רבי יהודה אומר. בין כך ובין כך מוציא בשפתיו. אמר רב נחמן בר יצחק. עשאן רבי יהודה כהלכות דרך ארץ. דתניא. והודעתם לבניך ולבני בניך, וכתיב בתריה יום אשר עמדת לפני ה׳ אלהיך בחורב, מה להלן באימה וביראה וברתת ובזיע, אף כאן באימה וביראה וברתת ובזיע. מכאן אמרו.

הזבים והמצרעים ובאין על נדות מותרים לקרות בתורה ובנביאים ובכתובים, לשנות במשנה וגמרא ובהלכות ובאגדות. אבל בעלי קריין אסורים. רבי יוסי אומר. שונה הוא ברגיליות, ובלבד שלא יציע את המשנה. רבי יונתן בן יוסף אומר. מציע הוא את המשנה, ואינו מציע את הגמרא. רבי נתן בן אבישלום אומר. אף מציע את הגמרא, ובלבד שלא יאמר אזכרות שבו.

אמר להם. אף על פי שמיקל אני על אחרים, מחמיר אני על עצמי. תניא, רבי יהודה בן בתירא היה אומר. אין דברי תורה מקבלין טומאה. מעשה בתלמיד אחד שהיה מגמגם למעלה מרבי יהודה בן בתירא. אמר ליה. בני, פתח פיך ויאירו דבריך, שאין דברי תורה מקבלין טומאה, שנאמר. הלא כה דברי כאש נאם ה׳,

מה אש אינו מקבל טומאה אף דברי תורה אינן מקבלין טומאה. אמר מר. מציע את המשנה ואינו מציע את הגמרא. מסייע ליה לרבי אלעאי, דאמר רבי אלעאי אמר רבי אחא בר יעקב משום רבינו. הלכה, מציע את המשנה ואינו מציע את הגמרא. כתנאי. מציע את המשנה ואינו מציע את הגמרא, דברי רבי מאיר. רבי יהודה בן גמליאל אומר משום רבי חנינא בן גמליאל. זה וזה אסור.

ואמרי לה. זה וזה מותר. מאן דאמר זה וזה אסור כרבי יוחנן הסנדלר, מאן דאמר זה וזה מותר כרבי יהודה בן בתירא. אמר רב נחמן בר יצחק. נהוג עלמא כהני תלת סבי כרבי אלעאי בראשית הגז, כרבי יאשיה בכלאים, כרבי יהודה בן בתירא בדברי תורה. כרבי אלעאי בראשית הגז דתניא, רבי אלעאי אומר. ראשית הגז אינו נוהג אלא בארץ.

כרבי יאשיה בכלאים, כדכתיב. לא תזרע כרמך כלאים, רבי יאשיה אומר. לעולם אינו חייב עד שיזרע חטה ושעורה וחרצן במפולת יד. כרבי יהודה בן בתירא בדברי תורה, דתניא, רבי יהודה בן בתירא אומר. אין דברי תורה מקבלין טומאה. כי אתא זעירי, אמר. בטלוה לטבילותא. ואמרי לה. בטלוה לנטילותא. מאן דאמר בטלוה לטבילותא כרבי יהודה בן בתירא.

מאן דאמר בטלוה לנטילותא כי הא דרב חסדא לייט אמאן דמהדר אמיא בעידן צלותא. תנו רבנן. בעל קרי שנתנו עליו תשעה קבין מים טהור. נחום איש גם זו לחשה לרבי עקיבא, ורבי עקיבא לחשה לבן עזאי, ובן עזאי יצא ושנאה לתלמידיו בשוק. פליגי בה תרי אמוראי במערבא, רבי יוסי בר אבין ורבי יוסי בר זבידא. חד תני. שנאה,

וחד תני. לחשה. מאן דתני שנאה, משום בטול תורה ומשום בטול פריה ורביה. ומאן דתני לחשה שלא יהו תלמידי חכמים מצויים אצל נשותיהם כתרנגולים. אמר רבי ינאי. שמעתי שמקילין בה ושמעתי שמחמירין בה, וכל המחמיר בה על עצמו מאריכין לו ימיו ושנותיו. אמר רבי יהושע בן לוי. מה טיבן של טובלי שחרין? מה טיבן?.

הא איהו דאמר בעל קרי אסור בדברי תורה. הכי קאמר. מה טיבן בארבעים סאה, אפשר בתשעה קבין. מה טיבן בטבילה, אפשר בנתינה. אמר רבי חנינא. גדר גדול גדרו בה. דתניא. מעשה באחד שתבע אשה לדבר עבירה. אמרה לו. ריקא. יש לך ארבעים סאה שאתה טובל בהן? מיד פירש. אמר להו רב הונא לרבנן. רבותי, מפני מה אתם מזלזלין בטבילה זו.

רבי זירא הוה יתיב באגנא דמיא בי מסותא, אמר ליה לשמעיה. זיל ואייתי לי תשעה קבין ושדי עלואי. אמר ליה רבי חייא בר אבא. למה ליה למר כולי האי? והא יתיב בגווייהו. אמר ליה. כארבעים סאה, מה ארבעים סאה, בטבילה ולא בנתינה אף תשעה קבין בנתינה ולא בטבילה. רב נחמן תקן חצבא בת תשעה קבין. כי אתא רב דימי,

אמר רב יוסף. אצטמיד חצביה דרב נחמן. מכדי כולהו אמוראי ותנאי בדעזרא קמיפלגי, ונחזי עזרא היכי תקן. אמר אביי. עזרא תקן לבריא המרגיל ארבעים סאה, ובריא לאונסו תשעה קבין. ואתו אמוראי ופליגי בחולה. מר סבר חולה המרגיל כבריא המרגיל וחולה לאונסו כבריא לאונסו.

וחולה לאונסו כבריא לאונסו, ומר סבר לבריא המרגיל ארבעים סאה, וחולה המרגיל כבריא לאונסו תשעה קבין. אבל לחולה לאונסו פטור מכלום. אמר רבא הלכתא. בריא המרגיל וחולה המרגיל ארבעים סאה. ובריא לאונסו תשעה קבין. אבל לחולה לאונסו פטור מכלום. תנו רבנן. בעל קרי שנתנו עליו תשעה קבין מים טהור.

מכל מקום לאתויי מאי? לאתויי מים שאובין. רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע ורבא ברבי בר שמואל כריכו ריפתא בהדי הדדי. אמר להו רב פפא. הבו לי לדידי לברוך, דנפול עילואי תשעה קבין. אמר להו רבא ברבי בר שמואל. תנינא, במה דברים אמורים לעצמו, אבל לאחרים ארבעים סאה. אלא, הבו לי לדידי לברוך, דנפול עילואי ארבעים סאה.

אמר להו רב הונא. הבו לי לדידי לברוך, דליכא עילואי לא האי ולא האי. רב חמא טביל במעלי יומא דפסחא להוציא רבים ידי חובתן. ולית הלכתא כוותיה. מתני׳ היה עומד בתפלה ונזכר שהוא בעל קרי, לא יפסיק, אלא יקצר. ירד לטבול, אם יכול לעלות ולהתכסות ולקרות עד שלא תהא הנץ החמה יעלה ויתכסה ויקרא,

ואם לאו יתכסה במים ויקרא. ולא יתכסה לא במים הרעים ולא במי המשרה, עד שיטיל לתוכן מים. וכמה ירחיק מהן ומן הצואה ארבע אמות. גמ׳ תנו רבנן. היה עומד בתפלה ונזכר שהוא בעל קרי לא יפסיק, אלא יקצר. היה קורא בתורה ונזכר שהוא בעל קרי אינו מפסיק ועולה, אלא מגמגם וקורא. רבי מאיר

תפלה. מתקיף