משום דמידלייא כרקתא דנהרא.

כי נח נפשיה דרבי זירא, פתח עליה ההוא ספדנא. ארץ שנער הרה וילדה, ארץ צבי גידלה שעשועיה. אוי נא לה, אמרה רקת, כי אבדה כלי חמדתה. אלא אמר (רבה). חמת זו חמי גרר, רקת זו טבריא, כינרת זו גינוסר. ולמה נקרא שמה רקת? שאפילו ריקנין שבה מלאין מצות כרמון.

והא קטרון בחלקו של זבולון הואי, דכתיב. זבולון לא הוריש את יושבי קטרון ואת יושבי נהלול, וזבולון מתרעם על מדותיו הוה, שנאמר. זבולון עם חרף נפשו למות, מה טעם? משום דנפתלי על מרומי שדה. אמר זבולון לפני הקדוש ברוך הוא. רבונו של עולם,

לאחיי נתת להם שדות וכרמים, ולי נתת הרים וגבעות. לאחיי נתת להם ארצות, ולי נתת ימים ונהרות. אמר לו. כולן צריכין לך על ידי חלזון, שנאמר. עמים הר יקראו ושפוני טמוני חול. תני רב יוסף. שפוני זה חלזון, טמוני זו טרית, חול זו זכוכית לבנה.

אפילו הכי, שדות וכרמים עדיפא ליה. דיקא נמי, דכתיב. ונפתלי על מרומי שדה. שמע מינה. אמר רבי אבהו. ועקרון תעקר זו קסרי בת אדום, שהיא יושבת בין החולות, והיא היתה יתד תקועה לישראל בימי יוונים. וכשגברה מלכות בית חשמונאי ונצחום, היו קורין אותה אחידת מגדל שיר.

אמר רבי יוסי בר חנינא, מאי דכתיב. והסירותי דמיו מפיו ושקוציו מבין שיניו ונשאר גם הוא לאלהינו. והסירותי דמיו מפיו זה בית במיא שלהן. ושקוציו מבין שיניו זה בית גליא שלהן. ונשאר גם הוא לאלהינו אלו בתי כנסיות ובתי מדרשות שבאדום.

והיה כאלוף ביהודה ועקרון כיבוסי אלו תראטריות וקרקסיות שבאדום, שעתידין שרי יהודה ללמד בהן תורה ברבים. אמר רבי יצחק. לשם זו פמייס, עקרון תעקר זו קסרי בת אדום, שהיא היתה מטרופולין של מלכים. איכא דאמרי. דמרבי בה מלכי, ואיכא דאמרי. דמוקמי מינה מלכי. קסרי וירושלים,

אל תתן לעשו הרשע תאות לבו. זממו אל תפק זו גרממיא של אדום, שאלמלי הן יוצאין, מחריבין כל העולם כולו. ואמר רבי חמא בר חנינא. תלת מאה קטירי תגא איכא בגרממיא של אדום, ותלת מאה ושיתין וחמשה מרזבני איכא ברומי,

ובכל יומא נפקי הני לאפי הני ומקטיל חד מינייהו, ומיטרדי לאוקמי מלכא. ואמר רבי יצחק, אם יאמר לך אדם. יגעתי ולא מצאתי אל תאמן. לא יגעתי ומצאתי אל תאמן. יגעתי ומצאתי תאמן. הני מילי בדברי תורה, אבל במשא ומתן סייעתא הוא מן שמיא. ולדברי תורה לא אמרן אלא לחדודי, אבל לאוקמי גירסא סייעתא מן שמיא היא.

ואמר רבי יצחק. אם ראית רשע שהשעה משחקת לו אל תתגרה בו, שנאמר. אל תתחר במרעים. ולא עוד, אלא שדרכיו מצליחין, שנאמר. יחילו דרכיו בכל עת. ולא עוד, אלא שזוכה בדין, שנאמר. מרום משפטיך מנגדו. ולא עוד, אלא שרואה בשונאיו, שנאמר. כל צורריו יפיח בהם. איני? והאמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בן יוחי. מותר להתגרות ברשעים בעולם הזה,

אל יקנא לבך בחטאים וגו׳. לא קשיא. הא במילי דידיה, הא במילי דשמיא. ואיבעית אימא. הא והא במילי דידיה. ולא קשיא. הא בצדיק גמור, הא בצדיק שאינו גמור. דאמר רב הונא, מאי דכתיב. למה תביט בוגדים תחריש בבלע רשע צדיק ממנו, צדיק ממנו בולע, צדיק גמור אינו בולע.

אף על פי שאינו נולד בה נוטל פרס מבית המלך. והנולד בה, אף על פי שאינו דר בה נוטל פרס מבית המלך. ושלשת אלפים בי בני יש בו, וחמש מאות חלונות מעלין עשן חוץ לחומה. צדו אחד ים וצדו אחד הרים וגבעות, צדו אחד מחיצה של ברזל וצדו אחד חולסית ומצולה.

מתני׳ קראו את המגילה באדר הראשון ונתעברה השנה קורין אותה באדר שני. אין בין אדר הראשון לאדר השני אלא קריאת המגילה ומתנות לאביונים. גמ׳ הא לענין סדר פרשיות, זה וזה שוין. מני מתניתין? לא תנא קמא, ולא רבי אליעזר ברבי יוסי, ולא רבן שמעון בן גמליאל. דתניא.

קראו את המגילה באדר הראשון ונתעברה השנה קורין אותה באדר השני, שכל מצות שנוהגות בשני נוהגות בראשון, חוץ ממקרא מגילה. רבי אליעזר ברבי יוסי אומר. אין קורין אותה באדר השני, שכל מצות שנוהגות בשני נוהגות