קומו ברכו את ה׳ אלהיכם מן העולם עד העולם. ואומר. ויברכו את שם כבדך ומרומם על כל ברכה ותהלה. יכול כל הברכות כולן תהא להן תהלה אחת,

ואם ראית דור שהתורה חביבה עליו פזר, שנאמר. יש מפזר ונוסף עוד. ואם ראית דור שאין התורה חביבה עליו כנס, שנאמר. עת לעשות לה׳ הפרו תורתך. דרש בר קפרא. זלת קבוץ קנה מינה, באתר דלית גבר תמן הוי גבר. אמר אביי. שמע מינה, באתר דאית גבר תמן לא תהוי גבר. פשיטא.

לעולם אל ירבה אדם רעים בתוך ביתו, שנאמר. איש רעים להתרועע. תניא, רבי אומר. אל ימנה אדם אפטרופוס בתוך ביתו, שאלמלי לא מינה פוטיפר את יוסף אפטרופוס בתוך ביתו לא בא לאותו דבר.

אנשים הללו של שוא הם, של תהו הם. אמרו לו. כבר בנית ואי אתה יכול לסתור, כבר גדרת ואי אתה יכול לפרוץ. אמר להם. מפני מה אני מטמא ואתם מטהרים, אני אוסר ואתם מתירים? אמרו לו. מפני שאתה מעבר שנים וקובע חדשים בחוץ לארץ. אמר להם.

והלא עקיבא בן יוסף, היה מעבר שנים וקובע חדשים בחוץ לארץ. אמרו לו. הנח רבי עקיבא, שלא הניח כמותו בארץ ישראל. אמר להם. אף אני לא הנחתי כמותי בארץ ישראל. אמרו לו. גדיים שהנחת נעשו תישים בעלי קרנים, והם שגרונו אצלך, וכן אמרו לנו. לכו ואמרו לו בשמנו. אם שומע מוטב, ואם לאו יהא בנדוי.

בשלמא הוא מטהר, והם מטמאין לחומרא. אלא הוא מטמא והם מטהרין, היכי הוי? והא תניא. חכם שטמא אין חברו רשאי לטהר, אסר אין חברו רשאי להתיר. קסברי כי היכי דלא נגררו בתריה. תנו רבנן כשנכנסו רבותינו לכרם ביבנה, היו שם רבי יהודה ורבי יוסי ורבי נחמיה ורבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי.

פתחו כולם בכבוד אכסניא ודרשו. פתח רבי יהודה ראש המדברים בכל מקום בכבוד תורה, ודרש. ומשה יקח את האהל ונטה לו מחוץ למחנה. והלא דברים קל וחומר. ומה ארון ה׳ שלא היה מרוחק אלא שנים עשר מיל אמרה תורה והיה כל מבקש ה׳ יצא אל אהל מועד תלמידי חכמים שהולכים מעיר לעיר וממדינה למדינה ללמוד תורה, על אחת כמה וכמה.

משה, אני ואתה נסביר פנים בהלכה. איכא דאמרי כך אמר לו הקדוש ברוך הוא למשה. כשם שאני הסברתי לך פנים, כך אתה הסבר פנים לישראל, והחזר האהל למקומו. ושב אל המחנה וגו׳, אמר רבי אבהו. אמר לו הקדוש ברוך הוא למשה. עכשיו יאמרו הרב בכעס ותלמיד בכעס, ישראל מה תהא עליהם? אם אתה מחזיר האהל למקומו מוטב,

אמר רבי תנחום בריה דרבי חייא איש כפר עכו. תדע שהרי אדם קורא קריאת שמע שחרית וערבית, וערב אחד אינו קורא דומה כמי שלא קרא קריאת שמע מעולם. הסכת עשו כתות כתות ועסקו בתורה. לפי שאין התורה נקנית אלא בחבורה. כדרבי יוסי ברבי חנינא, דאמר רבי יוסי ברבי חנינא.

אמרי דבי רבי ינאי. מאי דכתיב כי מיץ חלב יוציא חמאה ומיץ אף יוציא דם ומיץ אפים יוציא ריב? במי אתה מוצא חמאה של תורה במי שמקיא חלב שינק משדי אמו עליה. ומיץ אף יוציא דם כל תלמיד שכועס עליו רבו פעם ראשונה ושותק זוכה להבחין בין דם טמא לדם טהור.

ומיץ אפים יוציא ריב כל תלמיד שכועס עליו רבו פעם ראשונה ושניה ושותק זוכה להבחין בין דיני ממונות לדיני נפשות. דתנן, רבי ישמעאל אומר. הרוצה שיתחכם יעסוק בדיני ממונות, שאין לך מקצוע בתורה יותר מהן, שהן כמעין נובע. אמר רבי שמואל בר נחמני.

ומאכילו ומשקהו ומהנהו מנכסיו על אחת כמה וכמה. פתח רבי יוסי בכבוד אכסניא ודרש. לא תתעב אדמי כי אחיך הוא לא תתעב מצרי כי גר היית בארצו, והלא דברים קל וחומר. ומה מצריים שלא קרבו את ישראל אלא לצורך עצמן, שנאמר. ואם ידעת ויש בם אנשי חיל ושמתם שרי מקנה על אשר לי כך,

המארח תלמיד חכם בתוך ביתו ומאכילו ומשקהו ומהנהו מנכסיו על אחת כמה וכמה. פתח רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי בכבוד אכסניא ודרש. ויברך ה׳ את עבד אדם הגתי בעבור ארון האלהים, והלא דברים קל וחומר. ומה ארון שלא אכל ושתה, אלא כבד ורבץ לפניו כך, המארח תלמיד חכם בתוך ביתו,

מאי היא ברכה שברכו? אמר רב יהודה בר זבידא. זו חמות ושמונה כלותיה שילדו ששה ששה בכרס אחד. שנאמר. פעלתי השמיני, וכתיב כי ברכו אלהים. כל אלה מבני עבד אדם המה ובניהם ואחיהם איש חיל בכח לעבדה ששים ושנים לעבד אדם.