אבל יין לא מהניא ליה הסבה. ורבי יוחנן אמר. אפילו יין נמי מהניא ליה הסבה. מיתיבי. כיצד סדר הסבה? אורחין נכנסין ויושבין על גבי ספסלין ועל גבי קתדראות עד שיכנסו כולם. הביאו להם מים כל אחד ואחד נוטל ידו אחת. בא להם יין כל אחד ואחד מברך לעצמו. עלו והסבו ובא להם מים,

אבל יין לא מהניא ליה הסבה קשיא סיפא. שאני התם, דמגו דקא מהניא ליה הסבה לפת מהניא ליה הסבה ליין. בא להם יין בתוך המזון. שאלו את בן זומא. מפני מה אמרו בא להם יין בתוך המזון כל אחד ואחד מברך לעצמו, לאחר המזון אחד מברך לכולם? אמר להם. הואיל ואין בית הבליעה פנוי.

והוא אומר על המוגמר כו׳. מדקתני והוא אומר על המוגמר, מכלל דאיכא עדיף מיניה, ואמאי. הואיל והוא נטל ידיו תחלה באחרונה. מסייע ליה לרב, דאמר רב חייא בר אשי אמר רב. הנוטל ידיו תחלה באחרונה הוא מזומן לברכה. רב ורבי חייא הוו יתבי קמיה דרבי בסעודתא. אמר ליה רבי לרב. קום משי ידך. חזייה דהוה מרתת.

אמר ליה רבי חייא. בר פחתי, עיין בברכת מזונא קאמר לך. אמר רבי זירא אמר רבא בר ירמיה. מאימתי מברכין על הריח משתעלה תמרתו. אמר ליה רבי זירא לרבא בר ירמיה. והא לא ארח? אמר ליה. ולטעמיך, המוציא לחם מן הארץ דמברך והא לא אכל. אלא דעתיה למיכל, הכא נמי דעתיה לאורוחי.

אמר רבי חייא בריה דאבא בר נחמני אמר רב חסדא אמר רב, ואמרי לה אמר רב חסדא אמר זעירי. כל המוגמרות מברכין עליהן בורא עצי בשמים חוץ ממושק, שמין חיה הוא, שמברכין עליו בורא מיני בשמים. מיתיבי. אין מברכין בורא עצי בשמים אלא על אפרסמון של בית רבי, ועל אפרסמון של בית קיסר,

הני חלפי דימא מברכין עלייהו בורא עצי בשמים. אמר מר זוטרא. מאי קראה והיא העלתם הגגה ותטמנם בפשתי העץ. רב משרשיא אמר. האי נרקום דגינוניתא מברכין עלויה בורא עצי בשמים. דדברא בורא עשבי בשמים. אמר רב ששת. הני סיגלי מברכין עלייהו בורא עשבי בשמים.

אמר רב זוטרא בר טוביה אמר רב. מנין שמברכין על הריח? שנאמר. כל הנשמה תהלל יה. איזהו דבר שהנשמה נהנית ממנו ואין הגוף נהנה ממנו? הוי אומר. זה הריח. ואמר רב זוטרא בר טוביה אמר רב. עתידים בחורי ישראל שיתנו ריח טוב כלבנון. שנאמר.

אמר רבי יוחנן. הלכה כדברי המכריע. רב פפא איקלע לבי רב הונא בריה דרב איקא. אייתו לקמייהו שמן והדס. שקל רב פפא בריך אהדס ברישא, והדר בריך אשמן. אמר ליה. לא סבר לה מר הלכה כדברי המכריע? אמר ליה. הכי אמר רבא. הלכה כבית הלל. ולא היא, לאשתמוטי נפשיה הוא דעבד. תנו רבנן.

הביאו לפניהם שמן ויין, בית שמאי אומרים. אוחז השמן בימינו ואת היין בשמאלו, מברך על השמן וחוזר ומברך על היין. בית הלל אומרים. אוחז את היין בימינו ואת השמן בשמאלו, מברך על היין וחוזר ומברך על השמן, וטחו בראש השמש. ואם שמש תלמיד חכם הוא טחו בכותל,

מפני שגנאי לתלמיד חכם לצאת לשוק כשהוא מבושם. תנו רבנן. ששה דברים גנאי לו לתלמיד חכם. אל יצא כשהוא מבושם לשוק, ואל יצא יחידי בלילה, ואל יצא במנעלים המטולאים, ואל יספר עם אשה בשוק, ואל יסב בחבורה של עמי הארץ, ואל יכנס באחרונה לבית המדרש.

ויש אומרים. אף לא יפסיע פסיעה גסה, ואל יהלך בקומה זקופה. אל יצא כשהוא מבושם לשוק. אמר רבי אבא בריה דרבי חייא בר אבא אמר רבי יוחנן. במקום שחשודים על משכב זכור. אמר רב ששת. לא אמרן אלא בבגדו, אבל בגופו זיעה מעברא ליה. אמר רב פפא. ושערו כבגדו דמי, ואמרי לה כגופו דמי.

ואל יצא יחידי בלילה. משום חשדא. ולא אמרן אלא דלא קביע ליה עידנא, אבל קביע ליה עידנא מידע ידיע דלעידניה קא אזיל. ואל יצא במנעלים המטולאים. מסייע ליה לרבי חייא בר אבא. דאמר רבי חייא בר אבא. גנאי הוא לתלמיד חכם שיצא במנעלים המטולאים. איני? והא רבי חייא בר אבא נפיק. אמר מר זוטרא בריה דרב נחמן. בטלאי על גבי טלאי.

ולא אמרן אלא בפנתא, אבל בגילדא לית לן בה. ובפנתא לא אמרן אלא באורחא, אבל בביתא לית לן בה. ולא אמרן אלא בימות החמה, אבל בימות הגשמים לית לן בה. ואל יספר עם אשה בשוק. אמר רב חסדא. ואפילו היא אשתו. תניא נמי הכי. אפילו היא אשתו, ואפילו היא בתו, ואפילו היא אחותו לפי שאין הכל בקיאין בקרובותיו.

ואל יסב בחבורה של עמי הארץ. מאי טעמא? דילמא אתי לאמשוכי בתרייהו. ואל יכנס באחרונה לבית המדרש. משום דקרו ליה פושע. ויש אומרים, אף לא יפסיע פסיעה גסה. דאמר מר, פסיעה גסה נוטלת אחד מחמש מאות ממאור עיניו של אדם. מאי תקנתיה? להדריה בקדושא דבי שמשי. ואל יהלך בקומה זקופה.