הפוך בנבילתא ולא תיפוך במילי.

פשוט נבילתא בשוקא ושקיל אגרא, ולא תימא כהנא אנא, וגברא רבא אנא, וסניא בי מלתא. סלקת לאיגרא שירותך בהדך. מאה קרי במתא בזוזא תותי כנפיך ניהוו. אמר ליה רב לחייא בריה. לא תשתי סמא, ולא תשוור ניגרא, ולא תעקר ככא, ולא תקנא בחיויא, ולא תקנא בארמאה.

איכא דאמרי, אמר רב חסדא. אי לא דרמאי שכרא לא איעתרי. מאי סודנא? אמר רב חסדא. סוד נאה, וגמילות חסדים. אמר רב פפא. כל אגב גביא בעי. כל אשראי ספק אתי ספק לא אתי. ודאתי מעות רעות נינהו. שלשה דברים אמר רבי יוחנן משום אנשי ירושלים. כשאתה יוצא למלחמה אל תצא בראשונה, אלא תצא באחרונה,

משום ממון. הא והא איתנהו. אמר רבי יוחנן. שלשה מנוחלי העולם הבא. אלו הן. הדר בארץ ישראל, והמגדל בניו לתלמוד תורה, והמבדיל על היין במוצאי שבתות. מאי היא? דמשייר מקידושא לאבדלתא. אמר רבי יוחנן, שלשה מכריז עליהן הקדוש ברוך הוא בכל יום. על רווק הדר בכרך ואינו חוטא, ועל עני המחזיר אבידה לבעליה, ועל עשיר המעשר פירותיו בצינעה.

ומומתייהו הכי. בחייהן רבנן קדישי דבארעא דישראל. שלשה הקדוש ברוך הוא אוהבן. מי שאינו כועס, ומי שאינו משתכר, ומי שאינו מעמיד על מדותיו. שלשה הקדוש ברוך הוא שונאן. המדבר אחד בפה ואחד בלב, והיודע עדות בחבירו ואינו מעיד לו, והרואה דבר ערוה בחבירו ומעיד בו יחידי. כי הא דטוביה חטא, ואתא זיגוד לחודיה ואסהיד ביה קמיה דרב פפא. נגדיה לזיגוד.

אמר ליה. טוביה חטא וזיגוד מינגד?. אמר ליה. אין, דכתיב. לא יקום עד אחד באיש, ואת לחודך אסהדת ביה, שם רע בעלמא קא מפקת ביה. אמר רבי שמואל בר רב יצחק אמר רב. מותר לשנאתו. שנאמר. כי תראה חמור שנאך רובץ תחת משאו. מאי שונא? אילימא שונא גוי, והא תניא. שונא שאמרו שונא ישראל ולא שונא גוי.

אלא דאיכא סהדי דעביד איסורא כולי עלמא נמי מיסני סני ליה, מאי שנא האי? אלא לאו כי האי גוונא, דחזיא ביה איהו דבר ערוה. רב נחמן בר יצחק אמר. מצוה לשנאתו. שנאמר. יראת ה׳ (שונאי) רע. אמר רב אחא בריה דרבא לרב אשי. מהו למימרא ליה לרביה למשנייה? אמר ליה. אי ידע דמהימן לרביה כבי תרי לימא ליה, ואי לא לא לימא ליה.

תנו רבנן, שלשה חייהן אינם חיים. הרחמנין, והרתחנין, ואניני הדעת. ואמר רב יוסף. כולהו איתנהו בי. תנו רבנן. שלשה שונאין זה את זה, אלו הן. הכלבים, והתרנגולין, והחברין. ויש אומרים. אף הזונות. ויש אומרים. אף תלמידי חכמים שבבבל. תנו רבנן. שלשה אוהבין זה את זה, אלו הן. הגרים, ועבדים, ועורבין.

ארבעה אין הדעת סובלתן, אלו הן. דל גאה, ועשיר מכחש, וזקן מנאף, ופרנס מתגאה על הציבור בחנם. ויש אומרים. אף המגרש את אשתו פעם ראשונה ושניה ומחזירה. ותנא קמא? זימנא דכתובתה מרובה. אי נמי. יש לו בנים הימנה ולא מצי מגרש לה. חמשה דברים צוה כנען את בניו. אהבו זה את זה, ואהבו את הגזל, ואהבו את הזמה, ושנאו את אדוניכם,

ואל תדברו אמת. ששה דברים נאמרים בסוס. אוהב את הזנות, ואוהב את המלחמה, ורוחו גסה, ומואס את השינה, ואוכל הרבה ומוציא קמעה. ויש אומרים. אף מבקש להרוג בעליו במלחמה. שבעה מנודין לשמים, אלו הן. (יהודי) מי שאין לו אשה,

ושיש לו אשה ואין לו בנים, ומי שיש לו בנים ואין מגדלן לתלמוד תורה, ומי שאין לו תפילין בראשו ותפילין בזרועו וציצית בבגדו ומזוזה בפתחו, והמונע מנעלים מרגליו. ויש אומרים. אף מי שאין מיסב בחבורה של מצוה. אמר רבה בר בר חנה אמר רבי שמואל בר מרתא אמר רב משום רבי יוסי איש הוצל.

מניין שאין שואלין בכלדיים, שנאמר. תמים תהיה עם ה׳ אלהיך. ומניין היודע בחבירו שהוא גדול ממנו אפילו בדבר אחד, שחייב לנהוג בו כבוד, שנאמר. כל קבל די רוח יתירא ביה ומלכא עשית להקמותיה על כל מלכותא. והיושבת על דם טהור אסורה לשמש. עד כמה? אמר רב. עונה. תנא,

הוא איסי בן גמליאל, הוא איסי בן מהללאל. ומה שמו? איסי בן עקביה שמו. הוא רבי יצחק בן טבלא, הוא רבי יצחק בן חקלא, הוא רבי יצחק בן אלעא, הוא רבי יצחק בן אחא דשמעתא, הוא רבי יצחק בן פנחס דאגדתא. וסימניך (שמעו נא אחיי ורעיי). אמר רבא בר בר חנה אמר רבי יוחנן משמיה דרבי יהודה ברבי אילעי.

אכול בצל ושב בצל, ולא תיכול אווזין ותרנגולין ויהא לבך רודף עליך. פחות ממיכלך וממשתיך, ותוסיף על דירתך. כי אתא עולא, אמר. מתלא מתלין במערבא דאכיל אליתא טשי בעליתא. דאכיל קקולי אקיקלי דמתא שכיב. מתני׳