יכול אף לא תשא עמהן תלמוד לומר. לא ינקה. יכול אף שאר חייבי לאוין כן תלמוד לומר. את שמו, שמו הוא דאינו מנקה, אבל מנקה שאר חייבי לאוין. תנאי היא, דתניא. על מה תשובה מכפרת על עשה ועל לא תעשה שניתק לעשה, ועל מה תשובה תולה ויום הכפורים מכפר על כריתות ועל מיתות בית דין, ועל לא תעשה גמור. אמר מר.

לפי שנאמר בחורב ונקה. מנא לן? דתניא, רבי אלעזר אומר. אי אפשר לומר נקה, שכבר נאמר לא ינקה, ואי אפשר לומר לא ינקה, שכבר נאמר נקה. הא כיצד? מנקה הוא לשבין, ואינו מנקה לשאינן שבין. שאל רבי מתיא בן חרש את רבי אלעזר בן עזריה ברומי. שמעת ארבעה חלוקי כפרה שהיה רבי ישמעאל דורש? אמר. שלשה הן, ותשובה עם כל אחד ואחד.

ויסורין ממרקין. שנאמר. ופקדתי בשבט פשעם ובנגעים עונם. אבל מי שיש חילול השם בידו אין לו כח בתשובה לתלות ולא ביום הכפורים לכפר ולא ביסורין למרק, אלא כולן תולין, ומיתה ממרקת, שנאמר. ונגלה באזני ה׳ צבאות אם יכופר העון הזה לכם עד תמותון. היכי דמי חילול השם?

רבי יוחנן אמר. כגון אנא דמסגינא ארבע אמות בלא תורה ובלא תפילין. יצחק דבי רבי ינאי אמר. כל שחביריו מתביישין מחמת שמועתו (היינו חילול השם). אמר רב נחמן בר יצחק. כגון דקא אמרי אינשי. שרא ליה מריה לפלניא. אביי אמר, כדתניא. ואהבת את ה׳ אלהיך, שיהא שם שמים מתאהב על ידך. שיהא קורא ושונה ומשמש תלמידי חכמים,

ויהא משאו ומתנו בנחת עם הבריות, מה הבריות אומרות עליו אשרי אביו שלמדו תורה, אשרי רבו שלמדו תורה. אוי להם לבריות שלא למדו תורה, פלוני שלמדו תורה ראו כמה נאים דרכיו, כמה מתוקנים מעשיו. עליו הכתוב אומר. ויאמר לי עבדי אתה ישראל אשר בך אתפאר. אבל מי שקורא ושונה ומשמש תלמידי חכמים, ואין משאו ומתנו באמונה, ואין דבורו בנחת עם הבריות,

גדולה תשובה שדוחה את לא תעשה שבתורה, שנאמר. לאמר הן ישלח איש את אשתו והלכה מאתו והיתה לאיש אחר הישוב אליה עוד הלא חנוף תחנף הארץ ההיא ואת זנית רעים רבים ושוב אלי נאם ה׳. אמר רבי יונתן. גדולה תשובה (שמקרבת) את הגאולה, שנאמר. ובא לציון גואל ולשבי פשע ביעקב,

מה טעם ובא לציון גואל משום דשבי פשע ביעקב. אמר ריש לקיש. גדולה תשובה שזדונות נעשות לו כשגגות, שנאמר. שובה ישראל עד ה׳ אלהיך כי כשלת בעונך, הא עון מזיד הוא, וקא קרי ליה מכשול. איני?.

והאמר ריש לקיש. גדולה תשובה שזדונות נעשות לו כזכיות, שנאמר. ובשוב רשע מרשעתו ועשה משפט וצדקה עליהם (חיה) יחיה. לא קשיא. כאן מאהבה, כאן מיראה. אמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן. גדולה תשובה שמארכת שנותיו של אדם, שנאמר. ובשוב רשע מרשעתו (חיו) יחיה.

ולא עוד אלא שמעלה עליו הכתוב כאילו הקריב פרים, שנאמר. ונשלמה פרים שפתינו. שמא תאמר פרי חובה, תלמוד לומר. ארפא משובתם אוהבם נדבה. תניא, היה רבי מאיר אומר. גדולה תשובה, שבשביל יחיד שעשה תשובה מוחלין לכל העולם כולו, שנאמר. ארפא משובתם אוהבם נדבה כי שב אפי ממנו.

מהם לא נאמר, אלא ממנו. היכי דמי בעל תשובה? אמר רב יהודה. כגון שבאת לידו דבר עבירה פעם ראשונה ושניה וניצל הימנה. מחוי רב יהודה. באותה אשה, באותו פרק, באותו מקום. אמר רב יהודה, רב רמי כתיב. אשרי נשוי פשע כסוי חטאה, וכתיב. מכסה פשעיו לא יצליח. לא קשיא.

אדם עובר עבירה פעם ראשונה מוחלין לו, שניה מוחלין לו, שלישית מוחלין לו, רביעית אין מוחלין לו, שנאמר. כה אמר ה׳ על שלשה פשעי ישראל ועל ארבעה לא אשיבנו, (ונאמר. ) הן כל אלה יפעל אל פעמים שלש עם גבר. מאי ואומר? וכי תימא. הני מילי בציבור, אבל ביחיד לא, תא שמע. הן כל אלה יפעל אל פעמים שלש עם גבר.

ואם שנה בהן צריך להתודות יום הכפורים אחר. ואם לא שנה בהן, וחזר והתודה עליהן עליו הכתוב אומר. ככלב שב על קיאו כסיל שונה באולתו. רבי אליעזר בן יעקב אומר. כל שכן שהוא משובח, שנאמר. כי פשעי אני אדע וחטאתי נגדי תמיד. אלא מה אני מקיים ככלב שב על קיאו וגו׳ כדרב הונא. דאמר רב הונא, כיון שעבר אדם עבירה ושנה בה הותרה לו.

רבונו של עולם. כסף וזהב שהרבית להם לישראל עד שאמרו די גרם להם שיעשו אלהי זהב. שני פרנסים טובים עמדו להם לישראל. משה ודוד. משה אמר. יכתב סורחני, שנאמר. יען לא האמנתם בי להקדישני, דוד אמר. אל יכתב סורחני. שנאמר. אשרי נשוי פשע כסוי חטאה. משל דמשה ודוד למה הדבר דומה?