polyglot-tagger/wikipedia-language-snippets-filtered huggingface dataset:
Priateľ ľudu bol už roku 1849 radikálnym bojovníkom proti cisárovi a vysokej šľachte, ktorá sa naďalej bránila vzdať sa svojich feudálnych privilégiii a uznať zrušenie poddanstva, ako aj iných feudálnych prežitkov, pričom nútila sedliakov, aby aj naďalej si plnili svoje poddanské povinnosti.
októbra, kedy ďalšie pokračovanie konfliktu hrozilo celosvetovou eskaláciou – Sovietsky zväz pohrozil intervenciou a začal čiastočnú mobilizáciu výsadkových, leteckých a námorných síl a ich presun do oblasti, USA vzápätí nato urobili to isté a upozornili ZSSR, že sú pripravené Izraelu pomôcť, súbežne tlačiac na Izrael, aby prímerie začal rešpektovať.
Hoci nie je dodnes oficiálne potvrdené, či Izrael skutočne vlastní jadrové zbrane, nezávislí odborníci to vnímajú ako fakt a podľa niektorých neoficiálnych tvrdení Izrael jadrové zbrane vytvára napríklad v Negevskej púšti na juh od mesta Dimona (podľa dôkazov a tvrdení predložených izraelským vedcom Mordechaiom Vanunuom).
Viditeľné svetlo (iné názvy: svetlo, svetelné žiarenie, viditeľné žiarenie, viditeľné elektromagnetické žiarenie, svetelná radiácia; ako časť elektromagnetického spektra aj: viditeľné spektrum, svetelné spektrum, svetelné pásmo; ako vlnenie aj: svetelné vlny, viditeľné vlnenie; pozri aj optické žiarenie) je elektromagnetické žiarenie, ktoré je vďaka svojej vlnovej dĺžke viditeľné ľudským okom, čiže žiarenie s vlnovou dĺžkou od 380 nm do 780 nm.
Traja kandidáti, ktorí stáli proti Únii, získali spolu drvivú 82%-nú väčšinu hlasov odovzdaných na celoštátnej úrovni: hlasy pre republikána Lincolna boli hlavne na severe, hlasy pre demokrata Stephena A. Douglasa boli rozdelené po celých štátoch a hlasy pre ústavného Únionistu Johna Bella boli hlavne v štátoch Tennesse, Kentucky a Virgínia.
Z tých štátov, ktorých zákonodarné orgány sa rozhodli pre odchod, hlasovalo prvých sedem s nadpolovičnou väčšinou pre úniových kandidátov Douglasa a Bella , alebo so značnými menšinami pre týchto unionistov (Alabama 46%, Mississippi 40 %, Florida 38%, Texas 25% a Južná Karolína, ktorá odovzdala hlasy zboru voliteľov bez všeobecného hlasovania o prezidentovi).
Územie Marylandu obklopovalo hlavné mesto Spojených štátov Washington, D.C. Marylandský zákonodarný orgán v drvivej väčšine hlasoval za zotrvanie v Únii, zároveň však odmietol nepriateľstvo s južnými susedmi a hlasoval za zatvorenie Marylandských železničných tratí, aby sa zabránilo ich použitiu počas vojny.
Regionálne napätie vyvrcholilo počas vojny roku 1812, výsledkom čoho bol Hartfordský dohovor, ktorý prejavoval nespokojnosť Severu s embargom na zahraničný obchod, ktoré neúmerne ovplyvňovalo priemyselný Sever, kompromis troch pätín, oslabenie severnej moci novými štátmi a postupnosť južných prezidentov.
Sekcionalizmus sa medzi rokmi 1800 a 1860 ustavične zvyšoval, pretože Sever, ktorý postupne rušil otroctvo, industrializoval, urbanizoval a budoval prosperujúce farmy, zatiaľ čo Juh sa sústredil na plantážne poľnohospodárstvo založené na otrockej práci spolu so samozásobiteľským poľnohospodárstvom pre chudobných belochov.
Druhá doktrína prednosti Kongresu, ktorú presadzoval Abraham Lincoln a Republikánska strana, trvala na tom, že ústava nezaväzuje zákonodarcov k politike rovnováhy - aby bolo možné na území vylúčiť otroctvo, ako sa to stalo v severozápadnom nariadení z roku 1787 podľa uváženia Kongresu; Kongres teda mohol obmedziť otroctvo, ale nikdy ho nezaviedol.
Napríklad stupeň tri v Mercalliho stupnici je charakterizovaný slabými otrasmi, ktoré môžu pocítiť ľudia na vyšších poschodiach budov, prípadne rozkývu visiace predmety , kým dvanásty, posledný stupeň tejto stupnice je charakterizovaný deštrukciou všetkých stavieb, zdvíhaním, príp.
Jednotlivé typy okrajov a ich interakcie produkujú charakteristické zemetrasenia (napr. zemetrasenia transformých okrajov majú ohniskovú hĺbku približne , v prípade konvergentných okrajov je charakteristický výskyt hlbších zemetrasení, lemujúcich poklesávajúcu platňu – tzv. benioffova zóna).
Bol rozhľadeným stredoškolským učiteľom, uznávaným odborníkom v metodike fyziky, agilným organizátorom študentskej odbornej činnosti, spolupracovníkom vedeckých a metodických inštitúcií (Katedra experimentálnej fyziky Prírodovedeckej fakulty UK, Pedagogický ústav v Bratislave), organizátorom a popredným funkcionárom Fyzikálnej olympiády , pracoval v Klube fyzikov a v miestnom odbore Matice slovenskej.
v užšom zmysle okrem folklóru , teda okrem folkloristiky predmet etnografie v užšom zmysle, t. j. bez folkloristiky, sa u nás obyčajne uvádzala materiálna a duchovná/sociálna kultúra, pričom výraz duchovná kultúra sa tu chápal v užšom zmysle, t. j. bez folklóru, hoci existuje aj širšie chápanie výrazu duchovná kultúra zahŕňajúce folklór)
síce v Amerike niekedy používal ako synonymum kultúrnej antropológie , celkovo však v anglosaských krajinách bolo a je vo zvyku používať výraz etnografia na označenie opisnej a zberateľskej fázy antropologického výskumu kultúry a výraz etnológia na označenie teoretického porovnávacieho zovšeobecnenia získaného materiálu antropologického výskumu.
storočia sa, ako sa zdá, začína celosvetovo podľa anglosaského vzoru presadzovať jednak subsumovanie etnológie/etnografie pod antropológiu (považujú sa za jadro sociokultúrnej antropológie – pozri napr. článok sociokultúrna antropológia) a jednak chápanie etnológia ako opisnej fázy výskum a etnografie ako porovnávacej fázy výskumu.
u niektorých „buržoáznych“ vedcov označuje teoretickú, vysvetľujúcu časť toho, čo BSE označuje ako etnografia (opisnú časť potom títo „buržoázni“ vedci označujú ako etnografia), pričom BSE dodáva, že takéto oddeľovanie opisnej časti a teoretickej časti je „metodicky nesprávne“ a v sovietskej vede sa výraz etnológia nepoužíva.
v roku 1973 je v encyklopédii Pyramída uvedené heslo „etnografia “, v ktorom sa výrazy opakovane používajú ako rovnocenné v celom texte (v Encyklopédii Slovenska z roku 1978 heslo etnológia síce neexistuje, ale slovo sa aspoň spomína ako jedno z „medzinárodných označení“ pre národopis v hesle národopis).
V anglicky písaných textoch sa výraz etnológia prvýkrát vyskytol okolo roku 1828 a potom v roku 1842 a výraz etnografia v roku 1834 (vtedy ešte len ako zmienka v jednej encyklopédii, že Nemci používajú takýto výraz) , často bol spočiatku obmedzený zhruba na výskum rás (t.j.v definícii sa potláčal kultúrny, geografický a lingvistický aspekt).
Etnológia – národoveda, ľudoveda, porovnávací/srovnávací národopis (v textoch z obdobia socializmu, ktoré etnológiu považujú za synonymum etnológie – napríklad v Peciarovom Slov. slov. jazyka - sú tieto slovenské názvy národoveda a ľudoveda pochopiteľne uvádzané ako ďalšie slovenské ekvivalenty slova etnografia )
storočí vznikli prvé etnologické spoločnosti (Société Ethnologique de Paris – 1839, Ethnological Society of New York – 1842, Ethnological Society of London – 1843), prvé etnologické múzeá (Petrohrad – 1837, neskôr Kodaň, Lipsko, Berlín, Drážďany, Rím, Paríž, Viedeň, Oxford a pod.)a prvé odborné etnologické časopisy.
Samotnú koncentrovanú kyselinu chlorovodíkovú pripravil v roku 1648 nemecký chemik Johann Rudolf Glauber zahrievaním hydratovaného chloridu zinočnatého a príprava elementárneho chlóru sa podarila v roku 1774 Carlovi Wilhelmovi Scheelemu oxidáciou chloridu sodného oxidom manganičitým v kyslom prostredí podľa rovnice:
Rozpad väzby C-Cl vo vrchných vrstvách atmosféry, vedúci k vzniku voľných Cl radikálov, viedol k zákazu používania chlór-fluorovaných uhľovodíkov, známych pod komerčným názvom freóny, nakoľko radikály Cl následne reagujú s ozónom a narúšajú ozónovú vrstvu.
V roku 1801 odporučil William Cruickshank používať chlórovú vodu ako dezinfekčný prostriedok v nemocniciach, čo sa ukázalo byť účinným pri epidémii cholery v 1831 a Ignác Filip Semmelweis vo viedenskej a neskôr v peštianskej nemocnici nariadenou dezinfekciou rúk medikov a doktorov chlórovým vápnom takmer úplne potlačil dovtedy bežnú horúčku šestonedieľok.
Zvyčajná prax egyptských kráľov, ktorí sa na nápisoch vystatujú, že osobne zabíjali premohnutých vládcov, že dávali odsekávať ruky zajatcom a podobne, a že počet zabitých nepriateľov zisťovali podľa odrezaných údov, čo aj dokladali ilustráciami na stenách chrámov.
Jedno z vyjadrení Jána Čarnogurského o vojnovej SR z októbra 1991: „Stretávam sa na Slovensku s množstvom ľudí, ktorí majú skôr dobré spomienky na Slovenský štát, vedia ich aj racionálne odôvodniť; a ich pocity a argumenty jednoducho nie som schopný ani z morálneho hľadiska vyvrátiť.
Z obdobia okolo roku 1500 pochádza jeho slávne Mystické narodenie , v ktorého záhlaví zanechal nápis v gréčtine považovaný za priamy doklad umelcovej reakcie na strasti tejto doby: „Ja, Sandro, som namaľoval tento obraz koncom roku 1500 za pohrôm pre Taliansko v polovici času po čase zhodnom s jedenástou kapitolou svätého Jána, za druhej biedy v Apokalypse, pri oslobodení od diabla na tri a pol roka.
Do tohto obdobia spadá vznik ďalších významných diel s náboženskou tematikou; viacero Madon (napr. Madona s Dieťaťom a šiestimi anjelmi, Madona s Dieťaťom navštívená štyrmi anjelmi a šiestimi svätými, Madona na tróne medzi sv. Jánom Krstiteľom a sv. Jánom Evanjelistom, Zvestovanie), ktoré vznikali na objednávku bohatých mecenášov.
Zatiaľ čo predtým sa praktizovala bloková tlač, keď sa každá stránka kompletne odliala, či vyrezala z dreva a potom vytlačila , Gutenberg prišiel s myšlienkou zostaviť stranu z jednotlivých znakov , ktoré sa dali preskupiť a znova použiť na inú stranu, čo celú tlač podstatne zlacnilo a urýchlilo.
príslušník taxónu vyššie primáty s výnimkou ľudoopov, australopitov, ľudí a bazálnych úzkonosovcov, inak povedané: príslušník taxónu vyššie primáty okrem taxónov hominoidovce , propliopitekoidovce , pliopitekoidovce , dendropitekovité a možno aj okrem taxónu oligopitekovité , ešte inak povedané: príslušník taxónov ploskonosovce , mačiakoidovce a parapitekovité , synonymum: pravé opice, pozri pod vyššie primáty
Koncept guľometov sa veľmi nezmenil, najznámejšou novinkou bol systém Vulcan s rotujúcim zväzkom hlavní, ktorý oprášil starý koncept gatling a dosiahol kadenciu až 6 000 výstrelov/min s elektrickým odpaľovaním munície, pretože klasické úderníky by nevydržali namáhanie pri streľbe a nezaručovali spoľahlivé odpálenie náboja.
Experimentálne verzie šesťhlavňového guľometu XM-134 dosiahli rýchlosť paľby až 24 000 výstrelov za minútu, ale takáto extrémna rýchlosť paľby zatiaľ nemá praktické uplatnenie a navyše bola dosiahnutá len na veľmi krátky čas niekoľkých sekúnd a rýchlo dochádzalo k poškodeniu zbrane extrémnym tepelným namáhaním pri streľbe.
Dilthey pochádzal z reformovanej kazateľskej rodiny, študoval históriu, teológiu a filozofiu v Berlíne a v Heidelbergu, promoval roku 1864 prácou o Schleiermacherovej etike a roku 1867 sa stal profesorom v Bazileji, neskôr v Kieli, vo Vroclave a v rokoch 1883 až 1908 v Berlíne.
Definícia podľa zákona 431/2002 Z.z. o účtovníctve znie Majetok sú tie aktíva účtovnej jednotky, ktoré sú výsledkom minulých udalostí, je takmer isté, že v budúcnosti zvýšia ekonomické úžitky účtovnej jednotky a dajú sa spoľahlivo oceniť podľa ; vykazujú sa v účtovnej závierke v súvahe alebo vo výkaze o majetku a záväzkoch.
V tomto obodbí natáča aj videoklipy k týmto piesňam: Podbabskej stánek, Na Slamníku, O chlastu , Okno mé lásky, Buráky, Pivo dělá hezká těla, Rock’and’roll, Hlupák váhá, Houbová, Na zdraví, Odpočívej v pokoji, Nonstop a Lejboj.
Žil riskantným, podľa svojich kolegov dosť nezodpovedným a hlavne nebezpečným spôsobom života, keďže denne chodil do práce na bicykli, čo v New Yorku predstavovalo dosť veľkú dávku adrenalínu; býval nie v práve najatraktívnejšej štvrti NY – Harleme, kde sa sústredili rôzne pouličné gangy a kde na uliciach nebolo bezpečno.
Tento nezodpovedný prístup k životu a odvážne hazardovanie na bicykli boli spôsoby, ako sa vyrovnával so stratou rodiny; '.keď nespravodlivo a zbytočne zahynuli tí ktorých miloval, nemá o nič väčšie právo žiť, keďže ako jediný z rodiny prežil, a preto rád pôjde za nimi.'
Nakoniec na Zemi zostane len malá skupinka neinfikovaných ľudí – vedec, mikrobiologička, medik, policajt a mladá pedagogička spolu so svojim študentom, ktorí sa navzájom skontaktujú a spoja cez internet, vytvoria akési vedecké laboratórium, a snažia sa vytvoriť protilátku, ktorá by „infekciu“ vyliečila a zároveň zničila votrelcov.
Tento román sa začína príbehom zo 17.storočia z mesta Salem, a vypovedá o pomeroch tých časov, vtedajšej kultúre, ako aj úrovni vzdelanosti ľudstva, kde sa rôzne nevysvetliteľné javy pripisovali bosoráctvu, hlavne čarodejniciam, ktoré boli následne za svoje „činy“ upaľované.
nečestné praktiky veľkých farmaceutických firiem využívajúcich ako lekárov tak aj pacientov, neetické vedecké pokusy na ľuďoch, zneužívanie ľudského genofondu, testovanie neoverených liekov na pacientoch, alebo bezohľadné vypúšťanie odpadov veľkých chemických spoločností do životného prostredia.
Na rozdiel od leukémie, ktorá bola dôsledok nezodpovedného konania chemického závodu v Horúčke, v románe Toxín ide o smrteľný kmeň baktérie Escherichia coli, ktorým sa dcéra srdcového chirurga nakazí v reštauračnom zariadení typu McDonald’s – Onion Ringu, po tom, čo zje hamburger so zle prepečeným mäsom.
Komentáre ku knihám proroka Abdiáša , Nahuma, Micheáša, Sofoniáša, Agea, Habakuka , Jonáša, Abdiáša , Izaiáša , Zachariáša, Malachiáša, Ozeáša, Joela, Amosa , Daniela , Izaiáša či Ezechiela .
Svätý Hieronym alebo Hieroným, pôvodne Sophronius Eusebius Hieronymus (cca 347, Stridon, Slovinsko / Chorvátsko – 30. september 420, pri Betleheme) bol mních, kňaz, kresťanský teológ, spisovateľ, exegéta, latinský cirkevný otec a askéta.
Od roku 1954 ako spoluzakladateľ učiteľského vysokého školstva na strednom Slovensku, konkrétne v Banskej Bystrici, na Vyššej pedagogickej škole, neskôr Pedagogickej fakulte, terajšej Fakulte prírodných vied Univerzity M. Bela v Banskej Bystrici pôsobil necelých 30 rokov.
Vedecky sa zameriaval na teóriu vyučovania fyziky , výsledkom čoho bolo viacero publikovaných vedeckých štúdií, recenzií a odborne metodických článkov z oblastí vyučovania kvantovej mechaniky, atómovej a jadrovej fyziky, ktoré boli postupne zaraďované do stredoškolskej fyziky a do ktorých boli nutné spresňujúce metodické zásahy, doplnenia a nové interpretácie.
Keďže ovládal spisovne francúzsky jazyk, ministerstvo školstva ho na návrh JČSMF vyslalo ako učiteľa pôsobiť na 2 roky do Guinejskej republiky na lýceum v Konakry a neskôr ako docenta pre zahraničie, vymenovaného priamo ministerstvom školstva v rámci programu UNESCO na 5 rokov ako riaditeľa projektu rozvoja učiteľského vzdelávania do afrických štátov Kamerunu a Burundi.
A tak sa voľky-nevoľky rozhodol ich ďalšie vydávanie zastaviť “z potěšení svého měšce", ako to doslova napísal. 30. jún 1787 bol posledným dňom ich existencie. Svedčí o tom aj „pár slov spisovatele novín“, ktorými sa ich posledný redaktor lúčil s čitateľom prvých slovenských novín: "Posledníkrát mým novinářskym perem do černidla neb atramentáru namáčim; posledníkrát tyto noviny píši, ale posledníkrát ještě mnohováženým čtenářům oznamují, že Prešpurské noviny již skutečne umřely.
Potom sa obracia “k czeskému národu", pod ktorým rozumel aj Slovákov a chváli bohaté tradície a vysokú úroveň českého jazyka a literatúry. Aby sa národný život na Slovensku a v Čechách pozdvihol, píše Tállayi ďalej: „.my uložili sme hneď pri začátku budoucyho Mesýce Czervence s Nejmilostivejším Cýsarsko-Královským povolením, prejmenované slovenské noviny tlačiti.“
O programe budúcich novín hovorí tu len veľmi stručne. Majú tu byť články “o zvláštnych přespolních případnostech", , ďalej zprávy z domova, úradné oznamy, inzeráty, oznamy o cenách obilia, informácie o vynálezoch, články o zlepšení poľnohospodárskej výroby, o otázkach literárnych a pod.
decembra 1785 uverejňujú noviny oznámenie o urgencii predplatného, pričom pokračujú: “A poněvádž tohto půl roka tak mnoho předplatitelů nás zanechalo a všech spolu jen 46 zbylo; nic jiného sme si nevinšovali, jak abychom čím více se jejich počet rozmnožil.a tu škodu, kterou sme tohto půl roku měli, nějak nahradit mohli… Zůstávame Naši láskavé veřejnosti k službám vždy hotoví Slovenští novináří Danyel Tállayi Nakladate, Ján Wiskydenský spisovatel.
Po ich dva a pol ročnom trvaní pokúsil sa Daniel Tállayi zlepšením zpravodajstva a zavedením nových rubrík zvýšiť ich popularitu: “Známe činiti budem i učené pověsti a jaké nové knížky v Německé zemi na světlo vyšly vubec, ničeho nevynechám co činí, aby čtění novín interesantní bylo.
“ Jeden z dopisovateľov novín píše takto o svojej ceste po slovenských dedinách: "Na své cestě, kterou sem v naši stolici konal, nalezl sem ve víc domích než v třech až do štyr domu chleba, ostatní jen z tolika, že něco z zemských jabĺk měli.ještě jich více jest, kteří bez obojího žijí. Nasledovně z čeho? Toto mne nech se nezeptávají!"
Začiatkom roku 1785 písal neznámy dopisovateľ, pravdepodobne zeman nenávidiaci ľud, o vzbure štyroch slovenských liptovských dedín proti stoličnej vrchnosti, ktorá im chcela odobrať starobylé privilégia a prinútiť ich neoprávnene k plneniu všetkých poddanských povinností i k robotovaniu na panskom.
proti vysokej šľachte a cirkevnej hierarchii stáli rozhodne na strane panovníka preto, lebo sami ako príslušníci slabej hospodársky i politicky len málo výbojnej slovenskej meštiackej vrstvy sa domnievali, že cisárska Viedeň im umožní všestranný rozvoj na úkor reprezentantov feudálneho spoločenského poriadku - pozemkovej šľachty a vysokej katolíckej cirkevnej hierarchie.
Agátová, Brezová, Čemernianska, Družstevná, Fraňa Kráľa, Gaštanová, Hlavná, Jahodová, Kasárenská, Kollárova, Komenského, Laborecká, Lipová, Ľudovíta Štúra, Mierová, Mládeže, Námestie Alexandra Dubčeka, Nová, Obchodná, Okružná, Osloboditeľov, Pavla Horova, Pod hradom, Priemyselná, Pri parku, Sama Chalupku, Sídlisko, Staničná, Vihorlatská, Za záhradami, Zámočnícká, 1.
Roku 1427 začali husiti expandovať do Dolného Rakúska a Žigmund, ktorý plánoval z Bratislavy urobiť nové veľkolepé centrum svojej nemecko-česko-uhorskej ríše, nariadil celej Bratislavskej stolici pod hrozbou odňatia majetkov, aby prikázala poddaným pracovať na opevneniach mesta.
Ešte v čase jej rozkvetu prevrstvil juhozápadné Slovensko ľud únětickej kultúry z Moravy a Rakúska, ktorý bol jedným z hlavných predstaviteľov tvorcov civilizácie bronzovej doby v strednej Európe (hrob v Rusovciach, osídlenie devínskej vyvýšeniny s depotom bronzovej suroviny – hrivien, bronzové dýky napr. z Lamača).
Dokazuje to aj najstaršie typárium pečate komunity mešťanov, ďalej fakt, že dedina Krásna Ves bola roku 1288 darovaná Bratislave , ako aj to, že v listinách z rokov 1279, 1280 a 1288 sa o Bratislava jasne hovorí ako o meste – dokonca roku 1288 kráľ Ladislav Kumánsky Bratislavu nazýva „mesto naše kráľovské“ .
Ľud kultúry s mladšou lineárnou keramikou nevytvoril však osadu len v Mlynskej doline, ale aj v Devínskej Novej Vsi, na severnom úpätí Devínskej Kobyly, v Záhorskej Bystrici, na území Devína, na devínskom hradnom vrchu a pod dnešným starým mestom .
Spomínaný názov Pisonium, ktorého pôvod je veľmi sporný, je údajne názov pôvodnej rímskej hraničnej pevnosti v dnešnej Bratislave, Uratislavurgium je údajný nový názov od roku 805/7 odvodený od mena akéhosi slovanského kniežaťa Vratislava , a názov Brezalauspurc, z ktorého neskôr vzniklo neskoršie nemecké Pressburg a slovenské Prešpurek, je zas pravdepodobne odvodený od mena Pre slav, čo bol syn veľkomoravského kráľa Svätopluka, ktorý dostal do léna okolie Bratislavy.
Osídlené boli aj výšinné sídliská na Devínskej Kobyle a početné poľnohospodárske osady: Karlova Ves, Habánsky mlyn v Mlynskej doline, Župné námestie, Primaciálne námestie a Hlavné námestie, Trnávka a dve osady na rozhraní katastrov obcí Vajnory a Ivanka pri Dunaji, kde sa odkryli základy pravouhlých stavieb a tri unikátne štvorcové studne, ktoré mali kultové zameranie.
Lokality Bratislava a hrad, Devín a hrad, Devínska Nová Ves, Dúbravka, Lamač, Vydrica (zhruba pri vjazde na Most Slovenského národného povstania pod hradom), Rača a Vajnory sú nepretržite osídlené buď už od paleolitu, alebo aspoň od neolitu.
Bratislava bola vtedy križovatkou viacerých kultúrnych prúdov: skupina Kosihy-Čaka, sekerka altheimského typu, ľud kultúry so šnúrovou keramikou (typ Traunsdorf a skupina Leitha – nálezy v Devínskej Novej Vsi) a najmä keramika ľudu kultúry so zvoncovými pohármi z Dolného Rakúska, ktorý priniesol luky s väčším dostrelom a priebojnosťou.
Roku 1279 bola Bratislave darovaná osada Lamač , roku 1280 osada Sellendorf , roku 1287 Vydrica , roku 1288 Krásna Ves (Széplak; osada na SV od mesta, ku ktorej však patrilo rozsiahle územie medzi Lamačom, Račou, Vajnormi a Prievozom; zanikla ešte v 13. stor.).
Maďarovskú kultúru vystriedalo obdobie kultúrne nevýrazné (bronzové predmety z Devínskej Novej Vsi, špirálovitý náramenník, bronzový hrot oštepu) a potom ľud stredodunajskej mohylovej kultúry (hroby z Devína, ihlice z Košickej ulice, dlhé bronzové meče z riek Dunaj a Morava, do zeme zasadené obydlia v Mlynskej doline, nálezy z Dúbravky, Patrónky a i.).
Čo sa týka stredného paleolitu , obdobia lovcov neandertálcov , O. Čepan našiel aj pracovné nástroje, ktoré veľmi pravdepodobne patria k moustérienskemu komplexu (Karlova Ves Zlaté schody, Kráľova hora, Koliba, Ahoj, Dúbravka, Devínska Nová Ves).
Južná časť je hornatá s množstvom plochých vrchov s výškou 360 Na východe ostrova je pohorie Miseryfjellet s vrchmi Urd Vardan a Skuld , ďalšími pohoriami sú Antarcticfjellet na juhovýchode, a Fuglefjellet, Hamburgfjellet, a Alfredfjellet na juhozápade.
Na sklonku chanského obdobia sa tu uzurpátor Jüan Šu nakrátko prehlásil za cisára, ale po jeho smrti roku 199 jeho dŕžava prešla pod vládu ďalšieho z mocných, ktorým bol Cchao Cchao, zakladateľ kráľovstva Wej, jedného z Troch kráľovstiev.
O vysokej vzdelanostnej úrovni redaktora a spolupracovníkov časopisu svedčí aj to, že nevyžadovali príspevky písané v slovenskej reči, ale aj v maďarčine, nemčine, latinčine, francúzštine, taliančine a hebrejčine, lebo nerobí im nijaké ťažkosti preložiť to do slovenčiny a tak uverejniť.
Napr. Malohontská učená spoločnosť v r. 1811 – 1830 odoberala tieto časopisy: Annalen der Literatur und Kunst in dem österreichischen Kaiserthume, Wiener allgemeine Literatur-Zeitung, Vaterländische Blätter, halský Allgemeine Literatur-Zeitung, peštiansky Tudományos Gyüjtemény atď.)
Koncom tridsiatych rokov sa táto generácia slovenských národovcov z nedostatku vlastných, pokúšala vytvoriť z niektorých českých , ale aj chorvátskych novín a časopisov, účinný proslovenský a protimaďarizačný nástroj, pretože maďarská vládnuca trieda sa snažila o násilnú asimiláciu uhorských Slovanov a o vytvorenie jednorečového maďarského štátu.
V dobe napoleonských vojen, kontinentálna blokáda vyhlásená Napoleonom proti Veľkej Británii, zapríčinila prerušenie obvyklých námorných ciest, čo zase prinieslo dočasné oživenie obchodu v Uhorsku, ale aj zvýšenie remeselníckej výroby a vytváranie vlastného priemyslu.
Negatívnu úlohu tu nepochybne zohral aj spočiatku ľahostajný a postupne priam nepriateľský vzťah cisárskeho dvora vo Viedni, Kráľovskej uhorskej miestodržiteľskej rady v Budíne k slovenskému národného pohybu a teda aj k snahám o vytváranie slovenských novín a časopisov.
Po prechode z Nového Sadu do Prahy roku 1833 venoval sa popri vedeckej práci aj novinárstvu, spočiatku ako zástupca Palackého a v rokoch 1838 – 42 ako riadny redaktor vedeckého Časopisu českého museum, ktorý mal aj veľa slovenských spolupracovníkov a predplatiteľov.
Výskumný tím Dobelleho ústavu so sídlom v New Yorku v spolupráci so svojou spoločnosťou na Long Islande a vo Švajčiarsku oznámili svetu, že sa im podarilo po 30-tich rokoch snaženia vyvinúť umelý optický systém, pomocou neho je umožnené slepým osobám nezávislý pohyb aj v neznámom prostredí.
Sú to hmyzožravce, ale niektoré kaloňoblížne jedia aj plody, nektár a ryby a niektoré sa živia krvou cicavcov a vtákov (ku koristi sa opatrne priblížia, nahryznú kožný záhyb ale krv necicajú, svoju spodnú peru priblížia k rane, aby vytekajúca krv vytvorila malý most medzi ranou a spodnou perou).