מאי דכתיב, פיה פתחה בחכמה ותורת חסד על לשונה. כנגד מי אמר שלמה מקרא זה? לא אמרו אלא כנגד דוד אביו, שדר בחמשה עולמים, ואמר שירה. דר במעי אמו ואמר שירה, שנאמר. ברכי נפשי את ה׳ וכל קרבי את שם קדשו.

יצא לאויר העולם ונסתכל בכוכבים ומזלות ואמר שירה, שנאמר. ברכו ה׳ מלאכיו גברי כח עושי דברו לשמע בקול דברו ברכו ה׳ כל צבאיו וגו׳. ינק משדי אמו ונסתכל בדדיה ואמר שירה, שנאמר. ברכי נפשי את ה׳ ואל תשכחי כל גמוליו. מאי כל גמוליו. אמר רבי אבהו. שעשה לה דדים במקום בינה. טעמא מאי?

אמר רב יהודה. כדי שלא יסתכל במקום ערוה. רב מתנא אמר. כדי שלא יינק ממקום הטנופת. ראה במפלתן של רשעים, ואמר שירה, שנאמר. יתמו חטאים מן הארץ ורשעים עוד אינם ברכי נפשי את ה׳ הללויה. נסתכל ביום המיתה, ואמר שירה, שנאמר. ברכי נפשי את ה׳, ה׳ אלהי גדלת מאד הוד והדר לבשת. מאי משמע דעל יום המיתה נאמר?

והוה מסדר אגדתא קמיה דרבי יהושע בן לוי. אמר ליה. מאי דכתיב, ברכי נפשי את ה׳ וכל קרבי את שם קדשו? אמר ליה. בא וראה שלא כמדת הקדוש ברוך הוא מדת בשר ודם. מדת בשר ודם צר צורה על גבי הכותל, ואינו יכול להטיל בה רוח ונשמה קרבים ובני מעים. והקדוש ברוך הוא אינו כן,

מדת בשר ודם מעשה ידיו מבלין אותו, והקדוש ברוך הוא מבלה מעשיו. אמר ליה, אנא הכי קא אמינא לך. הני חמשה ברכי נפשי כנגד מי אמרן דוד? לא אמרן אלא כנגד הקדוש ברוך הוא וכנגד נשמה. מה הקדוש ברוך הוא מלא כל העולם אף נשמה מלאה את כל הגוף. מה הקדוש ברוך הוא רואה ואינו נראה אף נשמה רואה ואינה נראית.

מאי דכתיב מי כהחכם ומי יודע פשר דבר מי כהקדוש ברוך הוא שיודע לעשות פשרה בין שני צדיקים, בין חזקיהו לישעיהו. חזקיהו אמר. ליתי ישעיהו גבאי, דהכי אשכחן באליהו דאזל לגבי אחאב, שנאמר. וילך אליהו להראות אל אחאב.

אמר ליה. בן אמוץ, כלה נבואתך וצא. כך מקובלני מבית אבי אבא, אפילו חרב חדה מונחת על צוארו של אדם, אל ימנע עצמו מן הרחמים. אתמר נמי, רבי יוחנן ורבי אליעזר דאמרי תרוייהו. אפילו חרב חדה מונחת על צוארו של אדם, אל ימנע עצמו מן הרחמים. שנאמר. הן יקטלני לו איחל. אמר רבי חנן.

אפילו בעל החלומות אומר לו לאדם למחר הוא מת אל ימנע עצמו מן הרחמים. שנאמר. כי ברב חלמות והבלים ודברים הרבה כי את האלהים ירא. מיד ויסב חזקיהו פניו אל הקיר ויתפלל אל ה׳. מאי קיר? אמר רבי שמעון בן לקיש. מקירות לבו, שנאמר. מעי מעי אוחילה קירות לבי וגו׳. רבי לוי אמר. על עסקי הקיר, אמר לפניו. רבונו של עולם,

תלו לו בזכות עצמו, שנאמר. ויאמר להשמידם לולי משה בחירו עמד בפרץ לפניו להשיב חמתו מהשחית. חזקיהו תלה בזכות עצמו, דכתיב. זכר נא את אשר התהלכתי לפניך, תלו לו בזכות אחרים, שנאמר. וגנותי אל העיר הזאת להושיעה למעני ולמען דוד עבדי. והיינו דרבי יהושע בן לוי. דאמר רבי יהושע בן לוי.

מאי דכתיב הנה לשלום מר לי מר אפילו בשעה ששיגר לו הקדוש ברוך הוא שלום, מר הוא לו. נעשה נא עלית קיר קטנה. רב ושמואל, חד אמר. עלייה פרועה היתה, וקירוה. וחד אמר. אכסדרה גדולה היתה וחלקוה לשנים. בשלמא למאן דאמר אכסדרה, היינו דכתיב קיר אלא למאן דאמר עלייה, מאי קיר? שקירוה.

בשלמא למאן דאמר עלייה, היינו דכתיב עליית. אלא למאן דאמר אכסדרה, מאי עליית? מעולה שבבתים. ונשים לו שם מטה ושלחן וכסא ומנורה. אמר אביי, ואיתימא רבי יצחק. הרוצה להנות יהנה, כאלישע.

ושאינו רוצה להנות אל יהנה, כשמואל הרמתי. שנאמר. ותשובתו הרמתה כי שם ביתו, ואמר רבי יוחנן. שכל מקום שהלך שם ביתו עמו. ותאמר אל אישה הנה נא ידעתי כי איש אלהים קדוש הוא, אמר רבי יוסי ברבי חנינא. מכאן שהאשה מכרת באורחין יותר מן האיש. קדוש הוא. מנא ידעה?

רב ושמואל. חד אמר. שלא ראתה זבוב עובר על שלחנו, וחד אמר. סדין של פשתן הציעה על מטתו ולא ראתה קרי עליו. קדוש הוא אמר רבי יוסי ברבי חנינא. הוא קדוש ומשרתו אינו קדוש. שנאמר. ויגש גיחזי להדפה, אמר רבי יוסי ברבי חנינא. שאחזה בהוד יפיה. עובר עלינו תמיד, אמר רבי יוסי ברבי חנינא משום רבי אליעזר בן יעקב.

לא תאכלו על הדם לא תאכלו קודם שתתפללו על דמכם. איכא דאמרי. אמר רבי יצחק, אמר רבי יוחנן, אמר רבי יוסי ברבי חנינא משום רבי אליעזר בן יעקב. כל האוכל ושותה, ואחר כך מתפלל עליו הכתוב אומר. ואתי השלכת אחרי גוך, אל תקרי גויך אלא גאיך. אמר הקדוש ברוך הוא. לאחר שנתגאה זה קבל עליו מלכות שמים.

רבי יהושע אומר עד שלש שעות. אמר רב יהודה אמר שמואל. הלכה כרבי יהושע. הקורא מכאן ואילך, לא הפסיד. אמר רב חסדא אמר מר עוקבא. ובלבד שלא יאמר יוצר אור. מיתיבי. הקורא מכאן ואילך לא הפסיד, כאדם שהוא קורא בתורה, אבל מברך הוא שתים לפניה ואחת לאחריה. תיובתא דרב חסדא, תיובתא.