12 cm, ovisno o mikroreljefu (prosječna debljina A- horizonta je 7 cm).</s><s>Prema teksturi radi se o pjeskovito glinastoj ilovači (tab.</s><s>1), gustoće skog ugljika te 9,6 g kg–1 ukupnog dušika.</s><s>Ispod njega je Bl horizont (prosječne dubine 7–55 cm), koji na dubini >40 cm pokazuje prevladavajuća redukcijska obilježja (sl. 4).</s><s>Prema teksturi radi se također o pjeskovito glinastoj ilovači, gustoće 1,17 Mg m–3, poroznosti 55–58 %, sa od č45 cm počinje značajno veći udjel pijeska.</s><s>Teksturnomorfološki to je Br horizont, odnosno prijelazna zona iz B u C horizont.</s>
<s>Na dubini većoj od 60 cm više se morfološki gotovo ne manifestira utjecaj pedogenetskih procesa.</s><s>To je C horizont koji je po teksturi ilovasta pjeskulja, gustoće 1,76 Mg m–3, poroznosti je 34 %, a prisutnost organskog ugljika i ukupnog dušika je u tragovima.</s><s>Koncentracija TOC je 1,45 g kg–1, a zaliha6 7,6 Mg TOC ha–1. Koncentracija N bila je ispod granice detekcije.</s>
<s>U svim horizontima prisutni su karbonati (25–30 g kg–1). pH vrijednost (mjereno u suspenziji s vodom) kreće se od C- horizontu.</s>
<s>3 Oznake horizonata dane su prema “Guidelines for soil description" (2006).</s><s>Izračunato na bazi debljine od 48 cm, gustoće 1,17 Mg m–3 i koncentracije TOC od 14 g kg–1. Izračunato na bazi debljine od 48 cm, gustoće 1,17 Mg m–3 i koncentracije N od 1,5 g kg–1. 6 Izračunato na bazi debljine od 30 cm, dakle do 85 cm dubine.</s><s>437</s>
<s>Usprkos velikoj razlici u prostornoj varijabilnosti mase prostirke nakon odbacivanja lista (sl. 5), testovi razlika između uzorkovanja tijekom godine ukazuju na signifi kantne ra</s>
<s>Šumska prostirka – Forest floor zlike u masi prostirke između tri provedena uzorkovanja.</s><s>Analiza kompozitnih uzoraka šumske prostirke pokazala je da je najveća masa šumske prostirke u jesen nakon odbacivanja lista, kada joj je srednja vrijednost 4714 kg ha–1. Do proljeća (travanj) prosječna masa šumske prostirke opada na 3360 kg ha–1, a do jeseni prije odbacivanja lista na svega 511 kg ha–1 suhe tvari.</s><s>Najveća prostorna varijabilnost mase prostirke je nakon odbacivanja lista, da bi se njegovom razgradnjom značajno smanjivala (sl. 5).</s><s>Razgradnjom organske tvari tijekom godine značajno se mijenja i koncentracija ugljika u istoj (sl. 6).</s><s>U prostirci sa svježim listincem srednja joj je vrijednost 460 g kg–1, do proljeća pokazuje blagi rast na 478 g kg–1, a do jeseni opada na 379 g kg–1. Pri tomu se ističe varijabilnost trećeg mjerenja, koja je značajno viša od prethodna dva mjerenja.</s><s>Zaliha ugljika u šumskoj prostirci u jesen je 2157 kg ha–1, do proljeća se smanjuje na 1604 kg ha–1, a do jeseni na svega Koncentracija dušika u šumskoj prostirci tijekom godine varira vrlo slično koncentraciji ugljika (sl. 7).</s><s>Njena vrijednost od jeseni (24,2 g kg–1) do proljeća pokazuje blagi rast sveukupnom trendu povećanja koncentracije dušika, apsolutna količina dušika u šumskoj prostirci tijekom razgradnje opada.</s><s>Tako je nakon odbacivanja listinca na 1 ha u prostirci bilo 114,5 kg N, u proljeće 91,4 (ova razlika ipak nije statistički značajna), a u jesen samo 13,5 kg N. C:N je značajan pokazatelj kvalitativnih promjena prostirke tijekom godine.</s><s>On pokazuje padajući trend, a kreće se od 19 u jesen nakon odbacivanja lista, preko 17,5 u proljeće, A- horizont tla – Horizon A</s>
<s>Promjene mjerenih parametara humusnoakumulativnog horizonta tijekom razdoblja istraživanja znatno su manje od promjena parametara šumske prostirke.</s><s>Gustoća mu se pH vrijednosti u A- horizontu tla tijekom opisana tri mjerenja pokazuje karakterističan trend, tako da od jeseni do Slika 5: Aritmetičke sredine i varijabilnost mase šumske prostirke Figure 5: Decrease of the forest floor mass during decomposition Slika 6: Aritmetičke sredine i varijabilnost koncentracije (gore) i mase ugljika (dolje) u šumskoj prostirci tijekom razgradnje Figure 6: Carbon concentration (up) and mass (down) in the forest floor during decomposition</s>
<s>438 proljeća opada, a zatim prema jeseni raste (sl. 9).</s><s>Mjereno u suspenziji s vodom, srednja vrijednost pH u jesen iznosi penziji s 0,01 M CaCl2, pH vrijednost u jesen je 5,3, u proSadržaj organskog ugljika i dušika u A- horizontu tla tijekom razdoblja mjerenja mijenjao se daleko manje od ostalih parametara (sl. 10 i 11).</s><s>Evidentiran je jedino značajniji porast koncentracije i mase ugljika od jesenskog do proljetnog mjerenja.</s><s>Tako je u jesen nakon odbacivanja lista srednja vrijednost koncentracije TOC u tlu bila 100,4 g kg–1, što predstavlja masu od 53655 kg ha–1, do proljeća je značajno porasla na Trend promjene koncentracije dušika u tlu tijekom razdoblja mjerenja vrlo je slična onom kod TOC, pri čemu nema značajnih promjena.</s><s>Od jeseni do proljeća koncentracija i masa dušika beznačajno raste (9,610,6 g kg–1, odnosno odnosno 56715335 kg ha–1).</s>
<s>Figure 8: C:N in the forest floor during decomposition Slika 9: Aritmetičke sredine i varijabilnost pH vrijednosti tla u A horizontu u tri mjerenja tijekom godine (mjereno u vodi – lijevo, te u 0,01M Figure 9: pH value in the A horizon in three measurements during the year Slika 7: Aritmetičke sredine i varijabilnost koncentracije (gore) i mase dušika (dolje) u šumskoj prostirci tijekom razgradnje Figure 7: Nitrogen concentration (up) and mass (down) in the forest floor during decomposition</s>
<s>Srednji prsni promjer pet analiziranih stabala bio je 36,2 cm.</s><s>Međusobna usporedba krivulja prosječnih širina godova za određena stabla pokazala je visoke vrijednosti statističkih indikatora.</s><s>Na temelju dobivenih rezultata izrađena je prosječna krivulja izmjerenih širina godova koja predstavlja radijalni prirast.</s><s>Prosječna širina goda iznosila je 1,7 mm.</s><s>Na temelju konstruirane regionalne standardne kronologije nije uočena nikakva veza s promjenama u vodnom režimu Slika 10.</s><s>Aritmetičke sredine i varijabilnost koncentracije (gore) i mase organskog ugljika (dolje) u A horizontu u tri mjerenja tijekom godine Figure 10.</s><s>Organic carbon (TOC) concentration (up) and mass (down) in the A horizon in three measurements during the year Slika 11.</s><s>Aritmetičke sredine i varijabilnost koncentracije (gore) i mase dušika (dolje) u A horizontu u tri mjerenja tijekom godine Figure 11.</s><s>Nitrogen concentration (up) and mass (down) in the A horizon in three measurements during the year</s>
<s>439 istraživane plohe.</s><s>Najmanji prirast zabilježen je tijekom godina s malim prirastom dokazane su i analizom karakterističnih negativnih godina.</s>
<s>Za izračun akumulacije ugljika i dušika određena je njihova koncentracija, osim u šumskoj prostirci i u tlu, također i u drvu, kori te fi</s>
<s>accumulation ziološki zrelom listu crne johe (sl. 13).</s><s>Za iskazivanje mase drva, odnosno zalihe ugljika u drvu, određena je gustoća drva crne johe.</s>
<s>Koncentracija ugljika u drvu kreće se između 491,6 i 511,6 g kg–1, a prosječna vrijednost mu je 498,1 g kg–1. U kori mu je raspon između 512,60 i 540,60, s prosječnom vrijednošću od 521,66 g kg–1, a u listu između 488,60 i 498,60, s prosječnom vrijednošću od 493,23 g kg–1. Koncentracija dušika u drvu u rasponu je između 2,22 i 2,98, s prosječnom vrijednošću od 2,66 g kg–1. U kori je raspon dušika između a u listu između 21,82 i 29,48 g kg–1, s prosječnom vrijedProsječna gustoća drva u apsolutno suhom stanju određena na temelju svih testnih uzoraka bila je 507,5 kg m−3, s koecijentom varijacije 5,7.</s><s>Najniža vrijednost gustoće drva u apsolutno suhom stanju iznosila je 398,0 kg m−3, a najviša 580,7 kg m−3. 50 % vrijednosti oko medijane kretalo se u Požgaj i sur. (1993) odredili su prosječnu vrijednost gustoće apsolutno suhog drva crne johe</s>
<s>cijentom varijance 9.4 %.</s><s>Srednja vrijednost gustoće drva koju je odredio naš tim bila je veća za 13,5 kg m−3, određena na 945 testnih uzoraka dok se srednja vrijednost koju su odredili Požgaj i sur. (1993) temelji na 20 uzoraka.</s>
<s>Drvna zaliha od 751 m3 ha–1, kolika je izmjerena na istraživanoj lokaciji, odnosi se samo na drvo deblje od 7 cm.</s><s>Kad se vodi da u ukupnoj drvnoj zalihi sitno drvo promjera 3–7 cm ovoj zalihi drvo johe, prosječne gustoće 507,5 kg m–3 participira s 83 %, što sveukupno iznosi 333 Mg ha−1. Kora, aproksimirane gustoće (s jelom) 662 kg m–3 participira sa 17 %, što sveukupno iznosi 89 Mg ha−1. Na temelju koncentracije C i N u drvu i kori izračunali smo da je akumulacija ugljika u drvu 165,9 Mg ha−1, u kori 46,4 Mg ha−1, dok je akumulacija dušika Akumulacija ugljika i dušika u listu krošanja određena je na temelju mase odbačenog listinca (4,714 Mg ha–1) i koncentracije C i N u zrelom listu.</s><s>Tako se pokazalo da je u listu krošanja akumulirano 2,325 Mg ha–1 ugljika i 116,4 kg ha–1 dušika.</s><s>Akumulacija ugljika u tlu, do dubine od 85 cm kreće se između 139,8 i 146,1 Mg ha–1. Najviša je u proljeće, najniža u jesen, a srednja je vrijednost 143,5 Mg ha–1 TOC.</s><s>Akumulacija dušika kreće se između 13,54 i 14,07 Mg ha–1, s prosječnom vrijednošću 13,78 Mg ha–1.</s>
<s>Snižavanje razine vode temeljnice, pa i općenito promjene vodnog režima najčešći su uzroci opadanja vitalnosti sastojina crne johe (Levanič 1993, Smolej 1995, Pretzell 1997, Baar i sur.</s><s>2002).</s><s>To se ponajprije pripisuje osjetljivosti crne Slika 13.</s><s>Koncentracija ugljika (gore) i dušika (dolje) u drvu, kori i fiziološki zrelom listu crne johe</s>
<s>Figure 13.</s><s>Carbon (up) and nitrogen (down) concentration in the wood, bark and physiologically mature leaf of black alder 441</s>
<s>PERNAR, N. et al.: AKUMULACIJA UGLJIKA I DUŠIKA U SASTOJINI CRNE JOHE (ALNUS GLUTINOSA GAERTN.) U PODRAVINI johe na suhoću staništa (Eschenbach 1995, Hall i Burgess 1990).</s><s>Osim smanjenja vlažnosti, i dugotrajnija plavljenja mogu također imati za posljedicu opadanje vitalnosti, a tako i visinskog, radijalnog te obujamnog prirasta (McVean 1953, Levanič 1993).</s><s>Popratne pojave značajnijih promjena vodnog režima u sastojinama crne johe kao što su smanjenje abundancije nodula te udjel mikorize u rizosferi (Dilly i Munch 1996, Dilly i sur.</s><s>2000, Middelhoff 2002) nesumnjivo participiraju u sinergijskom učinku na stanje vitalnosti takvih sastojina.</s>
<s>Sastojina johe koju smo istraživali vrlo je visoke produktivnosti drvne mase (drvna zaliha Ø>7 cm je 751 m3 ha–1), što korespondira i s visokom akumulacijom organskog ugljika (214,6 Mg ha–1).</s><s>Dakako, za ukupnu akumulaciju organskog ugljika u šumskoj biomasi (drvo, kora, list) trebalo bi uzeti u obzir i onu koju ovdje nismo analizirali (grmlje, prizemno rašće i korijen).</s><s>Prema Vašičeku (1985) to je još dodatnih oko 20 Mg ha–1.</s>
<s>Ukupna akumulacija ugljika u biomasi (214,6 Mg ha–1) na istraživanoj plohi značajno premašuje akumulaciju ugljika 2009).</s><s>Pelíšek (1976) tako navodi akumulaciju ugljika u tlu od čak 226.9 t ha–1 u sastojinama južne Moravske, što se pripisuje i aluvijalnom utjecaju, odnosno prisustvu fosilnih organičnih horizonata.</s><s>Tlo istraživane sastojine u Podravini nastalo je sedimentacijom eolskog dravskog pijeska koji je premještan aluvijalnim procesima, a nastanak humusnoakumulativnog horizonta pod izravnim je utjecajem sastojine crne johe.</s><s>Značajno veći sadržaj ugljika u tlu od one u nadzemnoj biomasi očekivan je neposredno nakon sječe (čista sječa na kraju ophodnje).</s>
<s>Suprotno od ugljika, akumulacija dušika u gornjem sloju tla značajno premašuje akumulaciju dušika u biomasi.</s><s>To se može pripisati intenzivnoj dekompoziciji organskih ostataka s relativno visokim udjelom dušika u lišću (oko 25 g kg–1) i simbiotskom fi</s>
<s>Discussion ksacijom od strane Actinobacterium Frankia s ektomikoriznim gljivama (prema Dittert i sur.</s><s>2000 – u J. ksacija može biti u rasponu od 40 do 45 kg N ha–1 god–1. Prinos dušika kroz listinac u istraživanoj sastojini je oko 115 kg ha–1. Citirajući Moirouda (1991) Claessens i sur. (2010) navode za crnu johu raspon od 30–130 kg ha–1 godišnjeg prinosa dušika putem listinca, što ukazuje na visokoprodukcijske značajke naše istraživane sastojine.</s><s>Zanimljiv je vrlo značajan rast koncentracije dušika u prostirci od jeseni do proljeća.</s><s>Kad se promatra promjena koncentracije dušika u prostirci na razini godine (od odbacivanja do odbacivanja lista), ona ima također pozitivan trend.</s><s>Ovu pojavu (doduše na primjeru iglica običnog bora) Berg i McClaugherty (2007) drže još uvijek nedovoljno objašnjenom, usprkos činjenici da se radi o visokom stupnju korelacije (R2>0,9), dakle o svojevrsnoj zakonitosti.</s><s>U odnosu na druge vrste nizinskih šuma joha relativno kasno odbacuje list.</s><s>Njegova razgradnja u zimskom razdoblju teče sporije od lista poljskog jasena, a neznatno brže ili podjednako kao list hrasta lužnjaka u poplavnim šumama (Klimo 1985).</s><s>Intenzitet razgradnje listinca crne johe na istraživanom staništu u Hrvatskoj značajno se povećava u proljetno-ljetnom razdoblju.</s><s>Dok se jasenov list već do sredine ljeta potpuno razgradi kod hrasta lužnjaka do odbacivanja novog lista razgradi se tek 56–71 % (Klimo 1985).</s><s>Kod crne johe na istraživanom lokalitetu, do odbacivanja novog lista razgradi se oko 90 % prostirke od početne mase u jesen nakon odbacivanja lista – do gotovo istovjetnog rezultata, u sličnim hidrološkim uvjetima i pri sličnoj pH-vrijednosti, na sjeveru Njemačke, došli su Dilly i Munch (1996).</s><s>Držimo da se tijekom odbacivanja lista, razgradi i preostalih 10 % prostirke, pa takav proces u potpunosti odražava dinamičku ravnotežu jednog aspekta protoka tvari i energije u sastojini crne johe.</s><s>Takva nesmetana razgradnja rezultira tvorbom zrelog humusa, koji u uvjetima dobre prozračnosti površinskog dijela tla u ljetno-jesenskom razdoblju mineralizacijom odražava dinamičku ravnotežu organskog kompleksa tla.</s><s>A- horizont je stoga relativno plitak (prosječno 7 cm), a akumulacija organskog ugljika u njemu je svega 57,3 Mg ha–1. Prisutnost karbonata, osobito u dubljem dijelu tla, održava reakciju tla na slabo kiseloj do slabo alkalnoj razini (sveukupno pH je 5,10–7,82, mjereno u vodi), što uz povremeno plitko plavljenje u proljetnom i jesenskom razdoblju pogoduje biogenosti tla te humifi kaciji</s>
<s>Discussion i mineralizaciji organske tvari (Dilly i Munch 1996).</s><s>Postojanost povoljnih ekoloških uvjeta istraživanog staništa vrlo dobro se odražava u ujednačenom radijalnom prirastu.</s><s>Prosječna širina goda je 1,7 mm, bez trenda značajnijih promjena indeksa širine godova, što upravo ukazuje na relativnu postojanost vodnog režima.</s><s>Ova postojanost vodnog Tablica 2: Akumulacija ugljika i dušika u sastojini crne johe (Alnus glutinosa)</s>
<s>442 režima nesumnjivo najjače uporište ima u slabo izraženoj uktuaciji razine vode temeljnice te rijetko prisutnoj (gotovo isključivo u izvanvegetacijskom razdoblju) plitkoj poplavnoj vodi, koja nema negativan utjecaj na vitalnost johovih sastojina (Kozlowski 1982, Keeland 1997, Dittert i sur.</s><s>2006).</s><s>Uzrok tako slabo izraženoj (ograničenoj) fl uk</s>
<s>Zaključci tuaciji razine vode temeljnice može se potražiti u plitkim vodonosnim sedimentima, koji onemogućuju nesmetanu komunikaciju vode temeljnice s rijekom Dravom.</s>
<s>1. Tlo istraživane sastojine crne johe u Podravini je močvarno glejno tlo, pjeskovito-glinaste do ilovasto-pjeskovite teksture, plitkog humusno-akumulativnog horizonta (prosječno 7 cm), te slabo kisele (u površinskom dijelu) do slabo alkalne reakcije (na dubini >50 cm);</s>
<s>2. Postojana razina vode temeljnice u izvanvegetacijskom razdoblju povremeno izaziva plitko (do 20–30 cm) plavljenje u sastojini, u vegetacijskom razdoblju ne spušta se du3.</s><s>Drvna zaliha od 751 m3 ha–1 ukazuje na visoko produktivno šumsko stanište, a vitalnost i dugoročna stabilnost sastojine dobro se odražava u postojanom indeksu širine godova u posljednjih 80 god;</s>
<s>4. Tijekom godišnjeg ciklusa razgradnje šumske prostirke razgradi se 90–100 % od početne mase nakon odbacivanju lista;</s>
<s>5. Od jeseni do proljeća raste sadržaj ugljika i dušika u Ahorizontu, a zatim ponovno opada.</s><s>Istovremeno, od jeseni do proljeća značajno opada pH- vrijednost, a zatim ponovno raste;</s>
<s>6. Akumulacija ugljika u nadzemnoj biomasi je 214,6 Mg ha–1, a u tlu 143,5 Mg ha–1. S druge strane akumulacija du7.</s><s>Ekološka stabilnost i visoka produkcija drvne mase istraživane sastojine odraz je optimalne sinergije lokalnih uvjeta, koji su značajnije izmijenjeni pred č 150 god. 8. Usprkos pionirskim obilježjima crne johe, vitalnost i proizvodnost ovih sastojina argument su ekološkoj i gospodarskoj opravdanosti održivog gospodarenja ovim/ovakvim johovim sastojinama.</s>
<s>, K Pritsch, J. C. Munch, 2000: Characteristics and energetic strategies of the rhizosphere in ecosystems of the Bornhöved Lake district.</s><s>Applied Soil Ecology, 15:201–210. respiration and enzyme activities during the course of decomposition of</s>
<s>• Krajnc, N., 2005: Ocenjevanje izbranih socialnoekonomskih in okoljskih posledic rabe lesne biomase.</s><s>Doktorska disertacija.</s><s>Univerza v Ljubljani, Biotehniška fakulteta, 200 p. • Kroupová M., 2002: Dendroecological study of spruce growth in regions under long-term air pollution load.</s><s>Journal of Forest • Laganis, J., 2007: Emergency analiysis of black alder (Alnus gluoodplain forest growth.</s><s>Disssertation.</s><s>University of Nova Gorica.</s><s>175 p.</s>
<s>• Levanič T., 1993: Vpliv melioracij na rastne in prirastne značilnosti cme jelse (Alnus glutinosa ŠL.</s><s>Ć Gaertn), ozkolistnega jesena (Fraximis angustifolia Vahl.) in doba (Quercus robur L.) v Prekmurju. (Eff</s>
<s>c symposium: ects of hidromelioration on growth and increment characteristics of black alder (Alnus glutinosa ŠL.</s><s>Ć Gaertn), ash (Fraximis angustifolia Vahl.) and oak (Quercus robur L.) in Prekmurje) – Master of science thesis, Ljubljana, Biotechnical Faculty, Forestry department, 114 pp.</s>
<s>• Mauer, P., 2003: Vývin kořenového systému olše lepkavé (Alnus glutinosa ŠL.</s><s>Ć Gaertn.) a olše zelené (Alnus viridis ŠChaixĆ DC) v imisních oblastech (Th</s>
<s>• Vrbek, B., I. Pilaš, 2011: Istraživanje promjena nekih kemijskih zikalnih osobina u tlu pod šumom bora i bagrema na području Đurđevačkih pijesaka.</s><s>Šu</s>
<s>marski list, Zagreb, posebni broj, cenološkim istraživanjima šuma crne johe (Alnus glutinosa • x1, 2006: Posebni rezervat šumske vegetacije "Crni jarki"; Program zaštite šumskih ekoloških sustava, Hrvatske šume d.o.o., Uprava šuma Koprivnica.</s>
<s>., i sur., 2008: Černoolchovyje lesa Volgo-Donskogo basseina i vedenije chozjajstva v nich (Th e forests of black alder</s>
<s>plain in Croatia.</s><s>Th e goal was to investigate the main features of carbon-nitrogen accumulation and dynamics in the stand of black alder (Alnus glutinosa (L.) Gaertn.), as an indicator of ecosystem stability and sustainability of managing such stands.</s>
<s>Soil physiography was investigated in a permanent sample plot sized 1 ha with growing stock of 751 m3 ha–1. In the course of one season of leaf litter decomposition, the forest fl oor and soil from the A horizon were sam</s>
<s>rst sampling took place aft er leaf drop in 2009, the second at the beginning of vegetation (April 2010), and the third before leaf drop (beginning of November 2010).</s><s>Th e forest fl</s>
<s>oor, in the bark, in the physiologically mature leaf and in the soil, as well as the soil pH value.</s><s>Dendrochronological analysis was performed on black alder wood specimens to determine wood density and carbon and nitrogen content.</s><s>Data from piezometers set up within the plot for the period 1997–2000 were used to interpret the water reAccording to the research, the soil is Haplic Gleysol (Endoarenic), with a relatively shallow A horizon, of sandyclayey to loamy-sandy texture, of weakly acidic and in the deeper part weakly alkaline reaction.</s><s>Th e water re</s>
<s>oor, in the bark, in the physiologgime is characterized by a shallow and stable groundwater level which occasionally causes shallow (up to 20ooding in the out-of-vegetation period, and does not drop below 130 cm in the vegetation period. e forest fl</s>
<s>oor mass ranges from 4.71 Mg ha–1 aft in the autumn before renewed leaf drop, which indicates complete decomposition of black alder leaf litter in a yearly cycle.</s><s>During this period the C:N ratio decreases from 19 to 14.8.</s><s>Carbon and nitrogen content in the A horizon increases from autumn to spring, but drops again aft erwards.</s><s>Simultaneously, the pH value significantly drops from autumn to spring, but rises again by autumn.</s><s>In mid-summer, carbon accumulation in the above-ground biomass of the stand is 214.6 Mg ha–1, while in the soil it is 143.5 Mg ha–1 on average.</s><s>On the other hand, nitrogen accumulation is higher in the soil: while it is 2 Mg ha–1 in the above-ground biomass, it reaches over 14 Mg ha–1 (13.8 on average) in the soil.</s><s>Overall accumulation of organic carbon in the ecosystem e research has confi</s>
<s>KEY WORDS: black alder, forest fl ring width index in the past 80 years, as confi rmed by the very large growing stock amounting to 751 m3 ha–1 for a stand aged 93–98 (above the taxation limit of 7 cm).</s>
<s>Standardnom metodom srednjoeuropske fi tocenološke škole (Braun-Blanquet 1964) istražena je i opisana nova asocijacija bukove šume s dugolisnom naglavicom – Cephalanthero longifoliae-Fagetum ass. nova, koja se rasprostire u kolinsko-submontanskom pojasu panonskoga gorja sjeverne Hrvatske, na visinama od 200 do 700 m, na lesnim i romboidnim naslagama povrh kojih se najčešće nalazi luvisol.</s><s>Obilježava ju relativno siromašan i homogen fl</s>
<s>Standardnom metodom srednjoeuropske fi orni sastav, izostanak brojnih vrsta ilirske sveze Aremonio-Fagion (Horvat 1938) Borhidi in Törek, Podani et Borhidi 1989, izrazita prevlast vrsta Festuca drymeia i Carex pilosa te stalnost vrsta srednjoeuropskih bukovih šuma.</s><s>Svrstana je unutar srednjoeuropske sveze Fagion sylvaticae Laquet 1926.</s><s>U odnosu na sastav ostalih bukovih šuma iste sinsistematske pripadnosti ističu se dijagnostičke vrste Festuca drymeia, Polystichum setiferum, Cephalanthera longifolia, Rubus hirtus, Tilia tomentosa, Potentilla micrantha i Ruscus hypoglossum.</s><s>U radu je prikazano 15 novih i 137 već objavljenih fi tocenoloških snimaka, na osnovi kojih je analizirana građa, sociološki i sintaksonomski karakter asocijacije Cephalanthero longifoliae-Fagetum te odnos prema srodnim asocijacijama na južnom i jugozapadnom rubu Panonske nizine i u susjednim područjima.</s><s>KLJUČNE RIJEČI: bukove šume, Cephalanthero longifoliae-Fagetum, sjeverna Hrvatska, Fagion sylvaticae Uvod</s>
<s>U nizinskom dijelu sjeverne Hrvatske rasprostire se panonsko gorje u čijem kolinsko-submontanskom pojasu rastu specifi</s>
<s>Introduction čne bukove šume.</s><s>U dosadašnjim istraživanjima svrstavane su u dvije različite sveze (Aremonio-Fagion i Fagion sylvaticae), a opisivane pod nazivima Carici pilosae-Fagetum (Pelcer u: Cestar i dr. 1983, Rauš i dr. 1992, Trinajstić i Franjić 1999, Vukelić i Baričević 2002, 2003, Trinajstić 2007, Vukelić i dr. 2007), dijelom kao Festuco drymeiae-Fagetum (Baričević 2002, Škvorc 2006, Škvorc i dr. 2011, G. Horvat 2011, non Trinajstić i Cerovečki 2009), zatim kao Polysticho setiferi-Fagetum (Baričević, Vukelić i Šapić 2009), a Marinček ih je (1995) obuhvatio asocijacijom Vicio oroboidi-Fagetum.</s><s>Takva su stajališta proizvela veliku pomutnju, a nomenklaturno nisu ispravna (Weber i dr. 2000).</s><s>Pod prva tri navedena naziva prije su opisane zajednice u drugim europskim područjima (Njemačka, Rumunjska, Slovačka, Italija) kojima sastojine iz Hrvatske ne pripadaju (usp.</s><s>Moriariu i dr. 1968, Magic 1968, Ubaldi 1988, Coldea 1991, Oberdorfer 1992, Zupančič, Žagar i Surina 2000. i drugi), a četvrta se zajednica Vicio oroboidi-Fagetum od njih razlikuje sastavom i sinsistematskom pripadnošću.</s><s>Za istraživane sastojine sjeverne Hrvatske najčešće je korišten naziv Carici pilosae-Fagetum, no pod njim su ranije opisane drugačije Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 445–460 446</s>
<s>To je bio razlog da smo u 2012. godini snimili petnaest karakterističnih lokaliteta i zajedno s rezultatima dosadašnjih istraživanja zajednicu podrobnije fl</s>
<s>Materijal i metode šuma jer u prijašnjim istraživanjima udio veoma važnih vrsta (u prvom redu Polystichum setiferum, Tilia tomentosa i Cephalanthera longifolia) nije uvijek objektivno prikazan.</s>
<s>U istraživanjima je primijenjena metoda srednjoeuropske tocenološke škole (Braun-Blanquet 1964).</s><s>Asocijacija je prikazana na temelju 15 novih i 137 fi</s>
<s>tocenoloških snimaka iz ostalih istraživanja (tablica 1).</s><s>U tablici 2 asocijacija Cephalanthero longifoliae-Fagetum uspoređena je s bukovim šumama sjeverozapadne Hrvatske koje su drugačijega sastava i karaktera (Horvat 1938, Regula-Bevilacqua 1978, Trinajstić 2004, Vukelić, Baričević i Drevenkar 2004, Vukelić i dr. 2009, Trinajstić i Cerovečki 2009, Vukelić i dr. 2011), sa srodnim zajednicama obične bukve u Sloveniji (Cimperšek 1988, Zupančič, Žagar i Surina 2000), u sjevernoj Bosni (Fabijanić i dr. 1967, Stefanović 1996), sa srednjoeuropskom asocijacijom Galio odorati-Fagetum iz kolinsko-submontanskih položaja Austrije i južne Njemačke (Willner 2007, Oberdorfer 1992) i na kraju sa spomenutim bukovim šumama karpatskoga dijela Rumunjske (Morieau i dr. 1968, Ularu 1970, Coldea 1991).</s><s>Udio pojedinih vrsta dan je u postocima, a usporedba je prikazana i na ordinatnom dijagramu (slika 3).</s><s>Florni je sastav razvrstan po socijalnoj pripadnosti vrsta, nomenklatura je biljaka usklađena prema bazi podataka Flora Croatica (Nikolić 2011), a mahovina prema Martinčiču (2003).</s><s>U većini prijašnjih istraživanja mahovine nisu evidentirane te su stoga isključene iz statističkih analiza.</s><s>Florni geoelement naveden je prema Poldiniju (1991).</s><s>Sociološka pripadnost vrsta određena je prema vlastitim stajalištima, a uza svaki spomenuti sintakson barem je jedanput naveden autor ili autori njegova naziva.</s><s>Oni su preuzeti iz citirane literature, dok posljednji prijedlog autorstva za svezu Aremonio-Fagion (usp.</s><s>Marinšek, Šilc i Čarni 2012) nije razmatran.</s>
<s>Svi su snimci uneseni u bazu podataka TURBOVEG (Hennekens i Schaminée 2001).</s><s>Klasterska analiza, multivarijantna ordinalna analiza te test Simprof napravljeni su u programu PRIMER 6 (Clarke i Gorley 2001).</s><s>Primijenjene su aglomerativna hijerarhijska metoda MDS (Non-metric Multi-Dimensional Scaling) i UPGMA (Unweighted PairGroup Method Using Arithmetic Averages) uz Bray-Curtisov indeks sličnosti.</s><s>Obje su metode pokazale jednake rezultate pa je prikazana samo multivarijantna ordinalna analiza.</s>
<s>le) korišten je za testiranje strukture a priori nestrukturiranoga skupa podataka.</s><s>U kombinaciji s analizom MDS i UPGMA pokazuje specifi čne</s>
<s>le) korišten je za testiranje supstrukture u dijagramu koje odgovaraju objektivnim (neslučajnim) grupama.</s><s>Test je proveden uz 999 permutacija i 5 %-tnu granicu pouzdanosti.</s>
<s>Distribution range of the association and ecological characteristics of the investigated area Istraživane bukove šume rastu na Zrinskoj gori, Moslavačkoj gori, Kalniku, Bilogori, Papuku, Psunju i Krndiji (slika 1).</s><s>Njima nisu obuhvaćene bukove šume sjeverozapadne Hrvatske i bukove šume panonskoga gorja koje pokazuju pripadnost svezi ilirskih bukovih šuma Aremonio-Fagion, kao i acidofi</s>
<s>istraživanoga područja lne bukove šume unutar podsveze Luzulo-Fagenion (Lohm. et Tx.</s><s>1954) Oberd.</s><s>1957.</s><s>Također treba utvrditi istočnu granicu asocijacije Cephalanthero longifoliae-Fagetum jer bukove šume jugoistočnoga dijela slavonskoga gorja, osobito Dilja, pokazuju nešto drugačiji sastav od tipski građene zajednice (usp.</s><s>Baričević 2002, Škvorc 2006) i za sada nisu u nju svrstane.</s>
<s>Asocijacija zauzima gotovo 40 000 ha, uspijeva na visinama od 200 do 700 m i na najčešćim nagibima terena između 10° i 20°.</s><s>Tla na kojima raste vrlo su dobrih fi zikalnih i ke</s>
<s>istraživanoga područja mijskih svojstava i ubrajaju se među najplodnija šumska tla u Hrvatskoj.</s><s>To je pretežno luvisol tipični, rjeđe pseudooglejani i pseudoglej obronačni (Cestar i dr. 1979, 1982, Bakšić 2006).</s><s>Prosječna pH-vrijednost humusno-akumulativnoga horizonta u vodi iznosi oko 5, s osrednjim sadržajem kalcijeva karbonata.</s><s>U višim predjelima zajednica dolazi na tipičnom, srednje dubokom distrično smeđem tlu na neutralnim silikatima u kojem je pH humusno-akumulativnoga horizonta također oko 5, a sadržaj humusa između 5 % i 10 % (Pernar i Bakšić 2002).</s><s>Zajednica je većinom na koSlika 1. Položaj istraživanih bukovih šuma Figure 1 Position of the investigated beech forests 447</s>
<s>VUKELIĆ, J. et al.: SUBMONTANSKO-SUBPANONSKE BUKOVE ŠUME SJEVERNE HRVATSKE linskim položajima azonalna, na padinama prema jarcima i na sjevernim stranama, dok se na višim položajima i rebrima nižega gorja može smatrati zonalnom.</s><s>Klima je u području istraživanih bukovih šuma umjereno topla s prosječnom temperaturom od 9,5 °C do 10,7 °C i prosječnom količinom oborina od 800 do 1100 mm.</s><s>One uglavnom imaju povoljan raspored za razvoj šumske vegetacije (Seletković i Tikvić 2003).</s><s>Antropogeni su utjecaji vrlo izraženi.</s><s>Bukovim se šumama gospodari kao regularnim sastojinama, no one se vrlo dobro prirodno pomlađuju.</s>
<s>Florni je sastav asocijacije prikazan u tablici 1 na temelju 152 snimka.</s><s>U sloju drveća potpuno prevladava bukva koja je iznimno konkurentna i koja znatno utječe na unutrašnje ustrojstvo zajednice.</s><s>U nižim i srednjim položajima češći su hrast kitnjak i obični grab, a srebrnolisna je lipa osobito rasprostranjena na Bilogori, Moslovačkoj i Zrinskoj gori.</s><s>Ona se spontano brzo širi, a siječe se u proredama u dobi od 60 do 80 godina te joj je s progaljenošću sastojina veći udio.</s><s>Sloj je grmlja slabo razvijen i siromašan vrstama.</s><s>Osim spomenutih vrsta iz sloja drveća čine ga bujnijim Sambucus nigra, Daphne mezereum i vrste roda Acer.</s><s>Na izloženijim mjestima raste Fraxinus ornus.</s>
<s>U prizemnom se sloju vrlo često i intenzivno miješaju vrste kolinskih kitnjakovo-grabovih i viših bukovih šuma, što je razlog da je ova zajednica složena za proučavanje i sistematizaciju.</s><s>Potpunu prevlast imaju Festuca drymeia i Carex pilosa (slika 2), a čitave facijese ponegdje gradi čupava kupina (Rubus hirtus), osobito obilna kod jačega otvaranja sklopa.</s><s>Od ostalih vrsta stalnošću se ističu vrste reda Fagetalia, i to Galium odoratum, Lamium galeobdolon, Cardamine bulbifera, Viola reichenbachiana, Pulmonaria offi cina</s>
<s>Results lis, Dryopteris filix-mas, Lathyrus vernus, Symphytum tuberosum, Mycelis muralis i Circaea lutetiana, a od drugih sinsistematskih kategorija Hedera helix, Melica unifl Ajuga reptans.</s><s>Od ilirskih vrsta stalnija je tek vrsta Ruscus hypoglossum, slabije su zastupljene Cyclamen purpurascens i Vicia oroboides, dok su sasvim sporadično u rubnim dijelovima areala, kao i na lokalitetima miješanja s ilirskim Slika 2. Asocijacija Cephalanthero</s>
<s>VUKELIĆ, J. et al.: SUBMONTANSKO-SUBPANONSKE BUKOVE ŠUME SJEVERNE HRVATSKE bukovim zajednicama pojedinačno zabilježene vrste Epimedium alpinum, Lamium orvala, Erythronium dens-canis i vrste roda Cardamine.</s><s>Udio i pokrovnost vrsta ilirskoga ornoga geoelementa uvelike zaostaje za zajednicama iz sjeverozapadne Hrvatske koje pripadaju svezi AremonioFagion (asocijacije Hacquetio-Fagetum Košir 1962, Lamio orvalae-Fagetum /Horvat 1938/ Borhidi 1963, Vicio oroboBroj snimka – Nr. of relevé</s>
<s>Plagiothecium laetum idi-Fagetum /Horvat 1938/ Pocs et Borhidi in Borhidi 1960).</s><s>Iz tablice 2 vidljivo je da tek Ruscus hypoglossum pridolazi u 36 % snimaka, Cyclamen purpurascens u 19 %, a sve ostale u manje od 5 % snimaka.</s><s>S druge strane, čak 19 vrsta iz reda Fagetalia i nižih jedinica koje ne pripadaju ilirskomu fl or</s>
<s>U razmatranju unutrašnje građe ovih bukovih sastojina uočena je naizmjenična prevlast vrsta Carex pilosa i Festuca drymeia.</s><s>Razdvajati takve facijese na čvrste sinsistematske kategorije nema opravdanja.</s><s>Naime, u tablici 1 (stupci A do E) od 152 snimka Carex pilosa pridolazi u 104 snimka (68 %), Festuca drymeia u 126 (83 %), a zajedno su zabilježene u preko 60 % slučajeva.</s><s>Uz njih je u dijagnostičkom smislu vrlo važna Cephalanthera longifolia po kojoj je asocijacija imenovana.</s><s>To je toploljubna vrsta umjereno kiselih do bazičnih, pretežno suhih staništa, najčešće rasprostranjena u kolinskom do montanskom vegetacijskom pojasu.</s><s>Većina tocenologa svrstava ju kao submediteransko-euroazijsku vrstu, a u sociološkom smislu pripada razredu Querco-Fagetea s blagom tendencijom prema zajednicama reda Quercetalia pubescentis.</s><s>Zanimljivo je da su ju za svojstvene vrste subpanonskih submontanskih bukovih šuma izdvojili najprije Trinajstić i Franjić (1999) u asocijaciji Carici pilosae-Fagetum u Hrvatskoj, a zatim Zupančič, Žagar i Surina (2000) u asocijaciji Polysticho setiferi-Fagetum u sjeveroistočnoj Sloveniji.</s><s>Prva je uvrštena u istraženu asocijaciju Cephalanthero longifoliae-Fagetum, a druga s njom pokazuje velike sličnosti.</s><s>Cephalanthera longifolia dobro je uočljiva u bukovoj sastojini na slici 2.</s>
<s>Naziv Cephalanthero longifoliae-Fagetum već je upotrijebljen u opisu bitno različitih bukovih šuma južnoga dijela središnje Francuske u pokrajini Auvergne (Billy 1997).</s><s>Autor je naglasio da je riječ o provizornom imenovanju zajednice, što znači da je njegov naziv nevažeći.</s><s>Preciznu raščlanjenost asocijacije pokazat će buduća istraživanja.</s><s>Ipak prilikom fi</s>
<s>acidofi lnijih vrsta, a u nižim predjelima (posebno Bilogore) s vlažnijim i humoznijim tlima veći je udio dlakavoga šaša (Carex pilosa) i vrsta iz kolinskoga pojasa kitnjakovo-grabovih šuma.</s>
<s>Za nomenklaturni tip asocijacije određujemo snimak br. 6 Sintaksonomski položaj i usporedba sa srodnim asocijacijama – Syntaxonomic position and comparison with the related associations</s>
<s>Sinhorološka raščlamba istraživane asocijacije (prema Poldiniju 1992) daje uglavnom očekivane rezultate.</s><s>Od 206 vrsta njih 77 % pripada široko rasprostranjenomu fl ornom</s>
<s>acidofi geoelementu koji ničim posebno ne karakterizira južni rub Panonske nizine (kozmopolitski, cirkumborealni, euroazijski, eurosibirski, europski, mediteransko-atlantski i drugi), ornomu geoelementu koji može biti zna</s>
<s>acidofi čajan za karakterizaciju ovoga dijela Europe (ilirski, jugoistočnoeuropski, eurimediteranski, mediteransko-montanski, pontski, subendemični, endemični).</s><s>Međutim, od 48 vrsta koje pripadaju takvim fl</s>
<s>ornim geoelementima samo njih 16 pridolazi u više od 10 % snimaka, a među njima su vrste koje ne mogu ničim obilježavati istraživane sastojine i svezu Aremonio-Fagion, primjerice Cardamine bulbifera, Sanicula europaea, Euonymus latifolius, Prunus avium, Glechoma hirsuta, Veronica chamaedrys, pa i Symphytum tuberosum.</s><s>Iz tih podataka i iz raščlambe priloženih fi tocenoloških</s>
<s>U odnosu na bukove šume na Dinaridima u istraživanim sastojinama potpuno izostaju ilirske i jugoistočnoeuropske vrste značajne za svezu Aremonio-Fagion: Rhamnus alpinus ssp. fallax, Geranium nodosum, Stellaria nemorum ssp. glochidiosperma, Scopolia carniolica, Euphorbia carniolica, Calamintha grandifl</s>
<s>ora, Omphalodes verna, Hacquetia epipacis, a druge su vrste, kao što je već istaknuto, rijetke.</s><s>U cijelom arealu istraživane asocijacije stalnije su samo Ruscus hypoglossum i Cyclamen purpurascens.</s><s>Iz mnogih prijašnjih radova, posebno iz pregleda međunarodnoga tima tocenologa (Marinček i dr. 1993) može se zaključiti da u zajednici Cephalanthero longifoliae-Fagetum izostaju dijagnostičke vrste ilirske sveze Aremonio-Fagion i njezinih podsveza na temelju kojih bi im se mogla podrediti.</s><s>O posebnosti sintaksonomskoga položaja istraživanih sastojina donekle govori i posljednji prijedlog slovenskih fi tocenologa o svrstavanju bukovih šuma južnoga dijela Panonske nizine u svezu Fagion moesiacae Blečić et Lakušić 1970 i njezinu podsvezu Tilio tomentosae-Fagenion sylvaticae (Marinšek A., Šilc i Čarni 2012).</s><s>Taj prijedlog za sada ne možemo prihvatiti jer sveza Fagion moesiacae nije jasno defi</s>
<s>ora, Omphalodes verna, Hacquetia epipanirana (problematičan je i status vrste Fagus moesiaca) i razgraničena od sveza Aremonio-Fagion i Symphyto cordati-Fagion Vida 1959 u karpatskom području.</s><s>No, prijedlog nove podsveze za bukove šume sjeverozapadnoga ruba ilirske fl</s>
<s>ora, Omphalodes verna, Hacquetia epipaorne provincije ima opravdanja i o njemu smo nedavno i mi iznijeli načelno mišljenje (Vukelić i Baričević 2007).</s><s>Smatramo da je opravdanije izdvajanje rubnoga panonskoga prostora sjeverozapadnoga dijela ilirske fl orne</s>
<s>ora, Omphalodes verna, Hacquetia epipaprovincije, odnosno submontanskih bukovih šuma Bosne, Hrvatske, Slovenije, eventualno pojedinih humidnijih područja južne Mađarske i jugoistočne Austrije u jednu zasebnu podsvezu.</s><s>Tu mogućnost navode i Marinšek, Šilc i Čarni u svojoj analizi, no na temelju obrade asocijacije Cephalanthero longifoliae-Fagetum, koja bi u toj podsvezi imala veoma važno mjesto, ta bi podsveza bila najbliža svrstavanju u svezu Fagion sylvaticae.</s><s>Ako bi se u panonskom prostoru Hrvatske prihvatila sveza Fagion moesiacae, dobila bi se apsurdna situacija: na jednom malom području, kao što je gorje Papuk u Slavoniji, postojale bi čak četiri sveze bukovih šuma (Aremonio-Fagion, Fagion moesiacae, Fagion sylvaticae i Luzulo-Fagion), a do prije pedesetak godina bile su obuhvaćene jednom asocijacijom.</s><s>Na kraju dodajmo da su slovenski fi</s>
<s>VUKELIĆ, J. et al.: SUBMONTANSKO-SUBPANONSKE BUKOVE ŠUME SJEVERNE HRVATSKE patske bukove šume zapadne Rumunjske.</s><s>Kao što se vidi i iz ovoga rada, u njima je iznimno velik udio najvažnijih dijagnostičkih vrsta njihove podsveze Tilio tomentosae-Fagenion sylvaticae, koje rumunjski fi</s>
<s>tocenolozi čak uzimaju za dijagnostičke vrste drugih sinsistematskih kategorija.</s><s>Zbog geobotaničkoga položaja i prijelaznoga karaktera istraživane bukove šume sjeverne Hrvatske fl orno su slične</s>
<s>tocenolozi čak uzimaju za bukovim šumama u rubnim dijelovima Panonske nizine i središnje Italije.</s><s>Sastojine obične bukve u kojima prevladavaju vrste Festuca drymeia i Carex pilosa nalaze se od subpanonskoga područja istočne Austrije (Hübl i Holzner 1977), južne Mađarske (Borhidi 1963, 1965, A. O. Horvat 1972), južne Slovačke (Magic 1968), Fruške gore u Srbiji (Janković i Mišić 1980), Bosne i Hercegovine (Fabijanić i dr. 1967, Stefanović 1996), Slovenije (Cimperšek 1988, Zupančič, Žagar i Surina 2000), srednje Italije (Ubaldi 1988, De Domincis i dr. 1992, Di Pietro 2007, 2009) i konačno do Rumunjske (Morariu i dr. 1968, Ularu 1970, Coldea 1991, Donita i dr. 2005).</s><s>U tablici 2 i na slici 3 istraživana asocijacija Cephalanthero longifoliae-Fagetum uspoređena je s oristički i ekološki srodnim zajednicama.</s><s>U tablici su istaknute samo međusobne razlikovne vrste prema srednjoeuropskoj asocijaciji Galio odorati-Fagetum.</s><s>One su svrstane unutar istih sintaksona (podsveza Galio odorati-Fagenion, sveza Fagion sylvaticae), a analiza ostalih bukovih šuma i njihova odnosa nije cilj ovoga rada pa će se samo ukratko navesti najvažnije sintaksonomsko-fl</s>
<s>orističke razlike.</s><s>Prije toga istaknimo posebnost i dobro razvrstavanje svih sastojina koje smo ubrojili u asocijaciju Cephalanthero longifoliae-Fagetum, a koje potvrđuje i brojčana analiza prikazana na ordinatnom dijagramu na slici 3 (sastojine 5/A do 5/E).</s><s>Veća odstupanja pokazuju se prema zajednicama geografski udaljenijih područja srednje Europe i Karpata, a bliže su sintaksoni sveze Aremonio-Fagion na rubovima istraživanoga područja.</s><s>To je potpuno razumljivo jer se te sastojine, bez obzira na to što pripadaju različitim sintaksonima, nalaze na maloj udaljenosti u istom biogeografskom području (sjeverozapadni rub ilirske fl</s>
<s>orne provincije) i imaju velik broj zajedničkih vrsta koje nemaju dijagnostičku važnost i sasvim su nevažne za sinsistematski položaj istraživanih bukovih šuma.</s>
<s>Usporedba istraživanih sastojina sa srodnim bukovim šumama slovačkoga Rudogorja (Magic 1968) pokazuje da u Slovačkoj ne raste čitav niz vrsta iz bukovih šuma sjeverne Hrvatske, primjerice Ruscus hypoglossum, Carex pilosa, Knautia drymeia, Stellaria holostea, Euphorbia dulcis, Arum maculatum, Glechoma hirsuta, Circaea lutetiana i druge, dok su u Magicovoj asocijaciji bitno zastupljenije ponajprije Luzula luizuloides, Poa nemoralis i Prenenthes purpurea.</s><s>Na Apeninskom poluotoku već spomenuta asocijacija Polysticho setiferi-Fagetum Ubaldi 1988 uspijeva na laporovitopjeskovitom fl</s>
<s>orne provincije) i imaju išu bez ključnih vrsta asocijacije Cephalanthero longifoliae-Fagetum osim Polystichum setiferum (Ubaldi 1988, De Dominicis i dr. 1992).</s><s>U sastavu asocijacije Dactylorhizo fuchsii-Fagetum (Biondi et al. 1989) Izco & Biondi 1992 rastu i vrste mješovitih bukovo-hrastovih šume te termofi</s>
<s>orne provincije) i imaju lnih bukovih šuma.</s><s>Sličnosti sa submontanskim bukovim šumama Hrvatske vidljive su u pridolasku vrsta Polystichum setiferum, Cephalanthera longifolia, Potentilla micrantha, Rubus hirtus, Fraxinus ornus, no temeljne vrste Festuca drymeia, Carex pilosa i Tilia tomentosa izostaju.</s><s>Također se u talijanskim šumama nalaze brojne jugoistočnoeuropske vrste, primjerice Quercus cerris, Ostrya carpinifolia, Acer obtusatum, Sesleria autmnalis, pa se bitno razlikuju od sastojina iz Hrvatske.</s><s>Zbog značajnije prisutnosti vrsta Aremonia agrimonoides, Cardamine eneaphyllos, Cardamine kitaibelii i drugih ilirskih vrsta priključene su svezi Aremonio-Fagion u okviru posebne podsveze Veronico urticifoliaeFagenion (Di Pietro 2007).</s>
<s>Rumunjski su fi tocenolozi opisali na Karpatima sličnu asocijaciju Festuco drymeiae-Fagetum Morariu et al. 1967, koja se rasprostire od 500 do 1150 m visine i u kojoj prevladavaju vrste Carex pilosa, Festuca drymeia i Rubus hirtus, što ju čini uvelike sličnom s istraživanim sastojinama iz sjeverne Hrvatske.</s><s>Međutim, od dijagnostičkih vrsta asocijacije Cephalanthero longifoliae-Fagetum izostaju Ruscus hypoglossum, Polystichum setiferum, Tilia tomentosa i više termofi</s>
<s>Rumunjski su fi lnih vrsta reda Quercetalia pubescentis.</s><s>Rumunjski tocenolozi svoju asocijaciju uvrstili u svezu Symphyto cordati-Fagion čije dijagnostičke vrste Symphytum cordatum, Cardamine pentaphyllos, Hepatica transsilvanica, Pulmonaria rubra, Leucanthemum waldsteinii, Silene heufelii i druge diferenciraju karpatske bukove šume od ostaloga dijela Europe.</s><s>Tek je jedna od triju podsveza (Symphyto cordati-Fagenion /Vida 1959/ Soó 1964) nekima od svojih razlikovnih vrsta (Festuca drymeia, Euphorbia carniolica i Aremonia agrimonoides) povezana s bukovim šumama zapadnoga dijela Balkanskoga poluotoka.</s>
<s>U opisu i reviziji šumskih zajednica u Srbiji (Tomić 2004, 2006, Tomić i Rakonjac 2011) navodi se glavna asocijacija Festuco drymeiae-Fagetum moesiacae Mišić 1972 kao šuma mezijske bukve na toplijim stranama, većim nagibima i plitkim do srednje dubokim, skeletnim i često acidofi lnim sme</s>
<s>Horvat 1972, Kevey 2008). fruškogorskim bukovim šumama vrlo su slične šume južne Mađarske, posebno na gorju Mecsek (Borhidi 1963, A. O.</s>
<s>Tablica 2. Usporedba asocijacije Cephalanthero longifoliae-Fagetum (kolona 5) sa srodnim bukovim šumama Table 2 Comparsion of association Cephalanthero longifoliae-Fagetum (column 5) with related beech associations Aremonio-Fagion</s>
<s>U istočnoj Sloveniji u dva su navrata istraživane vrlo slične bukove šume koje su svrstane u svezu Aremonio-Fagion.</s><s>Sastojine na Maclju Cimperšek je (1988) svrstao u asocijaciju Festuco drymeiae-Fagetum Magic 1968, premda se fl oristički</s>
<s>456 i sintaksonomski razlikuju od bukovih šuma iz Slovačke.</s><s>Druga asocijacija Polysticho setiferi-Fagetum Zupančič, Žagar et Surina 2000, koju su Zupančič, Žagar i Surina (2000) opisali sa 16 snimaka iz subpanonskoga područja Slovenije, slična je istraživanim bukovim šumama iz Hrvatske, pa smo ih u prethodnim istraživanjima submontanskih bukovih šuma Zrinske gore svrstali u asocijaciju koju su opisali slovenski fi</s>
<s>456 tocenolozi (usp.</s><s>Baričević, Vukelić i Šapić 2009).</s><s>Dijagnostičke su vrste bile dobro zastupljene, posebno Polystichum setiferum i Festuca drymeia.</s><s>Međutim, naknadno smo utvrdili dvojbenost naziva Polysticho setiferi-Fagetum za bukove šume iz Slovenije, ali i druge razlike prema istraživanim bukovim sastojinama u Hrvatskoj, pa smo ih sinsistematski odvojili od slovenskih subpanonskih bukovih šuma.</s><s>U slovenskim submontanskim bukovim šumama nešto više ima ilirskih vrsta Vicia oroboides, Daphne laureola, Cyclamen purpurascens, na Maclju još Cardamine enneaphyllos i Lamium orvala.</s><s>Od ostalih vrsta u tim šumama veći udio imaju vrste viših i mezofi</s>
<s>lnijih staništa, primjerice Prenenthes purpurea, Mercurialis perennis, Salvia glutinosa, Petasites albus, Euphorbia dulcis, Abies alba, Gentiana asclepiadea, Oxalis acetosella, Senecio ovatus, Doronicum austriacum, Rubus idaeus i plemenite listače Acer pseudoplatanus i Acer platanoides.</s><s>S duge strane, asocijacija Cephalanthero longifoliae-Fagetum bogatija je udjelom vrsta Ruscus hypoglossum, Stellaria holostea, Lathyrus vernus, Lamium galeobdolon, facijesima vrste Carex pilosa i termofi lnijim vrstama</s>
<s>Submontanske bukove šume sjeverne Bosne slabije su istražene i za usporedbu je poslužilo 20 snimaka (Fabijanić i dr. 1967, Stefanović 1996).</s><s>Osim toga, opisane su pod dva nevažeća naziva (Fagetum subpanonicum Fabijanić et al. 1967 i Rusco hypoglossi-Fagetum submontanum Stefanović 1996), a ova istraživanja ne traže da se bez dodatnih analiza te sastojine svrstaju u asocijaciju Cephalanthero longifoliae-Fagetum.</s><s>U sastojinama iz Bosne veći je udio ilirskih vrsta Vicia oroboides, Primula vulgaris i osobito Epimedium alpinum, a od ostalih znatnije su rasprostranjene Luzula pilosa, Hieracium murorum, Sanicula europaea, Salvia glutinosa, Asarum europaeum, Asplenium scolopendrium, Glechoma hirsuta, Senecio ovatus i Veronica chamaedrys.</s><s>U bukovim šumama u Hrvatskoj vrlo je malo vrsta koje nisu prisutne u sastojinama sjeverne Bosne, no tamo su znatno rjeđe Broj stupca</s>
<s>D – sloj mahovina – Moss layer x – mahovine nisu utvrđivane – Mosses were not identified Izostavljene su vrste koje dolaze samo u jednoj koloni s udjelom ispod 10 % The table excludes species that are represented in only one column with presence under 10 % 457</s>
<s>VUKELIĆ, J. et al.: SUBMONTANSKO-SUBPANONSKE BUKOVE ŠUME SJEVERNE HRVATSKE važne vrste Cephalanthera longifolia, Fraxinus ornus, Carex pilosa, Cyclamen purpurascens i Quercus petraea.</s><s>Unatoč razlikama sigurno je da će nakon detaljnijega istraživanja barem dio sastojina sjeverne Bosne, poglavito iz graničnoga područja sa Zrinskom gorom, trebati uključiti u asocijaciju Cephalanthero longifoliae-Fagetum.</s>
<s>Budući da je novoustanovljena asocijacija svrstana u svezu Fagion sylvaticae, važan je njezin odnos prema ostalim asocijacijama te sveze, u prvom redu prema asocijaciji Galio odorati-Fagetum.</s><s>Ta makroasocijacija u svojim nižim položajima (kolinsko-submontanska forma) sadrži velik broj vrsta reda Fagetalia koje su prisutne u Cephalanthero longifoliae-Fagetum.</s><s>Međutim, iz usporedbe u tablici 2 vidljivo je da u asocijaciji Galio odorati-Fagetum izostaju ili su sa znatno smanjenim udjelom važne dijagnostičke vrste iz bukovih šuma sjeverne Hrvatske, ponajprije Festuca drymeia, Polystichum setiferum, Rubus hirtus, Cephalanthera longifolia, Ruscus hypoglossum, zatim vrste suših i toplijih staništa Tilia tomentosa i Potentilla micrantha.</s><s>One su vrlo važne za građu zajednice, njezinu sinsistematsku pripadnost, ali uz bukvu i vrstu Carex pilosa određuju i fi ziognomiju zajed</s>
<s>Austrijski fi nice.</s><s>Asocijacija Galio odorati-Fagetum inače je negativno diferencirana prema ostalim zajednicama istoga sintaksona, no s većim udjelom u odnosu na asocijaciju Cephalanthero longifoliae-Fagetum u njoj su zastupljene vrste Abies alba, Fraxinus excelsior, Prenanthes purpurea, Poa nemoralis, Oxalis acetosella, Rubus idaeus, Luzula luzuloides, Hieracium murorum, Solidago virgaurea, Dactylis glomerata, Brachypodium sylvaticum i nešto manje i druge.</s>
<s>Zaključci gućnost da jugoistočno od alpskoga prostora i areala bukove šume s lazarkinjom započinje jedna nova, nedovoljno jasno istražena asocijacija, srodna asocijaciji Galio odorati-Fagetum na njezinim donjim položajima.</s><s>Prema rezultatima ove analize to je upravo asocijacija Cephalanthero longifoliae-Fagetum.</s><s>Ona se prostire na prilično širokom prostoru jugozapadnoga i južnoga ruba Panonske nizine koji prelazi prema dinarskomu, odnosno središnjemu balkanskomu području.</s><s>Istodobno, to ne isključuje mogućnost rasprostranjenosti asocijacije Galio odorati-Fagetum u tom području (usp.</s><s>Cestar i dr. 1979, Trinajstić, Franjić i Škvorc 2004).</s>
<s>700 m opisane su kao Cephalanthero longifoliae-Fagetum sylvaticae.</s><s>Njezine su osnovne značajke: relativno siromašan fl</s>
<s>lnim ilimeriziranim tlima od 200 do orni sastav, izostanak ili slab udio ilirskih vrsta, prevlast srednjoeuropskih vrsta iz reda Fagetalia i umjerena prisutnost vrsta toplijih i suših staništa.</s><s>Razlikovne su vrste prema asocijaciji Galio odorati-Fagetum i ostalim srednjoeuropskim asocijacijama podsveze Galio odorati-Fagenion: Festuca drymeia, Polysichum setiferum, Cephalanthera longifolia, Ruscus hypoglossum, Rubus hirtus, Tilia tomentosa, Fraxinus ornus, Potentilla micrantha.</s><s>Od vrsta sveze Aremonio-Fagion u 36 % sastojina prisutna je Ruscus hypoglossum, u 19 % Cyclamen purpurascens, ostale su vrlo rijetke i nemaju značenje za sintaksonomski položaj istraženih sastojina.</s><s>S druge strane, čak 19 vrsta iz reda Fagetalia i nižih jedinica koje ne pripadaju ilirskomu fl ornomu</s>
<s>lnim ilimeriziranim tlima od 200 do geoelementu zastupljeno je u više od 30 % analiziranih snimaka.</s><s>To su glavni razlozi da smo se opredijelili za sljedeći sinsistematski položaj opisane asocijacije: Querco-Fagetea Br.</s><s>-Bl. Et Vlieger 1937</s>
<s>Nomenklaturni je tip asocijacije snimak br. 6 u tablici 1, a konačni areal, unutrašnja raščlanjenost i druge značajke denirat će se u istraživanjima koja su u tijeku.</s>
<s>Za pomoć u ustupanju potrebne literature zahvaljujemo doktorima Romeu Di Pietru i Davideu Ubaldiju iz Italije, Andražu Čarniju iz Slovenije i Adrianu Indreici iz Rumunjske.</s><s>Za pomoć pri terenskim istraživanjima zahvaljujemo djelatnicima šumarija Hrvatska Kostajnica, Popovača, Veliki Grđevac, Bjelovar i Velika.</s>
<s>Slika 3. Ordinatni prikaz odnosa asocijacije Cephalanthero longifoliaeFagetum i srodnih sintaksona.</s><s>Objašnjenja u tablici 1 i tablici 2. Figure 3 Ordinate illustration of relationship of association Cephalanthero longifoliae-Fagetum with related syntaxa.</s><s>Explanations are in Table 1 and Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 445–460 458</s>
<s>ziografski odnosi u šumskim zajednicama hrasta kitnjaka (Quercus petraea /Matt./</s><s>Liebl.) i obične bukve (Fagus sylvatica L.) na Bilogori.</s><s>Disertacija, Šumarski fakultet Sveučilišta u Zagrebu, 124 str. • Baričević, D., 2002: Sinekološko-fi</s>
<s>A new association of beech forest with Sword-leaved Helleborine – Cephalanthero longifoliae-Fagetum ass. nova was described in the colline-submontane belt of northern Croatia, on the south-western edge of the Pannonian e method of the Central European Phytocoenological School (Braun-Blanquet 1964) was used in the research.</s><s>Statistical comparison was performed by using programs TURBOVEG (Hennekens & Schaminée 2001) and PRIMER 6 (Clarke & Gorley 2001).</s><s>MDA and UPGMA methods were made by use of Bray-Curtis similarity index.</s><s>Th</s>
<s>Summary e association was presented on the basis of 15 new and 132 already published phytocoenological relevés (Table 1).</s><s>In Table 2 and Figure 3 the association Cephalanthero longifoliae-Fagetum was compared with the related beech forests of the Illyrian fl oristic province (north-western Croatia, eastern Slovenia, northern Bosnia), then with the Central European association Galio odorati-Fagetum from the colline-submontane positions of Austria and southern Germany, and fi</s>
<s>Summary nally with beech forests of the Carpathian part of Romania. e association Cephalanthero longifoliae-Fagetum is distributed at altitudes from 200 to 700 m, with terrain inclinations usually ranging between 10 and 20 degrees.</s><s>It grows in the temperate climate with average temperatures from 9.5 to 10.7 °C and average rainfall from 800 to 1,100 mm.</s><s>Th e parent bedrock is made up of loess and rhomboid layers generally overlaid with luvisol in a humus-accumulative horizon of medium acidity (pH about e association is characterized by a relatively poor and homogeneous fl oristic composition, the absence of</s>
<s>Summary numerous species of the Illyrian alliance Aremonio-Fagion (the associations Hacquetio-Fagetum, Lamio orvalaeFagetum, Vicio oroboidi-Fagetum), the distinct prevalence of the species Festuca drymeia, Carex pilosa and Rubus hirtus, and the constancy of the species of Central European beech forests from the alliance Fagion sylvaticae and the order Fagetalia (Figure 2).</s><s>Species of warmer and drier sites occur in moderate quantities.</s><s>A synhorological analysis of the investigated association (according to Poldini 1992) gave the relatively expected results.</s><s>Of the 206 species, 77 % belong to the widely distributed fl oral geoelement which does not</s>
<s>Summary characterize the southern edge of the Pannonian Plain in any particulars (cosmopolitan, circumboreal, Eurasian, Euro-Siberian, European, Mediterranean-Atlantic and others).</s><s>In relation to beech forests of the Dinaric region, the studied stands completely lack the Illyrian and south-eastern European species that are important for the alliance Aremonio-Fagion, such as Rhamnus alpinus ssp. fallax, Geranium nodosum, Stellaria nemorum Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 445–460 460</s>
<s>Hacquetia epipacis.</s><s>Th e species Cardamine trifolia, Cardamine enneaphyllos, Cardamine kitaibelii, Cardamine chelidonia, Lamium orvala, Vicia oroboides, Aposeris foetida, Aremonia agrimonoides, Epimedium alpinum and Helleborus odorus were recorded individually and sporadically only on the edges of the range and in the boundary region with the communities of the Illyrian character.</s><s>Only Ruscus hypoglossum and Cyclamen purpurascens are more constant in the entire range of the studied association.</s><s>A large number of earlier works, especially those taken from the overview composed by an international team of phytocoenologists (Marinček et al. 1993), allow for the conclusion that the community Cephalanthero longifoliae-Fagetum lacks the diagnostic species of the Illyrian alliance Aremonio-Fagion and its sub-alliances, on the basis of which it could be subordinated to them.</s>
<s>e diff erentiating species towards the association Galio odorati-Fagetum and other Central European associations of the sub-alliance Galio odorati-Fagenion include Festuca drymeia, Polysichum setiferum, Cephalanthera longifolia, Ruscus hypoglossum, Rubus hirtus, Tilia tomentosa, Fraxinus ornus, and Potentilla micrantha.</s>
<s>Investigations into the internal structure of these beech stands revealed the local dominance of the facieses of the species Carex pilosa and Festuca drymeia, but in over 60% of the cases they were recorded together.</s><s>In addition to these two, another very important species in the diagnostic sense is Cephalanthera longifolia, which gave the association its name.</s><s>Th</s>
<s>e diff is is a warmth-loving species of moderately acid to basic, predominantly dry sites, generally distributed in the colline and montane vegetation belt.</s><s>Most phytocoenologists classify it into the sub-Mediterranean – Euro-Asian species.</s><s>Sociologically, it belongs to the class Querco-Fagetea with a mild tendency towards the communities of the order Quercetalia pubescentis.</s><s>Th e diff</s>
<s>erentiating species Tilia tomentosa and Potentilla micrantha, with the centre of their distribution lying in the south-eastern part of Europe, are particularly important for the association.</s><s>Th is stresses the transitional character of the association ese investigations greatly contribute to the knowledge of the forest vegetation of Croatia and the boundary region of the Illyrian fl</s>
<s>ciently investigated association which is related to the association Galio odorati-Fagetum in its lower positions begins southeast of the Alpine area and the range of the association Galio odorati-Fagetum.</s><s>Analogously to the understanding of the scope of the association Galio odorati-Fagetum, the newly established association Cephalanthero longifoliae-Fagetum would be relatively widely distributed on the south-western and southern edge of the Pannonian Plain and the transition to the Dinaric and Central Balkan area.</s><s>Naturally, this does not exclude the establishment of the association Galio odorati-Fagetum southeast of its clearly identifi</s>
<s>ciently investigated ased range in the southeast of Austria.</s><s>In fact, according to the research currently under way, it can be assumed that its south-eastern boundary (which Willner considers unclear) lies precisely in the fresh sites well supplied with nutrients on dystric brown soils above moderately acid substrates of the submontane – montane belt of the Croatian Pannonian mountains (Papuk, Psunj, Krndija). e synsystematic affi</s>
<s>Cephalanthero longifoliae-Fagetum Vukelić, Baričević et Šapić ass. nova. hoc.loco.</s><s>Nomenclature type is relevé 6 in Table 1. KEY WORDS: beech forests, Cephalanthero longifoliae-Fagetum, northern Croatia, Fagion sylvaticae sjeveru, da bi 1998. godine odumiranje jasena bilo zabilježeno u čitavoj zemlji.</s><s>Tijekom 2002. godine bolest je zapažena lokalno u sjeveroistočnom dijelu Njemačke i na jugu Švedske, da bi već u ljeto 2004. godine bila masovno rasprostranjena po čitavoj Švedskoj.</s><s>U to vrijeme, odumiranje jasena počelo je i u Danskoj, s epidemiološkim razmjerima u razdoblju od 2005–2007. (Bakys i dr. 2009b).</s><s>Od tada do danas, prisustvo gljive C. fraxinea utvrđeno je u sljedećim europskim zemljama: Poljska (Kowalski 2006), Litva (Lygis i dr. 2005), Austrija (Halmschlager i Kirisits 2008), NjeUVOD</s>
<s>Chalara fraxinea (Kowalski, 2006) je nova gljivična bolest, opisana prvi puta 2006. godine (Kowalski 2006), koja je u posljednjih desetak godina uzrokovala masovno odumiranje običnoga jasena (Fraxinus excelsior L.) diljem Europe.</s><s>Simptomi bolesti prvi su put uočeni tijekom ranih 1990.-ih u Poljskoj i Litvi.</s><s>U Poljskoj se bolest počela pojavljivati u istočnim dijelovima zemlje, šireći se prema jugu, zapadu i Izvorni znanstveni članci – Original scientific papers Lea Barić, znanstvena novakinja (baricŽsumfak.hr), Prof. dr. sc. Danko Diminić (ddiminicŽsumfak.hr), Sveučilište u Zagrebu Šumarski fakultet, Svetošimunska 25, Zagreb Mr. sc. Miljenko Županić (zupanicmŽsumins.hr), Dr. sc. Milan Pernek, znanstveni savjetnik (milanpŽsumins.hr), Hrvatski šumarski institut, Cvjetno naselje 41, Jastrebarsko</s>
<s>Odumiranje običnog jasena (Fraxinus excelsior) uzrokovano gljivom C. fraxinea, u posljednjih je 10 godina zahvatilo velik broj europskih zemalja.</s><s>Osim na običnom jasenu, vrsta je utvrđena u Europi na poljskom jasenu (F. angustifolia), te na američkim i azijskim vrstama jasena.</s><s>Odumiranje je izraženo u krošnji stabala i obuhvaća velik broj simptoma, od sušenja i prijevremenog opadanja lišća, do nekroze i diskoloracije kore i drva.</s><s>Izolacijom gljive na umjetnoj hranjivoj podlozi dolazi do razvoja tipičnih morfoloških obilježja kultura.</s><s>Askomicetni telemorf, gljiva Hymenoscyphus pseudoalbidus, stvara svoja plodišta (apotecije) na otpalim prošlogodišnjim lisnim peteljkama.</s><s>Askospore savršenog stadija prenose se vjetrom i odgovorne su za širenje zaraze.</s><s>U Hrvatskoj je patogena gljiva Chalara fraxinea prvi put uočena u Gorskom kotaru 2009. godine na stablima običnog jasena različite dobi na lokaciji Zalesina.</s><s>Tijekom 2010. i 2011. godine istraživanjem prisutnosti simptoma utvrđena je nova bolest na običnom jasenu u Lici i Međimurju, te na poljskom jasenu u Međimurju i Slavoniji.</s><s>U svibnju 2011. na području Gorskog kotara postavljene su četiri pokusne plohe običnog jasena na kojima se prate promjene stanja bolesnih stabala.</s><s>Na označenim plohama obavljena je procjena osutosti krošanja stabala i sakupljene su prošlogodišnje lisne peteljke s razvijenim apotecijima savršenog stadija H. pseudoalbidus.</s><s>KLJUČNE RIJEČI: obični jasen, poljski jasen, odumiranje stabala, C. fraxinea, H. pseudoalbidus, nekroza, diskoloracija Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 461–469 462</s>
<s>C. fraxinea je osim na običnom jasenu pronađena i izolirana iz poljskog jasena (F. angustifolia Vahl.) (Kirisits i dr. 2009a), američkih vrsta F. nigra Marsh., F. pennsylvanica Marsh., F. americana L., te azijske vrste F. mandschurica Rupr. (Drenkhan i Hanso 2010).</s><s>Do sada nije zabilježena na F. ornus L., iako se vrsta pokazala osjetljivom u pokusima inokulacije Kako C. fraxinea predstavlja značajnu ekološku i ekonomsku prijetnju za jasenova stabla, uvrštena je na EPPO Alert List-u 2007. godine, kao i u NAPPO-ov Phytosanitary Alert System 2010. godine (Wojciech i dr. 2010).</s><s>Odumiranjem i propadanjem zahvaćena su stabla različite starosti, u šumskim sastojinama, rasadnicima i urbanim sredinama, neovisno o uvjetima staništa ili metodama gospodarenja (Bakys i dr. 2009a; Kowalski 2006; Schumacher i dr. 2010).</s><s>Odumiranje je izraženo u krošnjama stabala i obuhvaća velik broj simptoma: venuće i prijevremeno opadanje lišća (Schumacher i dr. 2010), nekroze lišća, pupova, lisnih peteljki i kore, odumiranje izbojaka i grana (Bakys i dr. 2009a), rakaste tvorevine na izbojcima, granama i deblu (Skovsgaard i dr. 2009), te diskoloraciju drva smeđe do sive boje (Slika 1) (Halmschlager i Kirisits 2008).</s><s>Nekrotizirani dijelovi kore variraju u boji i veličini, te se uvijek pojavljuju bez sluzastih izlučevina na granama i deblu (Kowalski 2006).</s><s>Na bolesnim stablima često dolazi do obilnog stvaranja zamjenskih izbojaka na granama i deblu (Slika 2) (Halmschlager i Kirisits 2008).</s><s>Simptomi propadanja stabala izraženiji su na stablima ispod prosječne veličine, na jedinkama slabijeg rasta u šumskim sastojinama gustoga sklopa te mladim sadnicama (Bakys i dr. 2009b; Halmschlager i Kirisits 2008).</s><s>Mlađa zaražena stabla odumiru kroz nekoliko godina, dok kod starijih bolest poprima kronični karakter Gljivu C. fraxinea, kao glavnog uzročnika odumiranja stabala običnog jasena, opisao je poljski znanstvenik Tadeusz Kowalski 2006. godine (Kowalski 2006).</s><s>Sluzaste konidije C. fraxinea u prirodi se pojavljuju vrlo rijetko (Kowalski i Holdenrieder 2009b), pa se u početnim fazama istraživanja identifi</s>
<s>Danska (Th kacija vrste vršila na osnovu izolata dobivenih iz dijelova biljke sa simptomima zaraženosti (rub nekrotizirane kore, diskolorirano drvo, nekrotizirane lisne peteljke) (Ogris i dr. 2009).</s><s>Uzgojem na umjetnoj podlozi gljiva razvija difuzno raširene, spororastuće, morfološki jedinstvene kolonije prljavobijele do žućkastosmeđe boje (Kowalski 2006).</s><s>Vrlo brzo nakon otkrića ove gljive razvijene su i molekularne metode identifi</s>
<s>Savršeni stadij patogena Hymenoscyphus pseudoalbidus Qu2011 otkrili su Kowalski i Holdenrieder tijekom kolovoza i rujna 2008. godine, u rasadnicima i sastojinama zahvaćeSlika 1. Simptomi odumiranja u krošnji</s>
<s>BARIĆ, L. et al.: PRVI NALAZ NOVE FITOPATOGENE GLJIVE CHALARA FRAXINEA... nim ovom bolesti.</s><s>Plodišta ovoga stadija, apoteciji, razvijaju se ponajprije na prošlogodišnjim lisnim peteljkama u listincu, rjeđe na izbojcima odumrlih jasenovih sadnica.</s><s>Apoteciji nastaju od srpnja do rujna na površini pocrnjelih dijelova supstrata (pseudosklerocij) (Kowalski i Holdenrieder 2009b), ali mogu se pojaviti i ranije, tijekom svibnja i lipnja (Kirisits i dr. 2009b).</s><s>Mladi apoteciji su bijele do krem boje, dok stariji i osušeni poprimaju smećkaste nijanse.</s><s>Biologija vrste nije još u potpunosti razjašnjena.</s><s>U odnosu na sluzave, ljepljive konidije C. fraxinea, askospore H. pseudoalbidus se rasprostranjuju vjetrom, čime se može objasniti brzo širenje ovog patogena (Kowalski i Holdenrieder 2009b).</s><s>Askospore se oslobađaju od lipnja ili srpnja, sve do rujna.</s><s>Velika količina oborina i visoka zračna vlaga pogoduju oslobađanju askospora i povećavaju uspješnost infekDosadašnjim istraživanjima, koja su predmetom ovoga rada, provedenim na području Hrvatske utvrđena je prisutnost C. fraxinea kao uzročnika ponajprije odumiranja običnog jasena.</s><s>Pokusne plohe u Gorskom kotaru postavljene su s ciljem praćenja razvoja simptoma bolesti, biologije vrste C. fraxinea, te mogućeg utjecaja drugih abiotičkih i biotičkih čimbenika na zdravstveno stanje stabala.</s>
<s>Simptomi odumiranja stabala običnog jasena uzrokovanih gljivom C. fraxinea, u Hrvatskoj su prvi put zabilježeni u svibnju 2009. godine u Gorskom kotaru – uzorci za analizu bili su sakupljeni iste godine u gospodarskoj jedinici Belevine, Zalesina.</s><s>Sa nekoliko mladih stabala visine 2,5–4 m i promjera 3–5 cm sakupljene su grane dužine 1–1,5 m koje su izgubile list, s izraženom diskoloracijom i nekrozom kore.</s><s>Analiza uzoraka obavljena je početkom lipnja u Laboratoriju za patologiju drveća Šumarskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu.</s><s>Sa grana s vidljivim simptomima diskoloracije kore rezani su uzorci duljine 5 cm radi izolacije gljive C. fraxinea.</s><s>Uzorci grana su površinski sterilizirani u besprašnoj komori uranjanjem u 70 % etanol 10 sekundi, te isprani sterilnom destiliranom vodom.</s><s>Sa uzoraka je skinut površinski sloj kore, te su sa rubova i iz središta nekroza rezani uzorci tkiva (veličine cca 3x3 mm).</s><s>Sa drugih uzoraka istih grana, dijelovi s vidljivom nekrozom kore rezani su u cilju izolacije gljive iz tkiva diskoloriranog drva.</s><s>Svi uzorci tkiva stavljeni su u petrijeve posude na hranjivu podlogu malt extract agar (MEA 2 %, 20g/l Biolife), te ostavljeni u klima komoru na temperaturu od 22 °C u cilju stimulacije rasta micelija, odnosno izolacije i determinacije gljive.</s><s>U listopadu 2010. godini istraživanje je prošireno na područje Gorskog kotara (šumarije Vrbovsko, Ravna Gora, Delnice i Mrkopalj), dok je 2011. godine prošireno i na sjeverni dio Hrvatske, s ciljem utvrđivanja rasprostranjenosti gljive, odnosno simptoma odumiranja.</s><s>Na svim pregledanim plohama sakupljani su uzorci sa stabala koja su pokazivala znakove slabljenja ili odumiranja.</s><s>Uz obični jasen, uzorkovane su simptomatične grane poljskog jasena, radi utvrđivanja prisutnosti nove bolesti.</s><s>Svi sakupljeni uzorci analizirani su na opisani način.</s>
<s>U svibnju 2011. određene su četiri trajne plohe običnog jasena na područjima gospodarskih jedinica Goranska Dobra (odsjek 23a), Ravna Gora (odjel 136 i odsjek 41a) i Belevine Slika 2. Novi izbojci na jako zaraženom</s>
<s>Materials and research area stablu (D. Diminić, 31.5.2011., obični jasen Figure 2 Newly developed shoots on heavily affected tree</s>
<s>(odsjek 10a).</s><s>Na svakoj plohi obilježeno je 20 stabala s izraženim simptomima odumiranja, na kojima se tijekom sljedećih vegetacija planira kontinuirano praćenje promjena.</s><s>S obzirom da su simptomi odumiranja najizraže ni u krošnji</s>
<s>(Bakys i dr. 2009a; Halmschlager i Kirisits 2008; Schumacher i dr. 2010; Skovsgaard i dr. 2009), stabla su obilježena u lipnju kada je jasen na tom području u potpunosti prolistao.</s><s>Procjena osutosti krošanja stabala na svakoj plohi obavljena je prema ICP Forest standardima (ICP Forests 2010).</s><s>Zabilježena su mehanička oštećenja, kao i pojava šteta uzrokovanih nekim biotičkim (gljive truležnice, kukci) ili abiotičkim (mraz, snjegolom, vjetrolom) čimbenicima.</s><s>Sa tla ispod stabala sakupljene su prošlogodišnje lisne peteljke na kojima se razvijaju apoteciji savršenog stadija H. pseudoalbidus (Kowalski i Holdenrieder 2009b, Queloz i dr. 2010).</s><s>Opisi ploha prikazani su u tablici 1. Tablica 1. Opisi pokusnih ploha na području Gorskog kotara Table 1 Description of sample plots in Gorski Kotar region Gospodarska jedinica</s>
<s>U krošnjama pregledanih i uzorkovanih jasenovih stabala zabilježeno je odumiranje izbojaka i grana, pri čemu su se pojedine grane u potpunosti osušile i ostale bez lišća (Slika 3).</s><s>Na oboljelim izbojcima i granama zabilježena je diskoloracija kore žuto-smeđe do tamnije smeđe boje.</s><s>U kori su utvrđeni jasni prijelazi između zdravih i oboljelih tkiva, a ispod kore jasno je bila izražena diskoloracija drva (Slika 4).</s><s>Simptomi su uočeni u krošnjama stabala različite dobi.</s><s>Svi zabilježeni simptomi odgovaraju opisima simptoma C. fraxinea literaturi (Kowalski 2006, Bakys i dr. 2009b).</s><s>Prisutnost patogena C. fraxinea u Gorskom kotaru potvrđena je 2009. godine analizom prvih sakupljenih uzoraka iz Zalesine.</s><s>Gljiva je na hranjivoj podlozi nakon 3 tjedna razvila micelij promjera oko 2 cm, što pokazuje da gljiva na umjetnom mediju raste vrlo sporo.</s><s>Miceliji su varirali u boji i veličini, od prljavobijele do žućkastosmeđe sa bijelim uzorcima (Slika 5).</s><s>Izolati su precijepljeni na nove hranjive podloge radi dobivanja čistih kultura vrste.</s><s>S obzirom da na temperaturi od 22 °C nije došlo do sporulacije, petrijeve posude sa čistim kulturama gljive omotane su parafi lmom</s>
<s>Results i stavljene u hladnjak na temperaturu od 4 °C. Nakon 12 dana na temperaturi od 4 °C, na micelijima je došlo do sporulacije, odnosno do razvoja fi alida i fi</s>
<s>alokonidija.</s><s>U zonama sporulacije micelij je poprimio tamnosivu do crnu boju.</s><s>Fialide su utvrđene maslinastosmeđe boje, cilindričnog oblika do oblika boce, dimenzija 16–25 (20) μm.</s><s>Fialokonidije su utvrđene bezbojne i jednostanične, oblika, s jednom do dvije kapljice ulja unutar spore (Slika 6).</s><s>Izlučene su na vrhu fi</s>
<s>alida u obliku sluzastih kapljica, rjeđe lanaca.</s><s>Prva formirana konidija razlikovala se od ostalih u obliku i veličini, nešto duža i sužena pri vrhu, veličine Slika 3. Odumiranje grana (L. Barić, 30.6.2011., obični jasen – Zalesina) Figure 3 Dieback of branches</s>
<s>alokonidija (spora), odgovaraju opisima Kowalskog (2006).</s><s>Opisanim simptomima bolesti na stablima uz navedena obilježja izolata gljive potvrđen je nalaz nove topatogene gljive C. fraxinea na običnom jasenu u Hrvatskoj.</s><s>Iz kore i grana uzorkovanih tijekom 2010. i 2011. godine sa pregledanih lokaliteta u Hrvatskoj, C. fraxinea je uspješno izolirana iz većeg broja uzoraka.</s><s>Potvrđen je i nalaz patogena na poljskom jasenu, pri čemu se morfološka obilježja izolata, te izgled i veličina alida i fi</s>
<s>alokonidija (spora), odgovaraju alokonidija podudaraju s rezultatima nalaza na običnom jasenu.</s><s>Lokaliteti na kojima je do sada potvrđen nalaz gljive C. fraxinea prikazani su u tablici 2.</s>
<s>Slika 6. Fialide i fialokonidije C. fraxinea (L. Barić, 15.12.2009.) Figure 6 C. fraxinea phyalides and phyaloconidia Tablica 2. Potvrda nalaza C. fraxinea na pregledanim lokalitetima Table 2 Confirmation of C. fraxinea presence on examined localities Lokalitet – gospodarska jedinica; odjel,odsjek Locality – Forest management unit; Compartment, Sub-Compartment Datum uzorkovanja</s>
<s>BARIĆ, L. et al.: PRVI NALAZ NOVE FITOPATOGENE GLJIVE CHALARA FRAXINEA...</s><s>Osutost krošanja najizraženija je na plohama Belevine i Luke.</s><s>Prošlogodišnje postrane grane i izbojci izrazito su zahvaćene sušenjem, pri čemu su pojedini izbojci u potpunosti ogoljeli već krajem 6. mjeseca.</s><s>Visoki postotak osutosti krošanja izražen je na mladim stablima, čak 50–80 % osutosti, dok se kod starijih stabala kreće od 5–20 %.</s><s>Venuće i opadanje mladog, zaraženog lišća zabilježeno je krajem lipnja na svim trajnim plohama.</s><s>Krajem svibnja 2011. godine na otpalim prošlogodišnjim lisnim peteljkama uočen je nastanak inicijalnih stapki apotecija savršenog stadija H. pseudoalbidus.</s><s>Potpuno razvijeni apoteciji sa zrelim sporama spremnim za zarazu sakupljeni su na trajnim plohama krajem lipnja (Slika 7).</s><s>Pojava plodišta na peteljkama zabilježena je do kraja rujna, pri čemu je njihova brojnost i vitalitet na pojedinim lokacijama ovisila o količini vlage dostupne za razvoj.</s><s>Od srpnja do rujna bilo je iznimno sušno razdoblje s temperaturama natprosječnim za područje Gorskog kotara.</s><s>Na plohama koje su na nižim nadmorskim visinama (Belevine i Luke), u uvjetima niske zračne vlage i visokih temperatura, početkom rujna na peteljkama su pronađeni samo malobrojni, već stari i odumrli apoteciji.</s><s>Na lokalitetima Malo Duboko i Javorje, u zasjeni stabala i u listincu gdje se zadržala vlaga, manji broj živih i zrelih apotecija pronalažen je do kraja rujna.</s>
<s>Novo utvrđena fi topatogena gljiva C. fraxinea ima značajan negativan utjecaj na ekološku i ekonomsku vrijednost običnog i poljskog jasena.</s><s>S obzirom da još uvijek postoje mnoge nejasnoće vezane za biologiju vrste i patogenost, potrebno je izvršiti daljnja istraživanja da bi se mogle primijeniti neke od mjera zaštite i suzbijanja ovog patogena (EPPO 2010).</s><s>Moguće je da je pojava bolesti uvjetovana genetskim obilježjima F. excelsior, uvjetima staništa i načinima gospodarenja (Skovsgaard i dr. 2009).</s><s>U skladu s navedenim, u prvim fazama daljnjih istraživanja pojave i štetnosti u Hrvatskoj, u cilju rasvjetljavanja okolnosti (uvjeta), pozornost je usmjerena na mogući utjecaj temperature i vlage na razvoj i širenje patogena.</s>
<s>Zbog svoje agresivnosti, brzine širenja i visoke stope mortaliteta jasenovih stabala, smatralo se da je riječ o invazivnom organizmu (Halmschlager i Kirisits 2008, Bakys i dr. 2009a, Ogris i dr. 2009).</s><s>S druge strane, postojala je mogućnost da se radi o do sada neotkrivenoj, autohtonoj vrsti, endofi</s>
<s>Novo utvrđena fi tu F. excelsior, koji je postao patogen promjenama uvjeta U područjima pogođenim bolešću mogu se uočiti još uvijek zdrava ili neznatno zaražena stabla.</s><s>Istraživanja provedena u sjemenskim plantažama u Danskoj sugeriraju da među klonovima postoji značajna razlika u razini otpornosti prema C. fraxinea (McKinney i dr. 2011).</s><s>Isti rezultati dobiveni su u početnim istraživanjima provednim u klonskim sjemenskim plantažama u Austriji (Kirisits i dr. 2009b).</s><s>U budućnosti pozornost treba posvetiti očuvanju potencijalno otpornih ili tolerantnih jedinki unutar zaraženih područja, koje bi sačinjavale bazu za stvaranje nove populacije jasena, te na taj način podržavati prirodnu regeneraciju Do sada nema pouzdanih informacija o načinu gospodarenja običnim jasenom u zaraženim sastojinama.</s><s>Preporuča se sječa isključivo odumrlih ili jako oboljelih stabala.</s><s>C. fraxinea urokuje fi</s>
<s>ziološko slabljenje stabala jasena, otvarajući na taj način put sekundarnim štetnicima kao što su potkornjaci i truležnice (Skovsgaard i dr. 2009).</s><s>Ukoliko je moguće, pojedinačnim stablima se mogu odrezati zaraženi izbojci i grane, da bi se spasili stabljika i korijen koji proizvode nove postrane izbojke (Kirisits i dr. 2009b).</s><s>U urbanim sredinama i u rasadnicima, daljni napredak bolesti može se usporiti sanitarnim mjerama, uklanjanjem otpalog lišća i lisnih peteljki sa tla u jesen, prije pojave apotecija savršenog stadija, radi manje produkcije askospora Zaključak</s>
<s>C. fraxinea je izolacijom iz kore i drva oboljelih grana u razdoblju od 2009. do 2011. godine potvrđena na običnom i poljskom jasenu na širem području Hrvatske.</s><s>Simptomi odumiranja s visokim postotkom osutosti krošanja zabilježeni su na mladim stablima, i to na plohama na nižim nadmorskim visinama (Belevine i Luke).</s><s>Na istim lokacijama zreli apoteciji telemorfa H. pseudoalbidus pojavljivali su se od kraja lipnja do kraja kolovoza, dok su na višim nadmorskim visinama (Javorje i Malo Duboko) pronalaženi sve do kraja rujna.</s><s>Slika 7. Apoteciji H. pseudoalbidus na prošlogodišnjim peteljkama (L. Figure 7 H. pseudoalbidus apothecia on leaf petioles from previous year Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 461–469 468</s>
<s>U daljnjim istraživanjima treba nastaviti pratiti utjecaj C. fraxinea i na odumiranje poljskog jasena, te istražiti varijabilnost hrvatskih izolata ovog patogena.</s><s>Uz praćenje biologije vrste, potrebno je pratiti utjecaj biotskih i abiotiskih čimbenika (promjene u temperaturi i količini oborina, sušna razdoblja) na pojavu i širenje nove bolesti.</s>
<s>Investigations concerning the role of Chalara fraxinea in declining Fraxinus excelsior.</s><s>Plant pathology, 58 (2): 284–292. 2009b: Occurence and pathogenicity of fungi in necrotic and non-symptomatic shoots of declining common ash (Fraxinus • Barić, L., D. Diminić, 2010: Prvi nalaz patogene gljive Chalara fraxinea Kowalski na bijelom jasenu (Fraxinus excelsior L.) u Gorskom kotaru, u: B. Cvjetković (ur.), 54. seminar biljne zaštite, Hrvatsko društvo biljne zaštite, 33, Zagreb. • Chandelier, A., F. André, F. Laurent, 2009: Detection of Chalara fraxinea in common ash (Fraxinus excelsior) using real time • Drenkhan, R., M. Hanso, 2010: New host species for Chalara fraxinea.</s><s>New disease reports, 22: 16.</s><s>Šdoi: 10.5197/j.20440588.2010.022.016Ć</s>
<s>e telemorph of Chalara inhabiting fungi in stems of Fraxinus excelsior in declining ash stands of northern Lithuania, with particular refrence to popuPresence of natural genetic resistance in Fraxinus excelsior (Oleraceae) to Chalara fraxinea (Ascomycota): an emerging infectious disease.</s><s>Heredity, 106: 788–797.</s>
<s>e telemorph of Chalara sen, 2009: Associations amongst symptoms of dieback in even• Szabó, I, 2008: First report of Chalara fraxinea aff ecting com</s>
<s>2009: Chalara fraxinea isolated from diseased ash in Norway.</s><s>Svampesygdom er årsag til toptørre i ask ŠA fungal disease is the cause of ash diebackĆ.</s><s>Skoven, 05/2007: 234–236. • Wojciech, K., M. Zarek, T. Kowalski, 2010: Genetic variability of Chalara fraxinea, dieback cause of European ash (Fraxinus excel469</s>
<s>ican and Asian ash species. e symptoms of dieback are especially visible in tree crowns, including wilting and premature leaf shedding, necrosis of bark and wood discoloration.</s><s>Isolation of C. fraxinea from infected bark and wood on artifi cial</s>
<s>c colonies.</s><s>Th e telemorph of C. fraxinea, Hymenoscyphus pseudoalbidus apothecia, are developed on leaf petioles from previous year in the litter.</s><s>Ascospores of telemorph are wind-dispersed, and are responsible for the rapid spread of this disease.</s><s>Presence of C. fraxinea on common ash trees in Croatia was fi rst recorded in Gorski Kotar region in 2009, affecting trees of diff</s>
<s>c colonies.</s><s>Th erent ages.</s><s>In the same year, pathogen was successfully isolated from necrotic bark and wood tissues.</s><s>In 2010 and 2011, research was expanded on larger territory of Croatia in order to determine distribution of the pathogen.</s><s>Th</s>
<s>c colonies.</s><s>Th e shoots and branches with developed symptoms were collected from common and narrow-leafed ash.</s><s>In May 2011, four sample plots of common ash were marked in Gorski Kotar region.</s><s>On each plot, 20 ash trees aff</s>
<s>changes.</s><s>Th e assessment of crown condition (foliage transparency) was made on selected trees on plots, also registering the other biotic (wood decay fungi, insects damage) and abiotic (frost, windthrow, snow damage) factors that could additionally have infl uence on ash dieback.</s><s>Leaf rachises with mature H. pseudoalbidus apothecia were sampled from litter for further analyses. e biology of C. fraxinea species is still unknown, so it is necessary to continue and make further research, to provide disease management and control measures.</s><s>KEY WORDS: common ash, narrow-leafed ash, dieback, C. fraxinea, necrosis, discoloration, telemorph Izvorni znanstveni članci – Original scientific papers 1 Prof. dr. sc. dr. h. c. Vlado Goglia, doc. dr. sc. Igor Đukić, Šumarski fakultet Sveučilišta u Zagrebu, Svetošimunska 25, pp.422, HR-10000 Zagreb 2 Doc. Ph.</s><s>D. Jozef Suchomel, Technical University in Zvolen, T. G. Masaryka 24, 960 53 Zvolen, Slovakia 3 Mr. sp.</s><s>Josip Žgela, Hrvatske šume d.o.o., Lj.</s><s>Vukotinovića, HR-10000 Zagreb UČINKOVITOST UZGOJNIH RADOVA U</s>
<s>Da bi se moglo pristupiti određivanju mjera zaštite na radu za radnika izloženog previsokim dozama vibracija, potrebno je najprije odrediti razinu tzv. energetskog ekvivalenta vibracija A(8).</s><s>Sama razina energetskog ekvivalenta nije dovoljna.</s><s>Uz nju je potrebno ustanoviti njegovu strukturu te razinu vibracija svake pojedine komponente, kao i njihovu vremensku zastupljenost tijekom uobičajenog radnog dana.</s><s>Za poduzimanje posebnih mjera trebat će odrediti i frekvencijske karakteristike ubrzanja vibracija po pojedinim osima za sve sastavnice.</s><s>Poduzetim mjerama zaštite, dnevnu dozu izloženosti treba svesti u granice koje postavlja “Directive 2002/44/EC" te slijedom iste i nacionalni “Pravilnik o zaštiti radnika od rizika zbog izloženosti vibracijama na radu".</s><s>Za većinu radnih mjesta postoje i jasno određeni dnevni učinci koji se očekuju od zaposlenika.</s><s>To vrijedi i za većinu proizvodnih radnih mjesta u šumarstvu.</s><s>Na sadašnjem stupnju poznavanja problema nije moguće odrediti jesu li postojeće norme uopće primjenjive, ili će se morati korigirati u skladu s dopuštenim razinama izlaganja vibracijama.</s><s>Stoga je u poduzeću Hrvatske šume d.o.o. pokrenut istraživačko-znanstveni projekt kojemu je cilj ustanoviti povezanost dnevnih normi s razinom izloženosti vibracijama.</s><s>Početna su istraživanja obavljena na području Uprave šuma Koprivnica na uzgojnim radovima.</s><s>Rezultati istraživanja posebno su važni zbog činjenice da se na te radove upućuju radnici ograničene radne sposobnosti.</s><s>U radu se iznose rezultati provedenih istraživanja.</s><s>KLJUČNE RIJEČI: ergonomija, vibracije, izloženost, granične vrijednosti Uvod</s>
<s>Mjerenje i vrednovanje vibracija koje se prenose na rukovatelja dlanovima i prstima te na temelju toga procjena rizika, problem je s kojim je naša stručna javnost bila upoznata (Goglia 1997, Bogadi-Šare & Goglia 2002).</s><s>Utvrđivanje stvarne izloženosti radnika vibracijama na određenim poslovima i zadacima te u uvjetima propisanih dnevnih normi, zahtjevan je i dugotrajan postupak.</s><s>Postupak je tim složeniji ako su svakodnevni radni zadaci sastavljeni od većeg broja aktivnosti različitog trajanja, tijekom kojih dolazi do izlaganju vibracijama različitih razina (McGeoch et al. 2005).</s><s>Kako je poznato, izloženost vibracijama koje se sustavom šakaruka prenose na rukovatelje vibrirajućim alatima ili vibrirajućim predmetima rada iskazuje vrijednošću energetskog ekvivalenta A(8).</s><s>Dobivene se vrijednosti uspoređuju s dopuštenim razinama izlaganja određenim nacionalnim pravilnicima, a u skladu s Directive 2002/44/EC, nakon čega se pristupa odabiru zaštitnih mjera ukoliko se to pokaže potrebnim.</s><s>Postupak utvrđivanja vrijednosti energetskog ekvivalenta vibracija propisan je međunarodnom i nacioŠumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 471–478 472</s>
<s>Slika 1. Karte odsjeka i osnovne karakteristike sastojina Figure 1 Working area maps with basic characteristics Odjel 87 a: Šumski odjel Sesvečka</s>
<s>GOGLIA, V. et al.: UČINKOVITOST UZGOJNIH RADOVA U SVJETLU DIRECTIVE 2002/44/EC nalnom normom HRN ISO 5449-1-2001.</s><s>Da bi se postupak pojednostavio i približio mjeriteljima, pripremljen je priručnik pod naslovom Guide to good practice on Hand-Arm Vibration, Non-binding guide to good practice with a view to implementation of Directive 2002/44/EC on the minimum health and safety requirements regarding the exposure of workers to the risks (isti je pravilnik preveden na hrvatski jezik).</s><s>Kako je poznato, odredbe Pravilnika o zaštiti radnika od rizika zbog izloženosti vibracijama na radu, postaju obvezujuće za šumarstvo i poljoprivredu od 2012. godine.</s><s>Na poslovima sječe i izrade drvnih sortimenata radnici su izloženi vibracijam budući da koriste mehanizirana sredstva rada različite namjene, raznih proizvođača, različitih masa i snaga pogonskih motora, a da se pritom od njih očekuje da zadovolje propisane radne normative.</s><s>Nadalje, učinkovitost u procesu njege i iskorištavanja šuma stalna je briga šumarske struke (Stankić et al. 2011).</s><s>Stoga je potpuno jasno da predstoji dugotrajan posao oko utvrđivanja stvarnih vrijednosti energetskih ekvivalenata A(8), na poslovima i zadacima na kojima dolazi do izlaganja vibracijama te određivanju dnevih radnih normi u skladu s ograničenjima.</s><s>U tom smislu je pokrenut i istraživački zadatak na području Uprave šuma Koprivnica.</s><s>Istraživanja su započela na uzgojnim radovima, da bi se potom nastavila i na radovima sječe i izrade u proredama i u glavnom prihodu.</s><s>Stručna je javnost prethodnim priopćenjima upoznata o spomenutim istraživačkim naporima (Goglia et al. 2011).</s>
<s>Kako je ranije spomenuto, sva su mjerenja obavljena na području Uprave šuma Koprivnica.</s><s>Tijekom obavljanja uzgojnih radova na poslovima čišćenja gustiša te njege mladika u spomenutoj Upravi, radnici uglavnom koriste motornu lančanu pilu, tip STIHL MS260.</s><s>Isti je tip pile pripremjen radnicima i za provedena mjerenja.</s><s>Osnovne tehničke karakteristike pile STIHL MS260 su:</s>
<s>Da bi se objektivno utvrdila izloženost radnika vibracijama tijekom obavljanja uzgojnih radova snimana je video kamerom njegova cjelodnevna radna aktivnost tzv. slika radnoga dana.</s><s>Snimanje rada radnika na uzgojnim radovima odvijalo se na području šumarija Repaš i Križevci, UŠP Koprivnica.</s><s>Na području svake šumarije snimalo se u dva odjela – u jednom odjelu kod njege mladika, a u drugom kod čišćenja guštika.</s><s>U svakom odjelu snimalo se po 4 dana video kamerom (Sony mini DV) te zapornim satom (Q&Q HS44).</s><s>Po završetku snimanja na terenu, snimljeni su podaci i video zapisi prebacivani na računalo te potom analizirani.</s>
<s>Karte odsjeka te osnovne karakteristike sastojina u kojima su obavljena snimanja pokazuje sl.1. U Šumariji Križevci na radilištu su radila dva radnika u tandemu.</s><s>Oba su prije radila kao sjekači, ali im zbog narušenog zdravlja nije dopušten rad pod punim opterećenjem.</s><s>Obojica su koristila motornu pilu STIHL MS260.</s><s>U Šumariji Repaš izmjenjivala su se tri radnika na radilištu.</s><s>Prva dvojica su prije bili sjekači, koji zbog narušenog zdravlja ne mogu raditi pod punim opterećenjem, dok je treći bio povremeni radnik.</s><s>Kada se ekipa sastoji od dva radnika tada jedan ima malu Tablica 1. Osnovna obilježja odjela u kojima su vršena istraživanja Table 1 Basic characteristics of the areas in which the research was carried out</s>
<s>Slika 2. Shematski prikaz snimaka radova po šumarijama i odjelima Figure 2 Shematic representation of works in forest departments Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 471–478 474</s>
<s>117 motornu pilu, a drugi kosijer.</s><s>Jedan radnik motornom pilom reže stabalca, a drugi ih spušta na tlo.</s><s>Radnici su se izmjenjivali u radu tako da je svaki radio približno pola radnog vremena motornom pilom.</s>
<s>Radovi koji su obavljani u pojedinim šumarijama te pripadnim odjelima shematski prikazuje sl. 2, a osnovna obilježja odjela u kojima su istraživanja vršena sadržana su u tablici 1. Svi radni zahvati tijekom kojih dolazi do izlaganja radnika vibracijama te pripadajuća vremena tijekom jednog radnog dana, dobivena su analizom snimaka napravljenih video kamerom.</s>
<s>Na njezi mladika je snimano 3 dana.</s><s>Jedan je radnik utrošio ukupno 12,5 rezervoara goriva.</s><s>Prosječno vrijeme potrebno da se utroši 1 rezervoar goriva je 53 min.</s><s>Mjerenja su pokazala da je ukupno vrijeme rada pile u sva tri dana iznosilo 11 h 4 min 21 s. Prosječno je vrijeme rada pile u jednom danu iznosilo 3 h 41 min 27 s, odnosno 13287 s. Pri čiščenju gustiša je u 3 dana snimanja jedan radnik potrošio ukupno 14,5 rezervoara goriva.</s><s>Prosječno vrijeme potrebno da potroši 1 rezervoar goriva je 38 min.</s><s>Prema podacima dobivenima analizom snimaka ukupno vrijeme rada pile u sva tri dana bilo je 9 h 14 min 40 s. Prosječno vrijeme rada pile u jednom danu 3 h 04min B) Šumarija Repaš</s>
<s>Na njezi mladika snimalo se 4 radna dana tijekom kojih je utrošeno 18 rezervoara goriva.</s><s>Vrijeme potrebno da se potroši 1 rezervoar goriva u prosjeku je iznosilo 46 min.</s><s>Ukupno je vrijeme rada pile u sva tri dana bilo 13 h 40 min 5 s, iz čega proizlazi da je prosječno vrijeme rada pile u jednom danu bilo 3 h 25 min 1 s, odnosno 12 301s. Video snimke čišćenje guštika napravljene su za četiri radna dana tijekom kojih je utrošeno 20 rezervoara goriva.</s><s>Prosječno vrijeme potrebno da se potroši jedan rezervoar je 44 min.</s><s>Tijekom snimanja ustanovljeno je ukupno vrijeme rada pile u trajanju 14 h 52 min 20 s. Prosječno vrijeme rada pile u jednom danu iznosilo je 3 h Pregledom video snimaka utvrđeni su svi radni zahvati tijekom kojih dolazi do izloženosti vibracijama: – prenošenje pile lijevom rukom – prihvat na prednjoj ručki – prenošenje pile desnom rukom – prihvat na stražnjoj ručki – prenošenje pile s obje ruke</s>
<s>Na poligonu šumarske mehanizacije u simuliranim uvjetima obavljena su mjerenja razine vibracija za sve radne zahvate.</s><s>Za svaki je radni zahvat mjerenjima snimljeno pet uzoraka na temelju kojih je određivana srednja vrijednost vrednovanih ubrzanja vibracija.</s><s>Mjerenjima su ustanovljene sljedeće razine ukupne vrijednosti vrednovanih ubrzanja vibracija za sve radne zahvate:</s>
<s>Za mjerenja ukupne vrijednosti razine vrednovanih ubrzanja vibracija korišten je mjerni lanac prikazan na sl. 3. Upotrjebljeni mjerni lanac u skladu je sa zahtjevima određenima međunarodnom normom ISO 8041 za tu vrstu mjerenja.</s><s>Mjerni lanac je prije i poslije mjerenja umjeravan.</s>
<s>Nakom prebacivanja svih video snimki na osobno računalo sljedila je analiza istih.</s><s>Snimke su analizirane u programu Windows Media Player 9. Ukupno je obrađeno 200 intervala snimljenog materijala.</s><s>Trajanje intervala iznosilo je 3 ili 5 min.</s><s>Podaci su grupirani u 5 različitih načina prihvata motorne pile te polaganje pile na tlo prilikom spuštanja stabalaca na tlo, sukladno mjerenjima obavljenima u simuliranim uvjetima.</s><s>Podaci dobiveni analizom sadržani su u tablicama 2 i 3. Sukladno preporukama međunarodne 475</s>
<s>Prosječno ekvivalentno opterećenje radnika pri čišćenju gustiša: / Average equivalen toperator’s exposure at pre-commercial thinning prosječno vrijeme rada s pilom: 11093 s / average effective working time 11093 s</s>
<s>Prosječno ekvivalentno opterećenje radnika pri njezi mladika: / Average equivalen toperator’s exposure at tending of young growth prosječno vrijeme rada s pilom: 13287 s / average effective working time 13287 s</s>
<s>Tablica 3. Rezultati analize video snimaka – Šumarija Repaš Table 3 The results of the video tape analysis obtained in the area of the Forest Administration Repaš njega mladika – odjel Molve 68c: /</s>
<s>Prosječno ekvivalentno opterećenje radnika pri njezi mladika: / Average equivalen toperator’s exposure at tending of young growth prosječno vrijeme rada s pilom: 6150 s / average effective working time 6150 s Operacija</s>
<s>3275 čišćenje gustiša – odjel Ljevačka 21 b: / pre-commercial thinning – area Ljevača 21b Prihvat motorne pile</s>
<s>GOGLIA, V. et al.: UČINKOVITOST UZGOJNIH RADOVA U SVJETLU DIRECTIVE 2002/44/EC norme ISO 5349-1-2001 iz točke 5.3, ekvivalentna se izloženost vibracijama na poslovima koji se sastoje od više operacija s promjenjivim intenzitetom izračunava prema relagdje je: T0 puno dnevno radno vrijeme u trajanju od 28 800 s, ahvi vrednovana razina ubrzanja vibracija (WAS-vrijednost) za i–tu operaciju, Ti trajanje i–te operacije Zaključak</s>
<s>Mjerenja su omogućila dokumentirano izračunavanje stvarne izloženosti vibracijama radnika na uzgojnim radovima.</s><s>Još jednom treba naglasiti da se radi o radnicima kod kojih su već ustanovljene posljedice izlaganja vibracijama previsoke razine te im je zabranjeno puno opterećenje.</s><s>Treba istaći da su svi radnici uključeni u istraživanja bili izloženi utjecaju vibracija ekvivalentnih razina iznad vrijednosti A(8) od 2,5 m/s2 koja se u Directive 2002/44/EC te slijedom iste i u nacionalnom Pravilniku o zaštiti radnika od rizika zbog izloženosti vibracijama na radu postavlja kao granica upozoravajućih vrijednosti.</s><s>Izloženost radnika na svakodnevnim radnim aktivnostima takvoj razini vibracija nalažu poslodavcu obvezu pronalaženja mjera za njihovo smanjenje.</s><s>Posebno zabrinjava činjenica da su neki radnici bili izloženi vibracijama vrijednosti A(8) od 4,3 odnosno 4,5 m/s2, što se već približava granično dopustivim vrijednostima.</s><s>Uzme li se u obzir činjenica da se radi o radnicima s ograničenom radnom sposobnošću, svaki je komentar suvišan.</s><s>Istraživanja su nastavljena na poslovima sječe i izrade drvnih sortimenata u proredama i na glavnom prihodu, na nagnutim terenima i u ravnici.</s><s>U tijeku je analiza rezultata mjerenja.</s>
<s>Council: Th e mimimum health requirement regarding the exposure of workers to the risks arising from physical agents (vibration).</s><s>Offi</s>
<s>., 1997.</s><s>Ergonomic parameters of forest mechanization – measuring and evaluation problems, Mehanizacija šumarstva, hang-arm Transmitted vibration at forest nursery and thinning.</s><s>Human Resources Management and Ergonomics V(1), p. 4555, Zvolen</s>
<s>• Pravilnik o zaštiti od rizika izloženosti vibracijama na radu.</s><s>Ministarstvo gospodarstva rada i poduzetništva Republike Hr2012.</s><s>Productivity models for operational planning of timber forwarding in croatia.</s><s>Croatian Journal of Forest Engineering.</s>
<s>Prosječno ekvivalentno opterećenje radnika pri čišćenju gustiša: / Average equivalen toperator’s exposure at pre-commercial thinning prosječno vrijeme rada s pilom: 6692,5 s / average effective working time Operacija</s>
<s>Abstract rst step in developing safety at work measures for protection of vibration-exposed workers is to determine the level of the so called energy equivalent A(8), but it is not the only value needed.</s><s>Th e structure of the</s>
<s>Abstract energy equivalent and the vibration level as well as the duration of each of its components during the usual working day have to be calculated, too.</s><s>To develop special safety measures frequency-weighted acceleration value at each axe and for all components should be determined, too.</s><s>Th e resulting safety measures should re</s>
<s>Abstract duce the daily vibration exposure to limits set by the "Directive 2002/44/EC", i.e. the corresponding national "Regulations on protection of vibration exposure risks at work".</s><s>Generally, for vast majority of workplaces daily productivity quotas have been defi ned which workers are expected to meet and this goes for the forest industry and most of its productive workplaces, too.</s><s>At the present level of our knowledge of the subject it is not possible to determine if the quotas presently in eff ect are applicable at all, or will they have to be corrected in accordance with the permitted levels of vibration exposure.</s><s>Th erefore the state-owned company Croatian Forests Ltd. has started the scientifi</s>
<s>Abstract c research project with the main goal to determine the interrelatedness of the daily qutoas and the level of vibration exposure.</s><s>Th e initial research has been carried out at pre-commercial thinning and tending young growth in the area of the Forest Administration Koprivnica.</s><s>Th e research re</s>
<s>KEY WORDS: ergonomics, vibration, exposure, limit values UDK 630*164 (Castanea sativa Mill.) (001) Izvorni znanstveni članci – Original scientific papers Igor Poljak, dipl. ing. šum., Šumarski fakultet Sveučilišta u Zagrebu, Zavod za šumarsku genetiku, dendrologiju i botaniku, Svetošimunska 25, 10000 Zagreb, e-mail: ipoljakŽsumfak.hr</s>
<s>U radu je prikazana varijabilnost pet populacija europskog pitomog kestena (Castanea sativa Mill.) na području sjeverozapadne Hrvatske: Ivanščica, Kalnik, Macelj, Markuševačka gora i Samoborsko gorje.</s><s>Unutarpopulacijska i međupopulacijska varijabilnost utvrđena je na osnovi deset morfoloških značajki plodova te osam izvedenih omjera, pri čemu su korištene deskriptivne i multivarijatne statističke metode.</s><s>Navedenim istraživanjem najmanje varijabilnim značajkama pokazale su se varijable koje opisuju oblik ploda i hiluma te odnos duljine i širine hiluma sa širinom i debljinom ploda, dok su visoki koefi cijenti varijabilnosti svojstveni za masu ploda te za broj i duljinu ureza endokarpa u sjemenku i njihov odnos s debljinom ploda.</s><s>Unutarpopulacijska varijabilnost veća je nego međupopulacijska.</s><s>Stabla unutar populacija signifi kantno se razlikuju za sva analizirana svojstva, dok je razlikovanje između populacija značajno za većinu značajki.</s><s>Klasterskom i diskriminantnom analizom utvrđeno je da su međusobno najsličnije populacije Samoborsko gorje i Markuševačka gora na koje se nadovezuje populacija Ivanščica.</s><s>Zatim slijedi populacija Macelj koja se odlikuje najkrupnijim plodovima te populacija Kalnik koja se najviše razlikuje u odnosu na ostale istraživane populacije.</s><s>KLJUČNE RIJEČI: Castanea sativa Mill., varijabilnost, plodovi, sjeverozapadna Hrvatska Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 479–489 480</s>
<s>Rod Castanea Mill. pripada porodici Fagaceae, a obuhvaća sedam ekonomski i ekološki značajnih vrsta drveća koje su široko rasprostranjene u umjerenom šumskom pojasu sjeverne hemisfere (Johnson 1988, Dane i dr. 2003, Lang i dr. Europski pitomi kesten (Castanea sativa Mill.) plemenita je listača od koje imamo višestruku gospodarsku korist (kvalitetno drvo, jestivi plodovi, med, ogrijev, listinac i dr.).</s><s>Rasprostranjen je u mediteranskom području, od Kaspijskog jezera do Atlantskog oceana, gdje kestenove šume zauzimaju površinu od 2.530.000 ha (Fernández-López i Alía 2003, Conedera i dr. 2004a, 2004b).</s><s>Kod nas raste u šumama brežuljkasto-brdskog područja kontinentalnog dijela Hrvatske, u Istri te na otocima Krku i Cresu.</s><s>Veći dio areala pitomog kestena pruža se kroz središnju Hrvatsku, od slovenske granice do granice s BiH, gdje se najveće i najljepše sastojine nalaze na Zrinskoj i Petrovoj gori te na Medvednici (Medak i dr. 2009, Idžojtić i dr. 2010).</s><s>Ukupno šumskih površina na kojima pitomi kesten dolazi u Hrvatskoj ima Kesten je vrsta koja traži toplije položaje te dublja i umjereno svježa tla, a izbjegava suha te hladna i maglovita staništa (Anić 1940, 1942).</s><s>U kontinentalnom dijelu Hrvatske raste na nadmorskim visinama od 200 do 600 (700) m gdje uspijeva na različitim ekspozicijama i različitim tipovima tala.</s><s>Tvori čiste ili mješovite sastojine u pojasu kitnjakovih i bukovih šuma, gdje na sjevernim i istočnim ekspozicijama te na više ili manje strmim nagibima i zasjenjenim položajima pridolaze mezofi</s>
<s>nama acidofi lne kestenove šume (Medak 2004, 2009, Medak i Perić 2007).</s><s>U submediteranskom području kestenove šume se isključivo razvijaju na sjevernim i istočnim ekspozicijama te na dubokim i ispranim tlima povrh vapnenastih podloga i Vukeliću (2012), na području Hrvatske pitomi kesten sa značajnim udjelom raste u četiri šumske zajednice: šumi pitomog kestena s hrastom kitnjakom (Querco-Castanetum sativae Horvat 1938), šumi pitomog kestena s prasećim zeljem (Aposeri foetidae-Castanetum sativae Medak 2011), šumi bukve s pitomim kestenom (Castaneo sativae-Fagetum Marinček et Zupančić /1979/ 1995) te u submediteranskoj šumi pitomog kestena s krškim kukurijekom (Helleboro multifi di</s>
<s>Castanetum sativae /Anić 1953/ Medak 2009).</s><s>U posljednjih nekoliko desetljeća pitomi kesten je znatno ugrožena vrsta koja stradava od raka kestenove kore (Cryphonectria parasitica /Murr./</s><s>Barr.) koji uzrokuje sušenje i propadanje stabala.</s><s>U Europi je bolest prvi puta zabilježena 1938. godine u Italiji, dok se kod nas po prvi puta pojavljuje 1955. godine na lovranskom području u blizini Opatije, od kuda se ubrzo proširila na cjelokupno područje rasprostranjenosti ove vrste u Hrvatskoj (Halambek 1988).</s><s>Kestenova osa šiškarica (Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu) zadnjih desetak godina predstavlja sve veći problem u Europi.</s><s>Ovaj karantenski štetnik, prenesen iz Kine u Italiju 2002. godine, uzrokuje stvaranje šiški na izbojcima i listovima, s posljedicom smanjenja uroda plodova.</s><s>Od 2010. godine nađen je i na nekoliko lokaliteta u Hrvatskoj (Matošević i dr. 2010).</s><s>Osim toga, pitomi kesten je u pogledu gospodarenja pod znatnim čovjekovim utjecajem, što može dovesti do gubitka genetske raznolikosti.</s><s>Iz tih je razloga u europskim i mediteranskim zemljama pokrenut niz multilateralnih projekta kojima je svrha zaštita genetskih resursa ove vrste.</s><s>Genetska raznolikost jedan je od najvažnijih preduvjeta za adaptivni potencijal šumskih vrsta drveća u promjenjivim uvjetima okoline.</s><s>Da bi mjere za očuvanje genofonda neke vrste bile uspješne, potrebne su spoznaje o njenoj postojećoj varijabilnosti, kao i o postojanju ili nepostojanju kontinuiteta u navedenom variranju.</s><s>Mjere očuvanja šumskog drveća trebaju se zasnivati na evolucijskom pristupu i biti usredotočene na očuvanje unutarvrsne genetske varijabilnosti (Eriksson 2001, 2004, Villani i Eriksson 2006).</s><s>Prilikom određivanja varijabilnosti europskog pitomog kestena u prirodnim populacijama, šumskim sastojinama i voćnjacima, s ciljem očuvanja genetskih resursa ove vrste, koriste se molekularno-biološke i morfometrijske metode.</s><s>Od molekularno-bioloških metoda neki autori koriste izoenzime (Villani i dr. 1991, Fernández-López i Monteagudo 2010), ISSR markere (Mattioni i dr. 2008), RAPD markere (Solar i dr. 2005), zatim RAPD, ISSR i izoenzime (Casasoli i dr. 2001), dok u novije vrijeme sve veću primjenu pronalaze mikrosatelitni biljezi (Hozova i dr. 2009, Martin i dr. 2010, Cutino i dr. 2010, Mattioni i dr. 2010, 2011).</s><s>Morfometrijske metode najvećim dijelom pronalaze primjenu u istraživanjima koja se odnose na dobivanje spoznaja o varijabilnosti različitih sorti pitomog kestena (Borghetti i dr. 1986, Álvarez-Álvarez i dr. 2006, Ramos-Cabrer i PereiraLorenzo 2005, Ertan 2007).</s><s>Osim toga, neki autori koriste klasične morfometrijske metode u svrhu dobivanja spoznaja o međupopulacijskoj i unutarpopulacijskoj varijabilnosti unutar šumskih sastojina i prirodnih populacija.</s><s>Tako Villani i dr. (1992), Aravanopoulos i dr. (2001), Bolvanský i Užík (2005) te Idžojtić i dr. (2009) uspješno primjenjuju multivarijatne statističke metode za razlikovanje populacija na osnovi morfoloških obilježja plodova, dok Podjavoršek riste za proučavanje varijabilnosti i predselekciju novih genotipova superiornih svojstava.</s>
<s>O propadanju kestenovih sastojina na području sjeverozapadne Hrvatske te smanjenju površina pod kestenovim šumama pisalo je više autora.</s><s>Tako Anić (1940) navodi da su uslijed prekomjernog i intenzivnog gospodarenja kestenove šume na području Medvednice znatno degradirane.</s><s>Tako481</s>
<s>POLJAK, I. et al.: VARIJABILNOST EUROPSKOG PITOMOG KESTENA (Castanea sativa Mill.) NA PODRUČJU SJEVEROZAPADNE HRVATSKE đer ističe kako je u starim kestenicima tlo degradirano i zakiseljeno te da je sve veći broj starih panjeva s oštećenim i suhim stablima.</s><s>Nakon toga ubrzo je uslijedilo i propadanje kestenovih šuma uzrokovano rakom kestenove kore, za koje Vukelić (1991) i Medak (2004) navode da je uvelike izmijenilo fi</s>
<s>nama acidofi zionomiju i strukturu tih sastojina.</s><s>Vukelić (1991) ističe kako su površine pod kestenovim šumama na području Medvednice znatno smanjene u odnosu na stanje koje je prikazao Anić 1940. godine, dok Medak (2004) utvrđuje smanjenje areala pitomog kestena na području sjeverozapadne Hrvatske u odnosu na prijašnja istraživanja, ali isto tako i pozitivne utjecaje prestanka snažnog i intenzivnog oblika gospodarenja u posljednjih nekoliko desetljeća.</s><s>S obzirom na to da se pitomi kesten kao jedna od naših najugroženijih vrsta plemenitih listača nalazi na listi prioriteta za očuvanje genofonda, potrebno je istražiti njegovu postojeću varijabilnost koja je negativno utjecana od raka kestenove kore i negativnih antropogenih čimbenika.</s><s>U tu svrhu pristupilo se istraživanju varijabilnosti plodova pitomog kestena na području sjeverozapadne Hrvatske pomoću morfometrijske analize.</s>
<s>Plodovi za morfometrijsku analizu skupljeni su tijekom listopada 2010. godine iz pet populacija pitomog kestena na području sjeverozapadne Hrvatske: Ivanščica, Kalnik, Macelj, Markuševačka gora i Samoborsko gorje (slika 1).</s><s>U svakoj populaciji izabrano je po 20 stabala koja su međusobno bila udaljena najmanje 50 m, a sa svakog stabla skupljeno je po 10 zdravih plodova koji su se nalazili postrano Odmah nakon skupljanja, pristupilo se vaganju plodova (mmasa) te su zatim mjerena sljedeća morfološka svojstva (t), udaljenost od osnove do najšireg dijela ploda (dfb ljina hiluma (sl) i širina hiluma (sw).</s><s>Nakon toga plodovi su prerezani na najširem dijelu te je utvrđen broj sjemenki po plodu (ns), broj ureza endokarpa u sjemenku (ni) i duljina najdužeg ureza endokarpa u sjemenku (li).</s><s>Ukupno je analizirano 1000 plodova.</s>
<s>Iz mjerenih značajki izvedeni su sljedeći omjeri: visina ploda/širina ploda (h/w), udaljenost od osnove ploda do najšireg dijela ploda/visina ploda (dfb</s>
<s>Material and Methods visina ploda (t/h), debljina ploda/širina ploda (t/w), duljina hiluma/širina ploda (sl/w), širina hiluma/debljina ploda (sw/t), širina hiluma/duljina hiluma (sw/sl) i duljina najdužeg ureza endokarpa u sjemenku/debljina ploda (li/t).</s><s>Mjerene morfološke značajke prikazane su deskriptivnim statističkim parametrima, pri čemu su korišteni standardni algoritmi deskriptivne statističke analize (Sokal i Rohlf 1989).</s><s>Podaci su prikazani sljedećim univarijatnim statističkim parametrima: aritmetička sredina (x), standardna devijacija (SD) i koefi</s>
<s>Za utvrđivanje unutarpopulacijske i međupopulacijske varijabilnosti korištena je univarijatna analiza varijance (ANOVA).</s><s>Analizirani faktori varijabilnosti bili su populacija i stablo, na način da je faktor stablo ugniježđen unutar faktora populacija.</s><s>Da bi se dobio uvid u zastupljenost pojedinih istraživanih izvora varijabilnosti u ukupnoj varijanci (između populacija, između stabala unutar populacije, unutar stabla) korištena je REML metoda (Restricted Maximum Likelihood Method).</s>
<s>signifi kantno razlikuju za pojedina mjerena svojstva (za koja su prethodno provedenom analizom varijance dobivene vrijednosti signifi</s>
<s>Za utvrđivanje sličnosti, odnosno različitosti analiziranih populacija na osnovi mjerenih morfoloških obilježja plodova, korištene su multivarijatne statističke metode – klasterska i diskriminantna analiza (McGarigal i dr. 2000).</s><s>Provedenom klasterskom analizom dobiveno je horizontalno hijerarhijsko stablo, pri čemu je za udruživanje clustera korištena UPGMA metoda (Unweighted Pair Group Average niranje udaljenosti između istraživanih</s>
<s>o bi se odredilo koje značajke najbolje diskriminiraju grupe koje su dobivene klasterskom analizom, korištena je diskriminantna analiza.</s><s>Navedene statističke analize provedene su pomoću statističkog programa STATISTICA 8.0 (StatSoft Rezultati</s>
<s>Rezultati provedene deskriptivne statističke analize prikazani su u tablici 1, po populacijama (N = 200) te ukupno za sve populacije zajedno (N = 1000).</s><s>Prosječna masa plodova za pet istraživanih populacija je 8,27 g. Koefi cijenti varija</s>
<s>Results bilnosti za masu plodova kreću se od 26,29 % za populaciju Samoborsko gorje do 40,13 % za populaciju Kalnik.</s><s>Od istraživanih populacija prosječno najveću masu plodova ima populacija Macelj (9,39 g), zatim slijede Ivanščica (8,91 te populacija Kalnik (6,07 g) s prosječno najmanjom masom plodova.</s><s>Populacija Kalnik je ujedno i populacija s prosječno najmanjim izmjerenim vrijednostima za sljedeće značajke: visina ploda (h), širina ploda (w), debljina ploda (t), udaljenost od osnove do najšireg dijela ploda (dfb ljina hiluma (sl) i širina hiluma (sw).</s><s>Prosječno najveće vrijednosti za širinu (w) i debljinu ploda (t) te za duljinu (sl) i širinu hiluma (sw) imala je populacija Macelj.</s><s>Prosječno se u jednom plodu za sve populacije zajedno nacijenti varijabilno</s>
<s>Results sti za ovo svojstvo kreću se od 9,88 % za populacije Kalnik i Macelj do 28,36 % za populaciju Markuševačka gora.</s><s>Prosječan broj ureza endokarpa u sjemenku na najširem dijelu ploda kreće se od 2,04 za populaciju Kalnik do 4,34 za populaciju Ivanščica.</s><s>Prosječna duljina tih ureza za sve populacije iznosi 23–35 % od prosječne debljine ploda (li/t = Kako bi se kvantifi</s>
<s>nirati oblik ploda.</s><s>Analizom izvedenih varijabli možemo zaključiti da populacija Kalnik ima približno jednako široke i visoke plodove (h/w = 0,98), dok ostale populacije imaju prosječno šire plodove nego što je njihova visina te se izvedeni omjeri kreću od 0,96 za populaciju Markuševačka gora do 0,88 za populaciju Macelj.</s><s>Iz omjera visine od osnove do najšireg dijela ploda (dfb sine ploda (h) možemo zaključiti da su plodovi kod svih istraživanih populacija najširi na 45 % njihove visine.</s><s>Omjer debljine i visine ploda (t/h), u prosjeku za sve populacije iznosi 0,68, dok je omjer debljine i širine ploda 0,63.</s><s>Varijable duljina i širina hiluma uspoređene su sa širinom i debljinom ploda (sl/w, odnosno sw/t).</s><s>Za sve istraživane populacije zajedno omjer sl/w je 0,75, a omjer sw/t je 0,61.</s><s>Varijable duljina i širina hiluma stavljene su i u međusobni odnos (sw/sl), iz kojega je vidljivo da plodovi svih populacija imaju hilum koji je u prosjeku dvostruko dulji od svoje Slika 2. Mjerene značajke plodova: visina ploda (h), širina ploda (w), debljina ploda (t), udaljenost od osnove do najšireg dijela ploda (dfb), duljina hiluma (sl), širina hiluma (sw), duljina najdužeg ureza endokarpa Figure 2 Measured fruit traits: height (h), width (w), thickness (t), distance from the base to the largest section of the fruit (dfb), scar length (sl), scar 483</s>
<s>Rezultati univarijatne analize varijance (ANOVA) prikazani su u tablici 2. Stabla unutar populacija signifi kantno se ra</s>
<s>signifi kantosti 0,01 razlikuju univarijatno za sljedeća svojploda (t), udaljenost od osnove do najšireg dijela ploda (dfb duljina hiluma (sl), širina hiluma (sw), broj ureza endokarpa u sjemenku (ns), duljina najdužeg ureza endokarpa u sjemenku (li), visina ploda/širina ploda (h/w), udaljenost od osnove ploda do najšireg dijela ploda/visina ploda (dfb debljina ploda/visina ploda (t/h), duljina hiluma/širina ploda (sl/w), širina hiluma/debljina ploda (sw/t), duljina najdužeg ureza endokarpa u sjemenku/debljina ploda (li/t).</s><s>Razlikovanje populacija na osnovi broja sjemenki (ns) te izvedenih varijabli debljina ploda/visina ploda (t/h) i širina hiluma/duljina hiluma (sw/sl) nije bilo statistički značajno.</s><s>Metodom najveće vjerodostojnosti (REML) dobiven je uvid u zastupljenost pojedinih izvora varijabilnosti u ukupnoj varijanci za sve istraživane varijable (tablica 3).</s><s>Iz navedenih rezultata vidljivo je da je varijabilnost između stabala unutar svake populacije znatno veća nego između samih populacija.</s><s>Za većinu mjerenih značajki pokazalo se da je najveći dio varijabilnosti od ukupne varijance uvjetovan varijabilnošću stabala unutar populacije (46,76–69,76 %).</s><s>Kao iznimka javlja se debljina ploda, gdje je varijabilnost između stabala unutar populacija nešto malo manja od varijabilnosti plodova unutar stabla te varijable ns, ni i li gdje komponenta varijance ostatka zauzima najveći udio varijabilnosti.</s><s>S obzirom na to da su rezultati provedene analize varijance pokazali da se populacije međusobno signifi kantno razli</s>
<s>signifi kuju za većinu istraživanih značajki, provedeno je i post hoc testiranje Fisherovim multiplim testovima (LSD) za sve parove populacija kako bi se utvrdilo koje se točno populacije međusobno signifi</s>
<s>kantno razlikuju za pojedina mjerena svojstva (tablica 4).</s><s>Prema dobivenim rezultatima može se zaključiti da se populacija Kalnik za sva mjerena svojstva razlikuje od ostale četiri populacije na razini signifi kantno</s>
<s>kantno razlikuju za pojedina mjerena sti od 0,01.</s><s>Međusobno najsličnije populacije su Samoborsko gorje i Markuševačka gora, koje se razlikuju za širinu ploda i širinu hiluma.</s>
<s>Iz dendograma (slika 3) se može vidjeti da su prema istraživanim svojstvima plodova najsličnije populacije Markuševačka gora i Samoborsko gorje, na koje se nadovezuje populacija Ivanščica.</s><s>Ove tri populacije formiraju cluster na koji se nadovezuje populacija Macelj.</s><s>Na najvećoj udaljenosti spaja se populacija Kalnik, koja se najviše razlikuje od ostalih analiziranih populacija.</s>
<s>Tablica 2. Rezultati univarijatne analize varijance (ANOVA).</s><s>Table 2 Results of univariate analysis of variance (ANOVA).</s>
<s>POLJAK, I. et al.: VARIJABILNOST EUROPSKOG PITOMOG KESTENA (Castanea sativa Mill.) NA PODRUČJU SJEVEROZAPADNE HRVATSKE Kako bi se utvrdilo koje značajke najbolje diskriminiraju prethodno navedene grupe, te kako bi se dodatno pojasnio trend njihove diferencijacije, provedena je diskriminantna analiza.</s><s>Za devet varijabli i tri grupe kanonskom analizom dobivene su dvije diskriminacijske funkcije.</s><s>Iz sredina i standardiziranih koefi</s>
<s>5 i 6) možemo zaključiti da diskriminantna funkcija 1 najbolje razlikuje cluster 3 (populacija Kalnik) od clustera 2 (populacija Macelj) i clustera 1 (populacija Markuševačka gora, Samoborsko gorje i Ivanščica).</s><s>Varijable po kojima se populacija Kalnik najbolje razlikuje u odnosu na ostale četiri populacije su: masa, širina i debljina ploda.</s><s>Diskriminantna funkcija 2, koja objašnjava preostalih 23 % varijabilnosti, najbolje razlikuje cluster 2 od clustera 1 i 3. Razlikovanje populacije Macelj od ostalih populacija najviše je uvjetovano širinom hiluma i širinom ploda te nešto malo manje debljinom ploda (populacija Macelj odlikuje se najvećim izmjerenim prosječnim vrijednostima za širinu hiluma, širinu ploda i debljinu ploda).</s>
<s>Tablica 4. Rezultati komparacije parova populacija za 9 značajki, korištenjem Fisherovog LSD testa.</s><s>Table 4 Results of populations pairwise comparisons for 9 traits by using Fisher LSD testing procedure.</s>
<s>Provedenim istraživanjem najmanje varijabilnim značajkama pokazale su se varijable koje opisuju oblik ploda (h/w, dfb</s>
<s>koefi cijenti varijabilnosti svojstveni su za visinu i širinu ploda, dok se srednje varijabilnom značajkom pokazala debljina ploda.</s><s>S obzirom na to da je debljina ploda ovisna o broju plodova u kupuli, samim time su i koefi cijenti varija</s>
<s>26,29 % za populaciju Samoborsko gorje do 40,13 % za populaciju Kalnik, dobiveni su za masu ploda.</s><s>Najvarijabilnim značajkama pokazale su se varijable koje se odnose na broj (ni) i duljinu (li) ureza endokarpa u sjemenku te njihov odProvedenom univarijatnom analizom varijance pokazalo se da se stabla unutar populacija signifi kantno razlikuju za</s>
<s>gnifi kantno razlikuju za većinu istraživanih značajki osim za broj sjemenki po plodu (ns) te za izvedene varijable t/h i sw/sl.</s><s>Za većinu mjerenih značajki pokazalo se da je najveći udio varijabilnosti od ukupne varijance uvjetovan varijabilnošću stabala unutar populacije.</s><s>Odstupanje od tog pravila pokazuju varijable ns, ni i li, gdje komponenta varijance ostatka zauzima najveći udio varijabilnosti te debljina ploda s približno podjednakim učešćem varijance u ukupnoj varijabilnosti.</s><s>Iste rezultate dobivaju i Bolvanský i Užík (2005) te Idžojtić i dr. (2009) istražujući morfološku varijabilnost plodova europskog pitomog kestena.</s><s>Iz navedenog možemo zaključiti da je unutarpopulacijska varijabilnost veća od međupopulacijske varijabilnosti, što je svojstveno za većinu drvenastih vrsta (Franjić 1996, Kajba 1996, Škvorc 2003, Idžojtić i dr. 2006, Zebec 2009).</s><s>U odnosu na istraživanja varijabilnosti lista drvenastih vrsta za koju je svojstveno da najveće učešće varijabilnosti od ukupne varijance otpada na listove unutar stabla (Idžojtić i dr. 2006, Zebec i dr. 2010), za varijabilnost ploda pokazalo se da najveći udio čini varijabilnost stabala unutar populacije.</s><s>Rezultati multivarijatnih metoda te deskriptivnih statističkih pokazatelja upućuju na to da se populacija Kalnik najviše razlikuje u odnosu na ostale istraživane populacije.</s><s>Populacija Kalnik odlikuje se prosječno najmanjim mjerenim vrijednostima za: masu ploda (m), visinu ploda (h), širinu ploda (w), debljinu ploda (t), udaljenost od osnove do najšireg dijela ploda (dfb</s>
<s>cijentima varijabilnosti za većinu istraživanih značajki, što upućuje na njenu heterogenost.</s><s>Iako se projekcije kanonskih vrijednosti istraživanih populacija u prostoru (slika 4) djelomično međusobno preklapaju, odnosno čine kontinuirani oblak podataka, jasno se nazire razdvajanje clustera 3 (populacija Kalnik) od clustera 2 (populacija Macelj) i clustera 1 (populacije Markuševačka gora, Samoborsko gorje i Ivanščica).</s><s>Posebnost populacije Kalnik možemo protumačiti različitim ekološkim uvjetima njezina pridolaska.</s><s>Za razliku od ostalih populacija, ona je jedina koja pridolazi u šumi pitomog kestena s hrastom kitnjakom (Querco-Castanetum sativae Horvat 1938) te pripada skupini acidofi</s>
<s>lih šuma.</s><s>Osim toga, Vukelić (1991) navodi da je kesten na to područje unesen u novije vrijeme te sa sigurnošću možemo ustvrditi da na tom području kesten nije autohton.</s>
<s>na mezofi lnim staništima, a sastoji se od populacije Markuševačka gora, Samoborsko gorje i Ivanščica koje formiraju cluster 1 te od populacije Macelj koja čini zaseban cluster (cluster 2).</s><s>Međusobno najsličnije populacije su Markuševačka gora i Samoborsko gorje na koje se nadovezuje populacija Ivanščica.</s><s>U odnosu na populaciju Samoborsko gorje, populacija Markuševačka gora odlikuje se većom heterogenošću istraživanih morfoloških značajki, a osim toga svojstvene su joj najveće vrijednosti za varijable visina ploda i broj sjemenki po plodu.</s><s>Stabla unutar populacije Markuševačka gora uzorkovana su na području privatnih šuma, na dubokim i kvalitetnim tlima, za koje Medak (2009) ističe da su bolje strukture zbog prestanka intezivnog gospodarenja.</s><s>Uniformnost deskriptivnih statističkih pokazatelja unutar populacije Samoborsko gorje može se protumačiti negativnim antropogenim utjecajem te štetama koje su nastale uslijed sušenja od raka kestenove kore.</s><s>Populacija Macelj odlikuje se najvećim vrijednostima za širinu (w) i debljinu ploda (t) te za duljinu (sl) i širinu hiluma (sw), a u odnosu na ostale populacije mezofi lnog karaktera</s>
<s>na mezofi izdvaja se po tome što raste zajedno s običnom jelom, gdje tvori šumsku zajednicu Castaneo sativae-Fagetum Marinček et Zupančić (1979) 1995 subass. abietetosum Medak Slika 4. Projekcija kanonskih vrijednosti istraživanih populacija u prostoru.</s><s>Figure 4 Scatterplot of the canonical scores of researched populations.</s><s>487</s>
<s>POLJAK, I. et al.: VARIJABILNOST EUROPSKOG PITOMOG KESTENA (Castanea sativa Mill.) NA PODRUČJU SJEVEROZAPADNE HRVATSKE 2009.</s><s>Medak (2004) za sastojine ovakvog tipa navodi da su pod velikim antropogenim utjecajem te da ih odlikuje raznodobnost, odnosno gospodarenje prebiranjem.</s><s>Usporedimo li rezultate ovog istraživanja s rezultatima koje dobivaju Idžojtić i dr. (2009), gdje prosječna masa plodova za 10 populacija iznosi 7,1 g, vidljivo je da su plodovi na području sjeverozapadne Hrvatske u prosjeku krupniji u odnosu na istraživane populacije u ostalom dijelu Hrvatske.</s><s>Prema rezultatima deskriptivne statističke analize za četiri populacije u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine koje dobivaju Mujić i dr. (2010), prosječna masa plodova dio Slovenije dobivaju prosječnu masu plodova od 8,1 g s koefi</s>
<s>na mezofi cijentom varijabilnosti od 28,7 %.</s><s>Rezultati za prosječnu masu plodova za populaciju Kalnik sličniji su rezultatima koje dobivaju Mujić i dr. (2010) za populacije pitomog kestena u Bosni i Hercegovini, dok su prosječne vrijednosti za ostale četiri populacije u sjeverozapadnom dijelu Hrvatske sličnije vrijednostima koje dobivaju Solar i dr. (2005) za slovenske populacije pitomog kestena.</s><s>Genetska raznolikost jedan je od osnovnih preduvjeta za adaptabilnost određene vrste na određene stanišne uvjete.</s><s>Provedenim istraživanjem dobivene su spoznaje o unutarpopulacijskoj i međupopulacijskoj varijabilnosti pitomog kestena na području sjeverozapadne Hrvatske, što je osnova za daljnja istraživanja koja je potrebno provesti kako bi se dobile smjernice za očuvanje genetskih resursa ove vrste u Hrvatskoj.</s>
<s>Zahvaljujemo djelatnicima šumarija Samobor, Krapina, Ivanec i Križevci na pomoći pri skupljanju plodova.</s><s>Rad je izrađen u okviru projekta Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa Republike Hrvatske pod naslovom "Varijabilnost i očuvanje genofonda plemenitih listača u Hrvatskoj".</s>
<s>Diff erentiation of sweet chestnut (Castanea sativa Mill.) cultivars by leaf, nut and burr dimensions, Forestry, 79 (2): 149–158. • Anić, M., 1942: O rasprostranjenosti evropskog pitomog kestena s osobitim obzirom na nezavisnu državu Hrvatsku i susjedne zemlje, Tiskara C. Albrecht (P. Acinger), 142 str., Zagreb. • Anić, M., 1945: Pogledi na šumsku vegetaciju Istre i susjednih trophoretic and quantitative variation in chestnut (Castanea sativa Mill.) in Hellenic populations in old-growth natural and • Bolvanský, M., M. Užík, 2005: Morphometric variation and differentiation of European chestnut (Castanea sativa) in Slovakia, Morphological Variation in Chestnut Fruits (Castanea sativa netic linkage map of European chestnut (Castanea sativa Mill.) based on RAPD, ISSR and isozyme markers, Th eoretical and</s>
<s>its origin to its diff usion on a continental scale, Veget Hist ArDistribution and economic potential of the Sweet chestnut (Casimprovement of sweet chestnut in Sicily (Castanea sativa Mill.) by the selection of superior autochthonous genotypes, Acta netic divergence of Castanea species in eastern Asia and eastern North America, Heredity, 91: 314–321.</s>
<s>its origin to its diff sweet chestnut (Castanea sativa Mill.) populations in Croatia according to the morphology of fruits, Sauteria, 18: 232–333.</s><s>Slijedeći tragove pitomog kestena (Castanea spp.) – Uzgoj i kultura, folklor i povijest, tradicija i korištenje, Šum. list, 134 (5–6): ., 1988: Revision of Castanea sect.</s><s>Balanocastanon • Kajba, D., 1996: Međupopulacijska i unutarpopulacijska varijabilnost breze (Betula pendula Roth.) u dijelu prirodne rasprostranjenosti u Republici Hrvatskoj, Glas.</s><s>Šum. pokuse 33: 53–108. (Fagaceae) based on chloroplast trnT-L-F sequence data, Tree lani, 2010: Genetic diversity in European chestnut populations by means of genomic and genic microsatellite markers, Tree • Matošević, D., M. Pernek, B. Hrašovec, 2010: Prvi nalaz kestenove ose šiškarice (Dryocosmus kuriphilus) u Hrvatskoj, Šum. list, Role of domestication in shaping Castanea sativa genetic varitin, 2010: Genetic diversity in european chestnut populations, 2011: Genetic analysis performed on samples of Castanea sativa from Belasitsa and Slavyanka mountains.</s><s>State and prospects of the Castanea sativa population in Belasitsa mountain: climate change adaptation; maintenance of biodiversity and sustainable ecosystem management.</s><s>Project BG 0031 EEA report. ord, 2000: Multivariate sta</s>
<s>its origin to its diff tistics for wildlife and ecology research, Springer Verlag, 283 str, • Medak, J., 2004: Fitocenološke značajke šuma pitomog kestena u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, Magistarski rad, Šumarski fakultet Zagreb.</s>
<s>• Medak, J., 2011: Šume pitomog kestena s prasećim zeljem (Aposeri foetidae-Castanetum sativae ass. nova) u Hrvatskoj, Šum. • Medak, J., S. Perić, 2007: Šume pitomog kestena u Hrvatskoj tocenološke, ekološke i gospodarske karakteristike, Zbornik 2. botaničkog kongresa, Zagreb.</s>
<s>Avanzato (ur.): Following chestnut footprints (Castanea spp.) – Cultivation and culture, folklore and history, traditions and use, Scripta Horticulture, 9: 40–43.</s>
<s>its origin to its diff tion and comparison of domestic chestnut (Castanea sativa • Solar, A., A. Podjavoršek, F. Štampar, 2005: Fenotypic and genotypic diversity of European chestnut (Castanea sativa Mill.) in Slovenia – opportunity for genetic improvement, Genetic Resources and Crop Evolution, 52: 391–394. • StatSoft</s>
<s>• Škvorc, Ž., 2003: Morfološka i genetička varijabilnost hrastova medunca (Quercus pubescens Wild.) i duba (Q. virgiliana /Ten./</s><s>Ten.) u Hrvatskoj, Magistarski rad, PMF, Zagreb. netic diff</s>
<s>ware syserentiation among Turkish chestnut (Castanea sativa Mill.) populations, Heredity, 66: 131–136. gruence between genetic, morphometric, and physiological data on diff</s>
<s>• Vukelić, J., 1991: Šumske zajednice i staništa hrasta kitnjaka, • Vukelić, J., 2012: Šumska vegetacija Hrvatske, Sveučilište u Zagrebu Šumarski fakultet i Državni zavod za zaštitu prirode, 403 • Zebec, M., 2009: Morfologija i varijabilnost nizinskog brijesta (Ulmus minor Mill. sensu latissimo) u Hrvatskoj, Disertacija, Šumarski fakultet Zagreb.</s>
<s>ware sysnost nizinskog brijesta (Ulmus minor Mill. sensu latissimo) na području hrvatske Podravine prema morfološkim svojstvima 489</s>
<s>SUMMARY e sweet chestnut (Castanea sativa Mill.) is an indigenous noble hardwood growing in the forests of the hilly area of continental Croatia, in Istria, and on the islands of Krk and Cres.</s><s>As it grows in diff erent ecological</s>
<s>SUMMARY conditions, particularly edaphic and climate, and in diff erent forest communities, one can assume there is a diff</s>
<s>SUMMARY erence in the variability of populations.</s><s>In the last few decades, chestnut blight (Cryphonectria parasitica / Murr./</s><s>Barr.) has been causing the drying and decay of sweet chestnut trees, while its management is signifi cantly infl</s>
<s>SUMMARY uenced by man, which could lead to the loss of genetic diversity.</s><s>For that reason, the sweet chestnut is on the list of priority species for the conservation of genetic resources.</s><s>Success of the measures for the conservation of genetic resources requires insights into the existing variability.</s><s>For that purpose, the variability of sweet chestnut fruits was investigated in the region of Northwest Croatia using a morphometric analysis. e fruits were collected from fi</s>
<s>e populations were represented with 20 trees each, and each tree with 10 fruits.</s><s>In total, 1000 fruits and 10 morphological characteristics (Figure 2) were analysed and their ratios calculated. e results of the descriptive statistical analysis are presented in Table 1, by population (N = 200) and overall, for all populations together (N = 1000).</s><s>Th e average weight of fruits for the 5 investigated populations was 8.3 e research conducted proved the variables describing the shape of the fruit and the hilum, and the ratio between the length and width of the hilum and the length and width of the fruit to be the least variable characteristics.</s><s>Furthermore, lower variability coeffi cients are proper to the height and width of the fruit, while the thickness of the fruit was proven to be a characteristic of medium variability.</s><s>High variability coeffi cients, from</s>
<s>weight.</s><s>Th e most variable characteristics proved to be the variables pertaining to the number and length of intrusions and their ratio to the fruit thickness. e trees within populations diff</s>
<s>ulations are signfi cant for the majority of investigated characteristics (Tables 2 and 4).</s><s>For the majority of measured characteristics it was found that the largest share of variability is dependent on the variability of trees within the population (Table 3).</s><s>Diff</s>
<s>ulations are signfi erences between populations account for the smallest share of variability.</s><s>A cluster and discriminant analysis (Tables 5 and 6, Figures 3 and 4) established that mutually most similar populations are Samobor Mountains and Markuševac Mountain, followed by the Ivanščica population.</s><s>Next is the Macelj population characterised by largest fruits, and the Kalnik population that diff ers the most from</s>
<s>the other investigated populations.</s><s>Th e Kalnik population is the only one present in a sweet chestnut forest with sessile oak (Querco-Castanetum sativae Horvat 1938) and belongs to the group of acidophilic and thermophilic forests, while the remaining four analysed populations belong to sweet chestnut forests of mesophilic character.</s>
<s>Uporabljivost ultrazvučnog visinomjera/daljinomjera Vertex pri izmjeri strukture brdske bukove sastojine primjenom uzoraka promjenjive vjerojatnosti selekcije ocijenjena je na temelju rezultata procjene strukturnih elemenata i vremena, odnosno novčanih sredstava utrošenih za izmjeru.</s><s>Istraživanje je provedeno u čistoj bukovoj sastojini na području Uprave šuma Podružnice Karlovac, Šumariji Slunj u gospodarskoj jedinici Mašvina.</s><s>Na kvadratnoj mreži 100x100 metara postavljeno je 25 stajališta na kojima je provedena izmjera prsnih promjera Bitterlichovom metodom (PPS).</s><s>Za odabir stabala korišten je Bitterlichov štapić (faktor temeljnice 1) i Bitterlichov zrcalni relaskop (faktori temeljnice 1, 2 i 4).</s><s>Provjera udaljenosti rubnih stabala provodila se Vertexom, a uz faktore temeljnice 2 i 4 i mjernom vrpcom.</s><s>Kao referentna metoda postavljena je kružna ploha radijusa 20 m. Na temelju izmjera različitim metodama izračunate su vrijednosti strukturnih elemenata (broj stabala, temeljnica i volumen) za pojedine plohe i sastojinu u cjelini.</s><s>Analizom varijance ponovljenih mjerenja nije utvrđena statistički značajna razlika u prosječnim vrijednostima strukturnih elemenata između različitih metoda izmjere uz razinu značajnosti 0,05.</s>
<s>Za odabrane PPS metode provedena je studija vremena i procjena troškova inventure.</s><s>Uz veće faktore temeljnice znatno se smanjuje vrijeme i trošak inventure (i do 71 %).</s><s>Ukupno vrijeme i troškovi inventure primjenom faktora temeljnice 2 uz korištenje Vertexa su 20 % manji, a kod faktora temeljnice 4 su 12 % manji nego kada se udaljenost rubnih stabala provjerava mjernom vrpcom.</s><s>Ovim istraživanjem potvrđeno je da se troškovi izmjere PPS metodama mogu smanjiti primjenom Vertexa, a jednako tako i primjenom odgovarajućih faktora temeljnice, kao i organizacijom rada (prijevoz ekipa).</s><s>KLJUČNE RIJEČI: daljinomjer Vertex, Bitterlichova metoda uzorkovanja, troškovi, izmjera šuma, primjerne plohe Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 491–500 492</s>
<s>Izmjera šuma neophodna je osnova za racionalno gospodarenje šumom, te se tijekom vremena trajno usavršava poboljšanjem postojećih i uvođenjem novih metoda.</s><s>Podaci o strukturi šuma redovito se dobivaju na temelju uzoraka, a u uređajnoj inventuri prevladava izmjera na primjernim plohama.</s><s>Jedna od metoda terenskog prikupljanja podataka su uzorci promjenljive vjerojatnosti selekcije (Variable probability sampling) koji su kod nas poznati i kao PPS uzorci (Probability Proportional to Size), a osmislio ih je W .</s><s>Bitter</s>
<s>Introduction lich (1947, 1948).</s><s>Temelj ove metode jest relativna izmjera (kutovi, duljine) iz koje se naknadno preračunavaju željene stvarne veličine (promjer, temeljnica, volumen) čime se sama izmjera olakšava i ubrzava (Iles 2003).</s><s>Bitterlichove PPS metode u svijetu se primjenjuju već mnogo godina, a do sada su našle najširu primjenu u SAD (Bitterlich 1984), gdje je provedeno i najviše istraživanja o pouzdanosti i učinkovitosti ovih metoda inventure šuma (Grosenbaugh 1952, Kulow 1966, Oderwald 1981, Gambill i dr. 1985).</s><s>Učinkovitost ove metode očituje se u činjenici da je za istu pouzdanost procjene temeljnice Bitterlichovom metodom potrebno mjeriti manje stabala negoli metodom kružnih ploha (Matern 1972).</s><s>PPS metode, njihova prilagodba radi bolje učinkovitosti te usporedba s metodama primjernih ploha i dalje su predmet istraživanja (Brooks i McGill 2004, Marshall i dr. 2004, Lindemuth 2007).</s><s>Objave vezane za uzorke promjenjive vjerojatnosti selekcije u Hrvatskoj su dosta rijetke.</s><s>Lukić (1984) uspoređuje strukturu sastojina u nizinskim lužnjakovim šumama izmjerenu metodom totalne klupaže i metodama izmjere na prugama PPS metodama (stajališta, linije).</s><s>Slično istraživanje u nizinskim lužnjakovim šumama provodi Indir (2005) koji uspoređuje strukture sastojina dobivene izmjerom na krugovima fi</s>
<s>Introduction ksne površine s PPS metodama (stajališta).</s><s>Vedriš (2010) u prebornim šumama bukve i jele uspoređuje procjenu strukturnih elemenata dobivenu pomoću kružnih primjernih ploha različite veličine s Bitterlichovom metodom promjenjive vjerojatnosti selekcije.</s><s>Pranjić (1993) predlaže Bitterlichovu PPS metodu za kontrolu podataka dobivenih pri izmjeri nekim drugim metodama.</s><s>Dobar dio objava vezanih uz uzorke promjenjive vjerojatnosti selekcije tiče se izbora faktora temeljnice kojim će se izmjera provesti.</s><s>Manjim faktorima mjeri se više stabala i postiže bolja pouzdanost procjene, a veći faktori iziskuju manji utrošak vremena.</s><s>Odabir faktora temeljnice određuje se unaprijed te ga autori vežu uz željeni prosječan broj mjerenih stabala po stajalištu (plohi).</s><s>Prema Bitterlichu (1984) isti se treba nalaziti u rasponu 7 do 14 stabala, prema SchreKangas i Maltamu (2006) 6 do 10, a prema Bankoviću i Pantiću (2006) čak 15 do 25 stabala.</s><s>Iles (2003) preporučuje svega 4 do 8 stabala po plohi za procjenu volumena, radi učinkovitosti izmjere te izbjegavanja pogrešaka izostavljanja (udaljenih) stabala.</s>
<s>Prema Todoroviću (1984) i Ilesu (2003) nije poželjno primijeniti (premali) faktor temeljnice koji uključuje udaljena stabla koja se ne mogu sigurno procijeniti.</s><s>Lukić (1984) i Indir (2005) koriste faktore temeljnice 1, 2 i 4 za izmjeru starih lužnjakovih sastojina.</s><s>Vedriš (2010) koristi faktore temeljnice 3, 5 i 7 za izmjeru prebornih bukovo-jelovih sastojina.</s>
<s>Kao i kod ostalih terestričkih metoda, poteškoću pri izmjeri predstavljaju ‘rubna stabla’ čija se pripadnost uzorku (udaljenost od središta) mora provjeravati (Bitterlich 1984, Iles 2003).</s><s>Provjera udaljenosti udaljenih rubnih stabala mjernom vrpcom iziskuje puno vremena, te se to smatralo jednim od razloga neprimjenjivanja ove metode pri uređajnim izmjerama u Hrvatskoj.</s>
<s>Budući da u Hrvatskoj ova metodologija do sada nije našla širu primjenu, ovim se radom želi pridonijeti njenom poznavanju i praktičnoj primjenjivosti.</s><s>Razvojem tehnologije i u šumarstvu se pojavljuju instrumenti koji olakšavaju i ubrzavaju izmjere.</s><s>Jedan od njih je višenamjenski ultrazvučni uređaj Vertex koji mjeri duljine, kutove (nagib) i visine.</s><s>Budući da se Vertex mnogo koristi u izmjeri šuma za provjeru udaljenosti stabala kod svih terenskih izmjera, cilj je ovog rada istražiti njegovu uporabljivost pri izmjeri strukture sastojina primjenom uzoraka promjenjive vjerojatnosti selekcije.</s><s>2. Materijal i metode</s>
<s>Istraživanje je provedeno u odjelu 1, Gospodarska jedinica (GJ) Mašvina, Šumarije Slunj, Uprava šuma Podružnica (UŠP) Karlovac, u kojem je postavljen sistematski uzorak sa 25 stajališta na sjecištima kvadratične mreže stranice kvadrata od 100 m</s>
<s>Početna je izmjera provedena na krugovima radijusa 20 m (K20) pri čemu su svakom stablu iznad taksacijske granice (10 cm) izmjereni prsni promjer i visina te udaljenost od središta plohe.</s><s>Pri tomu su sva stabla unutar kruga označena rednim brojevima koji su korišteni i pri izmjeri PPS metodama.</s><s>Podaci s ovih krugova korišteni su kao referentna vrijednost s pretpostavkom da zbog najveće površine uzorka i broja mjerenih stabala najtočnije odražavaju stvarnu strukturu sastojine.</s>
<s>Za izmjeru PPS metodom odabrani su faktori temeljnice 1, 2 i 4 te je odabir stabala vršen iz središta ploha na temelju tako odabranih kritičnih kutova koristeći Bitterlichov štapić (Š) i Bitterlichov zrcalni relaskop (R).</s><s>Pomoću PPS metoda mjerena su sva stabla čiji je prsni promjer bio širi od zada493</s>
<s>RADOČAJ, M. et al.: UPORABLJIVOST VERTEXA PRI IZMJERI STRUKTURE BRDSKE BUKOVE SASTOJINE... nog kritičnog kuta selekcije, a onima čiji je promjer izgledao jednak kritičnom kutu provjeravana je horizontalna udaljenost od središta plohe Vertexom (kod metoda Š1, R1, R2 i R4)) odnosno mjernom vrpcom (kod metoda R2MV i R4MV) metodom "ravnjače-podravnjače".</s>
<s>Pri izmjeri prsnih promjera PPS metodama mjeritelj je prsima ili leđima okrenut k središtu plohe, jer je to upravo onaj promjer koji vidimo gledajući iz središta plohe preko Bitterlichovog štapića ili kroz Bitterlichov zrcalni relaskop.</s><s>Bitterlichov zrcalni relaskop koristio se otkočen radi automatske korekcije udaljenosti zbog nagiba.</s><s>Budući da je za utvrđivanje pripadnosti svakog rubnog stabla uzorku provjera udaljenosti teoretski obvezna (Bitterlich 1984, Iles 2003), u dijelu ovoga rada odlučili smo istražiti je li u ovom slučaju provjera praktično nužna.</s><s>Stoga su osim metoda Š1, R1, R2 i R4, kod kojih su rubna stabla provjeravana ("originalne metode"), naknadno primijenjene iste metode, ali tako da je u uzorak uzeto svako drugo rubno stablo ("izvedene metode").</s><s>Ove druge nose oznake Š1½, Vertex je pri izmjeri korišten za mjerenje udaljenosti (provjera rubnih stabala) kako bi se ubrzalo vrijeme izmjere i time smanjili troškovi, te za odabir stabala u uzorak (samo kod metode V1).</s><s>Primjena Vertexa za odabir stabala proizašla je iz njegove mogućnosti postavljanja faktora temeljnice, iz kojega kod izmjere udaljenosti stabala izračunava i prikazuje minimalni promjer stabla da bi ono bilo u uzorku Kod metode V1, uz korištenje Vertexa za odabir i provjeru stabala radi jednostavnosti rada uzet je faktor temeljnice 1 kod kojega je odnos granične udaljenosti (R) u metrima i promjera stabla (d) u centimetrima jednak Ri = di /2 (Bitterlich 1984, Vedriš 2010: 25) te je odnos granične udaljenosti i promjera jednostavno preračunati.</s><s>Ova metoda odabira ipak zbog nepouzdanosti vizualne procjene omjera udaljenosti i promjera očekivano obuhvaća velik broj rubnih stabala, pa je izmjera provedena samo kao provjera na jednoj plohi.</s><s>Radi procjene troška izmjere snimano je vrijeme potrebno za izmjeru na svakom stajalištu za svaku metodu.</s><s>Vremena izmjere snimana su štopericom.</s><s>Ukupno vrijeme rada razdijeljeno je na vrijeme izmjere na plohama i vrijeme hoda, a obrađivano je kao:</s>
<s>1. Vrijeme izmjere na plohi (Tip) koje čini vrijeme od početka do kraja izmjere na pojedinoj plohi određenom metodom;</s>
<s>2. Vrijeme izmjere ekipe (Tie) koje je dobiveno množenjem vremena izmjere na plohi (Tip) s brojem članova ekipe predstavlja osnovu za izračun troškova cijele ekipe; 3. Vrijeme hoda obuhvaća hod između ploha kao i hod od vozila do početne plohe te od završne plohe do vozila (jednako za sve metode), pomnoženo s brojem članova ekipe; 4. Ukupno vrijeme (T</s>
<s>uke) koje je dobiveno tako da se vremenu izmjere ekipe (Tie) dodalo vrijeme hoda (za prosječan iznos po plohi podijeljeno je s brojem ploha).</s><s>Na samo vrijeme izmjere na plohi utječu različiti čimbenici: nagib terena, prohodnost, broj stabala koja se mjere (povrTablica 1. Nazivi metoda izmjere, način odabira stabala, provjere udaljenosti i broj članova ekipe po metodama Table 1. Measurement methods, way of sample tree selection, distance checking, and number of crew members METODA IZMJERE</s>
<s>BROJ ČLANOVA EKIPE – Number of crew members Bitterlich – promjenjiva vjerojatnost selekcije; FK – fiksni krug; V – Vertex; Š – Bitterlichov štapić; R – Bitterlichov zrcalni relaskop; MV – mjerna vrpca; OKO – oko; * 20 je radijus fiksnog kruga (m)</s>
<s>Bitterlich – Variable probability sampling; FK – Circular sample plot; V – Vertex; Š – Bitterlich stick; R – Bitterlich Spiegelrelaskop; MV – Measuring tape; OKO – eye; * 20 Slika 1. Prikaz izračuna minimalnog promjera stabla (34,0 cm) koje je od središta plohe udaljeno 16,99 m u horizontali, uz odabrani faktor temeljnice 1</s>
<s>PROVJERA UDALJENOSTI – Distance check šina plohe), broj rubnih stabala (koja se provjeravaju) te broj članova terenske ekipe koji provode izmjeru.</s><s>Broj članova koji provode izmjeru pri pojedinoj metodi određen je unaprijed na temelju procjene optimalne učinkovitosti pojedinaca u ekipi i same terenske ekipe (tablica 1).</s><s>2.2.</s><s>Obračun i analiza podataka – Data analysis Prije samog obračuna izmjereni promjeri g upirani su po</s>
<s>PROVJERA UDALJENOSTI – Distance check njemačkim debljinskim stupnjevima.</s><s>Volumen (krupnog drva) obračunat je pomoću dvoulaznih tablica za bukvu (Špiranec 1975).</s><s>Strukturni elementi (broj stabala (N/ha), temeljnica (G/ha) i volumen (V/ha)) obračunati su za svaku plohu te ukupno za cijelu sastojinu.</s>
<s>Odstupanje distribucija pojedinih metoda (Š1, R1, R2 i R4) u odnosu na metodu K20, a također i izvedenih distribucija R2 i R4) testirano je hi-kvadrat testom.</s><s>Usporedba vrijednosti strukturnih elemenata (N, G i V) dobivenih različitim metodama provedena je Analizom varijance ponovljenih mjerenja u programu STATISTICA 7.1 (Statsoft</s>
<s>Procjena troška izmjere dobivena je na temelju utrošenog vremena za izmjeru i internog cjenika poduzeća Hrvatske šume d.o.o., po kome je cijena rada pomoćnika taksatora 554 kn/dan, a pomoćnog radnika u šumarstvu 298 kn/dan.</s><s>Prema istom cjeniku trošak prijevoza vozilom Lada Niva iznosi 172 kn/dan.</s><s>Broj pomoćnih radnika ovisio je o metodama.</s><s>Kako u radno vrijeme od 8 sati ulazi dolazak i odlazak s posla kao i vrijeme odmora, obračun je proveden za efektivni rad od 6 sati.</s>
<s>3.1.</s><s>Distribucije broja stabala – Diameter distributions Na slici 2 prikazane su distribucije broja stabala po debljinskim stupnjevima za odabrane metode izmjere.</s><s>Iz slike 2 vidljiv je nešto veći broj stabala u nižim debljinskim stupnjevima kod metoda R4 i R2 u odnosu na ostale.</s><s>Rezultati testiranja razlike distribucija broja stabla pojedine metode u odnosu na referentnu metodu K20 prikazani su u tablici 2, a razlika izvedenih distribucija u odnosu na originalne u tablici 3.</s>
<s>Kao što se iz tablice 2 vidi distribucije metoda R2 i R4 statistički se značajno razlikuju od distribucije dobivene metodom K20, kao posljedica odstupanja broja tankih stabala Iz tablice 3 vidljivo je da razlika izvedene distribucije broja stabala po debljinskim stupnjevima u odnosu na originalnu distribuciju nije statistički značajna niti za jednu od četiri uspoređene metode.</s>
<s>Obračunom sa svih stajališta dobivene su vrijednosti broja stabala, temeljnice i volumena cijele sastojine za svaku metodu.</s><s>Njihovi iznosi po hektaru prikazani su u tablici 4. Najveće vrijednosti broja stabala i temeljnice dobivene su primjenom faktora temeljnice 4, a najmanje procjene broja stabala, temeljnice i volumena po hektaru metodom Š1½.</s><s>Varijabilnost, a time i standardna pogreška procjene (sx) strukturnih elemenata, uglavnom se povećava povećanjem faktora temeljnice (osobito za broj stabala), što je djelomično posljedica smanjenja broja stabala u uzorku.</s><s>AnaliSlika 2. Distribucija broja stabala po debljinskim stupnjevima po hektaru za odabrane metode izmjere</s>
<s>Figure 2. Diameter distribution per hectare by measurement methods Tablica 2. Vrijednosti hi-kvadrat testa distribucija broja stabala za PPS metode izmjere u odnosu na metodu K20</s>
<s>Metoda izmjere – Measurement method k – broj stupnjeva slobode; c2 – granična vrijednost hi-kvadrata za razinu značajnosti 0,05; * statistički značajne vrijednosti k – degrees of freedom; c2– marginal chi-square value for significance level 0,05; * statistically significant</s>
<s>Tablica 3. Vrijednosti hi-kvadrat testa razlika distribucija broja stabala izvedenih distribucija u odnosu na originalne distribucije Table 3. Chi-square values for test of derived distributions in relation to original distribution for methods</s>
<s>Metoda izmjere – Measurement method k – broj stupnjeva slobode; c2– granična vrijednost za razinu značajnosti od 0,05 k – degrees of freedomk; c2– marginal value for significance level 0,05 495</s>
<s>RADOČAJ, M. et al.: UPORABLJIVOST VERTEXA PRI IZMJERI STRUKTURE BRDSKE BUKOVE SASTOJINE... zom varijance ponovljenih mjerenja testirana je statistička značajnost razlika procjene između navedenih metoda za sve četiri varijable.</s><s>Rezultati testiranja su prikazani u zbirnom obliku u tablici 5.</s>
<s>Razlike broja stabala, temeljnice i volumena po hektaru između metoda nisu se pokazale statistički značajnima, s time da je podudaranje rezultata između metoda najizraženije kod temeljnice i volumena (tablica 4).</s>
<s>Budući da smo željeli provjeriti mogućnost uporabe Vertexa i kao uređaja za odabir stabala, na slici 3 prikazana je usporedba metoda V1 (odabir stabala Vertexom) i R1 (odabir stabala zrcalnim relaskopom uz provjeru udaljenosti rubnih stabala Vertexom) na plohi 17.</s>
<s>Utrošeno vrijeme izmjere na plohi 17 kod metode V1 iznosilo je 10,3 minuta, što je gotovo trostruko više od vremena izmjere metodom R1 (3,5 minuta) u kojoj se koristio Bitterlichov zrcalni relaskop (slika 3a).</s><s>To je ponajprije posljedica deseterostruko većeg broja stabala koja su tom metodom provjeravana kao rubna (slika 3b).</s><s>Upravo zbog potvrde ovog očekivanoga odnosa izmjera metodom V1 provedena je samo na jednoj plohi.</s>
<s>Prema slici 4 vrijeme izmjere na plohi je za 20 % manje primjenom Bitterlichovog zrcalnog relaskopa u odnosu na izmjeru Bitterlichovim štapićem za faktor temeljnice 1. Kod ukupnog vremena (T</s>
<s>Ušteda vremena izmjere na plohi vidljiva je kod metoda istih faktora temeljnice u kojima se udaljenost rubnih stabala provjeravala Vertexom u odnosu na provjeru mjernom vrpcom.</s><s>Tako je kod metode R2 vrijeme izmjere na plohi 26 % kraće, a kod metode R4 21 % kraće, ako provjeru pripadnosti rubnih stabala provodimo Vertexom umjesto mjernom vrpcom.</s><s>Kod ukupnog vremena (T</s>
<s>uke) to skraćenje vremena izmjere iznosi 20 % kod metode R2 odnosno Vrijeme izmjere bitno ovisi o broju stabala koja sigurno pripadaju uzorku i broju rubnih stabala kojima se provjerava pripadnost uzorku, stoga su navedene vrijednosti po metodama prikazane na slici 5.</s>
<s>borderline trees tojine po metodama; x – aritmetička sredina; sx – standardna pogreška ha) by methods; x – arithmetic mean; sx – standard error Metoda</s>
<s>Tablica 5. Rezultati analize varijance ponovljenih mjerenja između mestupnjevi slobode, F – omjer varijanci, p – vjerojatnost Table 5. Results of Repeated measures ANOVA between methods for Numof freedom, F – variance ratio, p – probability Varijabla</s>
<s>Iz slike 5 uočljivo je smanjenje broja mjerenih stabala, kao i broja rubnih stabala povećanjem faktora temeljnice, što je razlog brže izmjere većim faktorima.</s><s>Iako metode Š1 i R1 imaju jednak prosječan broj stabala u uzorku (27,8), kod metode R1 bilo je manje rubnih (5,6) zbog samog načina odabira stabala – Bitterlichov zrcalni relaskop radi korekcije udaljenosti na nagibu čime su stabla za provjeru promjera stabla i horizontalne udaljenosti "stvarno" rubna.</s><s>Najveći broj rubnih stabala je očekivano kod metode Š1 (9,0).</s><s>Uzrok tomu jest, osim maloga faktora temeljnice, također i to što je na nagibu teško ocijeniti udaljenost, a Bitterlichov štapić nema korekciju za nagib.</s><s>Kod odabira stabala Bitterlichovim štapićem koji ne radi korekciju udaljenosti na nagibu, rubna stabla na nagibu provjerom promjera i horizontalne udaljenosti redovito ulaze u uzorak ("nisu rubna").</s><s>Iz istog razloga kod većih nagiba znalo se dogoditi da u uzorak ulaze udaljenija i deblja stabla koja imaju prsni promjer čak malo uži od pločice Bitterlichovog štapića.</s><s>Najmanji broj rubnih stabala po plohi ima metoda R4 (1,4), što je očekivano jer ista ima i najmanji broj stabala u uzorku (7,0).</s><s>3.4.</s><s>Procjena troška izmjere – Estimated mensuration cost Na temelju podataka prikupljenih ovim istraživanjem na 25 ploha napravljena je procjena troška izmjere na 25 ha (jedna ploha predstavlja 1 ha) te na 1000 ha koliko se prosječno mjeri po gospodarskoj jedinici (prema podacima Odjela za uređivanje šuma UŠP Karlovac), uz kombinacije da se u vozilu vozi jedna, odnosno dvije ekipe (kod metoda kod kojih su izmjeru provodile ekipe s dva člana).</s><s>Rezultati procjene troška izmjere za odabrane metode prikazani su Prema tablici 6 trošak kada bi se jednim vozilom vozila jedna ekipa primjenom metode R4 je 68 % manji u odnosu na metodu R1, 40 % prema metodi R2, odnosno 12 % manji od metode R4MV, bez obzira na površinu inventure.</s><s>Kada bi se jednim vozilom vozile dvije ekipe metoda R4 je inija od metode R1 (jedna ekipa u autu), što u Tablica 6. Procjena troška izmjere na 25 ha i na 1000 ha po metodama Table 6. Estimated cost of inventory on 25 ha and 1000 ha per methods Metoda</s>
<s>* Trošak ako se u jednom vozilu vozi jedna ekipa – Cost when single crew uses one vehicle ** Trošak ako se u jednom vozilu voze dvije ekipe – Cost when two crews use one vehicle Slika 4. Vrijeme izmjere na plohi (Tip), Vrijeme izmjere ekipe na plohi (Tie) i Ukupno vrijeme po plohi (Tuke) po metodama Figure 4. Measurement time on plot (Tip), Crew measurement time on plot (Tie) and Total time per plot (Tuke) by methods Slika 5. Broj stabala koja sigurno pripadaju plohi (n+), broj rubnih stabala po plohi (r) i broj mjerenih stabala na plohi (u) po metodama Figure 5. Number of trees certainly inside plot (n+), number of borderline trees (r) and number of measured trees per plot (u) by methods 497</s>
<s>Izmjera metodama istih faktora temeljnice u kojima se koristio Vertex u odnosu na mjernu vrpcu je jeft kod metode R2, odnosno 12 % kod metode R4.</s><s>4. Rasprava</s>
<s>Bitterlichove metode nisu do sada značajnije korištene pri uređivačkim izmjerama u RH iz uvjerenja da bi provjeravanje udaljenih rubnih stabala korištenjem mjerne vrpce otežavalo i poskupljivalo samu izmjeru.</s><s>Pojavom uređaja koji rade na principu ultrazvučnih valova (Vertex), udaljenosti rubnih stabala mogu se provjeriti na jednostavniji i brži način što svakako može doprinijeti učinkovitosti ovih metoda.</s><s>Pri postavljanju kruga na horizontalu Vertex može registrirati i nagib, te automatski iz izmjerene udaljenosti po nagibu i nagiba računa horizontalnu udaljenost do stabla.</s><s>Istraživanja Lukića i dr. (2005) pokazuju da Vertexom (u odnosu na mjernu vrpcu) možemo precizno mjeriti udaljenost, a Božića i dr. (2005) da je radi jednostavnosti i brzine određivanja udaljenosti pri izmjeri visine stabala pri istom radu djelotvorniji od do tada korištenih visinomjera.</s><s>Slijedom navedenog poduzeća koja se bave uređivanjem šuma danas ga intenzivno koriste u svom radu.</s><s>Primjena samo Vertexa kao uređaja za odabir stabla u uzorak (metoda V1) pokazala se u ovom istraživanju praktično neprihvatljivom zbog višestruko većeg broja provjera rubnih stabala (slika 3).</s><s>U slučaju drugih faktora temeljnice metoda bi bila dodatno usporena zbog sporijeg obračuna odnosa granične udaljenosti i promjera stabla.</s><s>Također je bitno primijetiti kako u slučaju malih faktora temeljnice (1) i stabala većih promjera u uzorak potencijalno ulaze i vrlo udaljena stabla.</s><s>U tom slučaju osim mogućih grubih pogrešaka izostavljanja takvih stabala zbog "nevidljivosti" (Iles 2003), dodatnu teškoću predstavlja i domet Vertexa koji prema proizvođačkim specifi</s>
<s>Discussion kacijama iznosi "30 m i više u optimalnim uvjetima", ali u težim sastojinskim uvjetima ne prelazi 30 4.1.</s><s>Struktura sastojine – Stand structure Razlika u distribuciji broja stabala kod metoda R4 i R2, statistički je značajna u odnosu na metodu K20 (vidi tablicu 2), pri čemu su kao i kod Vedriša (2010) tanka stabla glavni uzrok toj razlici.</s><s>Slična odstupanja između distribucija za faktore temeljnice 2 i 4 baš kod tankih stabala dobio je Lukić (1984) u starim jednodobnim lužnjakovim sastojinama.</s><s>Izrazito veći broj tankih stabala po hektaru kod metoda R2 i R4 (slika 2) na prvi pogled je neočekivan ako uzmemo u obzir relativno manji broj tankih stabala u uzorku (samo ona blizu središta plohe).</s><s>Ipak je to razumljivo ako znamo da je kod Bitterlichove metode faktor stabla (koliko stabala po hektaru predstavlja jedno mjereno stablo) proporcionalan faktoru temeljnice (raste većim faktorom) i obratno proporcionalan promjeru (temeljnici) mjerenog stabla.</s><s>Zato je kod većih faktora temeljnice (veći faktor stabla) broj izmjerenih tankih stabala u uzorku višestruko uvećan po hektaru, što je dovelo do ovakvih odstupanja (slika 2 i tablica 2).</s><s>Razlog tomu nije struktura sastojine niti raspored ploha, nego sama metoda uzorkovanja.</s><s>Iako je kod Bitterlichove metode teoretski isključena pristranost u statističkom smislu (Vedriš 2010) i središta ploha postavljena su sistematskim uzorkom, zbog navedenog se razloga primjenom većih faktora temeljnice uvijek može očekivati znatno odstupanje, odnosno nepreciznost u procjeni broja tanjih stabala.</s><s>Pri tome nije moguće unaprijed predvidjeti hoće li odstupanja biti pozitivna ili negativna.</s><s>Te se razlike svakako smanjuju kod većeg broja ploha na što upućuje i Vedriš (2010, str. 161).</s><s>Usporedba distribucija broja stabala po debljinskim stupnjevima hi-kvadrat testom, pri čemu su uspoređivane distribucije pojedine PPS metode (očekivane distribucije) s distribucijama za iste metode kada rubna stabla ne bi bila provjeravana, nego bi svako drugo uzeto u obračun (izvedene distribucije) pokazivalo da nema statistički značajne razlike među njima (tablica 3).</s>
<s>Dobivene razlike srednjih vrijednosti broja stabala, temeljnice i volumena između metoda, nisu statistički značajne (tablice 4 i 5) što je u skladu s teorijom uzoraka, a potvrđeno je primjerice i istraživanjem Vedriša (2010 na str. 145).</s><s>Pri tome valja napomenuti da je metodom Š1½ očito podcijenjena temeljnica i drvna zaliha (tablica 4) kao posljedica sistematskog izbacivanja previše rubnih stabala, a istu pogrešku moglo bi se očekivati i u drugim sastojinama.</s><s>Standardna pogreška kao mjera pouzdanosti procjene je kod PPS metoda samo za broj stabala znatno veća u odnosu na inicijalni krug (K20).</s><s>Iz navedenog slijedi da je izmjera PPS metodama prihvatljiva za ovakve sastojine, uz preporuku manjeg faktora temeljnice ako se želi dobiti bolja preciznost broja stabala.</s><s>Sveukupno gledajući rezultate procjene strukture faktor temeljnice 2 bio bi prihvatljiv za ovakve sastojine.</s><s>Kako kod distribucije broja stabala (tablica 4) ni kod srednjih vrijednosti strukturnih elemenata (tablica 5) nije utvrđena statistički značajna razlika između metoda s provjemjerenje svakog drugog rubnog stabla (metode Š1½, R1½, R2½ i R4½), slijedi da bi se izmjera u ovakvim uvjetima radi praktičnosti mogla provoditi bez provjere udaljenosti rubnih stabala, tako da u obračun strukture uzimamo svako drugo rubno stablo.</s><s>Tim više što je razlika pogreške procjene između tih metoda gotovo zanemariva (tablica 5).</s><s>Ipak, izmjera "svakog drugog rubnog stabla" u proturječju je s teoretski obveznom provjerom (Bitterlich 1984), a Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 491–500 498</s>
<s>Discussion glavni je razlog potrebne provjere to što ta odstupanja uvelike ovise o savjesnosti i procjeni (iskustvu) mjeritelja te se ne mogu predvidjeti pa predstavljaju nepoznatu pogrešku.</s><s>Zato bi prije primjene tog načina u drukčijim sastojinama za svakog mjeritelja trebalo napraviti istovjetnu provjeru Rezultati potvrđuju da je odabir stabala pri izmjeri bolje provesti uređajima kojima je moguće provesti korekciju nagiba terena (provjera pripadnosti uzorku pomoću otkočenog Relaskopa), jer je primjenom Bitterlichovog štapića na nagnutom terenu dobiveno više rubnih stabala (slika 5).</s><s>Tada su u slučaju provjere udaljenosti neka stabla nepotrebno provjeravana, što je povećalo utrošak vremena (slika 4), a u slučaju izbora "svakog drugog rubnog" sistematski je iz uzorka pogrešno isključeno previše stabala, što je uzrokovalo podcjenjivanje strukturnih elemenata (tablica 4).</s><s>Vrijednost volumena najveća je u metodi K20 (tablica 4), dok je po ostalima metodama za 2–7 % manji.</s><s>Razlika se ipak nije pokazala statistički značajnom, što znači da ne možemo tvrditi da bi razlika kod drugog uzorka bila tolika i istog predznaka.</s><s>Ipak, valja imati na umu da stručnjak, svjestan pogreške uzorka, mora odlučiti je li dobivena razlika praktično bitna ili nije.</s><s>To je još važnije u slučaju kad se razlika pokaže statistički značajnom.</s><s>4.2.</s><s>Potrebno vrijeme i troškovi izmjere Measurement time and costs</s>
<s>Kao što se iz slike 4 vidi ukupno vrijeme izmjere ekipe u PPS metodama se smanjuje povećanjem faktora temeljnice, što je posljedica manjeg broja stabala koja su "sigurno u Ako promatramo odnos broja rubnih stabala prema broju mjerenih stabala kod Bitterlichove metode, on je podjednak kod sve tri metode, pa smatramo da bi mogao poslužiti kao procjena i za druge faktore.</s><s>Smanjenje ukupnog vremena izmjere ekipe povećanjem faktora temeljnice je potpuno očekivano, no upravo takav rezultat uz poznatu pouzdanost procjene (tablica 4) daje mogućnost izbora najpovoljnije metode prema omjeru pouzdanosti procjene i troškova.</s><s>Vremena potrebna za izmjeru metodama kod kojih se provjera rubnih stabala provodila Vertexom, očekivano su manja od vremena kada se provjera rubnih stabala provodila mjernom vrpcom (slika 4), s time da je ušteda u relativnom iznosu nešto veća kod manjeg faktora temeljnice (26 % kod R2 dulja u apsolutnom iznosu nego kod R4, ako promatramo ukupno vrijeme (T</s>
<s>(ušteda zbog Vertexa kod metode R2 je 20 %, a kod R4 12 %).</s><s>Ovi su rezultati očekivani, a razlika bi se, s obzirom da se provjera udaljenosti mjernom vrpcom provodila metodom ravnjače-podravnjače, zasigurno povećavala smanjenjem faktora temeljnice (provjera udaljenosti udaljenijih stabala) i povećanjem nagiba terena (izmjera udaljenosti u više segmenata).</s>
<s>Prema tablici 6 najmanje novčanih sredstava za izmjeru potrebno je kod metode R4 te R4MV bilo da se u jednom automobilu vozila jedna ili dvije terenske ekipe.</s><s>Budući da je cijena izmjere dobivena množenjem vremena sa cijenom rada, relativan odnos ušteda jednak je kao kod vremena (slika 4 i tablica 6).</s><s>Trošak izmjere metodom R4 manji je za 12 % u odnosu na metodu R4MV</s>
<s>, neovisno o ukupnom broju dana i načinu prijevoza.</s><s>Ako promotrimo apsolutne iznose, to bi na 1000 ha značilo uštedu od 2364 kn (kod R4 i dvije ekipe u vozilu) do 7788 kn (kod R2 i jedna ekipa u Organizacijom izmjere na način da se kod metoda kod kojih se izmjera provodi pomoću dva čovjeka jednim vozilom prevoze dvije ekipe, dovodi do smanjenja novčanih sredstava u iznosu od 8,4 % kod obiju metoda, oba uređaja za mjerenje udaljenosti i neovisno o ukupnom broju dana.</s><s>Ove se moguće uštede ne treba zanemariti, posebice ako se radi inventura na većoj površini.</s>
<s>Malu poteškoću kod usporedbe metoda predstavlja različit broj članova ekipe za izmjeru kod metoda Š1 i R1 u odnosu na ostale.</s><s>Trošak izmjere ovim metodama s dva člana ekipe (1+1) po danu bio bi sigurno manji.</s><s>Ipak, u tom slučaju, zbog očekivano većeg utroška vremena za izmjeru po plohi, smatramo da bi u konačnici trošak bio podjednak (više dana), a sigurno ne bi bio manji nego kod metoda većih faktora temeljnice.</s><s>Osim toga faktor 1 jest odabran ponajprije za usporedbu rezultata izmjere, a u ovakvim sastojinama ni sa stajališta učinkovitosti ni točnosti pri izmjeri nije opravdan jer ima (pre)velik broj stabala po stajalištu (slika 5), veći broj rubnih, a također uključuje udaljena i zaklonjena (potencijalno "nevidljiva") stabla.</s><s>5. Zaključci</s>
<s>1. U izmjeri PPS metodama za odabir stabala pri izmjeri na nagnutom terenu preporuča se korištenje Bitterlichovog zrcalnog relaskopa, jer zbog korekcije udaljenosti ima manje rubnih stabala za provjeru nego korištenjem Bitterlichovog štapića, čime se izmjera ubrzava.</s>
<s>2. Budući da pri procjeni strukturnih elemenata nije utvrđena statistički značajna razlika, u ovakvim je sastojinama praktično prihvatljiv način izmjere da se rubna stabla ne provjeravaju nego da se mjeri svako drugo rubno stablo.</s><s>Ipak u tom slučaju na nagnutom terenu može doći do podcjenjivanja temeljnice i volumena ako se koristi Bitterlichov štapić.</s><s>499</s>
<s>RADOČAJ, M. et al.: UPORABLJIVOST VERTEXA PRI IZMJERI STRUKTURE BRDSKE BUKOVE SASTOJINE...</s><s>3. Korištenje Vertexa kao uređaja za odabir stabala PPS metodom nije preporučljivo jer podrazumijeva provjeru velikog broja rubnih stabala što iziskuje previše vremena.</s><s>4. Provjera udaljenosti rubnih stabala Vertexom poboljšava učinkovitost terenske izmjere kod PPS metoda (manji utrošak vremena) u odnosu na provjeru udaljenosti rubnih stabala mjernom vrpcom, osobito na nagnutom terenu.</s><s>5. Poboljšanje učinkovitosti izmjere uporabom Vertexa u odnosu na mjernu vrpcu, kod PPS metoda više dolazi do izražaja pri korištenju manjih faktora temeljnice (provjera većeg broja rubnih stabala).</s>
<s>Zahvaljujemo poduzeću "Hrvatske šume" d.o.o. koje je omogućilo terenski dio ovoga istraživanja, kao i djelatnicima Uprave šuma podružnica Karlovac i Šumarije Slunj koji su sudjelovali u izmjeri.</s><s>Također zahvaljujemo recenzentima na korisnim i dobronamjernim primjedbama za poboljšanje rada.</s>
<s>und Holzwirtschaft methods for estimating basal area and volume in partially harvested stands in Maine.</s><s>Magistarski rad.</s><s>University of Maine, • Lukić, N., 1984: Izmjera jednodobnih sastojina primjenom uzoraka promjenljive vjerojatnosti selekcije.</s><s>Glasnik za šumske Istraživanje primjenjivosti ultrazvučnog visinomjera/daljinomjera Vertex III u odnosu na najčešće korištene visinomjere u šumarstvu Hrvatske.</s><s>Šumarski list 129 (9–10): 481–488. to select trees for measurement in variable plot sampling.</s><s>Canadian Journal of Forest Research 34: 840–845. e precision of basal area estimates.</s><s>Forest Science 18: 123–125.</s>
<s>• Špiranec, M., 1975: Drvnogromadne tablice za hrast, bukvu, obični grab i pitomi kesten.</s><s>Radovi Šumarskoga instituta, Jast• Todorović, D., 1984: Tačnost i ekonomičnost snimanja inventara raznodobnih sastojina na osnovi uzoraka relaskopskih koncentričnih krugova.</s><s>Doktorski rad.</s><s>Šumarski fakultet Sveučilišta u Zagrebu, 262 str.</s>
<s>Applicability of ultrasonic telemeter Vertex in inventory of montane beech stand was estimated.</s><s>Evaluation was based on estimates of structure elements from Bitterlich variable plot sampling, time consumption and costs.</s>
<s>Research was carried out in pure beech stand located near Slunj, in management unit "Mašvina", Forest administration Karlovac, Croatia.</s><s>Systematic sample of 25 plots was laid on a grid 100 x 100 m. Breast height diameters (DBH) and heights of trees over 10 cm DBH were measured using Variable plot sampling with different metric basal area factors (BAF).</s><s>Sample trees were selected by Bitterlich stick (BAF 1) and Spiegelrelaskop (BAFs 1, 2 and 4).</s><s>Distance of borderline trees was checked by Vertex telemeter and measurement tape (BAF 2 and 4).</s><s>In total, seven combinations of Bitterlich plots (methods) were carried out (Table 1), and circular 20 m radius plots on the same standpoints were set as a reference method.</s><s>Diameter distributions estimated from BAFs 1, 2, and 4 were compared to distribution from 20 m radius plots by chi-square test, diff</s>
<s>erent (Table 2), with diff erence mostly coming from number of trees DBHs Number of stems, basal area and volume were calculated for each method per each plot and whole stand (Table 4).</s><s>All estimates were compared by repeated measures ANOVA with signifi cance level 0,05.</s><s>No statistically</s>
<s>Time study and estimation of costs were carried out for measurement methods.</s><s>Bigger BAFs were found to considerably decrease time (Figure 4) and costs (Table 6), even up to 71 % (BAF 4 vs.</s><s>BAF 1).</s><s>Using Vertex instead of measurement tape for checking borderline trees reduced time and costs by 12 % (BAF 4) and 20 % (BAF 2).</s><s>By economically organizing transport of fi eld crews (two crews using the same vehicle) time and costs is research confi</s>
<s>erent methods (Table 5). rmed that cost of forest stand inventory using variable plot sampling can be reduced by use of Vertex telemeter, as well as by choice of appropriate BAFs and economical transport of the fi eld crews.</s>
<s>U jesen 2011. g. pronađene su mine na listovima graničice (Hemerocallis spp.) u Ljubljani, Slovenija.</s><s>Mine su bile zapažene na lišću više kultivara vrsta Hemerocallis fulva, H. lilioasphodellus i nekim drugim Hemerocallis vrstama.</s><s>Sakupljeni minirani listovi s ličinkama uzgajani su u laboratoriju i izašla imaga determinirana su kao Ophiomyia kwansonis.</s><s>Godine 2012. mine su nađene na lokaciji Veliko Trebeljevo (23 km zračne udaljenosti od Ljubljane), Šmihel u blizini Pivke (50 km od Ljubljane), arboretum Volčji Potok – Radomlje (20 km od Ljubljane) i u Podturnu kod Dolenjskih Toplica (54 km od Ljubljane).</s><s>Imaga štetnika nađena su na domaćinu od svibnja nadalje.</s><s>Muha je autohtona na Tajvanu i u Japanu, odakle je unešena u Sjedinjene Američke Države i determinirana 2011. godine.</s><s>U novim staništima lisni miner graničice ponaša se kao strana vrsta, štetna za vrste roda Hemerocallis, pa predviđamo njeno brzo širjenje u Europi.</s><s>U radu se daje i osvrt na fi tosanitarni značaj O. kwansonis za ukrasne vrste graničica, kao i za autohtone šumske zajednice u kojima se pojavljuje H. lilioasphodellus u Sloveniji i mogućnosti za usporenje njezinog širenja.</s><s>Ovo je prvo izvješće o pojavi O. kwansonis u Sloveniji i Europi.</s><s>KLJUČNE RIJEČI: Štetnik, Hemerocallis, graničice, Slovenija, šume, trgovina ukrasnim biljem Uvod</s>
<s>Graničice (Hemerocallis spp.) – Daylily (Hemerocallis spp.) Graničice (Hemerocallis spp.) su omiljene ukrasne trajnice koje uzgajaju u umjerenim klimatskim područjima širom svijeta (Domac 1994).</s><s>Prirodna staništa graničica je Daleki Istok (Kina, Japan, Koreja, Ruski Daleki Istok), gdje je prisutno oko 20 vrsta.</s><s>Od strane uzgajivača selekcionirano je mnogo kultivara koji se danas koriste za ukrasne svrhe.</s><s>Velik interes za ukrasnu uporabu graničica uzrokovao je osnivanje brojnih društava, čiji je cilj promovirati ove biljke: u Sjedinjenim Američkim Državama postoji Th e American</s>
<s>Hemerocallis society sa 7.769 članova iz 25 zemalja (podatak iz 2011. g.), u Europi International European Daylily society Hemerocallis Europa e.V</s>
<s>., British Hosta and Hemerocalllis Society i druge, u Australiji je aktivna Australian Daylily Society, u Kanadi Canadian Hemerocallis Society, a postoji još mnogo društava u različitim državama.</s><s>Članovi društava intenzivno izmjenjuju nove kultivare koji su i predmet intenzivne međunarodne trgovine.</s><s>Šumarski list, 9–10, CXXXVI (2012), 501–507 502</s>
<s>U Sloveniji je iz roda Hemerocallis raširena jedna autohtona vrsta, žuta graničica (Hemerocallis lilioasphodelus L.) i ukrasna i alohtona vrsta, crvenožuta graničica (Hemerocallis fulva (L.)).</s><s>Žuta graničica se rjetko pojavljuje u svim fi to</s>
<s>., British Hosta and Hemegeografskim područjima, češće je prisutna u zapadnom, središnjem i sjevernoistočnom djelu države (Jogan i sur.</s><s>2001).</s><s>Njezina staništa su vlažne šume i vlažna staništa u blizini vodotokova, od nizina do planinskog pojasa.</s><s>U Posočju žutu graničicu susrećemo u više biljnih zajednica.</s><s>Posebno na dolomitnoj podlozi označava umjereno vlažna šumska staništa ekstremnih šumskih fi</s>
<s>tocenoza, npr. asociacije Rhododendro hirsuti-Ostryetum Franz (1991) 2002 nom. prov., koja na nekim mjestima mogu biti slična sastojinama zajednice Hemerocallido lilioasphodelo-Ostryetum Poldini 1982.g. u Furlaniji (Dakskobler 2003).</s><s>Žuta graničica cvjeta tijekom lipnja i geofi</s>
<s>Vrsta je ugrožena i u Sloveniji je svrstana među zaštićene biljke (MKGP 2004).</s><s>H. lilioasphodelus je u Hrvatskoj rijetka vrsta i po ugroženosti svrstana među osjetljive, odnosno ranjive vrste (Topić i Ilijanić 2004).</s><s>Druga vrsta, čiji su brojni kultivari često uzgajani i koja je kao podivljala prisutna u Sloveniji, je crvenožuta graničica (H. fulva).</s><s>Pojavljuje se u Alpskom (Kobarid), Panonskom, Submediteranskom i Subpanonskom fi</s>
<s>togeografskom području.</s><s>Cvjeta u lipnju i srpnju i geofi 2010).</s><s>To je ukrasna vrsta, njena domovina je Kina.</s><s>U nekim staništima u SAD-u je crvenožuta graničica pobjegla iz uzgoja i poznata je kao invazivni korov.</s><s>Ukrasne vrste i kultivare roda Hemerocallis u Sloveniji nalazimo na primjer u Botaničkom vrtu Univerziteta u Ljubljani, arboretumu Volčji Potok, rasadniku Semesadike d.o.o.</s><s>Mengeš, brojnim vrtnim centrima (Vrtnarstvo trajnice Carniola, Vrtni center Kalia i dr.), privatnim vrtlarijama (Klančič, Golob, i dr.), te parkovima i privatnim vrtovima.</s><s>Lisni miner graničice Ophiomyia kwansonis – Daylily Leafminer Ophiomyia kwansonis</s>
<s>Ophiomyia kwansonis Sasakawa, 1961 (Diptera: Agromyzidae) je prirodno rasprostranjena u Japanu i Tajvanu (Sasakawa 1961, Shiao i Wu 1999).</s><s>Njenu prisutnost je najlakše otkriti i prepoznati po dugim vijugavim i zmijolikim mionomima), koji nastaju zbog hranjenja ličinki u plojkama lista graničica (slika 1, 2).</s><s>Mine su obično na gorSlika 1. Graničica (Hemerocallis sp.) sa ofionomima lisnog minera graničice (Ophiomyia kwansonis)</s>
<s>Slika 2. Oštećen list graničice s minama Figure 2. Leaf mine of daylily leafminer on daylily 503</s>
<s>JURC, M. et al.: PRVI NALAZ STRANOG ŠTETNIKA OPHIOMYIA KWANSONIS (DIPTERA: AGROMYZIDAE) U EUROPI I NJEGOVO FITOSANITARNO ZNAČENJE njoj površini lista, ali kod jakog napada ili zbog ponovnog pojavljivanja muhe u istom vegetacijskom periodu mogu se naći i na donjoj površini lista.</s><s>Na jednom listu može se naći od jedne do nekoliko ličinki.</s><s>Male, blijedo žute ličinke (do 5 mm) izjedaju tunele, ostavljajući duge mine koje se progresivno šire kako ličinke rastu (slika 3, 4).</s><s>Ova oštećenja mogu se primijetiti na lišću do njegovog odumiranja, tijekom ljeta od suše ili u jesen poslije prvih mrazova.</s><s>Ličinke se mogu izolirati iz mina i uz 10x povećanje vide se crni usni dijelovi ličinki kojima se ličinke koriste tijekom ishrane biljnim tkivom.</s><s>Kukuljenje se odvija u mini posljednjeg larvalnog stadija i kukuljica ima tipične spirakule (dio dišnog sustava kukaca) koje vire kroz lisnu epidermu.</s><s>Kukuljice su svijetlo smeđe, dužine zrna riže (3–4 mm), u mini ispod površine lista, najčešće u blizini lisne baze (slika 5, lično zdepaste sa širokim trokutastim krilima (slika 7, 8), a često ih možemo vidjeti na cvijetu graničica.</s><s>O. kwansonis može imati dvije ili više generacija godišnje, ovisno o području gdje pridolazi.</s><s>Prezimljuju kao ličinke ili kukuljice u živom ili odumrlom lišću (Williams i Steck 2011, Steck i Williams 2012).</s><s>Miner uzrokuje slabljene domaćina i umanjuje njihovu ukrasnu vrijednost.</s><s>Znanstveno ime "kwansonis" ova je muha miner dobila po ukrasnoj formi graničice Hemerocallis fulva 'Kwanzo' (Kaempfer, 1712).</s><s>U Sjedinjenim Američkim Državama O. kwansonis prisutna je najranije od 2006. godine, jer od tada postoje fotografi</s>
<s>(Ophiomyia kwansonis) je odrasle muhe amaterskog fotografa Vincenta J. Hickeya, koje je snimio u državi Maine 4. 7. 2006.</s><s>Muha je bila identifi</s>
<s>O. kwansonis do sada nije nađena (Maček 1999).</s><s>U ovome radu prvi se puta registirira prisutnost O. kwansonis u Sloveniji i Europi.</s>
<s>Tijekom 2012. godine, nakon prvog nalaza simptoma O. kwansonis u Ljubljani, za vrijeme vegetacijskog razdoblja traženi su simptomi napada minera na graničicama u Sloveniji.</s><s>U kontroliranim uvjetima u entomološkim kutijama u razdoblju od 19.10. 2011 do 14.4.2012. na posađenim biljkama graničice uzgajane su ličinke i kukuljice muha roda Ophiomyia.</s><s>Sakupljena imaga determinirana su prema Saskawa (1961), a materijal je na potvrdu poslan prof. dr. sc. Michaelu von Tschirnhausu sa Fakulteta za biologiju, Sveučilišta Bielefeld u Njemačkoj (2 primjerka).</s><s>Na listovima graničica u Ljubljani sakupljena su imaga muha i to: 6.6. 2012 (9 primjeraka), (3 primjerka), 14. 8. 2012 (7 primjeraka).</s><s>Materijal je fotograran s povećalom OLYMPUS SZX 16, programom Analysis i kamerom Nikon D200, objektiv Micro Nikkor 105 mm.</s><s>Imaga su pohranjena u tri zbirke (dr. Michaela von Tschirnhausa, Fakultaet Biologie, Universitaet Bielefeld, Njemačka10 ženka i mužjak, napravljeni su genitalni preparati mužjaka br. 3368; Biotehniška fakulteta, kolekcija BF– Ljubljana, 15 primjerka i Miloš Černy, Halenkovice, privatna zbirka, 2 primjerka).</s>
<s>Ukupno je u sedamomjesečnom razdoblju sakupljeno 27 imaga O. kwansonis (uzgoj i sakupljanje u prirodi).</s><s>Karakteristični ofi</s>
<s>Rezultati onomi muhe nađeni su na lišću u jesen 2011. u Ljubljani na 4 lokaliteta (2 privatna vrta u Rožni dolini, g. Gregorc, Večna pot 57; nasad vrta trgovine Maximarket; javni park Tivoli i Botanički vrt Univerziteta u Ljubljani).</s><s>Godine 2012. mine su nađene još na dve lokacije u Ljubljani (Rimska cesta i naselje Koseze), lokaciji Veliko Trebeljevo (oko 23 km zračne udaljenosti od Ljubljane), u blizini sela Šmihel kod Pivke (oko 50 km zračne udaljenosti od Ljubljane), arboretumu Volčji Potok – Radomlje (oko 20 km od Ljubljane) i u Podturnu kod Dolenjskih Toplica (oko 54 Do kraja listopada 2012. pregledani su svi navedeni lokaliteti i na svima su zabilježeni ofi</s>
<s>onomi, ličinke, kukuljice ili odrasle muhe O. kwansonis.</s><s>Štete su registrirane samo na Hemerocallis spp.</s><s>Na svim lokalitetima muha se pojavila na crvenožutoj graničici, u Botaničkom vrtu Univerziteta u Ljubljani i na žutoj graničici, na H. fulva “Citrina" i drugim svojtama graničica, na kojima je bio napad slabiji.</s><s>Uvijek su nalažena imaga koja se odmaraju na listu (na 5–15 cm od vrha lista) u popodnevnim satima i u zasjeni.</s><s>U šumskim zajednicama u kojima pridolazi žuta graničica vrsta O. kwansonis nije pronađena.</s>
<s>Međukontinentalni promet sadnicama graničica potječe uglavnom iz SAD-a i Europe, gdje se križanjima stvaraju nove ukrasne kultivare, koje ljubitelji po svim kontinentima žele dalje testirati i uzgajati (Drew i sur.</s><s>2010).</s><s>Lisni miner graničice je vjerojatno unesen u Sloveniju sa sadnicama graničica iz SAD, manje je vjerojatno da je unesen iz Japana ili Tajvana, jer je trgovina s tim državama znatno manja ili ne postoji.</s><s>Kukuljice graničicine minerke se u jesen nalaze uglavnom u donjim dijelovima listova, koji zbog prvih zimskih mrazova odumiru i do proljeća se raspadnu u trake.</s><s>Kukuljice smo u proljeće prije vegetacijske sezone našli i u raspadnutim listovima ispod površine zemlje, u kojoj su rasle graničice.</s><s>Zbog toga se ovaj lisni miner lako prenosi sa sadnicama graničica (vriježama) u stanju mirovanja.</s><s>To znači da su sadnice jedan od glavnih vektora širenja O. kwansonis na veće udaljenosti.</s><s>Trgovina biljkama za hortikulturne svrhe najčešći je uzrok prenošenja biljnih bolesti i štetočina, što potvrđuje i primjer prijePrema iskustvima iz SAD O. kwansonis uzrokuje ekonomske štete na različitim vrstama i ukrasnim sortama HemeroSlika 7. Imago O. kwansonis na listu Hemerocallis fulva, lateralno Figure 7. Adult of O. kwansonis on the leaf of Hemerocallis fulva, lateral view Slika 9. Karta rasprostranjenosti Ophyomyia kwansonis u Sloveniji Figure 9. Distribution of Ophyomyia kwansonis in Slovenia Slika 8. Imago O. kwansonis, dorzalno</s>
<s>Discussion and conclusions callis.</s><s>Oštećenja zbog miniranja lisnog minera graničice ne uzrokuje ugibanje domaćina, ali ga slabe i smanjuju ukrasnu nancijsku vrijednost biljaka graničice.</s><s>Sasakawa (1961) izvještava, da se u Japanu na jednom listu nalazi samo jedna mina, ali smo kod naših promatranja zabilježili i do 6 mina na jednom listu graničice.</s><s>Veća brojnost mina na listu se vjerojatno može tumačiti činjenicom da u novom staništu (Europi i Sloveniji) još ne postoji kompleks parazitoida i predatora ove vrste.</s><s>U SAD na jednom listu graničice istovremeno su nađene tri ličinke i četiri kukuljice (Steck i Williams 2012).</s><s>Oštećeni listovi u Sloveniji nađeni su prije cvjetanja graničica krajem svibnja i miner je sukcesivno naseljavao novo izrasle listove sve do kraja listopada, kada je promatranje prekinuto.</s><s>U Japanu lisni miner graničice ima tri generacije godišnje: dvije u razdoblju od svibnja do srpnja i treću od rujna do listopada (Sasakawa 1961).</s><s>Na Floridi u SAD-u zapažena je kontinuirana prisutnost imaga minera graničice od ožujka do rujna, ali broj generacija nije utvrđen.</s><s>U Marylandu su utvrđene dvije kulminacije brojnosti muha, u lipnju i kolovozu, pa se predviđaju najmanje dvije generacije godišnje (Steck i Williams 2012).</s><s>Naša zapažanja ne mogu dati nikakve zaključke o broju generacija lisnog minera graničice u Sloveniji, jer njegova biologija nije praćena sustavno.</s><s>Zanimljivo je opažanje da se imaga minera graničice uvijek zadržavaju na cvjetovima graničica (Steck i Williams 2012), u našim promatranjima uvijek smo ih zapazili na nekoliko centimetara od vrha lista i nikada na cvjetovima.</s><s>Budući da je vrsta karakterizirana kao štetna, bilo bi dobro primijeniti mjere eradikacije i time spriječiti njeno širenje u Europi.</s><s>Lisni miner graničice nije na nijednoj listi štetočina, koje obvezno treba iskorijeniti prema pravnoj regulativi, a na liste bio bi svrstan ukoliko bi analiza rizika štetnog organizma opravdala razloge za njegovo iskorjenjivanje.</s><s>Analiza rizika štetnog organizma nije napravljena i lisni miner graničice možemo smatrati kao još jednog štetnika, čija mogućnost prenošenja, razmnožavanja i štetnosti nije bila unaprijed predviđena i zato nisu bile poduzete nikakve mjere za sprječavanje njegovog unosa ili kasnije eradikacije.</s><s>Nažalost ovi naši preliminarni rezultati i nesistematična zapažanja upućuju na to, da je štetnik široko raširen i zbog toga eradikacija više nije moguća.</s><s>U Sloveniji je zračna udaljenost dvaju krajnjih nalazišta štetnika veća od 70 km i za eradikaciju ovog minera trebalo bi iskorijeniti sve graničice na tom području.</s><s>Zbog uzgajanja graničica u privatnim vrtovima, fi tosanitarna in</s>
<s>Discussion and conclusions spekcija imala bi velike probleme sa suprotstavljanjem vlasnika prilikom zahtjeva za eradikacijom.</s><s>Iako miner nije nađen u prirodnim nalazištima graničica, velika je vjerojatnost da se štetnik i tamo raširio.</s><s>Zbog toga smatramo da se minera graničice ne može više suzbiti niti u Europi.</s><s>U Sloveniji je registriran velik broj rasadnika, arboretuma i vrtnih centara gdje se mogu kupiti različite vrste i ukrasni kultivari iz roda Hemerocallis.</s><s>To su u Sloveniji, kao i u cijeloj Europi, popularne ukrasne trajnice i predmet su intenzivne trgovine.</s><s>Prisutnost minera graničice je vrlo lako uočiti, pojavljuje se samo na vrstama iz roda graničica i ne postoji nijedna druga vrsta kukaca koja bi na graničicama bila uzrok sličnih simptoma ozljeda na listovima.</s><s>Zato bi nacionalna fi</s>
<s>tosanitarna inspekcija morale upozoriti uzgajivače i trgovce graničica o prisutnosti ovog novog štetnika u Europi, kako bi se zaustavila trgovina kada se utvrdi prisutnost ovog štetnika.</s><s>U situaciji manjka pravne regulative samo savjesnim djelovanjem uzgajivača i trgovaca može se usporiti širenje i štete zbog ovog minera.</s><s>Time bi se usporilo širenje štetnika u Europi koji bi se ipak širio, ali nešto sporije, prirodnim načinom, letom imaga.</s><s>Dodatno usporavanje širenja štetnika ostvarilo bi se širokom akcijom informiranja stručne i opće javnosti o novoj opasnosti za graničice.</s>
<s>Primjer širenja lisnog minera graničice u Sjedinjenim Američkim Državama negativan je primjer neučinkovitosti fi to</s>
<s>tosanitarna inspekcija sanitarne službe SAD-a kod brze determinacije štetnog organizama, što je temeljni preduvjet za njegovo uspješno suzbijanje.</s><s>Proteklo je pet godina od prve detekcije štetnika 2006. godine do prve determinacije 2011. godine (Williams i Steck 2011, Steck i Williams 2012).</s><s>Unos i širenje tog novog štetnika za područje Europe nažalost potvrđuje i neučinkovitost europskog fi</s>
<s>tosanitarnog sustava.</s><s>Fitosanitarna administracija republike Slovenije bila je obavještena o vjerojatnosti unosa O. kwansonis 14 dana poslije prvog nalaza mina na lišću graničica 5. 10. 2011.</s><s>O potvrdi identifi kacije</s>
<s>tosanitarnog sustava.</s><s>Fitosanitarna muhe od nezavisnog dipterologa obavješteno je isto tijelo lazu obavijestila EPPO (European and Mediterranean Plant Protection Organization) i SCPH (Standing Commitee on Plant Health).</s><s>Fitosanitarna uprava RS, EPPO i fi tosanitarni</s>
<s>Djelot organi EU do listopada 2012.g. po našem poznavanju nisu informirali stručnu i javnost uopće o unosu nove štetne vrste, nisu izradili Analizu rizika štetnog organizma, niti su poduzeli ikakve zvanične mjere.</s><s>Zbog toga zainteresirani uzgajivači i ljubitelji nisu svjesni opasnosti kod trgovine sa sadnicama graničica i zbog toga će se štetnik brzo raširiti cijelom Europom.</s><s>Fitosanitarna uprava RS označuje štetnika kao: prolazan, nije podložan zakonskoj regulativi.</s>
<s>Djelot vorne kemijske metode kontrole lisnog minera graničice još nisu poznate.</s><s>Utjecaj kontaktnih insekticida na ličinke i kukuljice nije učinkovit i vjerojatno bi s njihovom uporabom negativno utjecali na moguće predatore i parazite.</s><s>Za smanjenje šteta i sprječavanje širenja ovog štetnika preporuča se uklanjanje i uništavanje listova grančica s minama.</s><s>Posebno je važan pažljiv pregled nedavno kupljenih sadnica graničica.</s>
<s>Summary e daylily leafminer Ophiomyia kwansonis (Diptera: Agromyzidae) was found in autumn 2011 at 4 localities in Ljubljana (2 private gardens, public park Tivoli and Botanical garden of University of Ljubljana) (locations: found in the next six new locations: two in Ljubljana (Rimska road and Koseze), in the village Veliko Trebeljevo approx.</s><s>25 km air distance from Ljubljana, near the village Šmihel by Pivka, approx.</s><s>50 km from Ljubljana, Podturn near Dolenjske Toplice approx.</s><s>54 km from Ljubljana and arboretum Volčji Potok near Radomlje approx.</s><s>20 km from Ljubljana (locations: X=100496, Y=461632; X=103238, Y=459190; X=96365, Y=480155; e adults were found on the daylilly plants from the end of May till October, when our observation ceased.</s><s>Th rst report of O. kwansonis in Slov</s>
<s>Summary enia and in Europe as a pest of Hemerocalis spp.</s><s>Its larvae bore longitudinal, whitish, meandering tunnels in the leaves of Hemerocallis plants (ophionoms), weakening them and reducing their ornamental value.</s><s>Natural distribution of the species is Japan and Taiwan and in 2006 it was noticed in the United States of America where it is still spreading.</s><s>Th</s>
<s>y was not identifi ed until 2011 and thus no legislative measures to prevent its spread were put in place.</s><s>According to the observations from the USA O. kwansonis is a pest that causes economic damage in diff</s>
<s>y was not identifi erent species and ornamental varieties of Hemerocallis.</s><s>Our preliminary and unsystematic observations show, that in Slovenia, due to the air distance spread of more than 70 km, the suppression of O. kwansonis is not possible any more.</s><s>Th e introduction and the spread of this new pest again confi rms the</s>
<s>offi cial measures against the pest were put into force in the EPPO region nor in the European phytosanitary system by the middle of October 2012, although the EPPO and SCPH were informed about the confi rmation of</s>
<s>offi the determination by the dipterologist dr. Michael von Tschirnhaus on 6th July 2012.</s><s>Daylily trade is the probable pathway of the pest since hibernation occurs mostly underground in the lower parts of withered leaves, which are attached to dormant stolons in trade.</s><s>Pest status of Ophiomyia kwansonis offi cially declared by the</s>
<s>ion oba roditelja oko dva tjedna kada napuštaju gnijezdo.</s><s>S hranjenjem nastavljaju i nekoliko dana nakon napuštanja gnijezda.</s><s>Hrane se uglavnom manjim insektima i puževima.</s><s>Vezan je za obalna močvarna staništa koja su obrasla vegetacijom, među kojom se vješto skriva.</s><s>Životni vijek mu je kratak, u prosjeku dvije godine.</s>
<s>Nastanjuje cijelu Europu osim na sjeveru srednje Skandinavije, sjevera Rusije i Islanda, te na jugu Portugala, Španjolske, Grčke i sredozemnih otoka.</s><s>U Hrvatskoj je brojna gnjezdarica kontinentalnog dijela koja boravi kod nas u razdoblju od travnja do rujna.</s><s>U priobalju se pojavljuje kao preletnica na putu prema zimovalištima u Africi.</s><s>Trstenjak rogožar je strogo zaštićena svojta u Republici Hrvatskoj.</s>
<s>Naraste u dužinu oko 13 cm s rasponom krila 17–21 cm, te do 13 g težine.</s><s>Najčešći je od tri vrste ispruganih trstenjaka koji naseljavaju Europu.</s><s>Boja perja odozgo je smeđa s prošaranim leđima i krilima.</s><s>Odozdo je svjetliji s bjelkastim grlom i prsima, svijetlo smeđom trticom, te zaobljenim repom.</s><s>Na glavi je naglašena kremasto žuta očna pruga i tamno smeđe tjeme koje je po sredini nešto svjetlije.</s><s>Kod mladih ptica očna pruga je žuto smeđe boje.</s><s>Kljun je ravan, tanak i šiljasti.</s><s>Noge su sivo smeđe boje.</s><s>Spolovi su slični.</s><s>Gnijezdi jedan puta, rijetko do dva puta tijekom godine od travnja do srpnja.</s><s>Gnijezdo je smješteno u močvarnoj vegetaciji blizu tla i u pravilu ga pravi ženka.</s><s>Građeno je od travnih vlakanaca, paukove mreže i lišća, a iznutra je obloženo perjem i travom.</s><s>Nese 4–6 zeleno smeđih jaja prošaranih s tamnim pjegama, veličine oko 18 mm.</s><s>Na jajima sjedi ženka oko dva tjedna.</s><s>Mlade ptiće u gnijezdu hrane Odrasla i mlada jedinka u drugom planu (Krunoslav Arač) Karakteristična ispruganost glave (Krunoslav Arač) TRSTENJAK ROGOŽAR (ACROCEPHALUS</s>
<s>U povijesnom središtu grada, vrlo blizu Bazilike svetog Antuna, nalazi se Botanički vrt Sveučilišta u Padovi.</s><s>Smatra se najstarijim botaničkim vrtom na svijetu koji je ostao na istome mjestu od svoga osnutka do danas.</s><s>Vrt je osnovan dekretom Senata Mletačke Republike, 29. lipnja 1545. godine, na površini koja je pripadala Benediktincima.</s><s>Njegova izvorna namjena bila je uzgajanje i učenje prepoznavanja ljekovitih biljaka, od kojih su se pripravljali tzv. jednostavni lijekovi, odnosno lijekovi dobiveni neposredno iz prirode.</s><s>Stoga je vrt nazvan Hortus Simplicium.</s><s>To je razmjerno mali vrt, koji se prostire na površini od 2,2 ha.</s><s>Vrlo je prepoznatljiv i jedinstven izvorni povijesni dio, ograđen kružnim visokim zidom, čija je balustrada od istarskog Središnji dio vrta.</s>
<s>Azijska platana iz 1680. godine. kamena.</s><s>Taj središnji krug u sebi sadrži četiri kvadrata, razdvojena dvjema glavnim okomitim osima, odnosno stazama.</s><s>Biljke su unutar kvadrata posađene u omeđena, mala polja, a svaki je kvadrat okružen niskom željeznom ogradom.</s><s>Unutar toga povijesnog dijela vrta nalazi se znamenita “Goetheova palma", mala žumara (Chamaerops humilis L.), koja je ujedno i najstarija biljka u vrtu, posađena 1585. godine i smještena u zasebnom, malom, osmerokutnom stakleniku.</s><s>Johann Wolfgang von Goethe spomenuo je tu palmu u djelu “Metamorfoza biljaka", iz 1790. godine.</s><s>Druga biljka koja se povezuje s Goehteom, također je iz ovoga dijela vrta.</s><s>To je ginko (Ginkgo biloba L.), jedan od najstarijih primjeraka u Europi.</s><s>Goehte je bio očaran ovom, tada neobičnom i rijetkom biljkom, posađenom 1750. godine, koju je vidio na svome putovanju Italijom 1786. godine.</s><s>Osim po svojoj starosti, taj je primjerak specifi po tome što je na mušku biljku cijepljena plemka sa ženskog primjerka, pa ta, sada već jako debela grana, redovito Jedno od četiriju pravokutnih polja, s Goetheovom palmom u pozadini.</s>
<s>511 pirane mediteranske biljke, planinske biljke u alpinetumu, slatkovodne biljke, sukulenti, orhideje i tropske biljke u stakleniku, mesožderke, kao i biljke s prirodnih područja neposredno blizu Padove.</s>
<s>511 donosi obilje sjemena.</s><s>Tako ovaj ginko izgleda kao jednodomna, a ne dvodomna biljka.</s><s>Znamo da je prvi ginko u Europi posađen u Nizozemskoj, u Botaničkom vrtu Sveučilišta u Utrechtu, 1730. godine, a najstariji primjerak u Hrvatskoj nalazi se u Daruvaru i datira iz 1777. godine.</s><s>Okomite staze, koje su spomenute jer razdjeljuju povijesni dio vrta na četiri dijela, završavaju reprezentativnim vratima, kroz koja se izlazi u drugi, manje formalni dio vrta, u kojem se kruži oko vanjskog dijela zida i gdje se također nalaze neki vrlo stari primjerci stabala.</s><s>Ako se nakon ulaza krene lijevo, naići ćemo na impresivan primjerak azijske platane (Platanus orientalis L.), posađen 1680. godine, s potpuno šupljim unutrašnjim dijelom debla.</s><s>Iz 1800. godine su dva stabla velecvjetne magnolije (Magnolia grandiora L.), koji se nalaze na ulazu u vrt, nasuprot kućici za naplatu ulaznica.</s><s>Blizu magnolija je i korzički crni bor (Pinus nigra J. F. Arnold subsp. laricio /Poir./</s><s>Maire), posađen 1836. godine.</s>
<s>Tijekom povijesti vrt je imao značajnu ulogu u unošenju i proučavanju egzotičnih biljaka iz različitih dijelova svijeta, posebno onih s kojima je Venecija bila povezana.</s><s>Danas se u vrtu uzgaja oko 6.000 različitih biljnih svojti.</s><s>One su podijeljene prema uporabi te sistematskoj ili biljnogeografskoj pripadnosti.</s><s>Tako su osim ljekovitih i otrovnih biljaka gruVrata i zid s balustradom koji omeđuje povijesni dio vrta.</s>
<s>Biljke su u vrtu označene s nekoliko tipova pločica.</s><s>Ono što je značajno, dio biljaka označen je pločicama koje uz uobičajene podatke imaju i nazive na Brajevom pismu, za slijepe i slabovidne posjetitelje.</s><s>Za iste osobe često se u arboretumu, u posudama postavljenima na stolove, izlažu različite tematske zbirke, kako bi ih oni mogli opipom ili mirisom upoznati.</s><s>Vrt je moguće obići uz audio i multimedijsko vodstvo.</s>
<s>Osim biljaka, velika vrijednost u vrtu su arhitektonski elementi.</s><s>Tako nam pozornost privlače fontane napajane toplom vodom iz dubokog arteškog bunara, kipovi Teofrasta i Solomona kod južnih, odnosno istočnih vrata, kao i tri sunčana sata, različitih oblika.</s><s>Već spomenuta balustrada na kružnom zidu sadrži vaze i poprsja značajnih povijesnih osoba.</s><s>Zbog nedostatka prostora staklenici su premaleni, uski i često prenatrpani biljkama te djeluju mračno.</s><s>Uz vrt se nalaze znanstvena knjižnica i herbarij.</s><s>Za nas je od posebnog povijesnog i znanstvenog značenja herbarijska zbirka dalmatinske fl</s>
<s>Robert Visiani.</s><s>Ta zbirka sadrži oko 2.500 svojti, s oko 10.000 primjeraka, uključujući i mnoge tipske primjerke koje je Visiani koristio pri pisanju djela “Flora Dalmatica" (u tri sveska, 1842.–1852. godine).</s><s>Rođen, a kasnije i pokopan u Šibeniku, Visiani je bio više od 40 godina ravnatelj Botaničkog vrta u Padovi.</s>
<s>Botanički vrt je 1997. godine uvršten u popis svjetske baštine UNESCO-a, uz obrazloženje da je upravo taj vrt ishodište ostalih botaničkih vrtova u svijetu, da predstavlja rođenje znanosti, znanstvene razmjene i razumijevanja odnosa prirode i kulture te da je dao veliki doprinos razvoju mnogih modernih znanstvenih disciplina, posebno botanike, medicine, kemije, ekologije i farmacije.</s><s>Danas ovaj botanički vrt uz obrazovnu i znanstvenu ulogu ima i zadatak očuvanja rijetkih i ugroženih biljnih svojti.</s><s>Ako ste u Padovi, u posjeti Bazilici svetog Antuna, kapucinskoj samostanskoj crkvi svetoga Križa ili brojnim drugim znamenitostima, svakako posjetite i ovaj lijepi, mali povijesni botanički vrt, uz prethodnu provjeru radnog vremena.</s><s>Velecvjetna magnolija izuzetnih dimenzija, u klaustru Bazilike svetog Antuna.</s>
<s>513 spomenutog Ministarstva Uprave za zaštitu prirode Zrinke Domazetović, sjednici su, uz članove Povjerenstva i stručne vještake za procjenu šteta od strogo zaštićenih velikih zvijeri, nazočili predstavnici obaju resornih ministarstava, Državnog zavoda za zaštitu prirode, Hrvatskog lovačkog saveza, županijskih lovačkih saveza, tvrtke Autocesta Rijeka-Zagreb, znanstvenici koji se bave problematikom velikih zvijeri, predstavnici zaštitarskih udruga i dr. Vuk stalno prisutan na području devet županija U ime sastavljača Izvješća (mr.sc. Jasna Jeremić, dr.sc. Josip Kusak i Nikica Skroza) izvješće o štetama na domaćim životinjama i utjecaju na divljač, brojnosti i smrtnosti populacije vuka te o stanju populacije vuka u susjednoj nam Sloveniji i Bosni i Hercegovini podnijela je Jasna Jeremić.</s><s>Podsjetivši da je vuk u RH strogo zaštićena vrsta te kao sastavni dio dinarsko-balkanske populacije stalno prisutan na 18,2 tisuće četvornih kilometara (povremeno i na 6,0 tisuće!) odnosno na području 9 županija.</s><s>Procjena brojnosti u minulih 7 godina (2005–2011) kretala se od 160 do 220 jedinki (prosječno 190), dozvoljavajući svakogodišnje zahvate.</s><s>Tako je u tom sedmogodišnjem razdoblju bio ukupno dopušten zahvat 95 jedinki, od čega je odstrijeljeno njih 62 (65 %).</s><s>Najveći broj zahvata odobren je na području Dalmacije, gdje su zabilježene najveće štete na domaćim životinjama.</s><s>Najveći zahvati odobravani su 2010. (24 jedinke) i 2011.g. (22) i to pretežito na području Splitskodalmatinske, Šibensko-kninske, Primorsko-goranske i Ličko-senjske županije (po 5 odnosno 4 jedinke).</s><s>Posljednje 2011/12. godine od dopuštenog zahvata od 22 jedinke u vremenu od 1.listopada 2011. do 29.veljače 2012. izvršen je odstrjel 21 jedinke vuka.</s><s>Nije izvršen dopušteni odstrjel samo jednog vuka u Karlovačkoj županiji.</s><s>Koristeći različite metode u procjenjivanju brojnosti vukova, od telemetrijskog praćenja do akcije praćenja prema tragovima u snijegu, procijenjeno je da u Hrvatskoj živi prosječno 201 jedinka vuka raspoređena u 50 čopora, od kojih 24 granična.</s><s>Evidentirana smrtnost u razdoblju između dva izvješća, rujan 2011– rujan 2012.godine, iznosi 35 jedinki vuka, što je za 17,41 % od procijenjene brojnosti populacije.</s><s>Dojave i dokazi o nezakonitom ubijanju vukova ukazuje da se ono događa unatoč odobrenoj kvoti, a ne da je zamijeni, što je bila namjera odredaba usvojenog Plana upravljanja vukom u RH za razdoblje 2010–2015.g. To su neki od zaključaka proširene sjednice Povjerenstva za praćenje populacije velikih zvijeri u RH, koja je s temom "Stanje populacije vuka u Republici Hrvatskoj u 2012.godini i određivanju zahvata u populaciju" održana u četvrtak 27.rujna ove godine u Ministarstvu zaštite okoliša i prirode u Zagrebu.</s><s>Pod predsjedanjem predsjednika Povjerenstva prof. dr.sc. Đure Hubera s Veterinarskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu i voditeljice Službe za biološku raznolikost Odobreni i realizirani zakoniti zahvati vuka u Hrvatskoj u razdoblju 20052011.</s><s>Izvor: Državni zavod za zaštitu prirode Odobren</s>
<s>Najveće štete od vuka na ovcama u Dalmaciji Što se tiče šteta na domaćim životinjama, odnosno utjecaju na divljač, prema riječima Jasne Jeremić, potvrđena je iskustvena istina da su na području Dalmacije gdje je stočarstvo pretežito ekstenzivnog karaktera štete najveće na stoci (ovca, koza), dok u gorskim područjima (Gorski kotar, Lika, Velebit) vuci se pretežito okomljuju na divljač (srna, jelen, divlja svinja).</s><s>Najzastupljenija stoka koja se uzgaja su ovce, kojih je najveći broj registriran u Zadarskoj, Šibensko-kninskoj i Ličko-senjskoj županiji s 207 tisuća jedinki ili 60 % svih ovaca na području rasprostranjenosti vuka u RH.</s><s>Logičan je slijed da su ovce bile glavna žrtva vuka (63 % svih stradalih životinja).</s>
<s>Kako telemetrijska istraživanja ostaju i dalje vrlo važna za određivanje stanja populacije vuka (utvrđivanje lokacija praćenih jedinki i čopora, njihova prosječna veličina, dnevna kretanja i sl.), djelatnici Veterinarskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu te OIKON-institut i dalje uznastoje obilježiti što veći broj vukova.</s><s>Nažalost, to im nije pošlo za rukom u 2011.godine, a za ranije obilježene vukove izgubljeno praćenje, u prvoj polovici 2012.g. uhvaćena su tri vuka, od kojih su dvije ženke obilježene radioodašiljačima.</s><s>Pomno se prate čopori "Risnjak" (5 vukova), "Snježnk" i "Suho".</s><s>Najduže praćeni vuk u čoporu "Snježnik" bila je vućica "Hilda", koja je praćena gotovo punih 9 godina, točnije 3.269 dana.</s><s>Zadnji signal s njene ogrlice skinut je lipnja 2011.</s><s>Što se čopora "Suho" tiče, utvrđeno je da je ovaj čopor tijekom 2010. imao mlade.</s><s>Koliko interesantni mogu biti rezultati telemetrijskih istraživanja, potvrđuje praćenje vuka "Slavc" iz slovenskog čopora "Slavnik", koji dio svog životnog prostora ima na području Učke i Ćićarije.</s><s>Prema podacima iz susjedne Slovenije taj je vuk u 2012.g. otišao u disperziju te preko Slovenije i Austrije stigao u Italiju na područje Trente, zauzevši novi teritorij.</s><s>U nas se još kao stalni čopori vode čopori "Krasno", "Vučevica" i "Kozjak", ali i više graničnih čopora, koji dio godine provode u našoj Odobren zahvat od 16 vukova u 2012/13. godini Obradom svih prikupljenih podataka te korekcijom s obzirom na rezultate telemetrijskih istraživanja, modela staništa i graničnih čopora, iz Izvješća proizlazi da se u RH populacija vuka kreće od najmanje 162 jedinke do najviše 234 jedinke ili u prosjeku 201 jedinke raspoređene u 50 čopora.</s><s>Unutar granica RH nalazi se 26 čopora (24 čopora su granična!), obitavajući na teritoriju 9 županija.</s><s>Neki čopori imaju životni prostor na području dvije, pa čak i tri županije.</s><s>U odnosu na 2011.g. broj čopora, a i brojnost jedinki, Najveći broj šteta od vukova na ovcama u 2011.g. registriran je u Šibensko-kninskoj (759) i Splitsko-dalmatinskoj županiji (605), gdje je ukupno zabilježeno 78 % svih šteta od vuka (Foto: Alojzije Frković) Dinamika procijenjene brojnosti popu</s>
<s>515 ostao je nepromijenjen, odnosno nije se značajno mijenjao.</s><s>Što se smrtnosti vuka tiče u minuloj 2011/12.g. zabilježeno je stradavanje 35 jedinki vuka, od čega je 21 (60 %) jedinka U područjima gdje se mogu očekivati ili se učestalo pojavljuju vukovi, domaće životinje mora čuvati pastir i pas čuvar (Foto: Alojzije Frković) zakonito odstrijeljena, 11 (31 %) ih je stradalo u prometu, dvije (6 %) su nezakonito odstrijeljene, a jedna je uginula uslijed bolesti.</s>
<s>S obzirom na utvrđeno stanje populacije vuka, zabilježene štete na stoci i utjecaju na divljač te neprovođenje uspješne zaštite na terenu, što za posljedicu ima ilegalan odstrjel, prijedlog prof. Hubera da se poštujući kriterije iz Plana upravljanja vukom za 2012/13.g. odobri zahvat od 16 jedinki vuka izazvao je živu ali konstruktivnu raspravu, rezultirajući sljedećim zaključkom: Povjerenstvo predlaže Ministartvu zaštite okoliša i prirode da dopusti izlučenje po četiri jedinke vuka na području Primorsko-goranske, Ličko-senjske, Šibensko-kninske i Splitsko-dalmatinske županije te po jedne jedinke vuka na području Sisačko-moslavačke i Zadarske županije, točnije u općinama Poličnik, Posedarje i Ražanac.</s><s>U slučaju zaraznih bolesti (bjesnoće) ili neuobičajenog (devijantnog) ponašanja pojedinih jedinki ili ugrožavanja ljudi, kako je pojasnila Zrinka Domazetović, Povjerenstvo može predložiti, a Ministarstvo odobriti i interventni zahvat u svrhu izlučenja problematičnih jedinki, kako je to već praksa kad je u pitanju medvjed.</s>
<s>cite u provedbi politike zaštite okoliša EU u Hrvatskoj.</s><s>Posebno kritizira "nedostatnu kvalitetu studija procjena utjecaja na okoliš (PUO)" na osnovu kojih je nadležno ministarstvo zaštite okoliša odobrilo niz velikih i ekološki štetnih projekata regulacija rijeka.</s><s>Europska komisija zaključuje da se "kvaliteta i kontrola kvalitete studija PUO mora znatno poboljšati".</s><s>Predmetno Izvješće predstavljeno je ovih dana Europskom parlamentu i Vijeću u Bruxellesu, kako bi se upoznali s napretkom Hrvatske.</s>
<s>Prije objave Izvješća hrvatske i međunarodne nevladine organizacije, poput WWF-a, Zelene akcije, Hrvatskog društva EU KRITIZIRA OKOLIŠNU POLITIKU</s>
<s>ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012) za zaštitu ptica i prirode te njemačkog EuroNatura, u više su navrata upozoravale da je regulacijskim projektima na Dunavu, Dravi, Muri, Savi, Neretvi i Ombli ugroženo više od 500 kilometara izuzetno vrijednih hrvatskih rijeka i njihovih ekosustava.</s><s>Nevladine organizacije također su podnijele pritužbe na postupak izrade i zaključke dotičnih studija PUO jer su projekte procijenile kao okolišno prihvatljive.</s><s>Izvješće EK potvrdilo je stav hrvatskih i međunarodnih nevladinih organizacija koje već duže vrijeme upozoravaju na štetnost projekta regulacije rijeka i katastrofalno stanje u procesima donošenja odluka na području vodnog gospodarstva.</s><s>"Kritike Europske komisije smatramo kao jasan politički signal Mihaelu Zmajloviću, ministru za zaštitu okoliša i prirode, da zaustavi svih sedam projekata kako bi se pokazala ozbiljna spremnost na prihvaćanje EU legislative koja je preduvjet za pristupanje EU", komentirala je izvješće Irma Popović Dujmović iz WWF-a.</s>
<s>Organizacije za zaštitu okoliša najviše su kritizirale način izrade studija PUO u kojima nedostaje odgovarajuća procjena utjecaja ovih projekata na okoliš i prirodu te tako nisu u skladu s propisima EU.</s><s>"Evidentno je da su studije PUO svedene samo na formalni instrument za dobivanje suglasnosti za daljnju realizaciju projekta.</s><s>Očigledno je da su predloženi projekti zastarjeli, ekološki destruktivni i samim time ekonomski neopravdani", dodaje Tibor Mikuška iz Hrvatskog društva za zaštitu ptica i prirode.</s><s>"U slučaju hidroelektrane Ombla imamo primjer 157 milijuna eura skupe investicije koja se temelji na lošoj, 13 godina staroj PUO.</s><s>Prema najavama čelnika HEP-a za očekivati je da na kraju ovih 157 milijuna eura neće biti iskorišteno u svrhu proizvodnje električne energije, već u svrhu osiguravanja dovoljnih količina vode koja će se moći koristiti za druge ekološki iznimno štetne projekte kao što su golf igrališta.</s><s>Nalazi ovog izvješća potvrđuju zaključke analize nezavisnih hrvatskih stručnjaka da je hidroelektrana Ombla loš projekt.</s><s>Dakle, još jednom, pozivamo Vladu Republike Hrvatske da odustane od ovog ekološki štetnog projekta", zaključuje Enes Ćerimagić iz Zelene akcije.</s><s>Svako reguliranje i kanaliziranje prirodnih korita rijeka može uništiti ranjivu biološku raznolikost i krajolike i dovesti do nepovratnih negativnih posljedica za okolno stanovništvo.</s><s>U posljednjih nekoliko godina pet od sedam regulacijskih projekta dobilo je odobrenje nadležnog ministarstva: regulacije na Savi, donjoj Dravi i Neretvi, kao i kanal Dunav-Sava te brana za podzemnu hidroelektranu Ombla, a u tijeku je još donošenje odluke o regulaciji 53 km dugog predjela Dunava, u području svjetski poznatog Parka prirode Kopački rit, i regulaciji ušća Drave i Mure.</s><s>Nevladine udruge naglašavaju da je kroz ove projekte ugroženo oko 370.000 hektara riječnog krajolika, ali i fi nancijska sred</s>
<s>ŠUME, TLA I VODE – NEPROCJENJIVA stva koja mogu biti utrošena za projekte održivog razvoja.</s><s>Ovoga ljeta tiskan je Zbornik radova s okruglog stola kojega je organizirala Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti, Znanstveno vijeće za poljoprivredu i šumarstvo i Znanstveno vijeće za zaštitu prirode, na temu Šume, tla i vode – neprocjenjiva prirodna bogatstva Hrvatske.</s><s>Zbornik radova uredili su akademici Slavko Matić, Franjo Tomić i Igor Anić.</s><s>U Šumarskom listu br. 5–6/2011., str. 309–315, prikazani su radovi izlagača i rasprava, na temelju čega je donesen zaključak kojega ovdje objavljujemo, a koji je naznačen kao zvanični stav Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti kada su u pitanju šume, tla i vode Republike Hrvatske.</s><s>Napominjemo, kako su akademici Slavko Matić i Igor Anić 3. listopada 2012., na sjednici Upravnog odbora Hrvatskoga šumarskog društva, čiji su članovi, podijelili po desetak primjeraka Zbornika svakom predsjedniku ogranka HŠD-a, koji će ih u svojim sredinama proslijediti šumarskoj stručnoj javnosti na uvid i korištenje.</s>
<s>Zaključak okruglog stola održanog 12. svibnja 2011. godine u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti</s>
<s>Život čovjeka, kao i svaki drugi oblik života na planetu Zemlja ne bi bio moguć bez šume, tla i vode.</s><s>Zato su to najvrjednija bogatstva hrvatske prirodne riznice.</s><s>Šume su jedino obnovljivo prirodno bogatstvo hrvatskoga naroda.</s><s>Odlikuje ih iznimna raznolikost i prirodnost koje su posljedica zemljopisnog položaja, raznolikih stanišnih prilika i pravilnog načina gospodarenja.</s><s>Gospodarenje šumama u Hrvatskoj je prirodno i potrajno gospodarenje koje održava i unapređuje gospodarske i općekorisne uloge šume.</s><s>U današnjim uvjetima općekorisne uloge šume imaju ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>517 veliko značenje.</s><s>Radi se o hidrološkim, vodozaštitnim, klimatskim, protuimisijskim, zdravstvenim, rekreacijskim, turističkim i drugim ulogama, koje u nas poglavito pružaju državne šume.</s><s>Šume optimalno i trajno ispunjavaju gospodarske i općekorisne uloge uz uvjet pravilnog gospodarenja.</s><s>Pravilno gospodarenje moguće je samo pod nadzorom šumarskog stručnjaka.</s><s>Dužnost je države preko nadležnih tijela pronaći mehanizme djelotvornog nadzora struke nad svim šumama, bez obzira na vlasništvo ili stupanj zaštite.</s><s>Privatizaciju šuma u javnom vlasništvu može se dopustiti izuzetno i pod uvjetom da je osigurano pravilno gospodarenje.</s><s>Treba spriječiti usitnjavanje velikih šumskih kompleksa.</s>
<s>Kao nasljeđe baštinjeno od prethodnih naraštaja, tlo je pravi dragulj nacionalne riznice.</s><s>Značajka mu je da sporo nastaje, brzo nestaje, pa se prema njemu valja odnositi s osjećajem odgovornosti ne samo pred aktualnim, već i pred naraštajima koji dolaze.</s><s>Sva suvremena razvojna pitanja i dvojbe koje se prelamaju na tlu kao središtu agroekosustava i polaznoj točki na "putu hrane od tla do tanjura", u fokusu su zanimanja znanstvene i šire javnosti i donositelja ključnih razvojnih odluka diljem svijeta.</s><s>Ocjenjujući kako je tlo (pre)dugo "zapostavljen" resurs, Europsko povjerenstvo je urgentnim označilo provedbu Th</s>
<s>Protection i pokrenulo niz mjera zaštite tala Europe koje će nas obvezati poslije pristupa europskoj zajednici naroda.</s><s>Polazište je da je tlo kao prirodni resurs "ravnopravni" član "ekološke trijade"; tlo – voda – zrak pa mu valja posvetiti jednaku pozornost kao vodi i zraku.</s><s>Država treba osigurati nazočnost i djelotvornu primjenu znanosti i struke u gospodarenju s tlom.</s><s>Nesporna je potreba i pravo vrijeme pred izazovima sutrašnjice promišljenije i rigoroznije pristupiti privatizaciji i usitnjavanju poljoprivrednog zemljišta, kao nacionalnom blagu i osnovi skladnog, održivog razvoja.</s><s>Jer, pred sutrašnjicom smo svi odgovorni.</s><s>Voda je nezamjenljivo prirodno bogatstvo, pa lokalni, regionalni i globalni razvoj ovisi, i ovisit će u budućnosti, o raspoloživosti voda i njihovoj kakvoći.</s><s>Zbog posebnih hidroloških uvjeta hrvatski narod prati povijesna borba "protiv" i "za" vodu.</s><s>Posebno značenje ima izvedba mjera zaštite od poplava.</s><s>Isto tako, u svrhu uzgoja poljoprivrednih kultura potrebno je izvoditi mjere odvodnje, a na onim površinama gdje su sustavi izvedeni potrebno ih je održavati.</s><s>Navodnjavanje je obrnuta melioracijska mjera od obrane od poplava i mjera odvodnje.</s><s>Izvođenjem navodnjavanja poljoprivrednici se bore "za" vodu i time čine velik doprinos kroz proizvodnju hrane.</s><s>Voda je temelj javne, lokalne i privatne vodoopskrbe, a kako se sve više koriste konzumne, tj. mineralne, izvorske i stolne vode u bocama, one sve više postaju i komercijalno zanimljiva, pa i izvozna "roba".</s><s>Kako je voda posebno prirodno bogatstvo, na vodu imaju pravo svi i ne može se dozvoliti privatno vlasništvo Zbog urbanizacije, gospodarskog i općeg razvoja, šume, tla i vode su sve više ugrožene.</s><s>Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti zalaže se za jedinstven prihvatljiv stav svim opcijama (socijalnim, gospodarskim, ekološkim, vjerskim, političkim) te da je održivo gospodarenje i djelotvorna zaštita šumskog bogatsva, tla i voda preduvjet skladnom i potrebnom, gospodarski, okolišno i socijalno prihvatljivom daljnjem razvoju Hrvatske.</s>
<s>Zadržavajući si pravo izmjene i dopune svog Programa izdavanja prigodnih poštanskih maraka, Hrvatske su pošte u suradnji sa Svjetskim fondom za očuvanje prirode (World Wildlife Fund – WWF) 18.rujna ove godine izdale četiri prigodne poštanske marke s motivom hrvatske golupke (Hemaris croatica Esper 1779), noćnog leptira iz porodice ljiljaka (prndelji, Schingidae).</s><s>Kako i HRVATSKA GOLUPKA – KOLIBRIĆ MEĐU</s>
<s>Alojzije Frković, dipl. ing. šum. priliči na markama izdanih u zajedništvu sa Svjetskim fondom otisnut je znak pande, što će reći logotip Fonda, kakvog smo već susretali kod nekih ranijih izdanja u suradnji s WWF-om.</s><s>Marke tiskane u arku od 16 maraka, uz prigodnu omotnicu prvog dana (FDC), nominalne su vrijednosti 4x4,60 kn.</s><s>U tehnici višebojnog ofseta tiskala ih je Tiskara ZRINSKI d.d.</s><s>Čakovec u nakladi od ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>200 tisuća primjeraka po motivu.</s><s>Autorstvo motiva potpisuje Zlatko Keser, akademski slikar iz Zagreba.</s><s>Sve ljiljke, pa tako i hrvatsku golupku, karakterizira čvrsto i oblo aerodinamično tijelo zašiljeno prema zatku, te uska i duga prednja i široka i kratka stražnja krila.</s><s>Ubrajaju se među najbrže leteće kukce, dostižući brzinu veću od 50 kph.</s><s>Odlika im je, također, relativno dugačko rilo, pa u trenucima sisanja nektarom bogatih biljaka svojim lepršanjem u nekoliko podsjećaju na kolibriće!</s><s>Iako najveći broj ovih leptira leti obično noću ili u prvi sumrak, aktivnost hrvatske golupke vezano je uz danje razdoblje.</s><s>Prema Ivi Mihoci, autorici prigodnog informativnog letka koji prati marke, hrvatska golupka je malena u odnosu na ostale vrste iz porodice ljljaka.</s><s>Kako se to zorno vidi na sličicama maraka, gornje strane prednjih krila maslinasto su zelene boje, a prednje strane stražnjih krila crvenkaste boje.</s><s>Vrsta je opisana prije više od 230 godina na području Karlovca.</s><s>Njezino rasprostranjenje seže daleko izvan granica Lijepe Naše i vezano je uz pontskomediteranski prostor od Italije, Švicarske, preko Balkanskog poluotoka do Izraela, Ukrajine i Rusije.</s><s>Kao interesantnost, bilježi Iva Mihoci, u novije doba hrvatska golupka nije uočena na području svojeg prvog opisa, dakle u pokupskom bazenu u okolici Karlovca.</s><s>U potrazi za partnerom, što će reći u vrijeme razmnožavanja, prelaze velike udaljenosti.</s><s>Preobrazba u ljiljaka, kao i u ostalih leptira, je potpuna.</s><s>Ličinke su gusjenice produžena valjkastog tijela s ustima udešenima za grizenje.</s><s>Poznate su pod imenom rogati “crvi", jer imaju nastavak u obliku trna na kraju zatka.</s><s>Godišnje se razvijaju dva naraštaja ovog leptira, prvi od kraja travnja do lipnja te drugi u kolovozu i rujnu.</s><s>Za razliku od nekih drugih vrsta ljiljaka kao poznatih štetnika, poput mrtvačke glave (Acherontia atropos L.), koja je ime dobila po oznakama u obliku lubanje na prsima, topolovog ljiljka (Smerinthus populi L.), koji se hrane lišćem topola, borova ljiljka (Hyloicus pinastri L.), brsti borove iglice, gusjenice naše hrvatske golupke hrane se biljkama iz rodova prženica, lazarkinja i glavatki.</s><s>Zacijelo, ne bez rarvatska golupka odabrana je za simbol Hrvatskog entomološkog društva i krasi naslovnicu časopisa Entomologia Croatica.</s>
<s>Na ovom Znanstveno-stručnom skupu sudjelovalo je preko 230 sudionika/izlagača iz područja politike, znanosti i gospodarstva, ali i banaka, lokalnih zajednica te javnog priopHrvatska udruga za biomasu sekcija HŠD-a, Hrvatske šume d.o.o., Grupacija za biomasu, Grupacija za bioplin i Grupacija za solarnu energiju ZOIE (Zajednica za obnovljive izvore energije) HGK i Ogranak MH Našice, a u suradnji sa AEBIOM (Europska udruga za biomasu) Bruxeles, C.A.R.M.E.N. eV (Bavarski kompetencijski centar za obnovljive sirovine) Straubing, EEE (Europski centar za obnovljive izvore energije) Güssing, Hrvatska komora inženjera šumarstva i drvne tehnologije i NEXE Grupa d.d.</s><s>Našice, pod pokroviteljstvom Ministarstva poljoprivrede, održala je 7. rujna 2012. godine 7. hrvatske dane biomase, znanstveno-stručni skup "Mogućnosti regionalnog razvoja kroz povećanje novostvorene vrijednosti energetskim korištenjem poljoprivredne i šumske biomase" u dvorani Emaus, Franjevačkog samostana, Kralja Tomislava 1, Na7.</s><s>HRVATSKI DANI BIOMASE</s>
<s>Ugledne stručnjake i goste, kao i sve nazočne iz Austrije, Slovenije, Srbije i Hrvatske, pozdravio je mr. sc. Josip Dundović, predsjednik Hrvatske udruge za biomasu (slika 2.), a posebno zastupnika Hrvatskog sabora Đuru Popijača, srdačno se zahvalio predstavniku suorganizatora Hrvatskih dana biomase Vlatku Podnaru, voditelju UŠP Našice, te Goranu Rubinu, pomoćniku ministra u Upravi za šumarstvo, u ime našeg pokrovitelja Ministarstva poljoprivrede, Kristini Čelić iz Ministarstva gospodarstva i Marinu Kukoču iz Ministarstva poljoprivrede.</s><s>Potom je pozdravio predstavnike javnog priopćavanja i udruga, Poljoprivrednog fakulteta u Osijeku, Strojarsko-brodograđevnog fakulteta i Šumarskog fakulteta u Zagrebu, Elektrotehničkog i Ekonomskog fakulteta u Osijeku, Hrvatskog šumarskog instituta u Jastrebarskom i Brodarskog instituta Zagreb, te sve nazočne iz Hrvatskih šuma d.o.o.</s><s>Zagreb, Hrvatske komore inženjera šumarstva i drvne tehnologije kao i članove Hrvatskog šumarskog društva.</s><s>Posebno je pozdravio i sve one koji doprinose uspješnom održavanju ovog skupa: fra Dragutina Bedeničića, gvardijana i ostale fratre samostana sv. Antuna Padovanskog u Našicama, kao i domaćine, već petu godinu zaredom, gospodina Roberta Rigu, moderatora ovogodišnjih hrvatskih dana biomase i Udrugu informatičara "Info" Našice, koja pruža informatičku podršku cijelom skupu isto već već sedmu godinu zaredom; gospođu Silviju Lučevnjak, predsjednicu Ogranka MH Našice kao jedan od utemeljitelja cjelokupnog Festivala Dani Slavonske šume i suorganizatora skupa; i na kraju predstavnike NEXE Grupa d.d. koji također petu godinu zaredom podupiru Hrvatske dane biomase i sudjeluju kao izlagači.</s><s>Težište ovogodišnjeg znanstveno-stručnog skupa je stvaranje 30-tak energetski autarkičnih (nezavisnih) regija u RH (u Austriji ima danas 85 Klimatskih i energetskih modela regija do 60.000 stanovnika, u kojoj je Güssing jedan od 6 predvodnika!), po modelu "Das Ökoenergieland", na primjeru Regionalnog energetskog koncepta "Ekoenergetski našički kraj" (to je Grad Našice i susjednih pet općina) i to "energijom iz biomase" i "sunčevom energijom" koji se upravo izrađuje po metodologiji prema iskustvima stručnjaka iz EEE Güssing.</s><s>Velik broj nezaposlenih u Hrvatskoj (danas oko 301.000) je razlog zajedničkog djelovanja ne samo politike, gospodarstva i znanosti, nego i banaka, lokalnih zajednica, sindikata i civilnog društva.</s>
<s>2020. godine uporabom biomase potencijali izravnih zelenih radnih mjesta (proizvodnja opreme i održavanja postrojenja) iznose 5,5 tisuća i 55 tisuća neizravnih zelenih radnih mjesta (u popratnoj industriji).</s><s>Kako Hrvatska svoj gospodarski rast temelji na načelima potrajnog gospodarenja šu</s>
<s>2020. godine uporabom biomase potencimama i održivog razvoja poljoprivrede, ulaganjem u OIE, nadam se da će se razmjenom iskustava s EEE Güssing stvoriti pretpostavke za izlazak RH iz nezavidne gospodarske situacije – stvaranjem novih "zelenih radnih mjesta" u Hrvatskom gospodarstvu u vremenu kada Hrvatska ulazi 1. srpnja 2013. kao 28. članica u EU!, podsjetio je mr. sc. Josip Dundović.</s>
<s>U vrijeme globalne krize te rasta cijena fosilnih goriva i njihovog negativnog utjecaja na promjenu klime, cilj 7. Hrvatskih dana biomase je ukazati na značajne potencijale i mogućnosti energetske uporabe biomase i sunčeve energije, zakonsku regulativu, poticaje i sufi nanciranje proje</s>
<s>2020. godine uporabom biomase potencikata, na području biomase, sunčeve energije i bioplina u Hrvatskoj.</s><s>Ove godine domaći izlagači upoznali su nas sa nekoliko vrlo kvalitetnih domaćih postrojenja koja su već u funkciji (bioplinska postrojenja, fotovoltaik i kogeneracijska postrojenja).</s>
<s>Naglasio je, kako je Vlada RH spoznala važnosti OIE i 2007. i 2012. uredila "tarifnim sustavom" poticanje proizvodnje električne energije iz vjetra, biomase, solarne i geotermalne energije i vodene snage.</s><s>Isto je rezultiralo (u vremenu od 1. srpnja 2007. do kolovoza 2012.) velikim interesom, projekti u tijeku – sklopljeni ugovori s HROTE, ali još nisu priključeni na mrežu od 102 elektrane OIE sa 188,4 MWel snage, te povlaštenih proizvođača 93 elektrane OIE koje isporučuju energiju u mrežu sa 157,8 MWel od čega su 7 zahtjeva elektrana na bioplin električne snage 6,1 MW htjeva elektrana na biomasu električne snage 6,7 MW i 68 zahtjeva elektrana na sunčevu energiju električne snage 2,2 .</s><s>Veća uporaba OIE Strategijom energetskog razvitka RH (140 MW u elektranama na biomasu i 45 MW u elektranama na sunčevu energiju) do 2020. (NN 130/09) potiče se sredstvima potrošača električne energije i zbog toga treba biti u funkciji razvoja hrvatskog gospodarstva!</s><s>Nada se, da će do kraja 2012. donijeti sustav poticaja za proizvodnju toplinske i rashladne energije iz biomase, sunčeve i geotermalne energije.</s><s>Ovom prigodom posebno je pozdravio Petra Vadasza, gradonačelnika Güssinga i predsjednika ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>Uprave HŠ d.o.o. i lokalne samouprave.</s><s>Mr. sc. Krešimir Žagar, gradonačelnik Našica naglasio je da na Hrvatskim danima biomase sudjeluju osim predstavnika Hrvatskog sabora, Ministarstva poljoprivrede i Ministarstva gospodarstva i predstavnici fakulteta, gospodarstva i udruga te vjeruje da će Grad Našice izradom studije Regionalni energetski koncept "Ekoenergetski našički kraj" (za Grad Našice i susjednih općina) po metodologiji i prema iskustvima stručnjaka iz EEE Güssing i NEXE Grupa d.d.</s><s>Našice, koristiti energiju iz poljoprivredne i šumske biomase i sunčevu energiju.</s><s>Mr. sc. Goran Rubin, pomoćnik ministra u Ministarstvu poljoprivrede (slika 6.) istaknuo je da se energetskim korištenjem šumske i poljoprivredne biomase, kao jeft</s>
<s>inih i ekološki prihvatljivih OIE, ponajprije radi na smanjenju uvoza fosilnih goriva i razvoju regija.</s><s>Njihovo korištenje pretpostavlja osiguranje sirovine, poticajne zakone i stvaranje tržišta.</s><s>Strategijom energetskog razvitka RH do 2020. predviđa se za 20 % uštede energije, 20 % smanjenje emisije stakleničkih plinova i za 20 % povećati udio OIE.</s><s>Ovakav skup zasigurno je najispravniji način razmjene znanja i iskustva i pridonijet će bržem i uspješnijem ostvarivanju nacionalnih ciljeva optimalnog korištenja obnovljivog energetskog potencijala.</s><s>Zatim je otvorio 7. Hrvatske dane biomase.</s><s>Nakon pozdravnih i uvodnih riječi, prešlo se na radni dio znanstveno-stručnog skupa, koji je podijeljen u četiri dijela: Politika poticanja i modeli financiranja u RH • Razvoj projekata biomase i bioplina i politika poticanja u RH, gđa Kristina Čelić, Ministarstvo gospodarstva • Predpristupni fondovi EU : IPARD i osvrt na pristupno razdoblje EU : kohezijski i strukturni fondovi, gosp. Marin Kukoč, Ministarstvo poljoprivrede RH • Šumska biomasa u proizvodnji električne energije, gosp. Dražen Lončar, Fakultet strojarstva i brodogradnje, Zagreb</s>
<s>• Fotonaponski sustavi u RH, gosp. Ljubomir Majdandžić, predsjednik Hrvatske stručne udruge za sunčevu energiju (HSUSE)</s>
<s>• Kogeneracijsko postrojenje na šumsku i drvnu biomasu ĐĐ-ENITEH-500, gđa Biljana Jelinić Lakušić, Montažni inženjering d.o.o.</s><s>Sl.</s><s>Brod</s>
<s>• Parna turbina snage do 10 MWel u kogeneraciji na šumsku biomasu, gosp. Ivan Mikšić, direktor Tvornice turbina d.o.o.</s><s>Karlovac</s>
<s>Modell Güssing – nove tehnologije na području obnovljivih izvora energije za enegetski autarkični grad Našice, ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>Na kraju skupa u polusatnoj raspravi sudjelovalo je 10-tak sudionika/izlagača.</s><s>Peter Vadasz naglasio je, da su OIE, koja otvaraju nova radna mjesta i koriste općinama i da je to naš put u budućnost, te poručio da RH ostane na tom putu i poželio RH puno uspjeha u ostvarivanju Regionalnih energetskih koncepata, koje mora podržati politika.</s><s>Franz Jandrisits govorio je da sirovina leži u šumama, a RH ima bolje organizirano šumarstvo od Austrije.</s><s>Potrebno je imati menadžera za energiju koji će izraditi i provoditi projekt i RH se treba povezati s Austrijom, no ne treba kupovati njihovu tehnologiju jer ima dobre stručnjake, koji se moraju obrazovati, koristeći znanja EEE Güssing, kako bi se što manje novca izdvajalo za inozemne usluge!</s><s>Ljubomir Majdandžić upoznao je prisutne o dobivanju električne energije iz fotonaponskih sustava, iako smo po instaliranim fotonaponskim sustavima na zadnjem mjestu u Europskoj uniji, ipak je uočljiv napredak, i tiha solarizacija Republike Hrvatske.</s><s>Prema izvješću Europskog udruženja industrije fotonapona EPIA (engl.</s><s>European Photovoltaic Industry Association) u svijetu je 2011. godine instalirano blizu 27,7 GW fotonaponskih sustava, što je 11 puta više nego 2007. godine, kada je instalirano 2,4 GW prinosi snažno razvijeno europsko tržište fotonaponske tehnologije u kojem dominira Njemačka, koja je 2011. instalirala 7,5 GW</s>
<s>.</s><s>Njemačka s ukupno 24,7 GW fotonaponskih sustava instaliranih u svijetu, odnosno 50 % instaliranih fotonaponskih sustava u Europi.</s><s>Jedna od najbrže rastućih tehnologija u EU je upravo fotonaponska pretvorba energije sunčeva zračenja u električnu energiju.</s><s>U svijetu je krajem 2011. godine udio proizvedene električne energije iz fotonaponskih sustava u ukupnoj potrošnji električne energije iznosio 0,5 %.</s><s>U zemljama EU taj je udio 2 %, dok u RH udio električne energije iz fotonaponskih sustava u ukupnoj potrošnji električne energije Držimo da bi prioriteti instaliranja fotonaponskih sustava u RH trebali biti oni postavljeni na postojeće građevine, jer Hrvatski operator tržišta energije (HROTE) može svaki mjesec uredno isplatiti naknadu za isporučenu električnu energiju, jer od istih tih građana Hrvatske, "uredno prikuplja svaki mjesec naknadu za obnovljive izvore energije, koju građani plaćaju na računima za potrošenu električnu energiju.</s><s>Tako bi taj novac ostao obitelji, gradu, županiji i u konačnici u domovini RH, za bolji život i bolji standard svih građana.</s><s>Bio bi to dodatak na mirovinu, plaće, stipendije itd.</s><s>RH ima dovoljno građevina, tj. krovova koji bi mogli postati izvori električne energije iz besplatne energije sunca, a time zadovoljiti ne samo vlastite potrebe za električnom energijom, nego bi mogla postati i izvoznik električne energije."</s>
<s>Isti dan, poslije podne stiglo je u Našice info vozilo, a u subotu, 8. rujna 2012. u velikom parku u sklopu festivala "Dani slavonske šume" predstavila je tvrtka "CENTROMETAL" d.o.o.</s><s>Macinec kotlove na ogrjevno drvo, šumsku sječku i pelete!</s>
<s>• sustav poticaja za proizvodnju toplinske i rashladne energije iz biomase, sunčeve i geotermalne energije, • obveza ugradnje solarnih toplinskih sustava na priobalnom području, bez čega se ne smije izdati građevinska dozvola,</s>
<s>• prioriteti instaliranja fotonaponskih sustava u RH trebali bi biti postavljeni na postojeće građevine i • osnovati Klimatski i energetski fond (po uzoru na Austriju!) za sufi</s>
<s>donijeti podzakonske akte: nanciranje izrade Regionalnih energetski autarkičnih "Ekoenergetskih regija" do 60.000 stanovnika, kako bi mogla izraditi studije, koje će moći koristiti sredstva u pristupnom razdoblju EU: kohezijskih i strukturnih fondova.</s>
<s>Sve prezentacije austrijskih i hrvatskih izlagača nalaze se na web stranici Hrvatske udruge za biomasu sekcija HŠD: www.sumari.hr/biomasa.</s>
<s>Na kraju se svim sudionicima/izlagačima na iskazanom interesu i povjerenju zahvalio Josip Dundović, predsjednik Hrvatske udruge za biomasu sekcije HŠD, što su svojim sudjelovanjem i izlaganjem omogućili da ovogodišnji znanstveno-stručni skup bude uspješno realiziran.</s><s>Ujedno je pozvao na 8. Hrvatske dane biomase, koji će se održati u Našicama, 6. rujna 2013. godine u dvorani Emaus s nadom i vjerom, da će do 8. Hrvatskih dana biomase Regionalni energetski koncept "Ekoenergetski našički kraj" biti gotov!!!</s>
<s>Dabar skoj – 20 godina kasni- je.</s><s>Izlaganja su podijeljena u grupe: Biologija, Gospodarenje, Bioraznolikost, Povijest i rasprostranjenost Genetičke metode i Prezentacija postera.</s>
<s>Dabar (Castor fi ber L.) je jedan od najvećih glodavaca rasprostranjenih na sjevernoj Zemljinoj polukugli.</s><s>Glodavci (Rodentia) su najbrojniji red sisavaca s oko 2.800 vrsta.</s><s>Dabrovi se dijele na jednozube i dvozube.</s><s>Uglavnom su biljojedi.</s><s>Rodu Castor pripadaju samo dvije vrste: europski daber L.) i sjevernoamerički dabar (C. canadiensis).</s><s>Obje vrste su morfološki slične, a ne mogu se međusobno križati.</s><s>U Hrvatskoj živi samo C. fi</s>
<s>ber.</s><s>Dabar postiže težinu do 36 kg, dug je do 100 cm, dužina repa je 35 cm, prosječna starost je 8 god.</s><s>Monogaman je jer živi u obiteljskoj zajednici.</s><s>Aktivan je cijele godine, uglavnom noću.</s><s>Prilagođen je životu u vodi, a u zimi je u nastambama ispod leda gdje se hrani granjem zabodenim u dno vodotoka (smočnica hrane).</s><s>Tijelo dabra je pokriveno vrlo gustom crnosmeđom dlakom (23.000 dlačica na kvadratni cm), a rep mu je širok, plosnat zaobljen na kraju poput biber crijepa (njemački dabar je Biber).</s><s>Živi uz rijeke i jezera gdje gradi nastambe i brane na tlu i u vodi od granja i stabala.</s><s>Hrani se s oko 300 vrsta zeljastih i drvenastih biljaka i drveća, a u potrazi za hranom jede vrtno i poljoprivredno bilje.</s><s>Može oboriti i hrastovo stablo promjera oko 50 cm.</s><s>Dabar ima dobro razvijena osjetila vida (vidi noću), sluha (čuje hod čovjeka i životinja) i mirisa.</s>
<s>U Ivanić Gradu je od 17. do 20. rujna održan 6. međunarodni simpozij o dabru u organizaciji Šumarskog fakulteta u Zagrebu i Ivanić Grada.</s><s>Pokrovitelji savjetovanja bili su: Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa; Ministarstvo poljoprivrede; Ministarstvo zaštite okoliša; Turistička zajednica Ivanić Grada; Hrvatske šume d.o.o.</s><s>Zagreb; Hrvatska komora inženjera šumarstva i drvne industrije; Zagrebačka županija; Agrokor; INA; Hrvatski lovački savez i Bund Naturschutz in Bayern (Savez zaštite prirode u BaNa otvorenju simpozija govorili su ministar zaštite okoliša i prirode Mihael Zmajlović, prodekan Šumarskog fakulteta prof. Josip Margaletić, glavni</s>
<s>Naseljavanje dabra u odgovarajuća staništa je najuspješniji projekt ugroženih vrsta u Europi od Švedske 1922.godine prema jugu, preko država srednje Europe do Hrvatske od 1996. do 1998. godine.</s><s>Provedba projekata europskih zemalja bila je uspješna, jer su dabrovi prihvatili nova staništa i nastavili osvajati nova područja.</s>
<s>Projekt povratka dabra u Hrvatsku kojega je idejni tvorac i voditelj prof. Marijan Grubešić, uspješno je proveden u suradnji Šumarkog fakulteta u Zagrebu i Instituta za biologiju divljači (Wildbiologische Gesellschaft Uvezeni dabrovi prenijeti u Hrvatsku iz različitih su lokaliteta u Bavarskoj.</s><s>Navedeni projekt kojim je uspješno vraćen dabar u Hrvatskoj je u fazi monitoringa.</s>
<s>Svaka životinjska vrsta u svom arealu traži najpovoljnije uvjete za svoj razvoj i opstanak, ovdje je to dabar, a poželjno je da ne ugrožava druge vrste i djelatnost čovjeka.</s><s>Da se to ne dogodi, neophodno je osigurati racionalno gospodarenje s tri međusobno usklađena elementa: dabar, stanište i čovjek.</s><s>Dabar u prenamnoženju svojim aktivnostima može imati negativan, odnosno štetan utjecaj na djelatnosti stanovništva gdje obitava, kao što su velike štete na poljoprivrednim kulturama, voćnjacima i zbog podizanja brana na vodotocima.</s><s>Zbog navedenog i prekobrojnih populacija dabra, treba započeti treću fazu projekta, a to je zakonska regulativa, odnosno smjernice za gospodarenje dabrom.</s><s>Treba zaštititi i dabra i njegova staništa, a to je svezi s uređivanjem i regulacijom rijeka i jezera.</s><s>Sve intenzivniji promet ugrožava dabra.</s><s>Introdukcija dabra je značajan element faunističke bioraznolikosti u Hrvatskoj, jer se je vratio u staništa u kojima je nekada bio.</s>
<s>Projekt Dabar u Hrvatskoj, kojega je autor prof. dr. sc. Marijan Grubešić sa svojim suradnicima, originalan je znanstveni i stručni poduhvat dobro planiran i još uspješnije realiziran.</s><s>To je timski rad u suradnji sa stručnjacima iz hrvatske i bavarske šumarske operative.</s>
<s>Od rujna 1992. do prosinca 2006. godine objavljeni su u medijima: dnevnom tisku, tjedniku ili mjesečniku, stručnim i znanstvenim časopisima, radiju, televiziji i dr. 144 naslova o dabru.</s><s>Izrađeno je i obranjeno 12 diplomskih radova o dabru na Šumarskom, Prirodoslovnom i Učiteljskom fakultetu.</s><s>Tijekom 10 godina rada na projektu sudjelovala su 102 suradnika od sveučilišnih profesora do stručnog osoblja iz šumarske operative.</s>
<s>Voditelj projekta prof. dr. sc. Marijan Grubešić je u nakladi Šumarskog fakulteta objavio 2008. godine knjigu Dabar u Hrvatskoj, kao završno izvješće izuzetno dobro planiranog i realiziranog projekta.</s><s>U ime šumarskih znanstvenika, stručnjaka, ekologa i ljubitelja prirode, čestitamo prof. Grubešiću i izražavamo zahvalnost za provedena istraživanja kao dragocjen doprinos za povratak dabra.</s>
<s>Početkom mjeseca kolovoza ove godine tiskan je sveučilišni udžbenik ŠUMSKA VEGETACIJA HRVATSKE, autora prof. dr. sc. Jose Vukelića, u izdanju Šumarskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu i Državnog zavoda za zaštitu prirode.</s><s>Ovo obimno djelo (knjiga ima 403 stranice) predstavlja sintetski opis osebujne šumske vegetacije Hrvatske i znanstvenu sintezu istraživanja šumskih zajednica Hrvatske dvadesetak vrsnih fi</s>
<s>tocenologa u proteklih osamdeset godina.</s><s>Ovoj skupini znanstvenika pripada i autor prof. dr. sc. Joso Vukelić, koji trideset godina istražuje šumsku vegetaciju Hrvatske, čiji su rezultati brojnih znanstvenih radova inkorporirani u ovo djelo.</s>
<s>Autor naglašava da je knjiga …"koncipirana kao spoj sveučilišnoga udžbenika za studente šumarstva i srodnih fakulteta, ali i kao znanstvena sinteza istraživanja šumskih zajednica Hrvatske u proteklih osamdeset godina.</s><s>Taj ambiciozni i vrlo složen zadatak obuhvaćao je temeljito proučavanje opsežne literature, njezinu sažetu interpretaciju, obradu preko 4000 fi</s>
<s>tocenologa u proteklih osamdeset gotocenoloških snimaka, većinom njihovu statističku analizu i interpretaciju"…</s><s>Kao primarni cilj ovoga rada autor ističe …" da se na znanstveno utemeljenim podacima opišu, analiziraju i objektivno vrednuju rezultati fi tocenološ</s>
<s>tocenologa u proteklih osamdeset gokih istraživanja šumskih zajednica Hrvatske"…</s><s>Prezentirani pregled šumske vegetacije Hrvatske dan je na temelju 556 relevantnih literaturnih izvora i 3434 fi toceno</s>
<s>uvjeti, fi zionomija i druge značajke, osnovna je jedinica za opis i analizu, a u pregledu su uvrštene gotovo sve opisane šumske asocijacije Hrvatske.</s>
<s>Opisu šumskih zajednica Hrvatske prethodi prikaz njihove sinsistematike, iz kojega se vidi raznovrsnost i bogatstvo šumske vegetacije Hrvatske.</s><s>Ona je svrstana u 6 razreda, 8 redova, 19 sveza i 102 asocijacije..</s><s>Popis ovih sintaksona navedeni su u poglavlju: "Sinsistematika šumskih zajednica" i u naslovima prilikom tekstnoga opisa u poglavlju: "Opis šumskih zajednica", koje čini najveći dio ove knjige.</s><s>U ovom poglavlju za sintaksone višeg ranga (razred, red, sveza) dane su karakteristike u pogledu obuhvata šumskih zajednica i stanišnim uvjetima u kojima pridolaze, njihove zionomije, sastav glavnih vrsta drveća i grmlja te vrsta prizemne fl</s>
<s>uvjeti, fi ore.</s><s>Za šumske zajednice ranga asocijacije i subasocijacije dani su podaci o njihovoj rasprostranjenosti, JOSO VUKELIĆ</s>
<s>Prof stanišnim prilikama, svojstvenim i razlikovnim vrstama, unutrašnjoj raščlanjenosti i sindinamskom razvoju, te svojstvene vrste sveze, reda i razreda prikazane tablično na osnovi većeg ili manjeg broja fi</s>
<s>tocenoloških snimaka za određene asocijacije, odnosno subasocijacije.</s><s>Pregled šumske vegetacije Hrvatske sadrži 36 fi tocenološ</s>
<s>orni sastav asocijacija, odnosno subasocijacija prikazan sintetskim snimcima prema istraživanjima pojedinih autora ili pojedinih područja.</s><s>Nazivi sintaksona navedeni su na latinskom i hrvatskom jeziku, a uz nazive za asocijacije navedeni su broj tablice i stupca u kojima su prikazane.</s>
<s>Izrada ovih tablica zahtijevala je ogroman trud, uz znanje i iskustvo, i u ovoj knjizi se po prvi put uz opis šumskih zajednica Hrvatske donose i tablice s fi</s>
<s>tocenološkim snimcima, što predstavlja izvanrednu vrijednost ovoga djela.</s><s>U ranijim pregledima šumske vegetacije Hrvatske samo u djelu Vegetation Südosteuropas (Horvat, Glavač, Ellenberg, 1974) uz opis šumskih zajednica, predočene su i tablice s tocenološkim snimcima za tridesetak asocijacija i isto toliko subascoijacija šumskih zajednica Hrvatske.</s><s>U poglavlju "Opis šumskih zajednica" priloženo je i šest ordinatnih dijagrama za uspoređivanje sintaksona, kojima je uspoređeno 47 asocijacija za čiju je identifi kaciju i razli</s>
<s>tocenološkim snimkovanje bila važna statistička usporedba.</s><s>Kvaliteti ovoga djela doprinose i ilustracije šumskih zajednica ili njihovih fl</s>
<s>grafi ja visoke estetske i sadržajne vrijednosti.</s><s>Iza opisa šumskih zajednica predočeni su podaci o korištenoj literaturi.</s><s>U knjizi Šumska vegetacija Hrvatske citiran je velik broj relevantnih literaturnih izvora, čak 556 jedinica, čiji su podaci navedeni u popisu literature.</s><s>Ove činjenice ukazuju na širinu i studiozan pristup autora u obradi podataka i pisanju ovoga djela.</s>
<s>Knjiga je opremljena i sažetkom "Šumske vegetacije Hrvatske" na engleskom jeziku, čime je proširen krug korisnika i olakšano korištenje ove vrijedne knjige.</s><s>Na kraju knjige navedeno je Kazalo s abecednim redoslijedom latinskih imena sinsistematskih kategorija koje su obrađene ili navođene u tekstu.</s>
<s>Izradom ovog kapitalnog djela, autor prof. dr. sc. Joso Vukelić u potpunosti uspio u želji da se na znanstveno utemeljenim podacima opišu, analiziraju i objektivno vrednuju rezultati fi</s>
<s>grafi tocenoloških istraživanja šumske vegetacije Hrvatske u proteklih osamdesetak godina.</s><s>Primijenjena metoda rada omogućila je da je opisane sintaksone šumske vegetacije Hrvatske moguće međusobno uspoređivati, kao i uspoređivati ih s već poznatim sintaksonima susjednih i sličnih regija.</s><s>Knjiga Šumska vegetacija Hrvatske namijenjena je širokom krugu korisnika: studentima i postdiplomantima šumarstva i srodnih fakulteta, znanstvenicima koji proučavaju šumsku vegetaciju, šumarskim stručnjacima, djelatnicima u području očuvanja i zaštite prirode, poznavateljima i ljubiteljima šume.</s>
<s>Čestitke autoru prof. dr. sc. Josi Vukeliću na jedinstvenom djelu o šumskoj vegetaciji Hrvatske značajnom i za susjedne, ali i šire oblasti Europe.</s>
<s>Ove godine objavljena je vrlo vrijedna knjiga, “Atlas rijetkih vrsta drveća i grmlja Mađarske" (“Magyarország ritka fa- és cserjefajainak atlasza"), čiji je urednik dr. sc. Dénes Bartha, profesor na Zapadnomađarskom sveučilištu u Sopronu.</s><s>U uvodnom dijelu prikazan je povijesni pregled dendroloških istraživanja.</s><s>Mađarska dendroﬂ ora razmjerno je</s>
<s>čnosti.</s><s>Osim široko rasprostranjenih, cirkumborealnih, euroazijskih i europskih vrsta, značajan je broj kontinentalnih i submediteranskih ﬂ ornih elemenata.</s>
<s>Mađarske.</s><s>Neke se vrste spuštaju s Alpa ili Karpata, a neke su endemske, kao npr. mađarska divlja kruška, Pyrus magyarica Terpó.</s><s>Od ukupnog broja autohtonih drvenastih vrsta 94 rastu kao drveće (uključujući mikrovrste iz roda Sorbus), 86 je vrsta grmlja, 11 patuljastog grmlja, 37 polugrmova (bez mikrovrsta iz roda Rubus), 4 penjačice i 2 vrste epiﬁ Osim navedenih, za 7 vrsta nije siguran status autohtonosti.</s>
<s>U ovoj knjizi opisane su rijetke svojte drveća i grmlja u Mađarskoj, odabrane prema Rabinowitzevom kriteriju i one čija je veličina areala ispod kritične razine.</s><s>Obuhvaćeno je 50 svojti, za koje su navedeni: mađarski naziv, znanstveni naziv, znanstveni sinonimi i mađarski sinonimi.</s><s>Nadalje, objašnjeno je značenje znanstvenih i mađarskih naziva te su pobliže navedene okolnosti, autor, vrijeme i publikacija u kojoj je svojta opisana, odnosno imenovana.</s><s>Za navedene autore posebno se na kraju knjige daje kratki prikaz, s punim imenom, razdobljem života i znanstvenim doprinosom.</s><s>U izlaganju taksonomske problematike u obzir su uzeti i rezultati najnovijih molekularno-genetičkih istraživanja.</s><s>Posebna pozornost posvećena je detaljnim dendrološkim opisima pojedinih vrsta, kakvi se za njih uglavnom ne mogu naći u drugoj literaturi.</s><s>Prikazana je unutarvrsna varijabilnost, uz navođenje nižih taksonomskih jedinica i podataka o mogućnosti križanja s drugim vrstama.</s><s>Uz to, navedeni su podaci o razmnožavanju i fenološkim obilježjima pojedinih vrsta, kao i njihovoj rasprostranjenosti.</s><s>Posebno su vrijedne karte rasprostranjenosti, izrađene prema metodi mrežnog sustava kartiranja ﬂ</s>
<s>527 ore srednje Europe.</s><s>Opisani su ekološki zahtjevi vrsta, stanišni uvjeti u kojima u prirodi rastu, kao i problematika njihove zaštite.</s><s>Za svaku vrstu navedena je i najvažnija literatura.</s><s>Opisi vrsta upotpunjeni su brojnim, vrlo kvalitetnim fotograﬁ</s>
<s>527 jama.</s><s>U prilogu na kraju knjige nalazi se tablica s popisom svih drvenastih svojti u Mađarskoj.</s><s>Osim autohtonih navedene su i strane vrste koje su posađene u kulturama, ali i invazivne, koje su se nekontrolirano proširile iz uzgoja.</s><s>Naglašeno je za koje svojte postoji opasnost da postanu rijetke.</s>
<s>Pod gornjim naslovom u 2012. godini tiskana je knjiga čiji je nakladnik Ministarstvo vanjske trgovine i ekonomskih odnosa, Uprava Bosne i Hercegovine za zaštitu zdravlja bilja.</s><s>Tisak Grafomark Laktaši.</s><s>Autori knjige su prof. dr. Vojislav prof. dr. Tarik Treštić, prof. dr. Mirza Dautbašić i doc. dr. Osman Mujezinović.</s><s>Knjigu su prema svojim specijalnostima recenzirali prof. dr. Jovo Stojčić, prof. dr. sc. Milan Glaknjige je 668 stranica.</s><s>Atlas karantenskih štetnih organizama napisan je iz razloga što postoji velika međunarodna prijetnja povećanog širenja brojnih vrsta karantenskih štetnih organizama u udaljene dijelove svijeta.</s><s>Sadržaj teksta, odnosno odabir štetnih organizama napisan je prema bazama podataka EPPO-a (PQR – EPPO, Plant quarantine information retrival system).</s><s>Od štetnih organizama u knjizi su opisani kukci, grinje, nematode, bakterije, gljive, virusi, viroidi, fi to</s>
<s>LISTA I u koju su uvršteni štetni organizmi čije se unošenje i širenje zabranjuje, Dio A sa štetnim organizmima čije ATLAS KARANTENSKIH ŠTETNIH</s>
<s>Prof se unošenje i širenje zabranjuje u Bosni i Hercegovini i Odjeljak 1 u kojega spadaju organizmi za koje nije poznato da su prisutni u BiH, Odjeljak 2 u kojega su uvršteni štetni organizmi za koje je poznato da su prisutni u BiH, te Dio B sa štetnim organizmima čije se unošenje zabranjuje u određena područja i njihovo širenje unutar istih područja.</s><s>LISTA II obuhvaća štetne organizme čije se unošenje i širenje zabranjuje ako se utvrde na određenom bilju ili biljnim proizvodima, Dio A – isto vrijedi za Bosnu i HercegoŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>Način pisanja vinu s time da Odjeljak 1 obuhvaća štetne organizme za koje nije poznato da su prisutni u BiH, a Odjeljak 2 one za koje je poznato da su prisutni u BiH, te Dio B u koji su uvršteni štetni organizmi čije se unošenje i širenje zabranjuje u zaštićenim područjima ako se utvrdi njihova prisutnost na određenom bilju ili biljnim proizvodima.</s>
<s>Na lijevoj (parnoj) stranici dat je znanstveni naziv organizma sa sinonimima, domaći naziv i naziv na stranom jeziku (u gotovo svim slučajevima na engleskom, kod mnogih na francuskom, njemačkom i španjolskom, a pojedinačno i na drugim jezicima).</s><s>Slijedi taksonomska pozicija, Bayer računalni kod i aktualni status organizma prema gore navedenim listama.</s><s>U daljnjem dijelu teksta navode se domaćini odnosnoga organizma, opisuje se rasprostranjenost, ekonomski značaj, simptomi, morfologija, biologija, način njegovog prenošenja, širenja i suzbijanja.</s><s>Na završetku teksta upućuje tosanitarni rizik i na fi</s>
<s>tosanitarne mjere koje treba poduzimati protiv navedenoga štetnoga organizma.</s><s>Na desnoj (neparnoj) stranici isti štetni organizam prikazan je fotografi</s>
<s>tosanitarne mjere koje treba jama (izgled organizma, simptomi, oštećenja, karta geografske rasprostranjenosti i dr. U Atlasu se nalazi preko 1500 fotografi</s>
<s>Gradivo napisano u ovom Atlasu ukratko ćemo prikazati prema vrstama štetnih organizama s naglasom na one koji dolaze na šumskim gospodarskim biljnim vrstama.</s><s>Štetni kukci.</s><s>Od svih opisanih organizama u Atlasu kukci su najbrojnija skupina.</s><s>Ukupno je opisano 118 vrsta.</s><s>Razvrstani su u 6 redova, 34 porodice i 66 rodova.</s><s>Najbrojniji su kornjaši (Coleoptera) koji obuhvaćaju 7 porodica, 20 rodova i 37 vrsta.</s><s>Neki od kukaca su specijalizirani za pojedine biljne vrste ili nekoliko vrsta, a neki su polifagni.</s><s>Ekonomski značaj im je vrlo različit, jer svojim domaćinima (šumskom, poljoprivrednom, ukrasnom bilju i cvjeću) čine od neznatnih do vrlo velikih šteta.</s><s>Jedna grupa kukaca ima veće značenje po vektorskoj ulozi drugih štetnih organizama nego kao štetnici.</s>
<s>Na šumskim vrstama drveća, pretežito na četinjačama u ovoj je knjizi opisano preko 30 vrsta kukaca.</s><s>Najbrojnija skupina pripada redovima Coleoptera (6 rodova i 20 vrsta) i Lepidoptera (2 roda i 7 vrsta).</s><s>Listi I/A1 pripada 14, I/A21, II/A1 8 i II/B 8 vrsta šumskih štetnika.</s><s>Ekonomska važnost im je vrlo različita, na što se ukratko ukazuje.</s><s>Acleris spp. su ozbiljni štetnici pojedinačnih stabala Abies balsamea u Kanadi, Anoplophora spp. su izuzetno štetne polifagne strizibube na listačama (jedna vrsta je utvrđena i u Hrvatskoj), ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>Arrhenodes minutus nema većeg ekonomskog značaja, a napada hrast, brijest, bukvu i topolu u S. Americi, Choristoneura spp. često uzrokuju kalamitete na četinjačama u S. Americi, Dendrolimus sibiricus je jedan od najznačajnijih defolijatora četinjača u Rusiji, Monochamus spp. su vektori borove nematode (Bursaphelenchus xylaphilus), Pseudopityophthorus spp. su vektori gljive Ceratocystis fagacearum.</s><s>Svi navedeni kukci pripadaju listi I/A1.</s><s>Popillia japonica je veoma značajan štetnik u SAD-u na mnogim listačama (Lista I/A2).</s><s>Na listi II/A1 nalazi se nekoliko značajnih šumskih štetnika.</s><s>Agrilus planipenis je uzročnik sušenja jasenovih i brijestovih stabala u Americi i Aziji.</s><s>Aschistonyx eppoi oštećuje Juniperus chinensis u Japanu.</s><s>Pissodes spp. uzrokuju značajne štete u S. Americi i nekoliko drugih dijelova svijeta na borovicama i smrekama.</s><s>Dendroctonus spp. periodično uzrokuju značajne štete na borovicama u obje Amerike.</s><s>Ips spp. periodično uzrokuju značajne gubitke na borovima u S. Americi.</s><s>Nekoliko vrsta šumskih štetnika nalazi se i na listi II/B. Cephalcia lariciphila oštećuje ariševe iglice u Europi izvan njegovog prirodnog areala.</s><s>Dendroctonus micans je sekundarni štetnik na stablima jele, smreke i bora u Europi.</s><s>Gilpinia hercyniae je u Europi štetnik manjeg značaja na smrekama, a u drugim dijelovima svijeta može nanijeti velike štete.</s><s>Ips spp. (5 vrsta) su opće poznati potkornjaci u Hrvatskoj na jelama, smrekama borovima i arišima. aumetopoea pityocampa je jedan od najznačajnijih štetnika borova u Sredozemlju i dobro poznat u Htvatskoj.</s><s>Grinje.</s><s>Opisane su samo 4 vrste grinja kao karantenskih organizama.</s><s>Od njih jedna vrsta dolazi na četinjača na listačama (ugrožene su Citrus spp.) i jedna na fuksijama.</s>
<s>Fitoplazme.</s><s>Fitoplazme su specifi njima samo vrsta Bursaphelenchus xylophilus – borova nematoda dolazi na četinjačama (bor, jela, pačempres, cedar, ariš i duglazija).</s><s>Ostale su štetnici poljoprivrednih biljaka.</s><s>Bakterije.</s><s>U ovoj knjizi opisane su 23 vrste bakterija razvrstanih u 6 porodica i 8 rodova.</s><s>Među njima ima nekoliko vrsta koje dolaze i u našim krajevima.</s><s>U većini slučajeva bakterije uzrokuju bolesti lišća i plodova, a posljedice mogu biti katastrofalne.</s><s>Npr. Erwinia amylovora je uzročnik jedne od ekonomski najštetnije bakterioze uzgajanih biljaka (ima širok krug domaćina, a prisutna je i u Hrvatskoj).</s>
<s>Ovdje je opisano 12 fi biljnim stanicama, a napadnutim biljkama nanose štetu u smanjenju plodonošenja ili dovode do njihovog ugibanja.</s>
<s>Spiroplazme.</s><s>Navedena je samo jedna spiroplazma koja limunima može značajno umanjiti kvalitetu i prinos plodova.</s><s>Rasprostranjena je širom svijeta, pa i u Europi.</s><s>Gljive.</s><s>U knjizi je opisano 60 vrsta gljiva uzročnika bolesti biljaka.</s><s>Najviše vrsta (38) pripada askomicetima.</s><s>Bazidiomiceta je opisano 19 vrsta, a 3 vrste pripadaju nižim gljivama, odnosno pseudogljivama.</s><s>Na listi I/A1 nalaze se 24, Od navedenoga broja šumskim gospodarskim vrstama pripada gotovo polovica opisanih gljiva.</s><s>Askomicetne gljive su razvrstane u 8 redova, 17 porodica i 26 rodova, a bazidiomicetne u 4 reda, 7 porodica i 10 rodova, dok niže gljive obuhvaćaju 3 reda, 3 porodice i 3 vrste.</s><s>Dalje se osvrćemo na patogene gljive na šumskom drveću.</s><s>Ceratocystis spp. su opasne traheomikoze hrastova, platana i javora u Europi, Aziji i S. Americi.</s><s>Vrste rodova Chrysomyxa, Cronartium i Endocronartium dolaze u S. Americi na smrekama i borovima, ali ne čine značajne štete, osim Cronartium fusiforme koja spada među najznačajnije uzročnike bolesti borova na jugu SAD-a.</s><s>Guignardia laricina je najznačajniji uzročnik bolesti ariša u Japanu.</s><s>Inonotus weirii je ozbiljan uzročnik truleži korijena mladih četinjača u S. Americi i Aziji.</s><s>Melampsora farlowii je najštetnija vrsta na čugama u S Americi, a M. medusae je patogen topolova lišća diljem svijeta.</s><s>Mycosphaerella spp. uzrokuju bolesti iglica borova, ariša i topolova lišća u S. Americi, Aziji i Europi.</s><s>Neke su općepoznati uzročnici osipanja borovih iglica i u Hrvatskoj.</s><s>Atropelis spp. je patogen borova u S. Americi.</s><s>Cercospora pini-desinfl</s>
<s>530 orae je uzročnik bolesti borovih iglica diljem svijeta (u Europi nije prisutna).</s><s>Stegophora ulmea je bez većeg značaja na brijestovima u Aziji i S. Americi.</s><s>Cryphonectria parasitica je općepoznata gljiva na kestenima kao i Gremmeniella abietina na četinjačama, te Hypoxylon mamatum na topolama.</s><s>Što se tiče domaćina gljive, slično kao i kukci, dolaze na specifi</s>
<s>Virusi.</s><s>Virusi su specifi maćina.</s><s>Kao primjer gljive na mnogo domaćina navodi se vrsta Trechispora brinkmannii koja dolazi naviše od 200 dikotiledonskih biljaka, uključujući 31 ratarsku, 58 povrtlarskih, 18 voćnih, 35 šumskih, 7 ukrasnih i 20 vrsta korovskih biljaka.</s><s>Što se tiče poljoprivrednih biljaka postoje gljive koje im nanose vrlo velike štete, a neke su manjeg značenja.</s>
<s>Skloni su napadati mnogobrojne domaćine iz mnogih porodica bez obzira koliko su srodno udaljene.</s><s>Napadnutim biljkama nanose od neznatnih do šteta katastrofalnih razmjera.</s><s>Naki mogu zaraziti određene vrste domaćina, ali ima i takvih koji naseljavaju po nekoliko stotina različitih vrsta biljaka.</s><s>Neke vrste virusa mogu zaraziti određene kukce, po čemu su ti isti kukci značajniji kao vektori virusa, nego kao štetnici svojih biljaka domaćina.</s><s>U ovoj knjizi opisano je 60 vrsta virusa.</s><s>Najbrojniji su Nepovirusi (11), Potyvirusi (7) i Begomovirusi (6).</s><s>Prema domaćinima najviše ih dolazi na krumpiru i srodnim vrstama (preko 30), pa na agrumima.</s><s>Slijede vrste iz rodova Prunus, Vitis, Rubus, Fragaria i Phaseolus.</s><s>Drugi su domaćini podložni velikom broju vrsta virusa.</s>
<s>čna grupa biljnih patogena koji mogu nanijeti velike štete napadnutim biljkama.</s><s>Ovdje su opisana samo 3 viroida koji su štetni za krumpir, paradajz, duhan, petuniju i krizantemu.</s>
<s>Parazitske cvjetnice.</s><s>U knjizi je opisano 7 vrsta parazitskih cvjetnica iz roda Arceuthobium na četinjačama u S. Americi.</s><s>Knjiga završava vrlo obimnim popisom literature na 29 stranica, a na kraju je indeks opisanih štetnih organizama.</s>
<s>Atlas karantenskih štetnih organizama koncepcijski obuhvaća organizme u važećem Pravilniku o listama štetnih organizama, listama bilja, biljnih proizvoda i reguliranih objekata.</s><s>Ukupno je opisano 307 karantenskih organizama.</s><s>Tekst je napisan logičnim rasporedom, sažeto i jasno, što čitatelju daje mogućnost brzoga snalaženja.</s><s>Opširnost je određena prema namjeni i standardu EPPO-a.</s><s>Vrlo je važno da je tekst popraćen slikama i kartom rasprostranjenja, što je velika pomoć za određivanje vrste određenoga štetnika.</s><s>Od velike je važnosti što se uz karakteristične značajke štetnoga organizma jasno upućuje na način prenošenja istoga u nova područja.</s><s>Isto tako od izuzetnog je značenja što se jasno upozorava kakav je fi</s>
<s>tosanitarni rizik kod pojedinog štetnog organizma s obzirom na patogena, biljku domaćina, gospodarske i klimatske prilike koji mu odgovaraju za opstanak u novom području.</s><s>Svi u Atlasu opisani organizmi odnose se na Bosnu i Hercegovinu, ali gotovo istovjetno i na Hrvatsku.</s><s>Iz tog razloga Atlas je potpuno primjenjiv i u Hrvatskoj.</s>
<s>tosanitarnim inspektorima u Bosni i Hercegovini.</s><s>S obzirom da obrađuje problematiku od posebnog značenja za poljoprivredu i šumarstvo, ista može biti od koristi nastavnim i znanstvenim radnicima, stručnjacima i gospodarstvenicima koji se bave uvozom, izvozom, trgovinom i proizvodnjom biljaka, stručnjacima koji su na bilo koji način povezani sa zaštitom bilja i zainteresiranim pojedincima.</s><s>Sigurno je da će kao udžbenik biti od velike koristi studentima šumarstva, agronomije i srodnih struka za savladavanje materije koja je u vezi s karantenskim štetnim biljnim organizmima.</s><s>Ovakvo se djelo prvi puta pojavljuje u širem okruženju, što mu daje posebno značenje.</s><s>Zato ga svima zainteresiranima preporučujem, a autori zaslužuju najveće pohvale za trud i kvalitetno obavljen posao.</s>
<s>Javna ustanova Nacionalni park Risnjak imala je krajem ovoga ljeta razloga za slavlje.</s><s>Petnaestog rujna preko pedeset planinara i ljubitelja prirode, predvođenih ravnateljem Parka Miroslavom Gašparcem, dipl.ing. šum. i suradnicima, proveli su dan na Risnjaku obilježavajući dva značajna jubileja: 80-godišnjicu izgradnje i otvorenja planinarskog doma i 130. godišnjicu smrti prvog predsjednika Hrvatskog planinarskog društva (HPD), osnivača hrvatske botanike i prirodoslovca Josipa Kalasancija Schlossera (1808–1882), po kojemu je dom dobio ime.</s><s>"Na gotovo vodoravnoj visoravni 100 m ispod samog vrha Risnjaka, s otvorenim pogledom na istok i zapad, sagrađena je od risnjačkog kamena vapnenca planinarska kuća.</s><s>Sazidana poput susjednih stijena i litica, iste boje i iz istog materijala čini se kao da je ovdje izrasla.</s><s>Nije bilo lako graditi na tom mjestu: moralo se utrošiti mnogo truda, muke i novaca, da se oživotvori davno željena i snivana misao HPD-a, da ova najljepša planina Gorskog kotara dobije dostojan planinarski dom", zapisao je 1932. na stranicama Hrvatskog planinara tajnik Društva i glavni projektant ing. Josip Neumann.</s>
<s>Potrebu za bilo kakvim "krovom nad glavom" u masivu Risnjaka prvi je osjetio i o tome javno pisao prirodoslovac, planinar i putopisac Dragutin Hirc (1853–1921), koji je krajem 19.st. u više navrata sa svojim "učenim družtvom" hodočastio toj planini.</s><s>Za svog drugog pohoda Risnjaku 11. kolovoza 1879. skrasio se u šumarskoj kolibi na Smrekovcu, vlasništvo velikaške obitelji šumoposjednika Th urn-Taxisa,</s>
<s>društva postupno se ostvaruje koja je na zamolbu HPD-a bila spremna dati suglasnost da se na tom ili kojem obližnjem lokalitetu podigne dom za potrebe planinara i izletnika.</s><s>Iako je Kotarsko poglavarstvo Delnice na osnovi nacrta i troškovnika koje je izradio "družtveni odbornik i graditelj" Stjepan Uršić, izdalo građevinsku dozvolu, Prvi svjetski rat i poraće, razlozi su da do ostvarenja zamisli nije došlo.</s>
<s>Ne mireći se sudbom, petnaestak godina kasnije "zavjetna misao" HPD-a da Risnjak konačno dobije reprezentativno zdanje kakvo i zaslužuje, konačno se stala ostvarivati.</s><s>Na prijedlog sušačke podružnice Društva, izaslanici središnjeg Odbora za izgradnju doma, na čelu s predsjednikom Josipom Pasarićem, podružnicom "Martinščak" iz Karlovca i "Jelencom" iz Gerova, za mjesto gradnje doma izabraše zaravanak "prepun divnog alpskog cvieća" između Malog (južnog) i Velikog Risnjaka, na sjecištu sviju prilaznih staza i putova što vode na ovu planinu.</s><s>Kao kuriozitet bilježim da je spomenutu livadu, zaravanak, HPD dobio od Ministarstva šuma i rudnika u zakup na 90 godina uz cijenu od tadašnja 2 (slovima: dva) dinara!</s><s>Uz Savsku banovinu, koja doznačuje glavninu potrebnih sredstava za gradnju, kao mecene u sjeni sudjeluju već spomenuta Gospoštija Th</s>
<s>HPD-a "Sušak" i članovi svojim doprinosima.</s><s>Svečanost otvorenja doma pred 300 uzvanika Kao dan početka radova bilježi se 13.rujna 1930., kad se prišlo iskolčavanju terena i, zacijelo, najdelikatnijem zahvatu – iskopu jame za cisternu u gotovo živoj stijeni.</s><s>RaOBLJETNICE • Anniversaries</s>
<s>Petnaestog prosinca ove godine u domu na Risnjaku obilježena je 80. obljetnica izgradnje planinarske kuće.</s><s>Pozdravnim riječima i kratkim historijatom podizanja doma prisutnima se obratio ravnatelj Parka Miljenko Gašparac.</s>
<s>532 dovi su prekidani samo tijekom zimskog razdoblja godine, da bi svake iduće godine već od prvih dana svibnja bili nastavljeni.</s><s>Izvođenje svih radova povjereno je iskusnom građevinskom poduzetniku Marku Vukeliću iz Mrzle Vodice, koji je ispunio obećanje i dom sagradio u predviđenom roku.</s><s>Potrebnu radnu snagu regrutirao je iz najbližih okolnih mjesta, Crnog Luga, Mrzle Vodice, Gerova, Razloga.</s><s>Uz zidare, tesare, kamenoresce, stolare, kovače, sjekače bio je zastupljen i ne mali broj nekvalifi</s>
<s>ciranih radnika, kojima je to bila izuzetna prilika za zaradu.</s><s>"Kamen se lomio na licu mjesta, vapno se palilo ispod samog vrha, a drvo sjeklo, kako bi se prosušilo, ljeto ranije".</s><s>Stolarija se izrađivala u društvenoj kući na Gornjem Jelenju, koja je ujedno poslužila kao centralno skladište za sav željeznicom dostavljeni materijal.</s><s>Iz Gornjeg Jelenja pa do Vilja materijal je dopreman zaprežnim kolima, a odatle samaricom ili "na leđima radnika" do gradilišta.</s>
<s>Svečanost otvorenja kuće upriličena je u nedjelju, 18. rujna 1932. točno u podne!</s><s>Zahvaljujući lijepom i sunčanom vremenu, ovoj "rijetkoj planinarskoj slavi" nazočilo je oko 300 uzvanika, mahom planinara i izletnika, "kojeg mnoštva Risnjak ni prije ni poslije nije doživio".</s><s>Posebno brojni bili su Mrzlovodičani i Crnolužani, u čijim se redovima našla grupa veselih tamburaša.</s><s>Kroničar će pripomenuti da se na "svih ugodno dojmilo što je krasni spol na toj slavi bio odlično zastupljen", pa stoga i ne čudi da je dvoranom doma i okolnim travnjakom "cijelu noć odjekivala vesela pjesma i skladna svirka tamburaša".</s><s>Po mnogo čemu bili su zapaženi sušački planinari koji su "uspevši se noću sa svjetiljkama ispalili praskave rakete pred domom u znak pozdrava".</s><s>Od planinarskih podružnica najzastupljeniji su bili "Velebitaši" iz Sušaka, njih oko 50, delničkog "Risnjaka" Krasice, ali i iz udaljenijih mjesta poput: Duge Rese, Karlovca, Križevaca, Petrinje, Ivanca, Siska, Samobora, Dubrovnika, Splita, Gospića, Otočca, Osijeka, Varaždina, Čakovca, Krapine, Koprivnice.</s><s>Oni koji su bili spriječeni uputiše pozdrave i čestitke telegramom "iz kojih izbija svijest solidarne suradnje i stvaralački duh".</s>
<s>Prigodnim besjedama prvi se obratio mnoštvu predsjednik HPD-a J. Pasarić, potom tajnik ing. J. Neumann, bivši ban dr. J.Šilović, dr. D. Vitezić u ime sušačke podružnice, kotarski pristav Hranilović i sušački gradonačelnik Đ. Ružić.</s><s>Proglasivši dom na Risnjaku otvorenim, J. Pasarić je naglasio da će njegova vrata biti kroz cijelu godinu otvorena, pozivajući ljubitelje prirode da pri ljetnim mjesecima "pomno paze i čuvaju planinsku fl</s>
<s>Runolist – najljepši ukras Risnjaka oru, napose krasni runolist, najljepši ukras Risnjaka".</s><s>Imenovavši Risnjak "najčarobnijom planinom Gorskog kotara", predsjednik Društva izrazio je radost da će novo izgrađena planinarska kuća "služiti i kao visoko gorsko lječilište i zimsko sunčalište, a ujedno dostojno prezentirati hrvatsko planinarstvo na toj istaknutoj međi Gorskog kotara i Hrvatskog primorja".</s><s>Što se bivšeg bana J. Šilovića tiče, koji se kao "pasionirani planinar" bez napora "došetao" na Risnjak, treba istaći da je upravo on zaslužan da je 1930.</s><s>HPDu za tu planinarsku kuću doznačena potpora od 85.000 dinara "poslužila kao temeljna glavnica za tu gradnju", ali i gradonačelnika Sušaka Đure Ružića, koji je već 1914. kao tajnik sušačke podružnice vodio pripremne radnje za gradnju planinarskog skloništa u Smrekovcu i koji je prvi 1930. predložio sadašnje mjesto za gradilište ove kuće.</s><s>Novoizgrađena prva planinarska kuća na Risnjaku, dimenzija 12,45 x 10,35 m, sastojala se od prizemlja i potkrovlja.</s><s>U prizemlju se nalazila velika blagovaonica, kuhinja, smočnica, Zaslugom hrvatskih planinara 1932.g. Risnjak je dobio toliko željenu planinarsku kuću</s>
<s>Na izgradnji doma najbrojniji su bili radnici iz okolnih mjesta; grupa majstora i radnika iz Gerova na Risnjaku svibnja 1930.</s>
<s>533 soba opskrbnika i sanitarni čvor.</s><s>U potkrovlju, do kojega su vodile drvene stepenice, bilo je pet soba, tri dvokrevetne i dvije veće skupne spavaonice s odgovarajućim namještajem., pa je u kući moglo odjednom noćiti i do 50 osoba.</s><s>Krov na dvije vode bio je pokriven šindrom, a u blagovaonici pred dolazeću zimu podignuta je velika peć od kaljeva.</s><s>Za opskrbu vodom poslužila je velika cisterna kapaciteta 25 m3 vode.</s><s>Po uzoru na Tomislavov dom na Sljemenu već od prvog dana uvedene su takse za "ulaznice i noćarine".</s><s>Za članove cijena ulaznice iznosila je jedan dinar, a za nečlanove 2 dinara.</s><s>Noćarine u zajedničkim sobama kretale su se od 10 do 15 dinara, a u "bračnima" od 15 do 25 dinara.</s><s>Za opskrbnika doma imenovan je Marko Vukelić, koji je na sam dan otvorenja doma priredio svečani ručak za sve posjetitelje.</s><s>Stavljanjem doma na Risnjaku u funkciju stale su se osmišljavati i izgrađivati nove planinarske staze k njegovu vrhu.</s><s>U tom pogledu prednjačila je podružnica HPD-a "Gorštak" iz Mrzle Vodice koja je, zahvaljujući agilnom predsjedniku ing. Zdanovskom i potpori Matice, izgradila planinarsku stazu od Suhe Rječine do Medvjeđih vrata, a potom, rekonstrukcijom postojeće, spušta stazu podnožjem južnog Malog Risnjaka i produžuje sve do doma.</s><s>To doprinosi sve to većem posjetu Risnjaku.</s><s>Tako je iste godine po otvorenju doma registrirano 190 izletnika i planinara, godinu dana kasnije 450, a 1936.godine 765.</s>
<s>Uz povremene godišnje intervencije na saniranju krovišta, sitnim popravcima na prozorima i žaluzinama, izmjeni dotrajalog pokućstva i slično, dom je bio u službi planinara sve do početka Drugog svjetskog rata, kada ga u strogoj ilegali od vremena do vremena koriste partizanski kuriri i slučajni namjernici.</s><s>U strahu da ne padne u ruke talijanskih okupatora pred "operaciju Risnjak", spališe ga partizani u ožujku 1942.</s>
<s>Što je značio boravak na Risnjaku na kojemu nema nikakvog prikladnog objekta za sklanjanje i noćivanje najbolje je osjetio tim prof. Ive Horvata koji je, počevši od srpnja 1948., otpočeo s radom na tipološkim istraživanjima i kartiranju Risnjaka i Snježnika.</s><s>Kako je dom na Risnjaku bio devastiran, nije im ništa preostalo nego smjestiti se u staroj Lugarska kućica na Smrekovcu (1204 m), omiljeno svratište i konačište domaćih i stranih prirodoslovaca krajem 19.st.</s>
<s>Novo izgrađeni poslijeratni planinarski dom na Šloserovoj livadi, podignut na starim temeljima, predan je na korištenje 1957.g.</s>
<s>534 i trošnoj lugarskoj kućici na Smrekovcu.</s><s>U svojim "emotivnim sjećanjima" jedan od sudionika tima istraživača prof. S. Bertović zapisao je: "Naš prvi logor oko natrule barake na Smrekovcu opskrbili smo vodopropusnim izblijedjelim šatorima… kamo su nam Bjelovodičani Matija Gašparac i sin mu Antun na konjiću požrtvovno dopremali vodu i hranu".</s><s>I dok su se kolovoza 1879.</s><s>Hirc i njegovo društvo na Smrekovcu sladilo lugarevim paprikašem i janjetinom na ražnju, sedamdeset godina kasnije tipolozi i kartografi bili su sretni da su imali "slanine iz salitre kao najkaloričnije punjenje u terenskim sendvičima – povlastice koju nam je dala RŠ krata", prisjeća se Bertović.</s><s>Što se same lugarske kućice na Smrekovcu tiče, prema Hircu, "bilo je to ugodno sklonište na ovoj visini i gluhoj šumi" opskrbljeno kuhinjom, dvjema sobama, od kojih jedna na tavanu, stolom s dvije klupe te sobom s dva kreveta.</s><s>Za mirnih ljetnih večeri vatra se obično ložila "na čistini pred kolibom".</s><s>Ne čudi da je ova kućica, uz privolu obitelji Th</s>
<s>534 urn-Taxis, bila krajem 19.g. kroz duži niz godina, ako ne konačište, ono svratište brojnih botaničara i prirodoslovaca poput: T. Pichlera, V</s>
<s>Nova kuća na Šloserovoj livadi ilreicha, J. Torbara, Lj.</s><s>Vukotinovića, J. Schlossera i drugih, kao preteča planinarstva Gorskog kotara.</s><s>HPD je 1921.g kućicu unajmio na 15 godina, obnovivši je u više navrata, ali i napustivši je odmah po otvorenju doma na Risnjaku.</s>
<s>Zahvaljujući poglavito Planinarskom društvu Delnice i snažnoj potpori središnjice iz Zagreba, koja iza Drugog svjetskog rata djeluje pod imenom Planinarski savez Hrvatske, 1952. otpočelo se s izgradnjom novog doma na Risnjaku.</s><s>Kako bi se izbjegli ili barem ublažili udari snažnih vjetrova, snježni nanosi i drugi nepovoljni klimatski čimbenici, kojima je bila izložena ranija kuća, ozbiljno se stalo razmišljati o novoj lokaciji doma.</s><s>Prvobitno izbor je pao na predio Tori, plato u zavjetrini južnog Malog Risnjaka, ali iskop jame za novu cisternu bila je nepremostiva prepreka.</s><s>Nova zidana jednokatnica podignuta na starim temeljima u mnogome je promijenila raniji izgled kuće.</s><s>Glavna ulazna vrata sada su okrenuta prema jugoistoku, a nešto razvedenije krovište, kao i vanjski zidovi prekriveni su šindrom, što je objektu dalo poseban planinski izgled.</s><s>Nakon punih šest godina kuća je 1957. predana na korištenje, sada pod imenom Šloserov dom na Risnjaku na visini od 1418 m.</s>
<s>Kako smo to u uvodu istakli, uz 80. obljetnicu izgradnje i otvorenja doma na Risnjaku, JU Nacionalni park Risnjak prisjeća se i 130. godišnjice smrti proslavljenog prirodoslovca Josipa Kalasancija Schlossera (Jindžihovo, ČSSR, 25.1.1808 – Zagreb, 27.4. 1882) prvog predsjednika Hrvatskog planinarskog društva, jednog od utemeljitelja Narodnog muzeja u Zagrebu i člana JAZU (od 1866).</s><s>Počevši od 1836. kada je stigao u Hrvatsku, marno izučava fl oru naših</s>
<s>Po kome je planinarski dom na Risnjaku dobio ime?</s><s>Prirodoslovac i planinar Josip Schlosser Klekovski (1808–1882) Nova temeljita rekonstrukcija kuće provedena je tijekom 1987. i 1988.g.; doprema građevinskog materijala helikopterom 9.8. 1987.g.</s>
<s>535 čuvanje i opskrbu doma odvijaju kroz djelatnosti ove ustanove.</s><s>Akcijskim planom osposobljavanja planinarskog doma za kvalitetniji prihvat posjetitelja u sklopu unaprjeđenja smještajnog kapaciteta, kao sastavnog dijela Plana upravljanja NP-om Risnjak, predviđeno je tijekom idućeg desetljeća više radnji i novina, od kojih izdvajamo: građevinsko uređenje postojećih sanitarnih prostorija u objektu, zbrinjavanje otpadnih voda i krutih otpada, zamjena vanjske i unutarnje stolarije odgovarajućim suvremenim materijalima, uvođenje sustava centralnog grijanja na drva, postavljanje minijaturne vjetroelektrane i dr. Kažimo na kraju da će dom tijekom ljetnog razdoblja biti otvoren svaki dan od 1.svibnja do 31. listopada, da će od 1.studenog do 30. travnja biti na raspolaganju "zimska soba" s dva ležaja.</s><s>Jer, "na Risnjaku je uvijek lijepo, bilo ljeti bilo zimi", našli smo zapisano u knjizi utisaka.</s>
<s>• Pasarić, J. (1932).</s><s>Otvaranje planinarskog doma HPD-a na Risnjaku.</s><s>Hrvatski planinar XXVIII(10):305–310. • Poljak, Ž. (1981).</s><s>Planinarstvo (Gorskog kotara).</s><s>U:Gorski koŠikić).</s><s>Ministarstvo kulture Republike Hrvatske krajeva, proputovavši mnoge krajeve, pa tako i Gorski kotar.</s><s>Zahvaljujući njegovu istraživačkom radu i publikacijama u izdanju HAZU (primjerice Flora Croatica s Lj.</s><s>Vukotinovićem), mnogi strani botaničari upoznali su bogatstva naše ore.</s><s>Za osobite zasluge dodijeljen mu je plemićki naslov viteza s pridjevkom Klekovski.</s><s>Na samom vrhu Risnjaka, zaslugom delničkih planinara, stoji spomen obilježje uklesano u stijenu s ovim zapisom: "Godine 1852. prirodoslovci i planinari Josip Schlosser i Ljudevit Vukotinović poduzeli prve pohode na planine Gorskog kotara".</s>
<s>Iz knjige posjeta koja se nažalost redovito vodi tek od 1962. kada je kuću preuzelo na upravljanje PD "Zanatlija" Zagreb, saznajemo da je te godine dom posjetilo 577 planinara i boravio u kući i prelistavao knjigu utisaka) – 197.</s><s>Iako Risnjak kao nacionalni park prema plaćenim ulaznicama posljednjih godina prosječno godišnje posjeti oko 20.000 ljudi, tu brojku prema riječima ravnatelja valja podvostručiti.</s><s>Naime, od kada je 1997. prostor Nacionalnog parka Risnjak proširen na područje Snježnika i gornji kanjonski dio Kupe ukupne površine 6.350 ha, broj cestovnih ulaza u park višestruko se povećao (na gotovo 23) pa je kontrola posjetitelja praktički nemoguća.</s><s>U usporedbi s nekim drugim našim nacionalnim parkovima, poput NP Plitvička jezera ili NP Krka, koje ustanove obično na kraju turističke sezone nagrađuju milijunskog posjetitelja, Nacionalnom parku Risnjak to nije cilj.</s><s>"Područje parka treba zaštititi u cjelini kao potpuni rezervat, da se sačuva budućim naraštajima u punoj ljepoti i samoniklosti", riječi su prof. Ive Horvata pri podnošenju prijedloga i obrazloženja Saboru da se risnjački masiv proglasi narodnim parkom, a za našeg ponajboljeg planinarskog pisca prof. dr. Željka Poljaka "najbolji čuvar risnjačkih dragocjenosti upravo je njihova anonimnost".</s><s>Od kada je gorski masiv Risnjaka prije ravno 80 godina dobio svoj prvi dom, njegovi bajkoviti vrhunci postali su željeni cilj mnogih planinara i izletnika.</s><s>Lošim održavanjem kroz dugi niz godina iza njegove obnove 1957.g., dom je znao dospjeti u takvo stanje da pod krov nije mogao primiti ni udomiti nijednog planinara.</s><s>Maksimalnom angažiranošću Hrvatskog planinarskog saveza, planinarskih društava i planinara, uprave Parka, brojnih gospodarskih organizacija pa i pripadnika oružanih snaga tijekom 1987.i 1988.godine, uspjelo se sanirati postojeće stanje i vratiti domu ulogu koja mu je namijenjena, istaknuto je na, kojoj već po redu, svečanosti otvaranja obnovljenog doma na Šloserovoj livadi 1.listopada 1988.</s>
<s>Počevši od 1990.g. pa sve do danas, planinarski dom "Josip Šloser Klekovski" u zakupu je i pod kontrolom Javne ustanove Parka, tako da se sve aktivnosti vezane za održavanje, Planinarski dom na Risnjaku – danas, u službi je hrvatskih planinara i ljubitelja prirode.</s><s>Foto: Dragan Turk</s>
<s>Čitavo vrijeme aktivno se usavršavao i uključio u znantsvenoistraživački rad, a znanstveni magistarski rad pod naslovom “Istraživanje posljedica agresije na Republiku Hrvatsku u razdoblju 1991–1995. na lovno gospodarenje Spačvanskog bazena i mjere sanacije" obranio 23. srpnja 2004. godine.</s>
<s>U veljači 2008. godine imenovan je članom uprave Hrvatskih šuma d.o.o.</s><s>Nakon isteka mandata člana Uprave Hrvatskih šuma d.o.o., 26. siječnja 2012. prelazi na radno mjesto Stručnog suradnika za lovstvo u Direkciji Hrvatskih Aktivno se služi njemačkim jezikom.</s><s>Oženjen je i otac troje djece.</s>
<s>Autor je izradio i predao na daljnji postupak doktorski rad opsega 216 stranica, koji sadržajno obuhvaća 8 poglavlja.</s><s>Fakultetsko vijeće Šumarskog fakulteta Sveučilišta u zagrebu imenovalo je stručno povjerenstvo za ocjenu izrađenog doktorskog rada mr. sc. Darka Beuka u sastavu: Zvanje doktora znanosti nakon postupka ocjene i javne obrane doktorskog rada stekao je još jedan dugogodišnji praktičar, operativac i stručnjak u području biotehničkih znanosti, polju šumarstva – mr. sc. Darko Beuk, dipl. ing. šumartva.</s>
<s>Javna obrana doktorskog rada pod naslovom: "Lovstvo u integralnom gospodarenju spačvanskim šumama" održana je na Šumarskom fakultetu Sveučilišta u Zagreb 19. 6. 2012. godine, pred imenovanim povjerenstvom i pred velikm brojem slušatelja, među kojima su bili najvećim dijelom stručnjaci i osobe koje se profesionalno i operativno bave lovstvom.</s><s>To samo po sebi govori o interesu za teme koju je mr. sc. Darko Beuk obradio u svom doktorskom radu, kao i za smjernice lovnog gospodarenja koje su proizašle kao rezultat dugogodišnjeg operativnog rada, ali i provedenih istraživanja.</s>
<s>Darko Beuk rođen je 1. veljače 1957. godine u Vinkovcima.</s><s>Osnovnu školu završio je u Otoku, gimnaziju u Vinkovcima i Šumarski fakultet u Zagrebu 1981. godine.</s><s>Po završetku studja, 4. svibnja 1981. zaposlio se u Šumskom gospodarstvu "Hrast" Vinkovci, Šumarija Vukovar, kao pripravnik.</s><s>Nakon zaposlenja nastavio je s edukacijom i usavršavanjem te upisao poslijediplomski specijalistički studij, da bi već 1986. godine obranio specijalistički magistarski rad na Šumarskome fakultetu Sveučilišta u Zagrebu pod naslovom “Lovno-turistička valorizacija lovišta Spačva sjever".</s><s>Do 1990. godine radio je u Šumariji Lipovac na poslovima inženjera u operativi i stručnoga suradnika za iskorištavaGodine 1990. imenovan je za direktora OOUR-a za iskorištavanje šuma Otok, a nakon gašenja OOUR-a postavljen je za upravitelja Šumarije Otok.</s><s>Na ovome mjestu radio je duži period za vrijeme agresije na Hrvatsku, do 1995. godine.</s><s>U doba najžešćih ratnih zbivanja na ovome području bio je aktivan branitelj – pripadnik 109. brigade Hrvatske vojske.</s><s>Godine 1995. postavljen je za rukovoditelja proizvodnoga odjela u Upravi šuma Vinkovci.</s><s>Nedugo zatim izabran je za člana upravnoga odbora JP "Hrvatske šume", p.o. Zagreb.</s><s>U jesen 1996. imenovan je upraviteljem Uprave šuma Vinkovci.</s><s>Nakon isteka mandata prelazi na rad u Službu interne revizije i kontrole, gdje radi do veljače 2004. godine.</s>
<s>Imenovano povjerenstvo ocijenilo je dostavljeni rad te Fakultetskom vijeću Šumarskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu podnijelo pozitivno izvješće.</s><s>Nakon prihvaćanja izvješća Fakultetsko vijeće imenovalo je povjerenstvo za javnu obranu (u istom sastavu kao i povjerenstvo za ocjenu) te odredilo datum obrane.</s>
<s>Autor je u Uvodu obrazložio razloge i ciljeve svog istraživanja te shematski prikazao smjernice i zadaće rada.</s><s>U Materijalima i metodama rada iznosi rezultate brojnih dosadašnjih istraživanja u Spačvi kao šumskom kompleksu i u lovištu, odnosno lovnom gospodarenju.</s><s>U sklopu prikaza rezultata tih istraživanja daje i povijesni pregled događanja i razvoja šumarstva te lovstva spačvanskog područja.</s><s>U opisu Područja istraživanja daje detaljan opis područja Spačve sa svim podacima vezanim uz geografski smještaj i stanišne uvjete koji daju obilježje područja.</s><s>U objekte istraživanja autor ubraja stanište i divljač, a u metodama rada detaljno obrazlaže primijenjeni način rada, odnosno istraživanja za svaku od 5 tematskih cjelina a to su: Spačva kao ekosustav,</s>
<s>Kroz opsežno poglavlje Rezultati istraživanja, autor iznosi rezultate svojih istraživanja, počevši od staništa i vegetacije na mikrolokalitetima koja su imala težište na vegetaciji bara i prijelaznih zona prema šumi, a koja pokazuju intenciju sušenja staništa i brzu sukcesiju vegetacije vlažnih staništa prema šumi.</s><s>Spačva kao šumski kompleks analiziran je kroz uređajne i dobne razrede, gdje se ukazalo na dominaciju sastojina hrasta lužnjaka.</s><s>Lovište Spačva prikazano je kroz povijesni razvoj, kao stanište divljači te strukturu i brojnost divljači.</s><s>Osobito se posvetila pozornost ekonomsko- gospodarskim gledištima gospodarenja, gdje se naglasila dominantnost gospodarenja šumom u odnosu na lovno gospodarenje, ali istraživanja ukazuju i na neiskorištene potencijale u domeni lovstva.</s><s>Također je značajno da u pojedinim fazama gospodarenja šumom, kada su uglavnom iskazani troškovi vezani za obnovu sastojina, uzgoj i zaštitu, lovno gospodarenje može ostvarivati pozitivni fi</s>
<s>U cijelome radu apostrofi tomu, lovstvo ima i imat će u budućnosti sekundarnu ulogu u gospodarenju, a to autor potkrepljuje povijesnim podacima i usporedbom Spačve sa sličnim lovištima, gdje naglašava kvalitetu Spačve, ali i činjenicu da ovaj prostor nikada nije ušao u sam vrh i predstavljao elitno lovište.</s>
<s>ra se integralno gospodarenje, što autor objektivno analizira, komentira i na temelju dobivenih rezultata donosi preporuke i zaključke.</s><s>Integralno gospodarenje analizira kroz niz čimbenika, poput utjecaja staništa na divljač i divljači na stanište, potom u organizacijskom smislu, gdje naglašava potrebe usklađivanja zahvata i aktivnosti u prostoru, kako bi se izvršile obveze koje proizlaze iz propisa gospodarenja sastojinama, kao i onih koji se provode u cilju uzgoja, zaštite i lovljenja divljači.</s><s>Na temelju provedenih istraživanja autor kao rezultat svoga rada daje smjernice za integralno gospodarenje, između kojih treba istaći tri ključne, a to su: proširenje određenih prosjeka na upotrebljivu širinu za divljač od 20–25 metara, na način da se time ne smanjuje šumsko-proizvodna površina, a da se osigura prostor za ishranu (ispašu) divljači, zatim smjernica vezana za osnivanje “zona za divljač", a iste bi se formirale na postojećim progalama i lokacijama zadržavanja divljači uz dodatno uređenje odabranih lokacija, te treća smjernica vezana uz integralno gospodarenje, a odnosi se na zahvate čišćenja i prvih proreda kojima bi se osiguravala hrana za jelensku divljač (brst i guljenje), čime bi se smanjio negativni utjecaj divljači na sastojine.</s><s>Kroz raspravu autor analizira dobivene rezultate istraživanja, uspoređuje ih s drugim sličnim istraživanjima i daje komentare i smjernice za buduće gospodarenje u složenim uvjetima kakvi vladaju u Spačvi i u kontekstu integralnog gospodarenja.</s>
<s>Cjelokupni rad prožet je brojnim citatima i pozivanjem na dosadašnja istraživanja, što je vidljivo i kroz 193 navoda citirane literature.</s>
<s>Svi izvorni podaci pohranjeni su na CD romu koji je prilog Autor je izradom disertacije kvalitetno i kroz više zadanih cjelina sveobuhvatno obradio zacrtanu problematiku integralnog gospodarenja.</s><s>Kroz rad se naglašava nekoliko ključnih čimbenika u integralnom gospodarenju staništem, šumom i divljači, ali i velik broj pratećih (latentnih) čimbenika, koji ponekad mogu prerasti u dominantne, a koje je autor prepoznao i naglasio.</s><s>Time je otvorio i niz zanimljivih tema budućih istraživanja.</s><s>Nizom pojedinačnih znanstvenih spoznaja, omogućilo je autoru da iznese neŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>Jadranko Vlahinja rođen je u Koprivnici 1964. godine.</s><s>Godine 1988. diplomirao je na šumarskom odjelu Šumarskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu.</s><s>Pripravnički staž odradio je u šumariji Koprivnica, u sastavu tadašnjeg OOUR-a iskorišćivanje šuma.</s><s>Od 1991. zaposlen je kao revirnik u istoj šumariji, u sastavu javnog poduzeća “Hrvatske šume" p. o. Zagreb.</s><s>Od 1995. obavlja poslove stručnoga suradnika za građevinarstvo i investicije.</s><s>Na ovim poslovima radi i danas.</s><s>Magistarski rad naslova "Istraživanje kriterija raspodjele troškova i dobiti zajedničkih šumskih prometnica" Dr. sc. Jadranko Vlahinja, dipl. inž. šum. obranio je 19. srpnja 2012. godine disertaciju pod naslovom “Istraživanje investicijskog modela izgradnje i održavanja šumske prometnice kao poduzetničkog projekta različitih investitora", te time stekao akademski stupanj doktora znanosti, znanstveno polje: šumarstvo, znanstvena grana: šumarske tehnologije i menadžment.</s>
<s>Javna obrana disertacije održana je na Šumarskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu 19.</s><s>Srpnja 2012. godine, pred povjerenstvom u sastavu:</s>
<s>Disertacija je opsega 182 stranice.</s><s>Tekst je dopunjen sa 27 slikovnih i 32 tablična prikaza te 181 navodom korištene literature.</s><s>Strukturalno, rad je podijeljen u 8 osnovnih poglavlja: Uvod, Problematika istraživanja, Ciljevi i metode istraživanja, Rezultati istraživanja, Rasprava, Zaključak, Literatura i Prilozi.</s><s>Uz navedena poglavlja, radu su priloženi temeljna dokumentacijska kartica na hrvatskom i engleskom jeziku, popis kratica korištenih u radu, popis slika i tablica te predgovor i životopis.</s>
<s>Matija Landekić, univ. mag. silv. koliko vrlo značajnih smjernica za buduće integralno gospodarenje, uz naglasak na potrebu jedinstvenog i stručnog rada u ovako velikim cjelovitim ekosustavima kakav je Spačva.</s><s>Autor je značajno unaprijedio naše spoznaje o kompleksnom gospodarenju šumom i divljači, ali i ekonomskim elementima gospodarenja, što je danas posebno važno kada se traži modul pozitivnog poslovanja u svim segmentima gospodarenja.</s><s>Projekcijom gospodarenja za predstojeće razdoblje također olakšava izradu budućih planova gospodarenja.</s><s>Naglašava znatno veće potencijale od trenutno korištenih, a bez značajnijih ulaganja, zahvata ili promjena načina gospodarenja.</s><s>Inovativnim smjernicama integralnog gospodarenja, ponajprije u gospodarenju lovištem i divljači, što je jedan od glavnih ciljeva, svakako doprinosi unapređenju znanosti u domeni lovstva, posebice u domeni lovačke operative.</s>
<s>Doktorski rada mr. sc Darka Beuka predstavlja izvorno znanstveno djelo koje je rezultiralo s više inovativnih smjernica vezanih uz integralno gospodarenje i ima svoju znanstvenu, praktičnu, odnosno operativnu primjenu.</s><s>Uz čestitke doktoru znanosti Darku Beuku, uvjereni smo da će i nadalje svojim znanjem, radom i zalaganjem za znanost i struku u području lovstva opravdati stečeni znanstveni stupanj.</s>
<s>539 obranio je 2000. godine na smjeru Znanstvena organizacija i ekonomika šumarstva na Šumarskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu.</s><s>Doktorsku disertaciju "Istraživanje investicijskog modela izgradnje i održavanja šumske prometnice kao poduzetničkog projekta različitih investitora" obranio je 19. srpnja 2012. godine na Šumarskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu.</s><s>Ovlašteni je inženjer šumarstva, stručni smjer za ekologiju, zaštitu prirode i urbano šumarstvu, i stručni smjer za šumske prometnice i šumarsko građevinarstvo.</s><s>Objavio je više popularnih i stručnih članaka i prikaza.</s><s>Godine 2003. pohađao je seminar za voditelja investicijske grupe i investicijskog projektanta.</s><s>Dr. sc. Jadranko Vlahinja usavršavao se iz planiranja i upravljanja projektima u šumarskom graditeljstvu na Biotehniškoj fakulteti Univerze v Ljubljani 2001. godine.</s><s>Završio je obrazovanje i certifi</s>
<s>Oženjen je i otac dvije kćeri. nama.</s><s>Sudjelovao je i na više domaćih znanstvenih i stručnih skupova, seminara i edukacija.</s><s>Aktivno je sudjelovao na više znanstvenih projekata.</s><s>Inicijator je i jedan od organizatora znanstvenog simpozija povodom 100-te obljetnice rođenja botaničara, akademika Ive Pevaleka, koji je održan u Koprivnici 1994. godine.</s><s>Član je Hrvatske komore inženjera šumarstva i drvne industrije, Hrvatskog šumarskog društva, Hrvatskog ekološkog društva, Hrvatske udruge za upravljanje projektima, Hrvatske udruge za arborikulturu, te više drugih društava.</s><s>Bio je član Gradskog poglavarstva Koprivnice te obnašao dužnosti člana povjerenstava Koprivničke-križevačke županije i Grada Koprivnica.</s>
<s>U Uvodu autor naglašava značaj otvaranja nekog šumskog područja šumskim prometnicama, pri čemu one predstavljaju značajan investicijski trošak, koji je potrebno detaljno i pozorno planirati u gospodarenju šumom.</s><s>Veća gustoća šumskih prometnica zahtijeva veće troškove njihove gradnje i održavanja, ali smanjuje troškove privlačenja drva.</s><s>Stoga je utvrđivanje ekonomske opravdanosti izgradnje šumskih cesta jedan od najzahtjevnijih poslova u gospodarenju šumama, a utvrđivanje mnogobrojnih elemenata ove zadaće povezano sa znatnim teškoćama.</s><s>Učinak otvaranja šuma u smislu smanjenja ukupnih troškova transporta ostvaruje se tek pri realizaciji etata u budućnosti.</s><s>Na kraju uvoda autor zaključuje kako u postojećoj praksi šumarstva u Republici Hrvatskoj model fi</s>
<s>nanciranja kapitalnih potreba u gospodarenju šumom, kakve su i šumske ceste, glede smanjenja troškova do sada nije primjenjivan niti istraživan.</s><s>Aktualni recesijski gospodarski uvjeti čine takav model višestruko zanimljivim s povećanom potrebom istraživanja ključnih agledišta i elemenata ovakvog modela.</s><s>Autor u prvom dijelu Problematike istraživanja objašnjava ključne pojmove i koncepte pridobivanja drva po fazama.</s><s>U središnjem dijelu Problematike istraživanja navode se uloga, značaj i razvrstavanje šumskih prometnica u kontekstu gospodarenja šumom i pridobivanja drva.</s><s>Autor u fokus stavlja pitanje metodološkog pristupa objektivnog utvrđivanja srednje udaljenosti privlačenja drva kao ključnog tehničkog elemenata istraživanog investicijskog modela izgradnje i održavanja šumske prometnice.</s><s>U tu svrhu srednje udaljenosti privlačenja drva na postojeću šumsku cestu, a potom i na novoizgrađenu šumsku cestu odredile su se težišnom metodom i euklidskom metodom.</s><s>Slijedom ovih metodoloških pristupa izvodili su se i rezultati, za jednu i drugu metodu određivanja srednje udaljenosti privlačenja drva.</s><s>U drugom dijelu Problematike istraživanja autor defi</s>
<s>nanciranja kapitalnih ponira značaj investicija, ključne elemente i utjecajne činitelje investicijskog projekta, obujam investicijskog projekta, odabir polazne alternative te kvalitetu relevantnih pretpostavki investiranja.</s><s>Kao relevantne za ocjenu modela odabire pokazatelj rentabilnosti i metodu povrata uloženih sredstava.</s><s>Zaključuje kako ekonomska gledišta otvaranja šume defi</s>
<s>U poglavlju Cilj rada obrazlažu se metodologija i ciljevi u istraživanju investicijskog modela izgradnje i održavanja šumske prometnice fi</s>
<s>nancirane iz novčanih koristi od smanjenja troškova privlačenja drva.</s><s>Podaci u istraživanju odnose se na modelni šumski predjel u gospodarskoj jedinici "Đurđevačka bilogora" u sastavu šumarije Đurđevac, za koji je simulirana provedba šumskogospodarskog plana u smislu određivanja redoslijeda i obuhvata plana sječa po odjelima i odsjecima za razdoblja od 10 i 20 godina.</s><s>U tu svrhu autor defi</s>
<s>nancirane iz novčanih koristi od smanira četiri dizajna sječe koji se razlikuju po vremenskom obuhvatu i obujmu planirane sječe u 10-godišnjem (tri dizajna sječa) i 20-godišnjem (jedan scenarij) razdoblju važenja šumskogospodarskoga plana. • scenarij ‘DS1.10’: u razdoblju važenja šumskogospodarskog plana od 1.–10. godine svake se godine u pravilu sječe u samo jednom odsjeku, pri čemu je redoslijed odsjeka slučajno odabran.</s><s>Iznimka je 7. godina kada su za sječu uvrštena dva odsjeka.</s><s>Povrat ulaganja ispitivan je nakon 10-te godine;</s>
<s>• scenarij ‘DS 1.5’: u razdoblju važenja šumskogospodarskog plana od 1.–10. godine svake se godine u pravilu sječe u samo jednom odsjeku, pri čemu je redoslijed odsjeka slučajno odabran.</s><s>Povrat ulaganja ispitivan je nakon • scenarij ‘DS2’: u razdoblju važenja sljedećeg šumskogospodarskog plana od 11.–20. godine, u pravilu se svake godine sječe u jednom odsjeku, pri čemu je redoslijed ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>540 odsjeka slučajno odabran.</s><s>Iznimka je 17. godina kada su za sječu uvrštena dva odsjeka.</s><s>Povrat ulaganja ispitivan je nakon 20-te godine;</s>
<s>• scenarij ‘DS1.2’: u razdoblju važenja šumskogospodarskog plana od 1.–10. godine ukupno propisani etat realizirat će se u samo dvije godine, i to u 3. i 4. godini šumskogospodarskoga plana.</s><s>Povrat ulaganja ispitivan je nakon dvije godine</s>
<s>U poglavlju Rezultati autor je u prvom dijelu prikazao rezultate vezane za izračun ukupnih troškova nove šumske ceste, koje je razvrstao po modelu koji se standardno koristi u domaćoj šumarskoj praksi, a obuhvaća izravne troškove gradnje ceste, ukupne troškove svih vrsta održavanja ceste te naknade za izgubljenu šumsku površinu i gubitak prirasta na trasi ceste.</s><s>U drugom dijelu rezultata za defi ni</s>
<s>540 rana 4 dizajna sječa izračunati su obujmovi planiranog drva za sječu te razlike srednjih udaljenosti privlačenja drva na staru i novu cestu, odvojeno za srednje udaljenosti privlačenja drva određene težišnom metodom i one određene euklidskom metodom.</s><s>Kao rezultat defi</s>
<s>nirani su faktor povoljnosti obujma etata i faktor pogodnosti privlačenja drva.</s><s>Izračunato je da nakon izgradnje nove šumske ceste duljine 2.829 metara prosječna srednja udaljenost privlačenja drva iz svih odsjeka iznosi 648 m, što je u odnosu na prijašnjih 2.561 metara srednje udaljenosti privlačenja na staru cestu približno 4 puta kraće.</s><s>Uključivanjem jediničnih troškova privlačenja drva Ecotracom 120 izračunato je za svaki dizajn sječa apsolutno i relativno smanjenje troškova privlačenja drva te ukupni troškovi privlačenja propisanog sječivog obujma drva na staru i novu cestu i njihov relativni odnos.</s><s>Na temelju ukupnih novčanih iznosa prihoda od smanjenja troškova privlačenja drva i njihovog ekonomskog tijeka, izračunali su se kumulativi novčanih prihoda po godinama određenima u pojedinom dizajnu sječe.</s><s>Izračunom rentabilnosti projekta gradnje i održavanja šumske prometnice te izračunom razdoblja povrata ulaganja autor je ocijenio opravdanost i prihvatljivost istraživanog investicijskog modela.</s><s>Prema dinamičkom pokazatelju povrata ulaganja rezultati pokazuju da je ulaganje u projekt gradnje nove šumske ceste isplativo i rentabilno za dizajne sječa DS1.2 i DS2, pri čemu se izračunalo da je za povrat ukupnog ulaganja bilo je potrebno 10 godina, 7 mjeseci i 22 dana.</s><s>U poglavlju Rasprava autor obrazlaže rezultate u svjetlu postavljenih ciljeva i hipoteza u istraživanjima.</s><s>Vezano za odnos novčanih prihoda od sječe i ukupnih troškova ulaganja u izgradnju i održavanje šumske ceste, autor drži da su rezultati potvrdili hipotezu da budući izračun profi ta</s>
<s>nirani su faktor pobilnosti pokazuje da vrijednost sječivog drva višestruko nadmašuje ulaganja u šumsku cestu i to u dva od četiri dizajna sječa.</s><s>Jednako tako potvrdilo se da smanjenje udaljenosti privlačenja rezultira značajno manjim troškovima privlačenja drva, te su u dva u četiri dizajna sječa novčani iznosi takvih razlika ekonomski pozitivni i potpuno pokrivaju sve troškove ulaganja u novu šumsku cestu.</s><s>Istraživanja su potvrdila hipotezu značajnog utjecaja i važnosti položaja pojedinog odsjeka u odnosu na šumsku cestu te posljedično na troškove i koristi u privlačenju drva.</s><s>Konačno, vezano za glavnu hipotezu dokazalo se da je, uz odgovarajući propisani sječivi potencijal šumskim sastojina, pravilnim odabirom dizajna sječa moguće računati na visoku isplativost ulaganja, posebice realizacijom ukupnog propisanog volumena sječe u godinama neposredno nakon izgradnje šumske ceste.</s>
<s>U poglavlju Zaključci, rezultati dobiveni istraživanjima investicijskog modela u uvjetima konkretnoga modelnog šumskog predjela za četiri različita dizajna sječa upućuju na sljedeće glavne zaključke:</s>
<s>• u fazi pripreme investicije ključna je provjera isplativosti koja se mora temeljiti na utvrđivanju etatnih mogućnosti sastojina, određivanju objektivnih ukupnih troškova gradnje i održavanja šumske prometnice i pravilnom odabiru modela izračuna jediničnih troškova privlačenja • izračun novčanih koristi, odnosno smanjenja troškova privlačenja drva treba vezati uz konkretne odsjeke, pri čemu treba voditi računa o redoslijedu sječa, a pritom uvažiti sastojinske, terenske i tehnološko-organizacijske karakteristike;</s>
<s>• u dizajnu sječa isplativost i razdoblje povrata ulaganja najuže je povezano s obujmom sječivog drva iskazanog kroz faktor povoljnosti obujma etata i faktor pogodnosti privlačenja drva;</s>
<s>• intenziviranjem sječa u što kraćim razdobljima i neposredno nakon gradnje šumske ceste povećavaju se prilike za raniji povrat investicije, ponajprije zbog manjih ukupnih troškova u početnim godinama ekonomskog vijeka šumske ceste;</s>
<s>• investicijski model pokazuje granične vrijednosti tj. nemogućnost povrata sredstava u 10-godišnjem važenju šumskogospodarskog plana kod tradicionalnih pristupa sječama, kod kojih se ukupni propisani etat razmjerno pravilno raspoređuje po godinama važenja plana; • dinamički pokazatelj razdoblja povrata ulaganja potvrdio je da projekt ulaganja u novu šumsku cestu vraća uložena sredstva u 20-godišnjem razdoblju i kod tradicionalnog pristupa sječi;</s>
<s>• istraživanjem inovativnog investicijskog modela povrata ulaganja kroz novčane koristi od smanjenja troškova privlačenja drva nakon izgradnje nove šumske ceste, pokazalo se da je konkretan projekt ostvariv i isplativ, uz uvjet detaljnog planiranja dizajna sječe.</s><s>Posebno je to važno u područjima gdje je otvaranje budućom šumskom cestom povezano s malim udjelima etata u ukupnom etatu područja.</s><s>Upravo je pravilnim odabirom redoslijeda i prostornog rasporeda odsjeka moguće unutar važenja šumŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>541 skogospodarske osnove postići ekonomski pozitivni rezultat.</s><s>Ključni je uvjet stručni i pravovremeni inženjerski pristup kako bi se faktor povojnosti udjela obujma etata i faktor pogodnosti privlačenja drva stavili u funkciju maksimalnog opravdanog smanjenja troškova privlačenja drva, ali i smanjenju ukupnih troškova šumske ceste – čime se otvaraju prilike za nove investicije.</s><s>Doktorski rad Jadranka Vlahinje, dipl. ing. šum. u mnogim svojim dijelovima nadilazi razinu prosječnoga rada takve vrste.</s><s>Stoga je i stručno povjerenstvo u ocjeni rada posebno istaknulo kako su dobiveni rezultati originalan i vrijedan doprinos oskudnim domaćim spoznajama u području ekonomskih modela poduzetništva i upravljanja investicijama u šumarstvu, ali i šumarskoj znanosti uopće.</s><s>Uz očekivanja da će dostignuća ove disertacije naći svoje mjesto u suvremenoj šumarskoj praksi, novom doktoru znanosti Jadranku Vlahinji valja poželjeti u svemu i nadalje plodan i uspješan rad.</s>
<s>Prije 14 godina grupa vizionara, predvođena doajenom ličkog šumarstva Karlom Posavcom dipl. ing., dala je ideju za prezentiranje javnosti proizvoda bogate tradicije izrade vrijednih uporabnih predmeta i raznih proizvoda malog poduzetništva i obiteljskih aktivnosti.</s>
<s>S vremenom je izložba poprimila veće značenje i slijedila razvoj ovog područja, koje od nerazvijenog ruralnog okružja postaje sve razvijenija županija, otvorena za nove investicije.</s>
<s>nancijski doprinos brojnih sponzora.</s><s>Izložba se održala na oko 4.500 m2 izložbenog prostora.</s><s>Izlagalo je oko 300 izlagača iz Ličko-senjske županije, 19 hrvatskih županija, te 3 zemlje iz regije: Bosna i Hercegovina, Mađarska i Srbija.</s>
<s>Izložba je najavljena i praćena putem javnih medija, lokalnih radiostanica, te HTV-a i HR-a.</s><s>Kulturno umjetnički IZLOŽBE • Exibitions</s>
<s>542 program je bio posebno bogat: 12 kulturno-umjetničkih društava i folklornih skupina prezentiralo je raznovrsni glazbeni program i pokazalo ljepotu narodnih nošnja Like i područja gostujućih društava.</s>
<s>U 10 sati je Puhački orkestar Grada Gospića intonirao himnu.</s><s>Otvorenju izložbe prethodili su pozdravni govori gosp. Milana Kolića – gospićkog gradonačelnika, gosp. Milana Jurkovića – Ličko-senjskog župana, gosp. Tihomira Jakovine, Ministra poljoprivrede i gosp. Gordana Marasa, Ministra poduzetništva i obrta, a sam čin otvaranja obilježen je ispijanjem čašica ličke šljivovice, koje su govornici popili "na eks", jer su sva četvorica Ličani ili podrijetlom Ličani.</s><s>Izložbu je blagoslovio gospićki župnik vlč. Mile Čančar.</s>
<s>Nakon otvorenja, brojni posjetitelji su obilazili bogate i zanimljive izložbene štandove, gdje su gledali, kušali i kupovali raznovrsne proizvode kućne radinosti i malog obrta.</s><s>To su razni proizvodi od drveta, gline, kamena, slame i dr, te ljekovito bilje i biljni preparati, mliječni proizvodi, med, razni pekmezi i sokovi, voćne rakije, suhomesnati proizvodi te pekarski i slastičarski specijaliteti.</s><s>Posebno bogatstvo ideja predstavljaju rukotvorine i suveniri, iz kojih se ogleda stvaralačka snaga ljudi ovoga kraja i tradicija pomiješana s napretkom novog vremena.</s>
<s>U izložbenom prostoru umjetničkih radova nalaze se izložene slike autora šumara i slikara Karla Posavca, koji u motivima ličkog krajolika nalazi neprekidno nadahnuće.</s><s>Kao i svake godine Hrvatske šume Podružnica Gospić uredile su svoj prostor u šumarskom stilu, zašto su bili zaduženi šumari Valentina Kulaš dipl.ing. i Josip Papac dipl.ing. Dio izložbenog prostora Hrvatskih šuma d.o.o.</s><s>Slijeva: Voditelj UŠP Gospić Josip Dasović, predsjednica HŠD Ogranka Gospić Mandica Dasović i predsjednik HŠD Ogranka Koprivnica Tihomir Kolak</s>
<s>Šumarstvo i prerađivačka djelatnost drvnih proizvoda nesumnjivo predstavljaju jedan od najznačajnijih čimbenika razvoja, koji čini neraskidivu povezanost s ljudima ovog kraja, tradicionalno vezanima za prirodne resurse.</s><s>Na izložbenom prostoru je bilo dosta živo.</s><s>To je prilika da se sastanu kolege izvan svojih svakodnevnih obveza, ali se sigurno ne mogu u potpunosti izbjeći razgovori o aktualnoj problematici, što bi se moglo zaključiti iz razgovora Josipa Dasovića dipl. ing. voditelja Podružnice, Damira Čanića dipl. ing. savjetnika (bivšeg voditelja), sa gđom Marijom Vekić, članom Uprave H.Š. iz Zagreba.</s>
<s>Predsjednica Š.D. Ogranak Gospić, mr. sc. Mandica Dasović dipl. ing. pozvala je više ogranaka u posjet Izložbi, ali su se zbog organizacijskih problema odazvali samo članovi Ogranka Koprivnica, njih 9 na čelu s predsjednikom Tihomirom Kolarom dipl. ing. Za njih su domaćini priredili bogat program razgledavanja ličkih znamenitosti, no nažalost ne može se mnogo vidjeti za samo jedan dan.</s><s>Tijekom dva dana od 10–19 sati brojni posjetitelji mogli su uživati u bogatom koloritu Ličke jeseni prikazane na ovoj manifestaciji, koja za ovu regiju ima veliko značenje kao pokretač razvoja malog poduzetništva, poljoprivredne aktivnosti, turizma i općeg napretka.</s>
<s>Zahvaljujući donaciji Državnog zavoda za zaštitu prirode, biblioteka HŠD je znatno ojačana literaturom s područja zaštite prirode, posebice literaturom koja se bavi zaštićenim vrstama, a potom i materijalima u vezi nadolazeće nam Nature 2000.</s><s>Obje teme su šumarima vrlo značajne i zanimljive.</s><s>Valja pojasniti da je i do sada u biblioteci HŠD bilo literature s ovoga područja, pa i knjiga koje su se našle u donaciji, no ovom akcijom nekoliko značajnih nizova izdanja DZZP je gotovo pa kompletirano.</s>
<s>Tako u nizu tzv. Crvenih knjiga, vrlo vrijednih izdanja koja gotovo enciklopedijski obrađuju pojedine grupe organizama na koje upravo šumari trebaju obratiti pozornost, a od kojih smo do sada imali samo dvije knjige iz devedesetih, sada imamo gotovo cjelovit niz:</s>
<s>– Crvena knjiga ugroženih ptica Hrvatske, 2003. – Crveni popis ugroženih biljaka i životinja Hrvatske, 2004. – Crvena knjiga vaskularne fl</s>
<s>– Crvena knjiga vretenaca Hrvatske, 2008. – Crvena knjiga morskih riba Hrvatske, 2008. – Crvena knjiga špiljske faune Hrvatske, 2009.</s><s>Nažalost nedostaju nam još knjige koje se bave vodozemcima i gmazovima, odnosno slatkovodnim ribama, no nadamo se da ćemo ih vremenom nabaviti.</s>
<s>Zato u zbirci imamo i prvu Crvenu knjigu biljnih vrsta Republike Hrvatske, koju je izdalo Ministarstvo graditeljstva IZ HRVATSKOG ŠUMARSKOG DRUŠTVA •</s>
<s>Sljedeći zanimljivi niz je niz priručnika proizašlih iz potrebe tumačenja i primjene Direktive o staništima EU, gdje i šumska staništa imaju nemalo značenje.</s><s>Tu imamo dva šumarska izdanja koja su ipripremili upravo šumari pod vodstvom prof. Vukelića:</s>
<s>– Šumska staništa i šumske zajednice u Hrvatskoj, 2008. – Priručnik za određivanje kopnenih staništa u Hrvatskoj prema Direktivi o staništima EU, 2009.</s>
<s>Samo za kompletiranje niza dodajmo da imamo i Priručnik za određivanje podzemnih staništa u Hrvatskoj, 2010.g. Nakon ovih velikih izdanja pređimo na nešto lakša izdanja, ali ne i lakše teme.</s><s>Tijekom 2008. i 2009. godine DZZP je izdao niz brošura u kojima je, uglavnom iz pera (i iskustva) stranih autora, nastojao osvijetliti položaj pojedinih djelatnosti, pa i šumarstva unutar sustava Natura 2000 u koji ulazimo i mi stupanjem u EU.</s><s>Knjižice su lakše tematike, jednostavno napisane i bogato ilustrirane, tako da se proporučaju svima kojima ta Natura 2000 baš i “nije sjela".</s>
<s>– NATURA 2000 i poljoprivreda u Hrvatskoj, 2008. – NATURA 2000 i šumarstvo u Hrvatskoj, 2008. – NATURA 2000 i vodno gospodarstvo u Hrvatskoj, 2009. – NATURA 2000 i prostorno planiranje u Hrvatskoj, 2009. – NATURA 2000 i ekoturizam u Hrvatskoj, 2009. – NATURA 2000 i nevladine organizacije, 2009. – NATURA 2000 i monitoring, 2009.</s>
<s>Spomenimo na kraju još nekoliko popularnih brošurica koje su očito namijenjene široj populaciji, a u našoj su zbirci jer ipak imaju tu šumarsku notu:</s>
<s>Sva navedena izdanja možete “pregledati" u digitalnoj biblioteci HŠD na web adresi www.sumari.hr/biblio, a zahvaljujući dobrim ljudima iz DZZP neke i pročitati u cijelosti.</s><s>Evo tek za primjer tri linka, a ostalo potražite • http://www.sumari.hr/biblio/knjige.asp?tag=DZZP (sva izdanja DZZP)</s>
<s>Članovi HŠD mogu tiskana izdanja posuditi u Šumarskom domu u Zagrebu na Trgu Mažuranića 11, a dio brošura se besplatno može uzeti preko puta u DZZP, isti ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012)</s>
<s>Predsjednik HŠD-a mr. Jurjević, utvrdivši kvorum, zahvalio se na odazivu i pozdravio je sve nazočne, posebno domaćina Davora Bralića, dipl. ing.</s>
<s>Zapisnik 1. sjednice Upravnog i Nadzornog odbora održane 22. ožujka 2012. god. u prostorijama Šumarskoga doma (objavljen u ŠL 3–4/2012), jednoglasno je prihvaćen.</s>
<s>Nazočni: akademik Igor Anić, Stjepan Blažičević, dipl. ing., Mario Bošnjak, dipl. ing., Davor Bralić, dipl. ing., Domagoj Dubravko Hodak, dipl. ing., Benjamino Horvat, dipl. ing., mr. sc. Petar Jurjević, Tihomir Kolar, dipl. ing., Čedomir Križmanić, dipl. ing., Marina Mamić, dipl. ing., akademik Slavko Matić, Darko Mikičić, dipl. ing., Marijan Miškić, dipl. ing., Damir Miškulin, dipl. ing., Ariana Telar, dipl. ing. umjesto Vlatka Petrovića, dipl. ing., Dragomir Pfeifer, dipl. ing., Darko Posarić, dipl. ing., Davor Prnjak, dipl. ing., Oliver Vlainić, dipl. ing., Zdravko Vukelić, dipl. ing., dr. sc. Tomislav Dubravac umjesto dr. sc. Dijane Vuletić, Ilija Gregorović, dipl. ing., Hranislav Jakovac, dipl. ing., Josip Maradin, dipl. ing. Damir Delač, dipl. ing., Biserka Marković, dipl. oec. Ispričani: mr. spec. Mandica Dasović, prof. dr. sc. Ivica Grbac, Benjamino Horvat, dipl. ing., prof. dr. sc. Josip Margaletić, • Predsjednik mr. sc. Petar Jurjević izvijestio je o javnoj raspravi nacrta prijedloga Zakona o poljoprivrednom zemljištu, koja je održana 1. kolovoza.</s><s>2012. godine u dvorani Ministarstva poljoprivrede.</s><s>Taj zakon je i za nas vrlo bitan, jer pojedine odredbe duboko zadiru u interese šumarstva i to u vezi površina koje su do sada bile šumske, a predlaže se pretvaranje u poljoprivredne površine.</s><s>Već sam datum zakazivanja javne rasprave, u vrijeme kada je većina ljudi na godišnjem odmoru, budi sumnje da se on želi donijeti bez šireg uključivanja zainteresiranih u njegovu problematiku.</s><s>Središnjica HŠD-a i ogranci na terenu ozbiljno su pristupili tom problemu, te su na javnoj raspravi u Zagrebu ispred središnjice sudjelovali predsjednik i tajnik društva, a ispred Akademije šumarskih znanosti njezin predsjednik akademik Slavko Matić.</s><s>Na javnim raspravama u Osijeku, Splitu i Rijeci isto su sudjelovali predstavnici ogranaka HŠD-a.</s><s>Iznijeli smo i konkretne primjedbe na određene članke, ali i načelne primjedbe o ovoj problematici (akademik Matić).</s><s>Najveće primjedbe odnose se na Članak 3 ovog prijedloga Zakona, jer ako bi se po njemu postupilo, šumarstvo bi izgubilo nekoliko stotina tisuća hektara šuma.</s><s>Primjedbe su usklađene s prijedlozima iz ogranka,te su u pismenom obliku dostavljene Ministarstvu poljoprivrede.</s>
<s>• Donesen je Zakon o koncesijama koji je izuzetno važan za šumarsku struku, jer regulira pitanje davanja šuma u koncesiju.</s><s>U njemu izričito piše da nema koncesija na šumama u državnom vlasništvu.</s><s>Ne znamo koliko su naši stavovi, iznešeni na Skupštinama HŠD-a, u Šumarskom listu, pismima ministru, itd., utjecali na donošenje ovoga Zakona, no on nas veseli.</s>
<s>• Hrvatsko šumarsko društvo dalo je i svoje primjedbe na prijedlog Zakona o zaštitu prirode.</s><s>One se ponajprije odnose na uporabu zaštitnih sredstava u šumama, jer su kriteriji prema tom prijedlogu dosta oštri, ali i na još neke članke.</s>
<s>• Hrvatsko šumarsko društvo je kao svoje kandidate za izradu prijedloga Zakona o šumama izabralo predsjednika društva mr. sc. Petra Jurjevića i člana Nadzornog odbora Josipa Maradina, dipl. ing. Stigla je odluka o rješenju od resornog ministarstva da su oni za to i zvanično imenovani.</s><s>Međutim, nikakvih zvaničnih sastanaka glede donošenja prijedloga Zakona o šumama nije bilo. • Tajnik HŠD-a, Damir Delač, dipl. ing. izvijestio je o sastanku komiteta EFNS-a koji je od 28. do 30. rujna održan u Delnicama.</s><s>Uz nazočnost 31 predstavnika europskih ekipa, tehničke komisije i predsjednika EFNS-a Šveđanina Gunnara Olofssona, predstavljene su pripreme Hrvatske za domaćinstvo ovoga natjecanja, koje će se od 17–23. veljače 2013. godine održati u Gorskom kotaru.</s><s>Goste je pozdravio predsjednik organizacijskog odbora 45.</s><s>EFNSa, Ivan Ištok, dip. ing. Stanje u vezi izgradnje skijaškog poligona na Vrbovskoj poljani pokraj Begovog Razdolja, te svih pripremnih radnji u vezi natjecanja iznio je Denis Štimac, dipl. ing. Mr. sc. Vesna Uršić upoznala je nazočne sa smještajnim mogućnostima za sudionike.</s><s>Kako se radi o predviđenih preko 1200 sudionika, smještajne mogućnosti Gorskog kotara su premale, pa je osim lokalnih hotela i pansiona gostima ponuđen i smještaj u Opatiji, gdje je s predstavnicima Milenij hotela dogovorena posebna ponuda.</s><s>Damir Delač, dipl. ing zadužen je za stručne ekskurzije i predavanja.</s><s>Prezentirao je je 7 stručnih ekskurzija i 2 predavanja predviđenih za 45.</s><s>EFNS.</s><s>Nakon pregleda lokacija gdje će se održavati popratne manifestacije, poligona i smještajnih mogućnosti, predsjedništvo EFNS-a odobrilo je sve učinjeno i zaželjelo mnogo uspjeha u daljnjim pripremama.</s>
<s>• Akademik Igor Anić izvijestio je o godišnjoj konferenciji asocijacije Pro Silva Europa, koja je od 27. do 30. lipnja 2012. godine održana u Francuskoj.</s><s>Detaljnije izviješće dano je u Šumarskom listu br. 7–8/2012.</s>
<s>• Mr sc. Josip Dundović obavijestio je o sudjelovanju na Austrijskim danima šumarstva koji su se održali u svibnju u pokrajini Gradišće, a na kojima je uz njega kao predstavnik HŠD-a sudjelovao i Dragomir Pfeifer, dipl. ing. Detaljnije izviješće objavljeno je u Šumarskom list, • U Našicama 7. rujna ove godine održani su 7. Hrvatski dani biomase, o kojima će se podnijeti detaljnije izviješće u Šumarskom listu 9–10/2012.</s>
<s>• Zajedno s kolegama iz HŠD-a, ogranak Nova Gradiška, od 19. do 21. rujna 2012.</s><s>Sekcija za biomasu organizirala je stručnu ekskurziju u Austriju, o tome će biti podneseno izviješće u jednom od idućih brojeva Šumarskog lista.</s>
<s>• Predsjednik Sekcije za kulturu, sport i rekreaciju, Oliver Vlainić, dipl. ing., izvijestio je o otvorenju izložbe s fotografi</s>
<s>ja "Šuma okom šumara" koja je postavljena u salonu u Zagrebu u Preradovićevoj ulici.</s><s>Izložbu je otvorio ministar mr. sc. Tihomir Jakovina, uz nazočnost predsjednika Uprave Hrvatskih šuma d. o. o. mr. sc. Ivana Pavelića i drugih uzvanika. • Središnjici HŠD-a stigle su zamolbe za fi nancijsku pomoć</s>
<s>ja "Šuma okom od Šumarskoga fakulteta Sveučilišta u Zagrebu za organizaciju FORMEC simpozija u Cavtatu i predavanja u okviru sajma AMBIENTA, od Hrvatskog šumarskog instituta Jastrebarsko za pomoć pri organizaciji IUFRO kongresa u Zagrebu, a Oliver Vlainić, dipl. ing. podnio je zamolbu za pomoć pri tiskanju monografi je 50 godina</s>
<s>Predsjednik mr. sc. Petar Jurjević u vezi ovih zamolbi naglasio je kako HŠD podržava sve aktivnosti koje promiču šumarsku struku, ali HŠD koje za svoje aktivnosti (tiskanje Šumarskoga lista) dijelom prima i državne donacije, ne može pružati fi</s>
<s>nancijsku pomoć.</s><s>Moguće je pomoći sudjelovanjem u dijelu troškova vezanih za tiskanje sažetaka radova sa znanstvenih skupova, najma dvorana i sl., ali gotov novac ne može i ne smije nikome donirati.</s><s>Predsjednik Nadzornog odbora, Hranislav Jakovac, dipl. ing. govorio je o raspolaganju sredstava HŠD-a koja ponajprije moraju biti usmjerena ka izdavanju Šumarskoga lista, za koji donacije pokrivaju samo manji dio troškova i održavanje stogodišnje zgrade Šumarskoga doma.</s><s>Akademik Slavko Matić rekao je da pri dodjeli pomoći svakako treba uzeti u obzir kriterij, koliko institucija koja traži pomoć ima članova Šumarskoga društva, jer se HŠD ponajprije fi</s>
<s>Stjepan Blažičević, dipl. ing. rekao je da ako već donosimo odluku o pomoći treba znati i iznose o kojima raspravljamo.</s>
<s>ŠUMARSKI LIST, 9–10, CXXXVI (2012) koje su od općeg interesa za cijelu šumarsku struku, kako bi se sredstva za njihovu provedbu mogla planirati.</s>
<s>Damir Miškulin, dipl. ing. predložio je da se kao i do sada u planu poslovanja predvide sredstva, ali da se svaki sličan trošak posebno pojedinačno raspravi i odobri na sjednicama HŠD-a.</s>
<s>Biserka Marković, dip. oec. naglasila je da je već rečeno kako prema ustrojstvu HŠD ne može dijeliti donacije, pa ih onda ne možemo niti planirati, a sredstva za navedene aktivnosti mogu se izdvojiti iz troškova poslovanja. • Predsjednik sekcije Hrvatska udruga za biomasu, mr. sc. Josip Dundović najavio je 17.</s><s>Austijske dane biomase koji će se održati od 22–24 listopada u Klagenfurtu.</s><s>Zamolio je da se njemu i još jednom sudioniku odobre sredstva za ovo putovanje.</s>
<s>ranja članova za potrebe tiskanja iskaznica HŠD-a.</s><s>Kako je to vrlo komplicirano provesti, predloženo je da se izmijeni odluka o članskoj iskaznici koja je predvidjela i fotografi ju člana.</s><s>Usvojeno</s>
<s>ranja članova za potrebe je da se tiskaju iskaznice bez fotografi Biserka Marković, dipl. oec., voditeljica fi nancijske službe</s>
<s>Glavni urednik Šumarskoga lista prof. dr. sc. Boris Hrašovec podnio je izviješće o Šumarskom listu.</s><s>U razdoblju od nešto više od tri i pol mjeseca od posljednje, 116. redovite godišnje Skupštine HŠD-a, Uredništvo Šumarskog lista djelovalo je u svojem uobičajenom ritmu.</s><s>Tijekom mjeseca rujna izašao je iz tiska ljetni broj 7–8, a novi je broj već u visokoj fazi pripreme, jer je u međuvremenu dovršen znatan broj recenzija koje su krajem ljeta i sezone godišnjih odmora ubrzano počele pristizati u redakciju.</s><s>Isto bi se moglo reći i za kandidirane rukopise kojih je tijekom zadnja dva mjeseca pristigao znatan broj i momentalno ih se 30ak nalazi u raznim fazama uredničke obrade.</s><s>Potrebno je svejedno istaknuti kako i dalje nedostaje kategorija stručnih članaka, pa čak i kvalitetnih znanstvenih članaka domaćih autora.</s><s>Uredništvo se nada da će nadolazeće jesensko i zimsko razdoblje u kojemu je smanjen intenzitet terenskih istraživanja omogućiti sabiranje rezultata i dostavu novih kvalitetnih rukopisa naših kolega istraživača.</s><s>Glavni urednik posebno je istaknuo potencijalni projekt izdavanja jednog posebnog broja Šumarskog lista u idućoj, 2013. godini, a koji bi bio tematski vezan na netom završeni 6. međunarodni simpozij o dabru (Ivanić-Grad, 17–19. rujna 2012).</s><s>Prilikom otvaranja ovog skupa, gostujuće znanstvenike glavni je urednik kratko upoznao s našim glasilom i ponudio im mogućnost objave znanstvenih radova, ovom prilikom ciljano, iz tema i izlaganja s kojima su se prijavili na sudjelovanje na skupu.</s><s>U dogovoru s organizacijskim odborom i njegovim čelnim članom prof. dr. sc. Marijanom Grubešićem, načelno je dogovoreno da bi jedan broj Šumarskog lista bio posvećen najnovijim međunarodnim znanstvenim spoznajama o dabru, od fi logenije,</s>
<s>2012. godine. ziologije, molekularne biologije, pa do ekologije i praktične primjene znanosti u kontekstu upravljanja životinjskim vrstama.</s><s>Svi rukopisi, kao i obično, podliježu anonimnoj recenziji, a nakon konačnog prihvaćanja bili bi otisnuti, u ovom posebnom tematskom broju s obzirom na njegov međunarodni karakter, svi na engleskom jeziku.</s><s>Prof. dr. sc. Boris Hrašovec naglasio je važnost ovakvog jačeg "izlaska na međunarodnu znanstvenu scenu" s povećanom vjerojatnosti referenciranja članaka otisnutih na stranicama Šumarskog lista.</s><s>Na upit i komentar nazočnih glede engleskog jezika, glavni je urednik odgovorio da će dosljedno biti primijenjeno načelo proširenog sažetka na hrvatskom jeziku, što će kod svakog članka dati i osnovnu informaciju na hrvatskom jeziku.</s><s>Sve troškove za pripremu i tiskanje ovog posebnog broja snosit će organizator skupa o dabru, a što će naknadno biti defi</s>
<s>• Marina Mamić, dipl. ing. istaknula je problem, koji se javio nakon potpisivanja sporazuma s Hrvatskom komorom inženjera šumarstva i drvne tehnologije, kojim svi ovlašteni inženjeri u okviru članarine dobivaju Šumarski list, pa neki sada dobivaju po dva primjerka Šumarskoga lista.</s>
<s>Tajnik Damir Delač, dipl. ing. odgovorio je kako svaki takav pretplatnik može osobno otkazati pretplatu u tajništvu HŠD-a.</s>
<s>• Postavljeno je i pitanje neplaćanja pretplate na Šumarski list, tj. u kojem terminu nakon što su poslane opomene, osobi koja nije izvršila pretplatu, treba otkazati isporuku.</s><s>Hranislav Jakovac, dipl. ing. predložio je da se postojeća Odluka o prestanku isporuke časopisa onima koji dvije godine ne plate pretplatu, zamjeni novom Odlukom kojom isporuka lista prestaje nakon jedne godine neplaćaBiserka Marković, dipl. oec. predložila ja da do kraja godine tajnik i uredništvo časopisa ažuriraju popis neplatiša i da od početka sljedeće godine primjenjujemo novu Odluku, što je jednoglasno prihvaćeno.</s>
<s>• Akademik Igor Anić, pod točkom ostale publikacije, predstavio je Zbornik s okruglog stola HAZU "Šume tla i vode, neprocjenjivo prirodno bogatstvo Hrvatske".</s><s>Radova koji su objavljeni napisali su tri šumara, tri agronoma i jedan geolog.</s><s>Osnovna ideja je da istaknemo da su šume, tla i vode najveća prirodna bogatstva kojima ova zemlja raspolaže, što je i službeni stav HAZU.</s><s>Akademik Anić podijelio je zbornike svima nazočnima.</s>
<s>• Da se odobri pomoć Šumarskom fakultetu za najam dvorana FORMEC simpozija i sredstva za pomoć pri tiskanju monografi</s>
<s>• Obavezuju se predsjednici ogranaka Buzet i Našice da do kraja godine riješe pitanje evidencije članstva i plaćanja članarina u svojim ograncima.</s>
<s>• Da se mr. sc. Josipu Dundoviću i još jednom predstavniku HŠD-a odobri sudjelovanje na Austrijskim danima biomase 22–24. listopada u Klagenfurtu.</s>
<s>• Da se početkom 2013. godine donese Odluka o prestanku isporuke časopisa Šumarski list pojedincima i ustanovama koji nisu izvršili uplatu pretplate 1 godinu nakon ispostave računa.</s>
<s>• prof. dr. sc. Milan Glavaš iznio je problematiku održavanja 57. seminara Biljne zaštite koji će se održati u veljači 2013. godine.</s><s>Uz činjenicu da sve manje šumara sudjeluje u ovom seminaru postavlja se pitanje održavanja istog.</s><s>Svi se slažemo da je korisno da ljudi iz Hrvatskih šuma d. o. o. idu na takve seminare, međutim oni zbog politike smanjenja troškova sve manje na njima sudjeluju.</s><s>Kao predsjednik Sekcije za zaštitu šuma poziva HŠD da podrži ovaj skup.</s>
<s>Predsjednik mr. sc. Petar Jurjević rekao je da HŠD svakako podržava aktivnosti oko održavanja ovoga seminara.</s><s>Na to se nadovezala Marina Mamić, dipl. ing. rekavši da nije problem podrške u HŠD-u već u tvrtki Hrvatske šume d. o. o., čija Uprava ne odobrava zaposlenicima ni službena vozila za odlazak na seminare, niti troškove sudjelovanja. • Oliver Vlainić dipl. ing. postavio je pitanje glede rješavanja članarina počasnih članarina (umirovljenici) i najavio potrebu skorog rješavanja ove problematike na razini cijele udruge.</s>
<s>Biserka Marković, dipl. oec. napomenula je kako još uvijek nismo ustrojili plaćanje jedinstvene članarine koja je propisana Statutom HŠD-a.</s><s>Članarina je dokaz i obveza članstva.</s>
<s>• Stjepan Blažičević, dipl. ing. vratio se na temu korištenja službenih automobila Hrvatskih šuma za potrebe HŠD-a.</s><s>Prema dogovoru s predsjednikom HŠD-a, Uprava poduzeća se obvezala da će za potrebe društva omogućiti 5 puta godišnje korištenje službenih automobila.</s><s>I uz plaćanje troškova do službenih automobila je gotovo nemoguće doći, posebice kombi vozila.</s><s>Postavlja pitanje mogućnosti korištenja vlastitih automobila za potrebe HŠD-a.</s><s>Naglašava da sindikati ne moraju plaćati za najam vozila Hrvatskim šumama, što općenito pokazuje da se Šumarsko društvo uopće ne poštuje.</s><s>Na terenu se oduzimaju vozila koja su osnovna sredstva za rad, ljudi se šikaniraju, dijele se otkazi.</s><s>Upozorava da ovakva politika vođenja poduzeća od Uprave Hrvatskih šuma d. o. o. ne vodi dobromu i poduzeće se sve više upropaštava.</s><s>Krajnje je vrijeme da Hrvatsko šumarsko društvo poduzme korake kako bi to spriječilo, jer ova "ekipa" došla je uništiti Hrvatske šume.</s><s>Napisi u Šumarskom listu nisu dovoljni, pa predlaže naručene članke u dnevnom tisku o stanju u poduzeću i šumarskom sektoru.</s>
<s>U vezi refundacije troškova korištenja vlastitih automobila i isplate dnevnica za službena putovanja za predstavnike ogranaka nema zakonskih zapreka, rekla je voditeljica fi nancijske službe HŠD-a, Biserka Marković, dipl. oec.</s>
<s>Za HŠD Ogranak Zagreb Roman Biljak i Frane Grospić U petak 22. lipnja 2012. god. preminuo je u 98-oj godini života u KBC Rebro u Zagrebu Ivan Oštrić, dipl. ing. šumarstva.</s><s>Ispraćaj dragog nam pokojnika bio je u četvrtak 28. lipnja 2012. god. u 10 sati iz mrtvačnice na Mirogoju, a pogreb istoga dana u 16 sati na groblju Sv. Petra u Dugoj Resi, gdje je sahranjen pokraj svoje supruge.</s><s>Ivan Oštrić rođen je 4. ožujka 1915. u Donjem Velemeriću, Općina Barilović, tada kotar Vojnić, u katoličkoj zemljoradničkoj obitelji.</s><s>Osnovnu školu pohađao je u selu Ledvenjak, a realnu gimnaziju završio je u Karlovcu 1934. godine.</s><s>Po završetku srednje škole zaposlio se u Pamučnoj industriji Duga Resa, s namjerom da si pribavi ﬁ nancijska</s>
<s>IVAN OŠTRIĆ (1915–2012) sredstva za daljnje školovanje.</s><s>Pokušao je uz rad studirati na Pravnom fakultetu, ali je morao odustati.</s><s>Potom se upisuje na Poljoprivredno šumarski fakultet u Zagrebu, na kojem diplomira šumarstvo početkom 1940. god.</s><s>Prva radna mjesta bila su mu u Šumskim upravama Nova Gradiška i Vinkovci, tada kao "umni nadničar", a prvo stalno zaposlenje dobiva u Direkciji šuma Tuzla, gdje radi do 1943. god., kada mora u vojsku – domobranstvo (tehnička služba radi slabijeg vida na desno oko).</s><s>Radi domobranstva ima neugodnosti nakon rata, a tijekom rata (u vrijeme NDH) radi članstva u Radićevoj Seljačkoj stranci.</s><s>Nakon rata zapošljava se u Direkciji željeznica na izradi pragova za obnovu pruga, potom u Šumskoj manipulaciji Spačva, zatim u Andrijevcima te na iskorištavanju šuma u Sisku, odakle radi potrebe službe biva premješten na mjesto tehničkog rukovoditelja u DIP Virovitica i na posljetku za šefa eksploatacije u Veliku Pisanicu i Pivnicu.</s><s>Krajem 1952. god. seli u Vinkovce i zapošljva se u Šumskom gospodarstvu Spačva, gdje organizira sanitarne sječe, a zatim vodi Građevinski odjel i velike poslove na izgradnji infrastrukture.</s><s>Nakon rasformiranja ŠG Spačva do 1957. god. je upravitelj šumarijeVinkovci, potom prelazi u "Hrast" Vinkovci, gdje dolazi u sukob s direktorom te na poziv iz "Exportdrva" Zagreb u predstvavništvu Vinkovci prihvaća posao organizacije izvoza drvnih sortimenata.</s><s>U okviru toga posla, isporuka celuloznoga drva za Tvornicu papira Zagreb postaje sve veća, a time i povezanost ing. Oštrića s odnosnom Tvornicom, tako da on 1960. god. prelazi raditi u istu.</s><s>Na njegov prijedlog pristupa se na području općine Ivanić Grad (Žutica) intezivnom uzgoju mekih listača kao sirovine za papirnu industriju, osnivaju se pokusne plohe i podižu kulture topola.</s><s>Posao je uspješno obavljan do 1965. god., kada novo rukovodstvo Tvornice ove aktivnosti smatra nepotrebnim, pa se ing. Oštrić vraća u Vinkovce na komunalne poslove te izgradnju i održavanje lokalnih prometnica.</s><s>Uspješan ali nezadovoljan zbog nerazumijevanja i podmetanja te političke nepodobnosti, 1975. god. odlazi u Zagreb u prijevremenu mirovinu.</s><s>Bio je dugogodišnji i najstariji vrlo aktivni član Hrvatskoga šumarskog društva Ogranka Zagreb (ranije Društva inženjera i tehničara) gdje je u mlađim, ali i u poodmaklim godinama, aktivno sudjelovao u raspravama u okviru Šumarskog četvrtka, iznoseći i stručno braneći svoje stavove, doprinoseći time razvoju struke.</s><s>U ime članova HŠD-a Ogranka Zagreb, i svoje osobno, izražavajući sućut kćerci Mirni, unukama Anji i Dunji te zetu Branku, od dragog nam kolege oprostio se Roman Biljak, dipl. ing., naglasivši kako je pokojnik bio vrlo cijenjeni šumarski stručnjak, koji je radom svoje znanje ugradio u napredak struke, dajući značajan doprinos društvenoj zajednici, za što je primio pohvale i priznanja.</s><s>Svi koji su s njime radili, surađivali i družili se, pamtit će ga i sjećati ga se kao dobronamjernog kolegu i čovjeka.</s><s>Uz vijenac Hrvatskoga šumarskog društva na njegovov odar položen je i vijenac Hrvatske seljačke stranke, čiji je bio dugogodišnji član, od kojega se u ime stranke oprostio kolega Vlado Rajković dipl. ing. Dragi naš kolega Ivane, neka Ti je lahka hrvatska gruda, vječna slava i hvala.</s><s>Počivao u miru Božjem.</s><s>Hrvatska komora inženjera šumarstva i drvne tehnologije (Croatian Chamber of Forestry and Wood Technology Engineers) osnovana je na temelju Zakona o Hrvatskoj komori inženjera šumarstva i drvne tehnologije (NN Komora je samostalna i neovisna strukovna organizacija koja obavlja povjerene joj javne ovlasti, čuva ugled, čast i prava svojih članova, skrbi da ovlašteni inženjeri obavljaju svoje poslove savjesno i u skladu sa zakonom te promiče, zastupa i usklađuje njihove interese pred državnim i drugim tijelima u zemlji i inozemstvu.</s>
<s>Članovi Komore: inženjeri šumarstva i drvne tehnologije koji obavljaju stručne poslove iz područja šumarstva, lovstva i drvne tehnologije.</s><s>Stručni poslovi (Zakon o HKIŠDT, članak 1): projektiranje, izrada, procjena, izvođenje i nadzor radova iz područja uzgajanja, uređivanja, iskorištavanja i otvaranja šuma, lovstva, zaštite šuma, hortikulture, rasadničarske proizvodnje, savjetovanja, ispitivanja kvalitete proizvoda, sudskoga vještačenja, izrade i revizije stručnih studija i planova, kontrola projekata i stručne dokumentacije, izgradnja uređaja, izbor opreme, objekata, procesa i sustava, stručno ospo sob</s>
<s>Javne ovlasti Komore: vodi imenik ovlaštenih inženjera šumarstva i drvne tehnologije, daje, obnavlja i oduzima licencije (odobrenja) pravnim i fizičkim oso bama</s>
<s>Javne ovlasti Komore: za obavljanje radova iz područja šumarstva, lovstva i drvne tehnologije, utvrđuje profesionalne obveze članova i njihovo obavljanje u skladu s kodeksom strukovne etike,</s>
<s>Ostali poslovi koje obavlja Komora: provodi stručne ispite za ovlaštene inženjere, drugi poslovi koji su utvrđeni kao javne ovlasti.</s><s>Akti koje Komora izdaje u obavljanju javnih ovlasti, javne su isprave.</s>
<s>Ostali poslovi koje obavlja Komora: promiče razvoj struke i skrbi o stručnom usavršavanju članova, potiče donošenje propisa kojima se utvrđuju javne ovlasti Komore u skladu s kriterijima europske i svjetske prakse, zastupa interese svojih članova,</s>
<s>lovstva i drvne tehnologije, organizira stručno usavršavanje svojih članova, izdaje glasilo Komore te druge stručne publikacije.</s><s>Članovima Komore izdaje se rješenje, pečat i iskaznica ovlaštenoga inženjera.</s><s>Za uspješno obavljanje zadataka te postizanje ciljeva ravnopravnoga i jednakovrijednoga zastupanja struka udruženih u Komoru, članovi Komore organizirani su u strukovne razrede: Razred inženjera šumarstva,</s>
<s>Članovi Komore imaju odgovornosti u obavljanju stručnih poslova sukladno zakonskim i podzakonskim aktima te Kodeksu strukovne etike.</s><s>Pregled predavanja i događanja koja su vrednovana u programu stručnoga usavršavanja članova Komore u prvih šest mjeseci 2012. godine: 1. Europske direktive i EU tehničko zakonodavstvo (mr.sc. Mladen Komac i Goran Jakovac); Nadzor i certifikacija ekološke proizvodnje (dr.sc. Jadranka Roša) – Delnice, 25. siječnja 2012. godine 2. Primjena geostatistike u šumarstvu (dr.sc. Damir Klobučar); Nadzor i certifikacija ekološke proizvodnje (dr.sc. J.Roša) – Koprivnica, 26.siječnja 2012.godine;</s>
<s>3. Šumska biomasa – potencijali, tehnologije pridobivanja, kontrola kakvoće adzor i certifikacija ekološke proizvodnje (dr. sc. Jadranka Roša) – Nova Gradiška (sajam Poljoprivreda i poduzetničke ideje), 27. siječnja 2012. godin56.seminar biljne zaštite, Opatija, 7–10. veljače, razni predavači</s>
<s>4. Certifikacija šuma u svijetu i RH s naglaskom na FSC (mr.sc. Konrad Kiš); Nadzor i certifikacija ekološke proizvodnje (dr.sc. Jadranka Roša) – Lipovac, Vinkovci, 19. ožujka 2012. godine;</s>
<s>13.</s><s>Gospodarenje tartufima (izv.prof.dr.sc. Ivica Tikvić) – Sisak, 10. svibnja 14.</s><s>Šumski reprodukcijski materijal i zakonska legislativa u oplemenjivanju i očuvanju genetske raznolikosti šumskog drveća (prof.dr.sc. Davorin Kajba, dr.sc. Mladen Ivanković); Certifikacija šuma u svijetu i RH s naglaskom 15.</s><s>Uzročnici šteta i statička stabilnost drveća u urbanom prostoru (dr.sc. Milan Pernek); Socijalne usluge šuma-uloga u dodavanju vrijednosti šumama (dr.sc. Dijana Vuletić) – Buzet, 15.5.2012.godine; 16.</s><s>Račun dobiti i gubitka u proizvodnji šumskih proizvoda (mr.sp.</s><s>Branko Sitaš); Nadzor i certifikacija ekološke proizvodnje (dr.sc. Jadranka Roša) 17.</s><s>Šumski ekosustavi kao prirodna žarišta zoonoza (prof.dr.sc. Josip Margaletić) – Slatina, 25.5.2012.godine; 18.</s><s>Šumsko-uzgojna istraživanja u NP – aktivna ili pasivna zaštita (dr.sc. Tomislav Dubravac); Uzročnici šteta i statička stabilnost drveća u urbanom prostoru (dr.sc. Milan Pernek) – Đurđevac, 30.5.2012.godine; 19.</s><s>Aktualnosti u propisima u šumarstvu i zaštiti prirode (prof.dr.sc. Ivan Martinić); Karlovac, 30. svibnja 2012. godine; 20.</s><s>Račun dobiti i gubitka u proizvodnji glavnih šumskih proizvoda (mr.sp.</s><s>Branko Sitaš); Kontrola i certifikacija ekološke proizvodnje (dr.sc. 21.</s><s>Tehnike i tehnologije pridobivanja šumske biomase (izv.prof.dr.sc. Željko Zečić); Izračun cijene u ovisnosti o udjelu vlage (Tomislav Starčić); Kontrola i certifikacija ekološke proizvodnje (dr.sc. Jadranka Roša) – Osijek, 22.</s><s>Račun dobiti i gubitka u proizvodnji glavnih šumskih proizvoda (mr.sp.</s><s>Branko Sitaš); Kontrola i certifikacija ekološke proizvodnje (dr.sc. Jadranka Roša) – Karlovac, 12.6. 2012.godine; 23.</s><s>Suvremene metode prosudbe/dijagnostike zdravstvenoga stanja i statike stabala/drveća (Hrvatska udruga za arborikulturu, Bodo Siegert) Zagreb, 18.6.2012. godine – predavanje i tečaj; 24.</s><s>Procjena oštećenosti stabala hrasta lužnjaka za potrebe unaprjeđenja doznake stabala (izv.prof.dr.sc. Ivica Tikvić, mr.sc. Branko Belčić) Našice, 28.6.2012.godine;</s>
<s>Šumarski list objavljuje znanstvene i stručne članke iz područja šumarstva, odnosno svih znanstvenih grana pripadajućih šu mar</s>
<s>ključma sjednica Upravnoga odbora te godišnje i izvanredne skupštine, obavijesti o ograncima Društva i dr. Svi napisi koji se dostavljaju Uredništvu, zbog objavlji vanja</s>
<s>ključmoraju biti napisani na hrvatskom jeziku, a znanstveni i stručni radovi na hrvatskom ili engleskom jeziku, s naslovom i podnaslovima prevedenim na engleski, odnos</s>
<s>mes New Roman veličine 12 (bilješke – fusnote 10), sam tekst normalno, naslovi bold i velikim slovima, podnaslovi bold i malim slovima, autori bold i malim slovima bez titu</s>
<s>la, a u fusnoti s titulama, adresom i elekroničkom adresom (E-mail).</s><s>Stranice treba obrojOpseg teksta članaka može imati najviše 15 stranica za jedno s</s>
<s>tografi je) i kartama.</s><s>Više od 15 stranica može se prihvatiti uz odobrenje urednika i recenzenata.</s><s>Crteže, foto grafi</s>
<s>ja, legende i dr.) u fontu Times New Roman 10 (po potrebi 8).</s><s>Drugi jezik je u kurzivu.</s><s>U tekstu označiti mjesta gdje se priložio moraju postaviti.</s>
<s>Rukopisi znanstvenih i stručnih radova, koji se prema prethodnim uputama dostavljaju uredništvu Šumarskoga lista, moraju sadr</s>
<s>istraživa nja, bitno iz rasprave i zaključke.</s><s>Sadržaj sažetka (Summary) mora upućivati na dvojezične priloge – tablice, gra slike (crteže i fotografi</s>
<s>tice.</s><s>Diff erent sections of the journal publish articles dealing with a broad scope of topics, such as forest nature protection, anniversaries, scientifi</s>
<s>tice.</s><s>Diff c and professional gatherings, books and magazines, activities of the Croatian Forestry Association, meetings and conclusions of the Managing Board, annual and extraordinary meetings, announcements on the branches of the Association, etc.</s><s>All articles submitted to the Editorial Board for publica tion must</s>
<s>Documents must be prepared in standard A4 format, all margins should be 2.5 cm, and spacing should be 1,5.</s><s>Th e font should be</s>
<s>e text itself should be in normal type, the titles in bold and capital letters, the subheadings in bold and small letters, and the authors in bold and small letters with</s>
<s>e text itself out titles.</s><s>Footnotes should contain the name of the author together with titles, address and electronic address (ee pages must be numbered.</s>
<s>A manuscript with all its components, including tables, graphs, gures (drawings and photographs) and maps, should not exceed 15 pages.</s><s>Manuscripts exceeding 15 pa</s>
<s>e attached drawings, photographs and maps should be in high resolution.</s><s>All paper components should be in two languages (titles of components, table headings, units of measure, graph axes, fi gures,</s>
<s>e attached drawings, phomaps, photographs, legends and others) and the font should be 10-point Times New Roman (8-point size if neces e sec</s>
<s>Manuscripts of scientifi ond language must be in italics.</s><s>Places in the text where the components should be entered must be marked.</s>
<s>Manuscripts of scientifi c and specialist papers, written according to the above instructions and submitted to the Editorial Board of Forestry Journal, must contain an abstract in English (or in Croatian if the article is written in English).</s><s>Th e abstract should allow</s>
<s>Manuscripts of scientifi easy indexation and abstraction and must contain all the key parts of the article: a part of the introduction, description of research topic, method of work, research results, and the essentials from the discussion and conclusions.</s><s>Th</s>
<s>Book article: Last name, F, 2005: Title of the article or chapter, Title of the book, Publisher, p.–p. City of publication of publication</s>
<s>Slika 4. Mužjak velike brezove ose listarice – C. femoratus  Figure 4 Male of the large birch club-horned sawfly – C. femoratus.</s>
<s>Velika brezina osa listarica – krupna, rijetka i atraktivna osa biljarica.</s><s>Osa listarica koju predstavljamo ovoga puta predstavnica je porodice Cimbicidae, po broju vrsta u nas nevelike, ali svakako zanimljive skupine osa biljarica.</s><s>Odrasle ose najlakše razlikujemo od najbližih srodnica (ostale krupne biljarice) po upadljivo kijačastim ticalima.</s><s>Ličinke građom pripadaju tipu pagusjenice, a s obzirom da se hrane lišćem šumskog drveća, grmlja ili zeljastog bilja, pripadnice ove porodice također nazivamo osama listaricama.</s><s>Za razliku od nekih osa listarica iz porodice Tenthredninidae, primjerice hrastove ose listarice (Apethymus filiformis / Kluger, 1818/), pripadnice Cimbicidae rijetko, praktički nikada ne pričinjaju štete u šumarstvu.</s><s>Velika brezina osa listarica krupan je kukac u adultnom, ali i larvalnom stadiju (slike 1, 4).</s><s>Imago leti tromo i zvučno u potrazi za prikladnim mjestom za kopulaciju i odlaganje jajašaca u brezinoj krošnji.</s><s>Pagusjenica se razvija hraneći se lišćem i do sredine ljeta dosegne punu dimenziju, nakon čega se spušta u listinac na prezimljavanje.</s><s>Nova generacija osa javlja se idućeg proljeća nakon kukuljenja u pergamentastom kokonu.</s><s>Kod nas na vrbama i topolama pridolazi još nekoliko krupnih i morfološki sličnih vrsta, a sve ih zapravo možemo smatrati vrijednim elementom bioraznovrsnosti i faunističkog bogatstva naših šumskih staništa.</s><s>Large birch club-horned sawfly – big, uncommon and attractive sawfly species.</s><s>Sawfly species that we present this time belongs to the family Cimbicidae, small by species number but surely an interesting group of sawflies in our country.</s><s>Adults are easily distinguished from closely related large-bodied species by their conspicuous club like antennae.</s><s>Their larvae belong to a typical “false caterpillar” type and they feed on leaves of various trees, shrubs and other plants.</s><s>Rarely or never do they cause any damages on trees, quite the opposite compared with some of the leaf eating sawflies from the family Tenthredinidae (like oak sawfly Apethymus filiformis / Kluger, 1818/).</s><s>Large birch club-horned sawfly is a big insect, both as adult and as fully grown larva (figures 1, 4).</s><s>Adult flies poorly and audibly, looking for an adequate mating and egg laying area within the birch crown.</s><s>Larva feeds on birch leaves and by mid-summer it reaches its full size, descending downward into the leaf litter to overwinter.</s><s>New generation of sawflies emerges next spring after the pupation in the parchment cocoon.</s><s>Several, morphologically similar species that feed on leaves of willows and poplars thrive in our forests.</s><s>They all can be considered as a valuable element of biodiversity and faunal richness of our forest habitats.</s>
<s>Slika 2. Eonimfa prezimljuje u pergamentastom kokonu u šumskoj stelji. Figure 2 Overwintering eonymph in the parchment cocoon in forest litter.</s>