polyglot-tagger/wikipedia-language-snippets-filtered huggingface dataset:
בביקורה השני בשנת 2010, בילתה המלכה יומיים בסיור במוזיאון זייד ובביקור נכבדים של משפחת השלטון, ואילו מזכיר המדינה שלה לענייני חוץ, ויליאם הייג חתם על הצהרת אבו דאבי 2010 עם השייח' עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן, שר החוץ של איחוד האמירויות, המאשר מחדש את הסכם הידידות משנת 1971.
הדוכס מאדינבורו, חתם גם הוא על מזכר הבנות בתפקידו כקנצלר של אוניברסיטת קיימברידג' עם השייח' נהיאן בן מובארכ אאל נהיאן, שר החינוך באיחוד האמירויות.
לפני הקמת המדינה בשנת 1971, האמירויות המהוות כיום את איחוד האמירויות הערביות היו בעבר חלק ממושבת חוף שביתת הנשק ושייחויות עצמאיות שהיו קשורות לבריטניה, והוגדרו כפרוטקטורטים בריטים על ידי האמנה הכללית הימית של 1820.
לקראת עונת 2017/2018 עבר ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ומכיוון שסיים כבר את לימודיו היה פטור מתקופת הצינון הנדרשת מספורטאים אשר עוברים בין אוניברסיטאות שונות.
בדראפט ה- 2019 נלקח ג'ונסון בבחירה ה-11 על ידי מינסוטה טימברוולבס, אשר מיד שלחה אותו יחד עם דאריו שאריץ' לפיניקס סאנס, בתמורה לג'רט קולבר .
אף על פי שדה יורה הוכרו זכויות המיעוטים בטורקיה המודרנית, הרי שדה פקטו שררה עוינות של האוכלוסייה הטורקית המקומית כלפי המיעוטים - מסיבות לאומניות בקרב השכבות המשכילות, ומסיבות דתיות בקרב השכבות הנחשלות יותר.
ב-20 במאי 2019 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "לך עם האמת שלך", שזכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות של מדיה פורסט, ואף דורג במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ במקום ה-30.
בילדותו עבר למעלה אדומים ושיחק בקבוצות הכדורגל בית"ר מעלה אדומים והפועל מעלה אדומים. לאחר מספר שנים, חזרה המשפחה לירושלים. מאירי יצר מוזיקה אלקטרונית במחשבו הביתי, איתה הופיע במסיבות בבתי ספר בירושלים. ב-2015, הופיע עם השיר "ריקנות" עם להקת "שורה אחורית" שהורכבה מחבריו לתיכון במיזם "מקורוק" בו יצרו תלמידי תיכון שירי רוק המבוססים על סיפורי התנ"ך.
בשנת 1996 סיים בהצטיינות קורס מ"פים מתקדם של צבא ארצות הברית בבית הספר לארטילריה בפורט סיל, בשובו ארצה מונה למדריך הסבה של גדודי חיל התותחנים במילואים לתוכנית דוהר. בשנת 1998 מונה לסגן מפקד גדוד 402 ולאחריו יצא ללימודי תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול בטכניון. ב-2003 מונה לראש מדור תותחנות ושו"ב במפקדת קצין תותחנים ראשי.
לאחר סיום התפקיד למד במכללה לביטחון לאומי, בשנת 2015 מונה למפקד תותחנים פיקוד הצפון, הוא הודח מתפקידו באותה שנה בהחלטת הרמטכ"ל גדי איזנקוט לאחר שהשאיר ברכבו הצבאי שנגנב מסמכים מסווגים. לאחר מכן הדריך בקורס מב"ל.
הערכה מוקדמת עליו קבעה כי ידיעת ה- על תיעוד המלחמה שלו "נשענת כמעט כולה על אמירותיו שלו עצמו", ומתייחסת אליו כאל "אגואיסט ואיש של נאמנויות משתנות." תזכירים אחרים התייחסו אליו כאל "דמות מוצלת" והציעו שיש להחזיקו ב"רסן הדוק".
עם זאת, ה- החליט להשתמש בשירותיו, כאשר הערכה אחת טענה כי חברותו במפלגה הנאצית בעבר "לא הייתה משמעותית יחסית, במיוחד לאור השירות המצוין של הנושא מטעמנו."
לאחר שהביאה אותו לארצות הברית ככזו שראתה כגמול עבור שירותו, סיים ה- את מערכת היחסים עם פון בולשווינג, והורה לו לנתק את כל היחסים ולפנות אליהם רק במקרה של "חירום קשה" שהיה "מצב חיים או מוות."
לפני תום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 גויס פון בולשווינג כבר על ידי חיל המודיעין הנגדי האמריקני , זרוע הריגול הנגדית של השירות החשאי של צבא ארצות הברית, שמאוחר יותר התמזג לתוך ה-.
בשנת 1949 הצטרף לארגון גהלן וגייס קשרים באיטליה על מנת להשפיע על אירועי מלחמת האזרחים היוונית, תוך מתן מודיעין לחתרנות אפשרית על ידי סוכנים קומוניסטים.
הוא הוצב בחטיבת המודיעין של האס דה ועבד כסוכן סמוי בארץ ישראל המנדטורית, תוך החלפת הבטחות לעודד צעירים יהודים להגר עבור מידע מודיעיני על הבריטים ואופן אספקת הנשק על ידי ההגנה.
מאוחר יותר, פון בולשווינג הפך לנציג של בשגרירות הגרמנית בבוקרשט, רומניה, שם הוא ארגן פוגרום אנטי-יהודי עם משמר הברזל ב-1941, בו 125 יהודים נהרגו.
לאחר שחזר לגרמניה במרץ 1941 חיפש בולשווינג קריירה בעסקים, והפך לשותף עם בנק , בנק מבוסס באמסטרדם, אשר מילא תפקיד בהחרמת נכסים של אזרחים יהודים בהולנד הכבושה על ידי הנאצים.
בשנת 1933 הבריחה חומר ממשפט גאורגי דימיטרוב לשווייץ (לאחר שריפת הרייכסטאג, נעצר דימיטרוב ביחד עם שני קומוניסטים בולגרים נוספים והואשם במעשה. לנאשמים נערך משפט ראווה בלייפציג ודימיטרוב בחר להגן על עצמו, הצליח להעמיד במבוכה את חבר השופטים ולבסוף זוכה מכל אשמה).
אחרי ד"ר שמואל רפפורט בשנים 1935–1936, היא טיפלה במשורר אטילה יוז'ף. המשורר התאהב בפסיכואנליטיקאית שלו, וכתב לה, בין היתר, את אחד משיריו היפים ביותר, "הכאב הגדול".
לאחר מות בעלה היא רצתה לעזוב את קולומבו, אך היא הכירה את אוולין פרדריק צ'ארלס לודוביק, חוקר שייקספיר מאוניברסיטת צ'ארלס לודוביק, וראש האגודה הדרמטית האנגלית באוניברסיטת קולומבו ואחר כך בפרדניה.
לאורך השנים היא התארחה במכוני מחקר בינלאומיים, בהם מרכז סולומון אש לחקר קונפליקטים אתנו-פוליטיים באוניברסיטת פנסילבניה והמרכז לחקר תהליכים קבוצתיים באוניברסיטת קנט שבאנגליה .
מחויבות – המידה שבה חברי קבוצה רוצים לתרום לרווחת הקבוצה; חשיבות – המידה שבה חברי הקבוצה חשים שהקבוצה היא חלק מרכזי בזהותם העצמית; כבוד – המידה שבה חברי הקבוצה מעריכים את המוסדות, את המנהיגות ואת הסמלים של הקבוצה; ועליונות – המידה שבה חברי הקבוצה מאמינים שהקבוצה טובה יותר מקבוצות אחרות.
הדבר מושך את הפלאונטולוגית ד"ר אלי סאטלר, שהספיקה להתגרש מבעלה ומבחינה שהחגבים נמנעים מלאכול זרעים מתוצרת "ביוסין" וחושדת שהארגון, בראשות ד"ר לוויס דודג'סון, השיבו את החגבים לחיים מהכחדה ומרביעים אותם כדי לשלוט באספקת המזון העולמית, זאת תוך שהם נהנים מתמיכה ממשלתית.
אלי נוסעת ליוטה לפגוש את בן זוגה לשעבר, הפלאונטולוג ד"ר אלן גרנט, המסכים לעזור לה לגנוב דגימה של החגבים מ-"ביוסין" במטרה לחשוף אותם. אלי חושפת שהיא הוזמנה על ידי המתמטיקאי ד"ר איאן מלקולם, העובד בביוסין לביקור בעמק ביוסין.
בסיום, הנרי מהנדס את אחד החגבים עם פתוגן שיהרוג את שאר הארבה ומקבץ אותו עם השאר , אלן ואלי מחדשים את מערכת היחסים שלהם ומעידים לצד ראמזי נגד "ביוסין".
אוון, קלייר ומייזי חוזרים הביתה ומחזירים לבלו את בתה, בטא, והאו"ם מכריז על "עמק ביוסין" כשמורת טבע מוגנת, כששאר הדינוזאורים לומדים לחיות לצד האנושות.
דוניא סיפקה מיד פורום לאומנים כגון מאטי בן קאסם, שייח מוחמד אל אנקה, אווליה, פדילה דז'יריה, שייחה רימטי , אך כך גם סיפק פורום לקולגות היהודיות שהיוו פליטים מתוניסיה ואלג'יריה באותה העת ושהו בצרפת, כמו לילי בוניש, לין מונטי, ראול ג'ורנו, אדמונד אטלאן, בלונד-בלונד, אלברט גז, רנה פרז, לוק שרקי, שייח זקרי, עאידה ניסים, אלברט פרז, ונתן כהן.
אלכַּחְלַאוִי אלתוּנסי, מילולית "כחלאווי התוניסאי" – שם הבמה של אלי טויטו; 24 בינואר 1932– 15 בפברואר 2000) היה יהודי-תוניסאי, זמר ונגן כלי הקשה במוזיקה ערבית בהשראה עממית ואיש עסקים.
בין הפרויקטים הבולטים הפקת סדרת מרקרס -תערוכות לבינאלה הבינלאומית בוונציה עם יותר מלמעלה מ-700 אמנים, בין השאר, דני קרוון, דניס אופהיים, יאן ברבר ועוד.
לאחר בחירות 2003, כאשר מפלגת רוסיה המאוחדת של הנשיא קיבלה הכי הרבה מושבים בדומה עם רוב של 37.6%, מסר סורקוב את התגובה הנלהבת של הקרמלין ואמרה "אנחנו חיים עכשיו ברוסיה חדשה."
הוא גינה את המפלגה כבובה של הקרמלין וכינה את סורקוב "אדון הבובות הראשי של התהליך הפוליטי", כך על פי דיווח במגזין בשפה הרוסית "" שצוטט על ידי ה"ניו יורק טיימס".
ב-28 בדצמבר 2011, מדבדב הקצה מחדש את סורקוב לתפקיד "סגן ראש הממשלה למודרניזציה כלכלית", בתהליך שהתפרש ברבים כתגובה לבחירות לפרלמנט הרוסי בשנת 2011.
"הייתי בין אלה שעזרו לבוריס ילצין להבטיח העברת כוח שלווה; בין אלה שעזרו לנשיא פוטין לייצב את המערכת הפוליטית; בין אלה שעזרו לנשיא מדבדב בליברליזציה. כל הצוותים היו נהדרים".
לאחר קריירה קצרה כדירקטור ליחסי ציבור בתחנת הטלוויזיה הרוסית מ-1998 עד 1999, סורקוב מונה לסגן ראש סגל הקרמלין בשנת 1999, תפקיד שהחזיק במשך למעלה מעשור.
בספטמבר 2004 נבחר סורקוב לנשיא דירקטוריון החברה לתובלת מוצרי נפט , אך הונחה על ידי ראש ממשלת רוסיה מיכאיל פרדקוב לוותר על התפקיד בפברואר 2006.
לאחר כישלונו בקבלת המועמדות למפלגה, לוואסה כינה את המפלגה כ"שורצת מנהיגים שהם דיקטטורים, לא דמוקרטיים ומוקפים רודפי בצע מובילים." הוא עזב אותם והצטרף במקום למפלגת , מפלגת ימין מרכז בטנזניה.
זאת בעקבות דוח וועדת הנבחרת הפרלמנטרית על חוזה ייצור חשמל לשעת חירום בין חברת החשמל של טנזניה , תאגיד ציבורי, וחברת פיתוח אמריקאית ר'יצמונד ביוסטון, טקסס.
הוא התחרה על המועמדות של מועמד הנשיאות של הצ'מה צ'ה מאפינדוזי בשנת 1995 אך הודח בשלבים מוקדמים על ידי הנשיא הקודם יוליוס נייר, אשר האמין כי לוואסה לא היה אז בנוי מהחומר הנכון לנשיאות.
בשנת 2005 בחר לוואסה שלא לקחת את המועמדות לנשיאות מפלגת ה אבל הפך לאיש מפתח בקמפיין של חברו לזמן רב, ג'קאיה קיקווט, על הצעתו לכיסא הנשיאות.
הלייטקוין הוא מטבע בעל קוד תוכנה פתוח שהופץ תחת רישיון / 11, מבוסס על רשת עמית לעמית , אינו מנוהל על ידי רשת מרכזית כלשהי ומוכר כאחד המטבעות הוותיקים בשוק המטבעות הקריפטוגרפים.
בשנת ה'תרנ"ה התמנה לרב בטימקוביץ' שבפלך מינסק . בהמשך התמנה לרב בחסלביץ'. בשנת ה'תרע"א נבחר לכהן כרבה של נובהרדוק, לאחר כשלוש שנים שבהן לא היה רב קבוע בעיר .
בתחילה, יועדה הישיבה לצעירים בלבד, משום שבעיר התקיימה כבר ישיבה ותיקה של תנועת המוסר בראשות הרב יוסף יוזל הורוביץ , אך בהמשך, בעקבות חיכוכים חוזרים ונשנים עם "הסבא מנובהרדוק", פתחה הישיבה את שעריה גם בפני תלמידים בוגרים, שלמדו תורה בלבד.
בראיון שנערך עימו, טען שלדעתו אביו היה בעל הפרעת הדחק "' " לאחר שפציעתו ברגל, לא אפשרה לו להילחם כשאר חבריו והוא חש אשמה שרדפה אותו במהלך כל חייו והיא שהובילה אותו לסיוע הנרחב לניצולי השואה.
פרופ' בסטיאנס סייע בטיפול בהפרעת הדחק הפוסט טראומתית של ניצול השואה יחיאל די-נור שסבל במשך למעלה מ-30 שנה מסיוטי זוועה על מחנה ההשמדה אושוויץ.
למרות הביקורת שהועברה על פעילותו, ב"צנטרום 45", נערכים ניסויים ב לטיפול ביוצאי מלחמה בעלי פגיעה נפשית בהובלת פרופ' אריק ורמטן, ראש תחום בריאות הנפש בצבא הולנד, שמחזיק גם במשרתו הקודמת של בסטיאנס באוניברסיטת ליידן.
ב-9 במאי 2014, לקראת עונת 2014/2015 בלה ליגה וכשבועיים לפני יום הולדתו העשרים, עבר דה פול לולנסיה תחת המאמן נונו אספריטו סנטו תמורת כ-4.7 מיליון אירו, עשרה אחוז ממכירה עתידית וזכות ראשונים להחתמת לוסיאנו וייטו .
לאחר 62 שניות בלבד על המגרש, ביצע דה פול עבירה גסה על אלייש וידאל וספג כרטיס אדום ישיר, שהפכה אותו למורחק המהיר אי פעם בליגה הספרדית, וכן גררה השעיה מארבעה משחקים.
עד מהרה הפך דה פול לשחקן הרכב קבוע בקבוצה את שערו הראשון בסרייה א' כבש ב-29 בינואר 2017, כאשר הבקיע לרשתה של מילאן את שער הניצחון במשחק שהסתיים בתוצאה 1–2.
במהלך ביקורו הרשמי, העניק פוטין את מסדר הידידות למהאטיר בהכרה בתרומתו לחיזוק הקשרים הידידותיים בין המדינות ולגורם ליציבות עולמית והסכמה בין-דתית, בזמן שנחתם חוזה לאספקת חיל האוויר המלכותי המלזי עם 18 מטוסי קרב רוסיים סוחוי -30, גרסה של סוחוי -30 שהותאמה למלזים.
הקשרים בין המדינות הידרדרו כאשר מלזיה הצהירה על תמיכתה באחדות האסלאמית של המוג'אהדין באפגניסטן נגד הפלישה הסובייטית שמטרתה הייתה לתמוך במשטר הקיים של אפגניסטן במהלך שנות ה-80.
בשנת 1970 הגיעה הקבוצה הראשונה של הסטודנטים הסובייטים ללמוד מלאית באוניברסיטת מלאיה, ביניהם טטיאנה דורופייבה, תמרה רשטובה, ויקטור א' פוגדייב ואנטולי וורונקוב.
למרות העובדה שהממשלה היוגוסלבית החדשה ניסתה שוב להגיע לפשרה עם היטלר , תוך הבטחה לדבוק בהסכמים קודמים, העם הסרבי התלהב להוקיע את הסכם המשולש וההמונים הסרבים הפגינו ברחובות.
במהלך המרד הסרבי הראשון הצטרפו למורדים הסרבים, בין היתר, יוונים ויוונים-ארמנים, כדוגמת הלוחם ג'ורג'אקיס, הדיפלומט פטר איצ'קו, המזכיר נאום קרנר, הלוחם קונדה בימבאשה, ואחרים.
ב-7 במאי 2006, אורגנה ארוחת צדקה על ידי הארגון ההומניטרי " " בסלוניקי תחת חסותם של יורש העצר אלכסנדר השני ונסיכת הכתר קתרין במטרה לסייע בהפחתת המחסור בציוד חשוב בבתי חולים על ידי שדרוג יחידות הטיפול הנמרץ לילודים בבלגרד, ניש, נובי סאד וקרגוייבץ ובכך הצילו את חייהם של תינוקות שזה עתה נולדו.
נאומים נואמו על ידי נשיא הדירקטוריון של ה- , ג'ון טריקרדוס, נסיך הכתר אלכסנדר, נסיכת הכתר קתרין, ראש ממשלת מקדוניה-תראקיה, ג'ורג' קלייזיס, הקונסול הכללי של סרביה ומונטנגרו ביוון, רדומיר זיווקוביץ', סגן ראש המחוז פריפקטורה מסלוניקי, פאנאיוטיס פומיאדיס, סגנית ראש עיריית סלוניקי, קולובו לימוניה ונשיא המכללה האמריקאית אנטוליה מר ריצ'רד ג'קסון.
יוון סייעה בליברליזציה של הוויזה, וג'רמיש הסביר כי "השנה, אזרחינו יוכלו לנסוע לים היווני הרבה יותר בקלות. הם יבלו את חופשותיהם ביוון, מכיוון שאין חוף ים באזור בו אזרחינו יכולים להרגיש טוב יותר מאשר ביוון." דרוזס אמר כי יוון מוכנה לאשר את הסכם הייצוב של סרביה באופן מיידי.
ווייבס מאוניברסיטת אמסטרדם, שירות הביון הלאומי היווני חיבלה באופן שיטתי בפעולות של נאט"ו בבוסניה באמצע שנות התשעים, בניסיון לסייע ללאומנים סרבים בוסניים. בדו"ח שלו לממשלת הולנד, ששמו " 1992-1995" (בעברית:
מודיעין ומלחמה בבוסניה 1992–1995), טוען ווייבס כי ה- הדליף תוכניות צבאיות של נאט"ו להנהגה הבוסנית-סרבית, ולעיתים קרובות לגנרל ראטקו מלאדיץ' עצמו, בקיץ 1995. בסופו של דבר, טוען ווייבס בדו"ח, כי בעלות הברית של נאט"ו חדלו מלשתף את הרשויות היווניות בתוכניות צבאיות של נאט"ו.
לכן, דושאן "טרח לחזר אחר התושבים היוונים של אותם מחוזות . החוק החדש קבע שוויון בין הסרבים ליוונים בכל המחוזות עליו שלט, ואישר את הפריבילגיות שהוענקו לערים היווניות על ידי קיסרים ביזנטים קודמים, שדושאן היה שמח לראותם כקודמיו האימפריאליים".
קטסודאס, הצהיר בנאום הנוגע לסרביה כי "יוון וסרביה הן שתי מדינות המקושרות בקשרים קדומים ובלתי ניתנים לניתוק. היחסים בינינו אבדו במעמקי הזמן. התרבות והדת הסרבית הושפעו מאוד מהשורשים המשותפים שלנו בתרבות הביזנטית".
ביוזמת מעלויותיהם המלכותיות, ארגנו נסיך הכתר אלכסנדר השני ונסיכת הכתר קתרין, אירוע צדקה חשוב בסיוע קורבנות השריפות היווניות הטרגיות, שהתרחש ב-24 בספטמבר 2007 במועדון באתונה, בשיתוף איגוד מועדוני הכדורסל ההלניים , ה- ובתמיכתו של ולאדה דיבאץ, שחקן ה-.
בעקבות שריפות היער היווני בשנת 2007, שלחה סרביה שישה מטוסי כיבוי מסוג -18 דרומאדר ו- אנטונוב אן-2, 6 כבאיות, 55 כוחות כיבוי ווהעמידו בכוננות יחידות צבאיות מיוחדות למקרה שיידרשו לסייע ליוונים להילחם בשריפות ולנקות את הפסולת.
בין המדינות מתקיימים ביקורים רבים מדרג גבוה, כדוגמת ביקורה של שרת החוץ דורה בקויאניס בבלגרד , אותה ליווה סגן שר החוץ, יוריפידס סטיליאנידיס, והביקור הרשמי לאתונה של שר החוץ של סרביה, מר ווק ג'רמיש.
20 שופטים יוונים מבית המשפט העליון חתמו על הכרזה בה נקבע כי נאט"ו אשמים בפשעי מלחמה. האירוע הדרמטי יותר היה בית הדין העממי של למעלה מ-10,000 איש באתונה ביוון, שם בית המשפט העליון ביוון הכריז על הנשיא קלינטון ומנהיגי נאט"ו כאשמים בפשעי מלחמה.
בנעוריה למדה במגמת מוזיקה והיסטוריה בתיכון עמל ע"ש ליידי דייוויס והייתה חניכה בתנועת הצופים. במקביל, למדה במסלול לרקדנים של מרכז ביכורי העתים ופיתוח קול אצל חיים פנירי. היא הייתה זמרת בלהקת הנוער "השכנים של צ'יץ'" במסגרתה הופיעה, בין היתר, במחזות הזמר "לא רק בלונדינית" ו"הנוטרדם של פריז".
תאילנד והודו משתפות פעולה בפורומים רב-צדדיים שונים, כמו שותפות הדיאלוג של הודו עם , הפורום האזורי , ופסגת מזרח אסיה, הקבוצה האזורית הכוללת את בנגלדש, הודו, סרי לנקה, תאילנד, מיאנמר, נפאל וקשרי תחבורה משולשים עם תאילנד, מיאנמר והודו.
כרכי שמות הנופלים, שנאספו אליה בסיועם של משרד המלחמה הבריטי והוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, הוכנסו לתיבת ההנצחה בהיכל על ידי המלך ג'ורג' החמישי והמלכה מרי.
בתקופת כהונתו הראשונה בסנאט הפך האריס למנהיגם של הדמוקרטים הבורבוניים של טנסי, אגף של המפלגה הדמוקרטית שתמך בדרך כלל בקפיטליזם של אי-התערבות - וב"תקן הזהב".
בצו זה נאמר "עיניו עמוקות וחודרות – דוגמה מושלמת ללב של בוגד- עם קמטים של שד על מצחו. מחקריו על ביצוע פשעים הביאו לו קרחת מוקדמת וזקן אפור." התיאור ניתן על ידי המושל החדש של טנסי שקיווה להתגרות האריס.
במהלך הקמפיין לנשיאות 1860, האריס, אשר תמך במועמדותו של ג'ון קבל ברקינרידג' הצהיר כי על מדינת טנסי לשקול פרישה אם "קנאים פזיזים של הצפון" יצליחו להשתלט על הממשלה הפדרלית.
זמן קצר לאחר שנכנס לסנאט המדינה האריס תמך בהחלטה שגינתה את "וילמוט פרוביסו" ) ) שהייתה הצעה בשנת 1846 בקונגרס ארצות הברית לאסור עבדות בשטח שנרכש ממקסיקו במלחמת מקסיקו – אמריקה.
הוא בילה את מרבית זמנו בתקיפת "הפשרה של 1850" , סדרה חוקים העוסקים בסוגיית העבדות בשטחים שכבשה ארצות הברית ממקסיקו במלחמת ארצות הברית-מקסיקו בשנת 1848,.
האריס זכה בכהונה שנייה ב 1851 ולאחר מכן בחר לא לרוץ בשנת 1853, לאחר שהמפלגה הוויגית השתלטה על בית המחוקקים של טנסי, וחילקה בצורה לא הוגנת את המחוזות כדי להביא לתוצאות הרצויות להם.
לאחר תקופה קצרה פנתה צביה גרוס ללימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב, ולאחר התנסות קצרה כעורכת דין פרטית במשרד עם שותפה ללימודי המשפטים עמי גניגר ובמשרד גרוס היא הצטרפה בשנת 1982 למחלקה המשפטית של משרד הביטחון ועבדה שם כ-25 שנה.
במסגרת תפקידיה במשרד הביטחון ייעצה גרוס לשרי הביטחון, מנכ"לי משרד הביטחון וכלל המערכת הביטחונית בסוגיות חוקתיות-מנהלתיות, מסחריות-כלכליות ובינלאומיות. כחלק מעבודתה היא עמלה על שמירת האיזון בין זכויות אדם לבין הלחימה בטרור, עבדה רבות מול התעשיות הביטחוניות, והייתה חברה מובילה בצוותים הבין-משרדיים להפיכת התע"ש ורפאל מיחידות סמך של משרד הביטחון לחברות ממשלתיות.
בשנים האחרונות הגבול בין משחקי ירי "טהורים" לבין משחקי פעולה-הרפתקאות הופך להיות דק יותר ויותר, עד כדי כך שקשה לשייך משחקים מסוימים לז'אנר מסוים ולרוב מעדיפים לשווק אותו כשייך לשילוב של שני הז'אנרים האלו.
בין משחקים כאלו נמנים, לדוגמה, סדרת (חלק מהמשחקים בסדרה פותחו גם הם על ידי רוקסטאר גיימס, המפתחת של סדרת ), סדרת , סדרת , סדרת , שני המשחקים בסדרת ועוד.
בקונסולות, משחקים כאלו כמעט תמיד יכללו מערכות עזר לכיוון על אויבים כיוון שלעיתים השליטה והכיוון דרך מצלמת גוף שלישי יהיו קשים מדי דרך מרבית בקרי השליטה של הקונסולות הנפוצות.
או בקיצור ) הוא תת-ז'אנר של משחקי הפעולה בו השחקן נע בו בעולם תלת-ממדי, כאשר הוא רואה את דמות השחקן לנגד עיניו, ומתמקד בעיקר בקרבות ירי על ידי שימוש בנשק חם.
בניגוד למקביליהם, משחקי הירי בגוף ראשון , השחקן לא רואה את עולם המשחק דרך "עיניה" של דמות המשחק אלא משקיף עליה ממבט על או במבט מן הצד, כמו מבעד למצלמה הממוקמת מעל השחקן.
לאחר שדחה הצעות להתמנות כשגריר ארצות הברית ברוסיה ובספרד ב-1849, הוא מונה ב-1850 כמזכיר הצי של ארצות הברית בקבינט של הנשיא מילרד פילמור ובתפקיד זה הוא כיהן עד 1852.
באפריל 1865, כשהקונפדרציה עמדה על סף תבוסה במלחמת האזרחים, הנהיג גרהאם באופן אישי משלחת שכללה מושל לשעבר נוסף של קרוליינה הצפונית, דייוויד סוויין, שביקשה מגנרל האיחוד ויליאם שרמן הפסקת אש כדי שבירת המדינה, ראלי לא תחווה אלימות וחורבן.
ב-1840 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית כדי למלא את המקום שהתפנה עקב התפטרותו של רוברט סטריינג' וכיהן בתפקיד זה מה-25 בנובמבר אותה שנה ועד ה-3 במרץ 1843.
באותה השנה הודיע על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של ניו מקסיקו, אחרי שנציג המחוז המכהן בבית הנבחרים טום יודול פרש מבית הנבחרים לשם התמודדותו לסנאט.
עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית החל לוהאן למלא את תפקיד עוזר ליושבת ראש בית הנבחרים, ננסי פלוסי, מה שהקנה לו את התואר "הלטיני הבכיר ביותר בקונגרס".
מלבד יודול עצמו שהביע תמיכה במועמדותו, לוהאן זכה לתמיכה של מספר אישים בהם מרטין היינריך, קירסטן ג'יליברנד, איימי קלובשר, סוצ'יל טורס סמול, מישל לוהאן גרישם , דב האלנד, ננסי פלוסי וג'ון לואיס.
הוא התגייס לצבא, וב-1814 הוא היה חלק מהפלוגה המאוחדת של רגימנט הפרשים הקלים החמישי של בולטימור, שעליו נמנו סוחרים עשירים, עורכי דין ושאר בעלי מקצועות.
מילר, הם בחנו יחדיו טיוטה של "מכתב בבקבוק" פרי עטו של כותב בלתי ידוע אז, אדגר אלן פו, כיצירה הראויה להתפרסם בעיתון , בשל האווירה האפלה והמקברית שלה.
ניתן לעקוב אחר התנגדותו לעבדות במרילנד במשך שנים במהלך חייו, אך עומק התנגדותו לתופעה התפתח מגישה מתונה ומאופקת יותר בתחילה לתקיפה וקולנית יותר שהתבססה על שיקולים מוסריים בתקופה בה התפרסמה הצהרת האמנציפציה ולאחר מכן למאבקו במרילנד עצמה לביטול העבדות בה, שכן הצהרת האמנציפציה לא חלה עליה בשל אי הצטרפותה למדינות הקונפדרציה.
הוא סייע לשמר את סנט מרי סיטי (המקום בו נוסדה מרילנד כמושבה ומקום לידתה של החירות הדתית באמריקה) ולייסד את קולג' סנט מרי במרילנד , את ספריית ג'ורג' פיבודי ואת קונסרבטוריון פיבודי למוזיקה .
ברישום מיומנו של קנדי מספטמבר 1858 מצוין שתאקרי ביקש ממנו לסייע לו בכתיבת פרק בספרו "אנשי וירג'יניה" והוא סייע לו בהוספות תיאורי נופים לפרק זה.
בשנת ה'תקס"ח , לאחר כינוסה של הסנהדרין של פריז, הקים נפוליאון בונפרטה את הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת, ארגון ממשלתי שניהל את הקהילות היהודיות בצרפת.
הרב למברט, רבה של העיר בשנים אלה, היה סמן שמרני בין רבני צרפת, יחד עם רבי זליגמן גודשו, רבה של קולמר, ויחד הם התקיפו כל ניסיון לשינוי דתי כמרד נגד היהדות.
בשנת ה'תקפ"ט החליטה הקונסיסטוריה המרכזית להקים מוסד מרכזי שיכשיר רבנים לקהילות צרפת, בהתאם למגמת הקונסיסטוריה המרכזית להעניק לרבנים אופי מודרני. הוחלט שהמוסד יוקם על בסיס הישיבה שהייתה קיימת במץ, שנפתחה מחדש לאחר סגירתה בימי הטרור. בקיץ ה'תק"ץ נפתח בבניין ישיבת מץ בית המדרש לרבנים במץ.
התפתחותה של שכבת סוחרים עשירה בקרב יהודי מץ הובילה את פרנסי הקהילה ליזום בעשור האחרון של המאה ה-17 סדרה של תקנות המגבילות את בני הקהילה, גברים ובעיקר נשים, בתחום הלבוש והתכשיטים.
סבב התקנות הראשון התקבל בא' באלול ה'ת"ן , ולאחריו עוד שלושה סבבים בשנים הבאות שהחמירו את התקנות עוד יותר. הסבב האחרון, בכ"א בחשוון ה'תנ"ח , מבטא דווקא הקלה מסוימת בתקנות לעומת קודמיו.
הגבלת התקנות דווקא להפגנת עושר במרחב הציבורי, ולא לצריכת מותרות בכלל, מראה כי סיבת התקנות לא נבעה דווקא מגישה אידאולוגית המתנגדת למותרות, אלא מחשש לעורר קנאה של הסוחרים הגויים במץ או כדי לצמצם את התדמית הציבורית העשירה של הקהילה .
לאחר מותו הפתאומי של רבי יהודה החסיד, מיד לאחר הגעתו לירושלים בשנת תס"א , נותרו לבני קהילתו חובות רבים כתוצאה מרכישת 'חצר האשכנזים' בעיר העתיקה בירושלים, שנועדה לבניית בית כנסת . הנושים הערבים ראו כאחראים לחוב את כל קהל האשכנזים בירושלים, והצרו לבני הקהילה. בשל כך, נשלחו שד"רים לארצות אירופה כדי לגייס כספים שיכסו את החוב, אולם הסכומים הקבועים לא הספיקו לכסות את החוב כולו, אלא רק חלקים מהריבית השנתית, וכעשור לאחר מכן הוחל בניסיון להגיע לפשרה עם הנושים שיסיים את החוב, באמצעות סכום חד-פעמי גבוה שיגוייס מהקהילות הגדולות והמבוססות ויפרע חלק מסכום החוב.
בשנות הארבעים דרש הפרלמנט של מץ מרבי יהונתן אייבשיץ, רב העיר ואב בית הדין, להכין תקציר מתורגם של דיני ממונות על פי ההלכה כדי שיוכל לשמש בבית המשפט העירוני כאשר ידונו בו יהודים, במקום בבית הדין של הרב.
בעוד היהודים הפורטוגזים של בורדו ובאיון זכו לאזרחות כבר בראשית 1790, בתמורה לויתור על מוסדות הקהילה שלהם, היהודים האשכנזים, באלזס-לורן ובפריז לא קבלו זכויות אלה מיד.
בשנת ה'תק"ה , בעקבות גירוש פראג, פנה רבה של מץ, רבי יהונתן אייבשיץ, אל ארבע קהילות יהודי האפיפיור בבקשת סיוע ליהודי פראג המגורשים. את פנייתו אליהם הוא חותם בנוסח "חונה פה קהילת מיץ וכל גלילות צרפת", ונראה שהוא ביקש להסתמך בפנייתו זו על סמכותו כרב הקהילה הראשית בצרפת ולכלול בתחומה גם את קהילות דרום צרפת.
בחודש חשוון ה'תרס"ג הסתיים הליך ליקוט העצמות של כל נקברי בית הקברות הישן אל תוך קבר אחים בבית הקברות החדש, והוצבה עליו מצבה משותפת. מאוחר יותר נוספה מצבה נוספת המפרטת את שמות רבני מץ הקבורים בקבר האחים. ברם, העתקת הקברים לא נעשתה במלואה, ובשנים הבאות התגלו מפעם לפעם עצמות באתר בית הקברות הישן. ניסיונות שונים של יהודים לרכוש את השטח בחזרה לא צלחו, ובראשית המאה ה-21 הוקם על מקום בית הקברות הישן מגרש חניה, לאחר שהתקבלה דרישת הקהילה להזהר מפגיעה באזורים שבהם מצויים הקברים שלא פונו. בשנת ה'תשע"ח , הוצבה אנדרטה בכניסה למגרש החניה, המציינת שזהו מקומו של בית הקברות הישן.
בשנת ה'שנ"ה התגוררו בעיר 25 משפחות יהודיות, שעסקו בעיקר במסחר בסוסים ובתבואה לצורכי הצבא, ובכ"ב בתמוז באותה שנה נבחרו פרנסים והוקמו מוסדות קהילה.
מינוים של רבני מץ מכאן ואילך נדרש לאישור רשמי מצד רשויות צרפת, ישיבת היהודים בעיר הותנתה בתנאים מגבילים רבים, לרבות מיסוי גבוה תמורת זכות הישיבה בעיר, עטיית כובע מיוחד ומגורים בשכונה נפרדת, והגבלות רבות על תחומי התעסוקה.
בשנת ה'תקכ"ז , התאונן רבה של מץ, רבי אריה לייב גינצבורג, על הירידה במספר לומדי התורה, אך ציין שמץ עודנה "עיר גדולה לאלקים מלאה חכמים וסופרים", וכי ניתן למצוא בעיר לפחות 30 תלמידי חכמים הראויים להורות הלכה.
תקופה זו הייתה תקופת ההתבססות של הקהילה כקהילה מרכזית ועשירה, עד שבמאה ה-18, תקופת הזוהר של הקהילה, הייתה מץ אחת הקהילות הגדולות באירופה הן במספר תושביה והן בעוצמתה הכלכלית.
בינואר 2014 ערך ראש העיירה גלאטיני טקס התנצלות על הפרשה, בנוכחות נציגי הקונסיסטוריה המחוזית וצאצאיו של רפאל לוי, ובו נחשף לוח זיכרון לפרשה, בתקוה להפסקת החרם היהודי על העיירה.
לקראת פסח ה'תקנ"ד הוציאה מועצת העיר צו שאסר על אכילת מצה. עם סיום הטרור באמצע 1795 הושבו לקהילה בתי הכנסת שלה. לעומת זאת, הישיבה נפתחה מחדש רק בשנת ה'תקע"ט .
בשנת ה'תר"ז הורתה עיריית מץ להרוס את בית הכנסת, עקב מצבו הרעוע. בקיץ ה'תר"ח הרסו בני הקהילה את כל הבניינים שבחצר הקהילה, והוחלט לבנות על מקום כל המבנים בית כנסת חדש גדול, כיוון שבתי הכנסת הקודמים לא הכילו די מקומות.
בתקופת מלחמת יום הכיפורים שימש קצין אג"ם של היחידה. לטענתו, בימים שלפני המלחמה, היה משוכנע כי כל הסימנים המודיעיניים מובילים למסקנה שעומדת לפרוץ מלחמה בשתי החזיתות. הוא פנה למפקדו, יואל בן פורת, אך לטענתו, בן פורת לא קיבל את דבריו. הוא עקף את בן פורת ופנה לעוזר ראש אגף מודיעין, תת-אלוף צבי לידור. לידור פנה לראש אגף המודיעין, אלי זעירא, אך טענת בריל נדחתה. לימים, אישר זעירא את מהימנות הדברים כשאמר:
אחרי מלחמת יום הכיפורים מונה כמושל הצבאי של אזור בית לחם, ובסיום תפקידו זה השתחרר מצה"ל. בעקבות מלחמת שלום הגליל, נקרא לשמש כמושל אזור צור, בתקופה בה כוחות צה"ל חנו בלבנון.
בתקופת מלחמת ההתשה בתעלת סואץ, ירו המצרים לעבר כוחות צה"ל שחנו בגדה ממולם. כדי לחסום את שדה הראייה של כוחותיהם הקימו המצרים סוללות עפר גבוהות שמנעו מכוחות צה"ל לתצפת עליהם.
שבתאי בריל הוא קצין מודיעין בדימוס, שהגה ופיתח את הרעיון להשתמש בכלי טיס בלתי מאויש כמכשיר לאיסוף מודיעין צבאי, והראשון שהטיס טיסן, שנעשה בו שימוש מבצעי בצה"ל.
בשנת 2018, זכתה להצלחה חסרת תקדים כאשר השתתפה בסרט ההודי הידוע " ", תוך שהופיעה בקליפ של שיר הנושא "", אשר צבר למעלה מ-20 מיליון צפיות בפחות מ-24 שעות והפך לקליפ ההודי הראשון בהיסטוריה שהצליח לעשות זאת.
נכון לתחילת 2020, עובד ליפר על מחזמר מקורי ישראלי בשם "סוף אחר" שכתב יחד עם ליעוז גוטמן ואודליה אוזן ויעלה בקפה תיאטרון הקאמרי בשנה הקרובה.
בעונתו היחידה בקבוצה זכתה ז'לגיריס באליפות ליגת העל הליטאית ובגביע הליטאי, והעפילה לפיינל פור היורוליג בפעם השנייה בתולדותיה ולראשונה מזה 18 שנים.
שני מוזיאונים ביפן ובקוריאה, מרכז לאמנות בסלט לייק סיטי בארצות הברית, מאנייג' בסנט פטרבורג ברוסיה, בית האופרה בדרזדן – גרמניה, מרכז פליג במרסיי בצרפת, קארדיף בווילס, לודג' בפולין, אלכסנדריה במצרים, בית האמנים בלונדון, המוזיאון הלאומי בעמאן, ירדן, במישיגן בארצות הברית, האנובר בגרמניה, גלריה ניסאן בקטר, ניו יורק ארצות הברית, גלריה 4- בעמאן, זארבריקן בגרמניה, מרכז מסחרי מרכאדו בדובאי, בהיידובסרמן בהונגריה, בעיר ניקייה ביוון.