polyglot-tagger/wikipedia-language-snippets-filtered huggingface dataset:
בנובמבר 2017, פרסם צוות מומחים משפטיים בינלאומיים דו"ח שמצא "רשלנות מכוונת מצד מוסדות פיננסיים" ובהם הבנק המרכז אמריקאי לשילוב כלכלי , המוסד ההולנדי לפיתוח פיננסי , הפינפנד- הקרן הפיננסית המעניקה מימון וייעוץ לחברות פרטיות הפועלות בשווקים מתפתחים, והחברה לפיתוח אנרגיה של הונדורס , "כדי לשלוט, לנטרל ולחסל כל התנגדות".
באפריל 2015, הארגון הבינלאומי לזכויות אדם "עד גלובלי" הדגיש את המקרה של קאסרס כמסמל את הסיכונים הקשים העומדים בפני פעילי הסביבה בהונדורס, שמספר ההרוגים מקרבם היה הגבוה ביותר לנפש בעולם.
באפריל 2019 הציבה קבוצת מרד ההכחדה סירה ורודה בשם ברטה קאסרס במרכז הצומת העמוסה של לונדון בין רחוב אוקספורד ורחוב ריג'נט וחסמה את התנועה; לאחר חמישה ימים הוסרה הסירה ממקומה על ידי המשטרה.
קבוצה של כמאה אנשי מועצת הארגונים הפופולריים והילידים של הונדורס צעדו לתחנת המשטרה המחוזית לאחר מותה, כדי לדרוש חקירה בינלאומית עצמאית בנוגע לרציחתה.
"חזרתו של הנשיא, מל זלאיה, הפכה לסוגיה משנית. עמדו להיות בחירות בהונדורס. והנה, היא, קלינטון, הכירה בכך שהם אינם מאפשרים את חזרתו של מל זלאיה לנשיאות. עמדו להיות בחירות. אך הקהילה הבינלאומית - גורמים רשמיים, הממשלה, הרוב הגדול - קיבלו זאת, אף על פי שהזהרנו שהדבר יהיה מסוכן מאוד ויאפשר התנהגות ברברית, לא רק בהונדורס אלא גם בשאר היבשת. והיינו עדים לכך. " קלינטון טענה כי שיטת הטיפול של קאסרס במצב, הייתה טובה יותר עבור תושבי הונדורס.
ניצול התקיפה והעד היחיד לרצח, גוסטבו קסטרו, פעיל הסביבה המקסיקני, אמר לאחר מכן שהוא "הובל דרך משרדים ובתי משפט, ונדרש לספר את סיפורו שוב ושוב, תוך שנמנע ממנו לעזוב את המדינה במשך חודש ימים, והתייחסו אליו למעשה כחשוד . לאחר חודש השופט האחראי על התיק השעה את עורך דיני. הם הפרו את כל זכויותי. פחדתי מאוד כל יום. חשבתי שמשהו יכול לקרות לי בכל עת. הרגשתי כמו שעיר לעזאזל. "
קאסרס חקרה את הנושא בשקדנות והודיעה לקהילה כי החברה הסינית סינוהידרו , יחד עם התאגיד הפיננסי הבינלאומי של הבנק העולמי, החברה לפיתוח אנרגיה של הונדורס, , מתכננים להקים מיזם משותף הכולל ארבעה סכרים הידרואלקטריים בנהר הגואלקרק .
הוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם כללה את "ברטה קאסרס" ברשימת האנשים הנמצאים תחת איום, ברשימתה מ-28 ביוני 2009, ותוך מהלך ההפיכה בהונדורס של שנת 2009 .
רישומי בית המשפט משנת 2014 שפורסמו במאי 2016 הראו כי "הממשלה והחברה לפיתוח אנרגיה ביקשו שוב ושוב להבאיש את שמם של קאסרס ועמיתיה כאנרכיסטים אלימים המטילים אימה על האוכלוסייה באמצעות הפגנות, גזל, כפייה ונזק מתמשך ואף ניסיון לערער את הסדר הדמוקרטי."
בזמן שהופיעה בתוכנית אמרה דלריה, "שלום לכולם, שמי ליה דלריה, וזה נהדר להיות כאן, כי זה שנות התשעים! זה הולך להיות מוזר! אני דיק גדול." מאוחר יותר אמרה דלריה שנאמר לה כי לא הייתה צריכה להשתמש במונח דיק בשידור.
אולם הגן עליה לאחר מכן, ואמר, "אם היא רוצה לקרוא לעצמה דיק, זה עניינה." דלריה ידועה גם בזכות תפקידה ב"קומדיה מוזיקלית על סוטים", , כמו גם "נערת יום שישי", קומדיה אותה כתבה, ביימה וגם וכיכבה בה כשחקנית ושזכתה ב"גולף הזהב" בשנת 1989 עבור הקומדיה הטובה ביותר.
"כפרפורמרית מהשורה הראשונה שהשתמשה בכישרונה כדי לבדר ולהאיר מיליוני אמריקאים". עם קבלת הפרס ב"גאלה השוויונית של אילינוי" בשיקגו, אמרה דה לריה:
"כפרפורמרית שמחוץ לארון במשך למעלה מ-33 שנה שהפכה את חייה למען שינוי תפיסת העם של קווירים ולהט"בים, זה כבוד עבורי לקבל הכרה כזאת מהמדינה בה נולדתי, אני מרגישה שאני מתגאה בבלוויל, צאו מהארונות!".
דלריה, לסבית מוצהרת, פעילה למען זכויות להט"ב ולמען זכויות נשים ופמיניזם. דלריה הייתה הקומיקאית הלסבית המוצהרת הראשונה שהופיעה בטלוויזיה האמריקאית, כשהופיעה בתוכנית האירוח "המופע של אולם ארסניו" ב-1993.
לימים הורחבה התוכנית לחילות נוספים בצה"ל. התוכנית מאפשרת לבוגרי יחידות הלוגיסטיקה השונות להשתלב במקצוע אזרחי איכותי אחרי השחרור, תוך ניצול הידע הרב שרכשו בצה"ל בתחום הטכנולוגי.
העברת יתרת הפיקדון בדחיפה לחשבון הבנק של החייל המשוחרר; החלת החוק בכל הנוגע ללימודים שלושה חודשים לפני השחרור; הארכת משך מתן הזכויות של חיילים משוחררים בודדים ומילואימניקים פעילים מחמש שנים לעשר שנים; מתן שכר דירה לבודדים משוחררים ועוד.
מרק יזמה וערכה בחינות כלכליות לבניית תשתיות בשיטת ההתקשרות /, שיטה חדשנית המשלבת הון פרטי שהיזם הזוכה מגייס, והמאפשרת לרוכש להתחיל לממן רק מהרגע שהמתקן עובר לשימושו, שיטה שעד לאותו מועד לא הייתה נהוגה באף פרויקט בצה"ל ובמשרד הביטחון. בספטמבר 2007 הציגה מרק את השיטה למנכ"ל משרד הביטחון פנחס בוכריס, אשר קיבל את ההמלצה והחליט כי ההתקשרות להקמת עיר הבה"דים תעשה בשיטה המוצעת, ואף הדגיש כי להבא לא יבנו יותר בצה"ל בשיטות המסורתיות אלא רק בשיטות ההתקשרות המתקדמות.
בעקבות דוח ברודט, פנה צה"ל לגב' מרק, כדי שתציע מענה לדרישה הכלולה בדוח להתייעלות בהיקף של עשרות מיליארדי שקלים בעשור. מרק הכינה הצעה שאושרה על ידי מנכ"ל משרד הביטחון וצה"ל, ובעקבות כך יצאו למכרז שבו זכתה חברת מקינזי כדי לסייע בבניית תוכנית התייעלות כלכלית. מרק הובילה בצוות דו־ראשי למשרד הביטחון ולצה"ל את התוכנית עד סוף 2011, עת סיימה את תפקידה.
גדלה והתחנכה בתל אביב, תחילה בבית ספר ביאליק ובהמשך בתיכון עירוני ז'. לאחר שירותה הצבאי בפרקליטות הצבאית חשבה תחילה ללמוד משפטים, אך בסופו של דבר החליטה "ללמוד כלכלה דווקא כי היה קשה להתקבל".
חמדה מרק היא האישה הראשונה שמונתה לתפקיד הכלכלי הבכיר ביותר במערכת הביטחון – היועץ הכלכלי למערכת הביטחון והאישה הראשונה ששימשה כסמנכ"לית במשרד הביטחון.
העתירה קרויה על שם ד"ר אהרון ארתור ברגמן אשר כיהן בתפקידים בכירים בשירות המדינה, בהם הממונה על הכנסות המדינה ונציב מס הכנסה הראשון. הוא עתר לבג"ץ נגד שר האוצר ומבקר המדינה ב־1969, כחודשים לאחר שהחוק אושר בכנסת.
"בשלילה המוחלטת של הקצבה מרשימות מועמדים חדשות, יש הפרה ממשית של שוויון הסיכויים בין הרשימות, הנוגדת את עקרון השוויון שבסעיף 4 במידה שאין להצדיקה, ולא רק סטייה קלה מעיקרון זה".
בג"ץ קבע שסעיף 46 לחוק היסוד הכנסת מאפשר פגיעה כזו בשוויון אך ורק בתמיכה של רוב חברי הכנסת . וכיוון שהחוק עבר בפחות מ-61 תומכים הוא נפסל מכיוון שאינו עומד מפרוצדורה הנדרשת. בג"ץ הבהיר שלכנסת פתוחה הדרך לחוקק מחדש את החוק אם תעמוד בפרוצדורה הדרושה:
היא יכולה לחזור ולחוקק את הוראות המימון שבחוק המימון, למרות חוסר השוויון שבהן, אם יימצא להן הרוב הדרוש לפי הסעיפים 4 ו־46 של חוק־היסוד; או שהיא יכולה לתקנו כדי להסיר את חוסר השוויון, והצבענו לעיל על דרך אפשרית בה ניתן לעשות זאת." לבסוף מאיר שמגר, היועץ המשפטי לממשלה, הציע תיקון לחוק המימון תוך התחשבות בהערות של בית המשפט בנושא חוסר השוויון.
בג"ץ ברגמן הוגש בשנת 1969, לאחר ששישה חברי כנסת הגישו הצעת חוק פרטית בכנסת. עתירתו של ד"ר אהרן ברגמן, כעותר ציבורי, כוונה נגד הצעת החוק, לפיה רק מפלגות קיימות המכהנות בכנסת תקבלנה מימון מפלגות .
בתחילה היא נשלחה לווילה משנית בגבעות של פוג'ו א קאיאנו בשם איל סרטינו , ובהזדמנות זו נולדו כמה פנטזיות פופולריות, כמו קיומו של מסדרון תת-קרקעי בין שתי הווילות שאיפשר לזוג האוהבים להיפגש בסתר.
מחקר משנת 2004–2006 מדבר על הרעלת ארסן ברקמות של השניים, אם כי לא ניתן להבחין בין הרעלה בפועל לבין הטיפול שניתן לאחר המוות לגופות הקבורות יחד בכנסיית בוניסטלו .
בשנת 1698 צייר אנטון דומניקו גביאני בפרסקו את התקרה של מה שמכונה "חדר האוכל" בקומה הראשונה מטעם פרדיננדו דה מדיצ'י, נסיך טוסקנה, או את החדר שנמצא מיד אחרי האולם הגדול, המכונה גם "חדר הסטוקו".
קמרון החבית הגדול הדאיג כבר מהתחלה את בעלי הווילה, שחששו מהתמוטטות בגלל גודלו, אך הוא נבחן על ידי סנגאלו בפאלאצו שלו בפירנצה שהוא בנה, על פי אנקדוטה שסיפר ג'ורג'ו וזארי.
הווילה עברה שינויים פנימיים וחיצוניים ביוזמתה של העוצרת מריה לואיסה, דוכסית לוקה ואחריה על ידי אליסה בונפרטה, אחותו של נפוליאון בונפרטה, שהייתה מ-1804 נסיכת לוקה ופיומבינו ומשנת 1809 הדוכסית הגדולה של טוסקנה.
וילה די פוג'ו הפכה לאחת ממקומות המגורים האהובים עליה, ונראה כי רומן לכאורה בינה לבין הכנר המפורסם ניקולו פאגאניני, שערך קונצרטים רבים בתיאטרון הווילה, התרחש ממש כאן.
לאחר תקופה של רכישת קרקעות אינטנסיבית על ידי משפחת מדיצ'י, באזור פוג'ו א קיאנו וגם בגדה השנייה של הנהר אומברונה, סמוך לטבולה , בין 1470 ו-1474, הזמין לורנצו את ג'וליאנו דה סנגאלו לבנות וילה שהפכה לאב-טיפוס של בתי המגורים של האצילים במדינה במאות שלאחר מכן.
עם מותו של ג'אן גסטונה דה מדיצ'י , אחיו של פרדיננד וצאצא אחרון של משפחת מדיצ'י, עברה הווילה לדוכסים הגדולים החדשים של טוסקנה, בית הבסבורג-לורן, שהמשיכו להשתמש בה כמעון קיץ או כנקודת עצירה במהלך מסעותיהם לפראטו או לפיסטויה.
החדר של בלה רוזינה בפרט מעוטר במיטת אפיריון וקירות מכוסים לגמרי בווילונות ממשי ורוד עם מוטיבים פרחוניים , תלויים בצורה המאפשרת לראות במרכז את הפרסקו הנאו-קלאסי שבקירות.
בין היתר, הנישואים בין אלסנדרו דה מדיצ'י למרגריטה מפארמה , בין קוזימו הראשון ללאונור דה טולדו , ובין פרנצ'סקו הראשון וביאנקה קאפלו שכבר הייתה פילגשו .
האפריז בן שלושת הצבעים שנראה היום על הטימפנון בחזית הראשית של הווילה הוא העתק שנעשה בשנת 1986 על ידי היצרן ריקרד ג'ינורי, בעוד המקור נמצא בחדר בקומה הראשונה של הווילה.
הפַּסָּל שיצר אותם אינו ידוע בוודאות, אך קרוב לוודאי שהיה זה ברנרדו בואנטלנטי , כפי שניתן להסיק מהפיסול של פלג גוף עליון וראשי הפסלים חרושי הקמטים.
הפרסקו מתואר על ידי ג'ורג'ו וזארי כ"קורבן, בפרסקו, בלוג'יה שנשארה לא מושלמת" ואשר מתוארכת לפני מותו של לורנצו, או בכל מקרה הושלמה עד שנת 1494.
עירוב בין הפנים והחוץ דרך מסננים כמו לוג'יות, חלוקה סימטרית של אזורים סביב אולם מרכזי , מיקום דומיננטי בנוף, ושחזור במודע של אלמנטים אדריכליים קלאסיים .
בית החווה בפוג'ו א קאיאנו-טבולה והאורוות, שביחד עם הווילה היוו קומפלקס מאוחד בעל ערך אדריכלי רב, נמכרו בתקופה הראשונה שלאחר המלחמה, לארגון הסיוע לחיילים משוחררים ולאחר מכן לאנשים פרטיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הבית שימש כמקום מפלט מההפצצות ליצירות אמנות חשובות מכל רחבי טוסקנה, כמו פסלי לשכת כלי הקודש החדשה של מיכלאנג'לו או המונומנט של ארבעת המורים מליבורנו וכו'.
בקומה הראשונה ניתן לבקר גם באולם הכניסה עם ציורים מונוכרומטיים של ראשית המאה התשע-עשרה, יצירתו של לואיג'י קטאני, המשחזרים נושאים חגיגיים המתייחסים להקמת הווילה:
הארגון מחדש של הווילה הסתיים רק בשנת 2007, עם פתיחתה של קומה השנייה לציבור, שם הוקם המוזיאון לטבע דומם, מקום בו מצאו הציורים הגדולים של ברתולומאו בימבי משכן הולם, כמו גם יצירות אחרות מווילות של משפחת מדיצ'י וילה די קסטלו, וילה לה טופאיה, וילה מדיצ'י דל'אמברוג'אנה ואחרות.
זהו מבנה מרובע עם באסטיונים וחצר מרכזית, המכונה "קשין די טבולה" השוכן בצד השני של האומברונה, והוא מרכז הפעילות החקלאית, שנבנה לפני הווילה עצמה, והיווה משקל נגד אידיאלי בעיצוב הטריטוריאלי הכללי.
לורנצו דה מדיצ'י, דוכס אורבינו וג'וליאנו דה מדיצ'י, דוכס נמור ועסק באיור התהילה של משפחת מדיצ'י, מה שנרמז בבירור מהנושאים הרשמיים בציורים, כלומר "תהילת של ההיסטוריה הרומית".
משה והסנה הבוער, חציית ים סוף ותחיית לזרוס; כאן, לאחר השיקום, הוצבה גם הפייטה מאת ג'ורג'ו וזארי, שהגיעה מהקפלה של הווילה ששייכת היום לאחווה נוצרית מקומית.
היא נבנתה על ידי לורנצו דה מדיצ'י לאחר שקנה חווה כפרית מג'ובאני רוצ'ליי , אשר בתורו קנה את מה שהיה אז מבצר פשוט מפאלה סטרוצי , שנבנה על ידי משפחת קאנצ'ליירי מפיסטויה בראשית המאה החמש עשרה.
בשנת 1811 תכנן ג'וזפה מנאטי על פי הזמנתה של אליסה בונפרטה גנים אנגלים חדשים, כשהוא מייצר שדרות לא סדירות, אגם קטן, וביתנים נאו-קלאסיים קטנים, כמו מקדש דיאנה.
דלת באותו המפלס מובילה לחדר השינה של הדוכסית ביאנקה, שקירותיו מצופים בעיסת נייר דחוסה המחקה את הקוראמי וריהוט נאו-רנסאנס, תוצאה של עיצוב חדש כללי בסגנון סביב 1865 .
הווילה שוכנת במיקום אסטרטגי במרכז ראש גבעה, שהיא הקצה של הרי מונטאלבנו, על שלוחה לכיוון הנהר אומברונה והשפלה, ושולטת על הדרך בין פירנצה לפיסטויה המטפסת כאן על הגבעה הקטנה.
בצד הגרמני מגיע קולונל הסלר למפקדתו של גנרל קולר המדריך אותו במבצע הגדול העומד להיערך וכי הוא יהיה מפקד כוח הפאנצרים המרכזי ועליו להגיע תוך 50 שעות לנהר מז.
לפני תחילת ההתקפה מוצנחת יחידה של צנחנים גרמנים דוברי אנגלית בפיקודו של לוטננט שומאכר כדי לשבש את תנועות האמריקאיים על ידי שינויו כיווני השלטים, ניתוק קווי הטלפון ועוד.
במשחק חצי הגמר קלע בנסון 16 נקודות מול , ובמשחק הגמר מול אוניברסיטת מישיגן שוב הצטיין עם 25 נקודות, מה שזיכה אותו בפרס "השחקן המצטיין של הפיינל פור" .
כבר במשחקו הראשון ב- התקוטט עם שחקן לוס אנג'לס לייקרס, כרים עבדול-ג'באר; בשל אגרוף ששלח עבדול-ג'באר לפניו של בנסון, שבר כוכב הלייקרס את ידו והושבת ממשחק במשך כחודשיים.
בתקופה זאת, בין היתר, סיקרה, צילמה ודיווחה מהשטח את הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו", הפיגוע במרכול היהודי בפריז, הפיגועים בקופנהגן, משאל העם בסקוטלנד, ההתאבדות של טייס טיסה 9525 של ג'רמנווינגס בהרי האלפים יחד עם כל נוסעי מטוסו והברקזיט.
ג'נה קולמן מככבת בתפקיד הראשי, ומגלמת את ג'ואנה לינדזי, מורה במקצועה, שהתינוק שלה בן הארבעה חודשים נעלם במהלך שהותה באוסטרליה יחד עם בן זוגה אליסטר .
"נוסטרומו" מתרחש תוך מהפך פוליטי במדינת קוסטגואנה הדרום-אמריקאית, היכן שהסוור האמין ממוצא איטלקי, ג'ובאני בטיסטה פידנזה - שם האפונים של נוסטרו - - מקבל הוראה מאדונו, צ'ארלס גולד, בעל מכרות כסף ממוצא אנגלי, לקחת את אוצרות הכסף שלו לחו"ל כדי שלא ייפול לידי המהפכנים. תפקידה של הפוליטיקה הוא בעל חשיבות עליונה "בסוכן הסודי", שכן הדמות הראשית, ורלוק, עובדת עבור ארגון מעין-פוליטי. המזימה להשמדת מצפה הכוכבים של גריניץ' היא כשלעצמה אנרכיסטית. ורלוק טוען כי ההפצצה "חייבת להיות הרסנית גרידא" וכי האנרכיסטים שישתתפו בהם כאדריכלי הפיצוץ "צריכים להבהיר ש נחושים לחלוטין לעשות ניקיון כללי ביצירה החברתית כולה.
הקומדיה הפוליטית, "שיבת המשנה" , מאת ג'וליאן אורסין ניימשביץ'- משורר, מחזאי, מדינאי וחבר לנשק של תדיאוש קושצ'ושקו - נכתב במשך כשבועיים בזמן שניימשביץ' שימש כסגן בסיים של האיחוד הפולני-ליטאי בין 1788–1792.
כפי שקיווה ניימשביץ', קומדיה זו הפכה לסמן שקבע את הדרך למעברה של פולין לחוקת 3 במאי 1791 הנחשבת לחוקתה הראשונה של אירופה, ולחוקה הלאומית השנייה והמודרנית העולמית, לאחר שהחוקה של ארצות הברית הוכרזה בשנת 1789.
של ביטול הבחירות החופשיות למלכות פולין ; של ביטול החקיקה ההרסנית - "הליברום ווטו" ; של הענקת זכויות נרחבות יותר לאיכרים ולאנשי עיר; של ריסון הפריבילגיות של המעמד האצילי שברובו מתעניין בעצמו; ושל קידום המעורבות הפולנית בעניינים בינלאומיים, מתוך אינטרס להפסיק את הביזה שעשו בה שכנותיה, רוסיה, פרוסיה ואוסטריה .
הרומן של הסופר הפולני בולסלאו פרוס, "פרעה" , ממוקם במצרים, בשנים 1087 – 85 לפנה"ס, בתקופה שבאותה מדינה נחוו מתחים פנימיים ואיומים חיצוניים שיגיעו לשיאם עם נפילת שושלת העשרים והממלכה החדשה. הגיבור הצעיר, רעמסס, לומד כי מי שיאתגר את הכוחות החזקים הם פגיעים ונתונים לסכנות של פיתוי, הסתה, השמצה, הפחדה והתנקשות. אולי השיעור המשמעותי ביותר אותו קלט רעמסס באיחור, כבר כפרעה, הוא חשיבותו של הידע לעוצמה. חזונו של פרוס על נפילתה של ציוויליזציה קדומה שואב חלק מכוחו מהמודעות האינטימית של המחבר לקיצו של חבר העמים הפולני-ליטאי בשנת 1795, מאה שנים לפני שהשלים את כתיבת "פרעה". את המודעות הפוליטית הזו חלק פרוס עם בן מולדתו, הסופר הצעיר ממנו בעשור שנים, ג'וזף קונרד, שהיה מעריץ של כתביו של פרוס. "פרעה" תורגם ל 20 שפות ועובד לסרט עלילתי פולני בשנת 1966.
עם "קוניגסבי; או, הדור החדש" , ד'יזראלי, לדעתו של ההיסטוריון רוברט בלייק, "השריש בז'אנר הרומן רגישות פוליטית, תוך שאימץ את האמונה כי עתידה של אנגליה כמעצמה עולמית אינו תלוי בגווארדיה הישנה והשאננה, אלא בפוליטיקאים צעירים ואידיאליסטים. " אחרי "קונינגסבי," הגיע "סיביל; או, שתי האומות" , רומן פוליטי נוסף, שהיה פחות אידיאליסטי ופוקח עיניים יותר "מקונינגסבי"; כותרת המשנה שלו - "שני העמים" התייחסה לפער הכלכלי והחברתי העצום שבין המיעוט המיוחס לבין המעמדות העובדים המקופחים.
"סטיינבק הותקף כתועמלן וסוציאליסט משמאל ומימין הספקטרום הפוליטי. החריפות ביותר מהמתקפות הללו הגיעו מהחקלאים המאוגדים בקליפורניה; הם לא היו מרוצים מהאופן בו תוארו בספר עמדותיהם והתנהלותם של החקלאים בקליפורניה כלפי המהגרים. הם הוקיעו את הספר כ"צרור שקרים" ותייגו אותו "כתעמולה קומוניסטית".
אורוול תיאר את "חוות החיות" שלו כ"סיפור סאטירי נגד סטלין", ובמאמרו "מדוע אני כותב" הוא כתב "שחוות החיות" היה הספר הראשון בו ניסה, מתוך מודעות מלאה "למזג מטרה פוליטית ותכלית אמנותית לשלמות אחת."
איוואן טורגנייב כתב את "אבות ובנים" כתגובה לפילוג התרבותי ההולך וגובר שראה בין הליברלים של רוסיה של שנות ה-30 וה - 40 של המאה ה-19, לבין התנועה הניהיליסטית הרוסית המתחזקת בקרב דור הבנים.
יצירות משפיעות נוספות העוסקות בנושאים פוליטיים הן "אוטופיה" של תומאס מור , "גוליבר" של ג'ונתן סוויפט , "קנדיד" של וולטייר , ו"אוהל הדוד תום" של הארייט ביצ'ר סטואו .
"אלף" "תשע מאות שמונים וארבע" הפכה לפופולרי את המושג "אורווליאן" המתאר הונאה רשמית, מעקב חשאי ומניפולציה של תיעוד מוקלט על ידי מדינה טוטליטרית או סמכותנית.
"הצעה צנועה" של ג'ונתן סוויפט הוא מאמר סאטירי נוקב ברוח יובנאליס, שנכתב במאה ה-18, בו הוא מציע כי האירים העניים יקלו על צרותיהם הכלכליות על ידי מכירת ילדיהם כמזון לג'נטלמנים ולגברות העשירים.
מחזהו של המשורר יאן קוחנובסקי, "פיטוריו של השליח היווני" , הטרגדיה הראשונה שנכתבה בשפה הפולנית, מגוללת אירוע שקדם למלחמת טרויה, ונושאו המרכזי - אחריות המדינאות, מהדהד עד ימינו.
שלושה הכרכים של "הנציבות הכללית לטיפול בבעיה היהודית" מאת ז'וזף ביליג שפורסמו בשנים 1955-60 הראו שתגובת הצרפתים לאיסוף היהודים ולריכוזם במחנות, גם אם לא הרוויחו באופן פעיל מביזת רכוש היהודים, הייתה אדישה במקרה הטוב.
רביעית, שניאורסון רצה ש- יהיה מאגר שיכנס את כל ההיסטוריוגרפיה של השואה בצרפת, וכאשר פרסם לאון פוליאקוב מחוץ ל- בשנת 1951, התנגד לכך שניאורסון.
החוק הצרפתי אסר האשמה כפולה אולם ההאשמות שהועלו במשפטים הקודמים לא כללו את אירועי איזיו, ולכן התאפשרו האישום החדש, מגובה בראיות שבמברק שסופק על ידי ה-, העמדתו של בארבי לדין והרשעתו.
עוד בעת המלחמה אסף יצחק שניאורסון , שצפה את הצורך במרכז לתיעוד ושימור זכר הרדיפה מטעמי מחקר היסטורי ומטעמי הוכחת הרדיפות לאחר המלחמה, 40 נציגים מארגונים יהודיים ברחוב ביזנט בגרנובל שהיה אז תחת כיבוש איטלקי ל מנת ליצור מרכז תיעוד.
מטרת ה- היא לערוך מחקרים, לפרסם תיעוד, לרדוף אחר פושעי מלחמה נאצים, לבקש השבת רכוש לקורבנות הנאצים ולתחזק ארכיון מסמכים בנוגע לשואה, במיוחד בנוגע לאירועים הנוגעים ליהדות צרפת.
פעילות ה- כוללת אספקת חומרים חינוכיים לתלמידים ומורים, ביקורי מוזיאון מודרכים וטיולי שטח, השתתפות בכנסים בינלאומיים, פעילויות והנצחה, תחזוקת אנדרטאות ואתרים כמו והאנדרטה בדראנסי, ואיסוף והפצת תיעוד אודות השואה מארכיוניו.
בראשי תיבות ) היה ארגון צרפתי עצמאי, שנוסד על ידי יצחק שניאורסון בגרנובל, צרפת, בשנת 1943 במהלך מלחמת העולם השנייה כדי לשמר את העדויות על פשעי המלחמה הנאציים לדורות הבאים.
בעונת 2002 שימש בראון כמאמן הראשי של קבוצת אורלנדו מירקל מליגת ה-, ובעונת 2004 אימן את סן אנטוניו סילבר סטארס; בשתי העונות לא העפילה קבוצתו לשלב הפלייאוף.
בשנת 1948 התמנה לסמנכ"ל של קואופרטיב ביטוח החקלאים והשתתף בארגון חברת הביטוח הממלכתית, אך לאחר זמן קצר חזר למשרד האוצר ונתמנה לראש מחלקת "קופת החיסכון הלאומית" ה- שהיה הבנק היחיד בהונגריה, בנק שקיים עד היום. בדצמבר 1950 נבחר לסגן נשיא "המכון הלאומי לפנסיה".
בודפשט, 4 בדצמבר 1888 – בודפשט, 20 באוגוסט 1966) היה מתמטיקאי יהודי-הונגרי, מרצה בכיר ופרופסור למדעי המתמטיקה , חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
מתוך הרצון להתאים את אופי ההכשרה לפעילות החלוצית המרכזית בארץ שאפו ראשי "החלוץ" להתרכז בהכשרה חקלאית אולם עקב אי היכולת להתפרנס אך ורק מחקלאות פנו רבים מחברי ההכשרות לעסוק במגוון רב של מלאכות אחרות.
חברי הקיבוץ נקראו "קלוסוביאקים" ומוטו החיים שהכתיב בני מרשק היה "ליצור מולדת לעם מחוסר קרקע. להפוך יהודי תלוש ובטלן לאיש עובד בחיי קומונה. אין פשרות. יש להתגבר על החולשות, על הסטיות. מהפכה לא עושים ברכרוכיות. מן ההכרח לתבוע הרבה מעצמך ומזולתך ולעיתים אף להתאכזר".
הם אוסף החוקים הכתוב הראשון של אתונה ביוון העתיקה, שנכתבה בהנחייות המדינאי דרקון, במאה השביעית לפני הספירה, כתוצאה מפרשנות מנוגדת לצדק של אצילי האתונאים לחוק על פה.
הזכאות לדמי לידה מלאים מותנית בכך ששולמו בעד המבוטחת דמי ביטוח לאומי בעד 10 חודשים מתוך 14 החודשים שקדמו ליום הקובע או בעד 15 חודשים מתוך 22 החודשים שקדמו ליום הקובע.
בעת רכישת פוליסה לביטוח חיים עובר המבוטח בדיקה רפואית, שבעקבותיה מוחרגות מהביטוח מחלות שהוא סובל מהן, ובחלק מהמקרים נקבעת תקופת אכשרה, שעם השלמתה תבוטל החרגה זו.
אירועים להט"בים רבים, ובמיוחד פסטיבל הקווירי בסרייבו 2008, הסתיימו באלימות, לאחר שהרדיקלים האסלאמיים תקפו את ההמונים ודיברו ביטויים קיצוניים. על פי סקר שנערך ב-2015, 51% מהבוסנים הלהט"בים דיווחו על אפליה כלשהי המופנית כלפיהם, כולל התעללות מילולית, הטרדה ואפילו אלימות פיזית.
השניים התחרו אחד בשני המרוצים בהם התחרו, למרות העובדה שהם בני אותה קבוצה, היריבות ביניהם החלה כאשר רכבו כחובבנים ובסופו של דבר מנהל הקבוצה, מרק מדיו , אמר:
הסינגל הגיע למקום הראשון במצעדי 35 מדינות, בהם יפן, גרמניה וארצות הברית, מה שהפך אותו לשיר השני בהיסטוריה שהגיע להישג זה, לאחר " 1997" של אלטון ג'ון.
25 בדצמבר 1904 – 3 במרץ 1999) היה פיזיקאי וכימאי-פיזיקלי גרמני-קנדי, אשר זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1971 עבור "תרומתו לידע של קונפיגורציה אלקטרונית ומבנה מולקולרי, בייחוד רדיקלים חופשיים".
"המידה שמבחן מכיל תוכן תרבותי המתאים לחברי קבוצה אחת ולא לחברי קבוצה אחרת" ולפיכך המידה ש"המבנה הפנימי של מבחן ישפיע על התוצאות שקבוצות שונות ישיגו בו".
כשהיה בן 12 החל ללמוד ב"מכון לאמנויות יפות" בנאפולי, שם למד אצל הצייר דומניקו מורלי שהרבה לצייר סצנות היסטוריות במשיחות מכחול נועזות ובשימוש בקונטרסט דרמטי , כמו גם אצל הצייר פיליפו פליצי.
חלק חשוב בגישת ה- , המבדילה אותה מתפיסות דומות, הוא שהבעלים או השוכר של בניין אמור להיות מסוגל לחיות ולעבוד בו בנוחות, מבלי לוותר על אורח החיים או על רמת החיים הרגילה.
רולף דיש אומר שהוא מושך אוכלוסייה איכותית, מיזמים חדשניים ומקומות עבודה יצירתיים באמצעות העיצובים שלו וטכניקות תכנון עירוניות מקיימות, כמו ניהול תנועה הכולל מסלולי הליכה רחבים, מסלולי אופניים וקישורים לתחבורה ציבורית הם כולם חלק מאידיאל .
המעצב של ההליוטרופה , שנבנה בשנת 1994 כמגורים הפרטיים והפרויקט המיוחד של רולף דיש בפרייבורג, טוען כי הוא הבניין הראשון בעולם שייצר יותר אנרגיה מזו שהוא משתמש בה, בהסתמך על אנרגיה מתחדשת לחלוטין וחופשית מפליטות ו-2 נייטרלי.
בבניין משולבות טכנולוגיות שונות לייצור אנרגיה, כולל לוח מעקב פוטו-וולטאי סולארי כפול צירים בגודל 56 מטרים מרובעים, מחליף חום גיאותרמי, יחידת חום וכוח משולבים ומעקה מרפסת סולארית-תרמית, כדי לספק חום ומים חמים.
הפרויקט, שנקרא השכונה הסולארית , נבנה בין השנים 2000–2005 ברובע וובן בפרייבורג, ומהווה דוגמה לחזונו של דיש '"ציווי סביבתי בסיסי" . נכון לשנת 2011, הבניינים מאוכלסים יותר מ -8 שנים בתפוסה מלאה וכל אחד מהם ייצר יותר מ -5,000 אירו של עודפי אנרגיה בשנה, מהם נהנו בעלי הבתים. הפרויקט זכה בשנת 2002 בפרס 'בניין השנה' ובפרס שילוב אנרגיה סולארית במגורים, ובשנת 2006 בפרס 'קהילת הדיור היפה ביותר בגרמניה'.
לאחר הצלחת ההליוטרופ בפרייבורג, התקשרה עם רולף דיש אדריכלות סולארית לתכנון ובניית הליוטרופ נוסף שישמש כמרכז מבקרים ואולם תצוגה באופנבורג, גרמניה.
דרך קריאה, כולל של חומרים שנאסרו על ידי הממשלה, הם הצליחו לראות את "המציאות העירומה" של האפרטהייד ואת אופייה הלא דמוקרטי של הממשלה, וחשו רצון בוער לבצע שינוי חיובי, אשר, סיכם ג'נקין, היה אפשרי רק באמצעים לא חוקתיים תחת המשטר הנוכחי.
כשחזרו לקייפטאון ביולי 1975, קנו לי וג'נקין מכונת כתיבה, מעתק ומכשירי כתיבה להדפסה ופרסום של עלונים ושכרו תחילה מוסך ולאחר מכן דירה זעירה.
במרץ 1976 נסע לי ליוהנסבורג לחפש עבודה, וה- שלח לשניהם את משימתם הראשונה, לפזר עלונים המפצירים תמיכה ב- ואחדות במאבק השחרור באמצעות פצצת עלונים ביוהנסבורג, בסמוך ליום השנה לטבח בשארפוויל ב־21 במרץ.
לאחר פרק זמן בכיכר ג'ון וורסטר הידועה לשמצה ביוהנסבורג, הם הוחזרו לקייפטאון ואחרי ארבעה שבועות, הורשו לראות את משפחותיהם, והוחזקו בכלא פולסמור בזמן שחיכו למשפט.
לאחר הצלחת משימתם הראשונה, ג'נקין עבד על ליטוש המנגנון על ידי הוספת מערכת הפעילה לפצצת העלונים, כך שהם לא יהיו צריכים להיות קרובים אליה כאשר היא התפוצצה.
לאחר שעזב את בית הספר, הצליח להימנע מגיוס החובה לכוח ההגנה של דרום אפריקה, ועבד במגוון עבודות במשך שנתיים, ללא שום עניין מיוחד בשום דבר מלבד מרוצי אופנועים.
לאחר קבלתו על ידי ה-, הוא ולי קיבלו הכשרה מטעם הארגון בטקטיקות שונות, בפרט כיצד להפיץ את חומרי התעמולה שלו בצורה של עלונים, וכיצד להקים מבנים תקשורתיים וכלכליים.
יחד עם לי הואשם ג'נקין ב"הפקה והפצה של 18 עלונים שונים בשם ארגונים אסורים", כולל המפלגה הקומוניסטית הדרום אפריקאית, ה- והאגף החמוש שלה, "נה", בין השנים 1975–1978, ועודד אנשים להצטרף לתנועת השחרור.
אף שפורטוגל הייתה נייטרלית במלחמת העולם השנייה, בדצמבר 1941 נחתו בטימור הפורטוגזית כוחות בריטיים, אוסטרליים והולנדיים, במטרה להקדים פלישה יפנית אפשרית, שאכן הגיעה בפברואר 1942.
עם תחילת תהליך דה-קולוניזציה ברחבי האימפריה הפורטוגזית שהחל אחרי מהפכת הציפורנים בפורטוגל, כבשה אינדונזיה את המושבה, תוך שהאו"ם מסרב להכיר בריבונותה על השטח ונשמרה ההכרה בפורטוגל כשליטה החוקית של המקום. ב-2002, אחרי תקופת מעבר בפיקוח האו"ם, הוקמה הרפובליקה הדמוקרטית של טימור-לאסטה.
באפריל אותה שנה אושרו שלוש המפלגות הפוליטיות הראשונות במושבה, וה- היו המרכזיות, ובעוד ה- העדיפה אוטונומיה מורחבת תחת השלטון הפורטוגזי, ה- שהפכה בהמשך לפרטילין, דחפה לעצמאות מיידית.
ביוני 1999 גילה שב לחברת כמנכ"ל וכעבור ארבעה חודשים בלבד, ב-16 באוקטובר 1999, הודיע במסיבת עיתונאים על עסקת ענק למכירת החברה לאינטל תמורת 1.6 מיליארד דולר, הסכום הגבוה ביותר ששולם עבור חברה ישראלית עד אז.
החברה החדשה התמקדה במכירת תכנוני שבבים המספקים פתרונות מלאים סביב שבבי עיבוד אותות, ובהם תכנונים ליישומי ניווט לווייני, תקשורת קצרת טווח בתקן , שבבים למכשירי אודיו, למחשבי כף יד וליישומים נוספים, תמורת תמלוגים.
החברה הוקמה בקליפורניה בשנת 1987 על ידי היזם דוידי גילה לאחר שרכש את חברת קולטוק בע"מ, מישראל. קולטוק הוקמה בשנת 1986 על ידי בועז משעולי, על בסיס צוות פיתוח של חברת קומברס שהתמחה בעיבוד ספרתי של אותות, שמשעולי היה בין מייסדיה. צוות החברה כלל את ד"ר ולדימיר קופרמן, שבתאי אדלסברג ואיתמר דרורי.
מהלך הפיצול כלל הצטרפות של משקיעים חדשים ל-, בהם "כלל תעשיות אלקטרוניקה" מקבוצת כלל תעשיות, יצרנית האלקטרוניקה היפנית "קנווד קורפוריישן" ואמפל.
במאי 2007 רכשה את קבוצת הטלפוניה האלחוטית והטלפוניה בפרוטוקול אינטרנט של חברת סמיקונדקטורס שהייתה בבעלות קרנות ההשקעה ו- וחברת פיליפס תמורת 270 מיליון דולר, מהם 200 מיליון דולר במזומן והיתרה במניות.
בנובמבר 2008, הודיע אלי איילון, מנכ"ל ויושב הראש החברה, על פרישה זמנית לשם ניהול מסע הבחירות של בנימין נתניהו, בבחירות לכנסת השמונה עשרה. באפריל 2009 חזר לנהל את החברה. ביולי 2009 פרש איילון מתפקיד המנכ"ל, במקומו מונה עופר אליקים, איילון נשאר בתפקיד יושב ראש הדירקטוריון.
ב-18 בינואר בפרק של התוכנית , דיין תקף את טיי דילינג'ר ולאחר מכן הצטרף רשמית לקבוצת , זאת לאחר שהסכים לקבל את ג'קט הקבוצה של סוייר פלטון מאריק יאנג.