polyglot-tagger/wikipedia-language-snippets-filtered huggingface dataset:
Työskennellessään projektissa arktisella alueella, Frost järkyttyi saatuaan tietää, ettei Stein vastannut tunteitaan; Stein kertoi tutkijatoverilleen, että Frost oli vetäytynyt opiskelija ja että Stein oli vain yrittänyt vetää hänet ulos kuorestaan, minkä Crystal tulkitsi täysin väärin.
pohjoisen leveyspiirin, jota myöten raja kulki Punaiseen­mereen saakka, mutta vuonna 1902 britit vahvistivat siitä osittain poikkeavan "hallinnollisen rajan", jolla osa mainitun leveys­piirin pohjois­puolellakin olevasta alueesta, Hala'ibin kolmio, yhdistettiin hallinnollisesti Britannian ja Egyptin yhteis­hallinnossa olleeseen Sudaniin.
Sortavalan diakonissalaitos perustettiin vuonna 1906, kun opettaja Jenny Ingmanin Sortavalan evankelisen seuran yhteyteen perustama Sortavalan diakonissakoti siirtyi vuonna 1905 perustetun ja Sortavalaa kotipaikkanaan pitävän Suomen Kirkon Sisälähetysseuran hallintaan.
Aluksi oppilaitos toimi nimellä Sortavalan Diakonitarlaitos Se koulutti edeltäjänsä tavoin diakonissoja seurakuntiin erityisesti Itä-Suomeen ja Karjalaan seuraten Sisälähetysseuran perustajahahmon ja johtajan Otto Aarnisalon ohjelmaa diakonian juurruttamiseksi Suomen seurakuntiin.
Elokuvahistorian kuuluisimpia ja varhaisimpia pysäytyskuvia on François Truffaut’n ensimmäisen pitkän näytelmäelokuvan 400 kepposta viimeinen kuva, jossa päähenkilö, koulukodista karannut Antoine Doinel vaeltaa hiekkarannalla ja kääntyy katsomaan kameraan.
Hän vastustaa aborttia, homoavioliittojen laillistamista, ”Obamacarena” tunnettua terveydenhuoltovakuutuslaki Affordable Care Actia, tupakkateollisuutta rajoittavia lakeja, Guantanamo Bayn sulkemista, hasiksen laillistamista ja on kritisoinut ilmastonmuutoksen ehkäisypolitiikkaa sekä seksivalistusta kouluissa.
Esimerkiksi lähtökortti 6, pöydässä K,Q,9,3, sinulla A,10,8, voit päätellä että pelinviejällä ei ole lähtökorttia suurempia kortteja ja partnerillasi olevan J,7,6, koska hän lähtee värin viidenneksi tai tässä tapauksessa kolmanneksi suurimmalla kortilla.
Vaikka molemmat maat edelleen vaativat aluetta itselleen, käytännössä se pysyi niiden yhteisessä hallinnassa vuoteen 1992 saakka, jolloin Egypti syytti Sudania siitä, että se oli myöntänyt eräälle kanadalaiselle öljy-yhtiölle tutkimus­oikeuden alueelle.
Heinäkuussa 1994 Sudan lähetti YK:n turvallisuus­neuvostolle, Afrikan yhtenäisyysjärjestölle ja Arabiliitolle muistion, jonka mukaan Egypti oli tunkeutunut Sudanin alueelle sotilaallisesti tai puuttunut sen asioihin hallinnollisesti 39 kertaa sen jälkeen, kun Sudan edellisen kerran toukokuussa 1993 oli jättänyt alueloukkauksista muistion.
Vuonna 1902 britti­hallinto veti kuitenkin erillisen "hallinnollisen rajan", jolla ababdojen asuma alue sanotun leveyspiirin etelä­puolellakin liitettiin Egyptiin, ja kun taas Anglo­egyptiläiseen Sudaniin liitettiin hallinnollisesti Beja-heimon laidunmaat kokonaisuudessaan, vaikka ne ulottuivat saman leveyspiirin pohjois­puolelle.
pohjoisen leveyspiirin, jota myöten raja kulki Punaiseen­mereen saakka, mutta vuonna 1902 britit vahvistivat siitä osittain poikkeavan "hallinnollisen rajan", jolla osa mainitun leveys­piirin pohjois­puolellakin olevasta alueesta yhdistettiin hallinnollisesti Britannian ja Egyptin yhteis­hallinnossa olleeseen Sudaniin.
Lokakuussa 2009 vaalikomissio, joka valmisteli Sudanissa huhtikuussa 2010 pidettäviä yleisiä vaaleja, julisti, että Hala'ib on yksi Al-Bahr al-Ahmarin osavaltioon kuuluvista vaalipiireistä ja että sen asukkailla oli perustuslaillinen oikeus rekisteröityä voidakseen osallistua vaaleihin.
Hänen tarkoituksenaan oli vahvistaa Sudanin oikeus Hala'ibin kolmioon, tutkia alueen väestön asemaa sekä antaa moraalista ja taloudellista tukea niille sudanilaiselle sotilaille, jotka olivat jääneet vangeiksi alueelle, kun Egypti miehitti sen. Tällöin tuli ensimmäisen kerran virallisesti myönnetyksi, että Egyptin hallinnassa olevalle alueelle oli jäänyt Sudanin armeijan henkilökuntaa.
päivänä 2010 Muhamad Al-Hassan Okair , joka vuodesta 1994 lähtien oli ollut Hala'ibin edustaja parlamentissa, lähetti Sudanin presidentille Bisharin-, Hamad-Orab- ja Aliyaab-heimojen pyynnöstä avoimen kirjeen, jossa hän valitteli sitä, että 20 kylää, joiden asukkailla olivat ennen harjoittaneet itsehallintoa, oli pakolla tullut jaetuksi kahden egyptiläisen vaalipiirin kesken.
Kun Egypti pitää tätä leveys­piiriä etelä­rajanaan ja Sudan vuoden 1902 "hallinnollista rajaa" pohjoisr­ajanaan, niiden väliin on toisaalta jäänyt Hal'ibin kolmion länsi­puolella myös pienempi Bir Tawilin alue, jota kumpikaan maa ei ole vaatinut itselleen.
Sudanilainen poliittis–sotilaallinen liike Itärintama, johon kuuluvat Bejan kongressi ja Vapaat leijonat ja joka vuonna 2006 teki rauhansopimuksen Khartumin hallituksen kanssa, on myös ilmoittanut pitävänsä Hala-ibia osana Sudania, koska sen väestöllä on etniset, kielelliset ja heimositeet Sudaniin.
Sudanilaisessa sanomalehdessä Al-Ahram Today kerrottiin huhtikuussa 2010, että Hala'ibin neuvoston entinen johtaja ja Bisharin-heimon jäsen, joka oli kampanjoinut Egyptin sotilaallista läsnäoloa vastaan, oli kuollut sairaalassa Kairossa kaksi vuotta oltuaan Egyptin turvallisuusjoukkojen vangitsemana kaksi vuotta ilman oikeudenkäynti.
Heinäkuussa 2010 egyptiläisessä lehdessä Al Masry Al-Youm kerrottiin, että kolmen Hala'ibin alueella asuvan heimon, el-Ababdan, el-Basharyan ja el-Bejan päälliköt tukivat Egyptin vaatimusta alueeseen, ilmoittivat olevansa Egyptin, eivätkä Sudanin kansalaisia ja että heillä oli kaikki Egyptin kansalaisten oikeudet, mukaan luettuna oikeus kansalliseen henkilötodistukseen, äänioikeus ja oikeus palvella Egyptin sotavoimissa.
Helmikuussa 1958, kaksi vuotta Sudanin itsenäistymisen jälkeen, kun Sudan suunnitteli vaalien pitämistä kiistellyllä alueella Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasser lähetti sinne sotajoukkoja samaan aikaan, kun maassa oli määrä pitää kansanäänestys Egyptin ja Syyrian yhdistämisestä Yhdistyneeksi arabi­tasavallaksi, mutta veti ne pois jo saman kuukauden aikana.
Luukonsaaren keramiikka on Suomen varhaismetallikauteen ja rautakauteen liittyvä lähinnä itäsuomalainen kermiikanvalmistuksen tyylisuunta, joka luetaan kuuluvaksi asbestikeramiikkaan ja toisaalta aikaisemmin kivikautisen Säräisniemen keramiikan myöhäisempään vaiheeseen .
Puhelimessa on näytön alapuolella kotinäppäin ja sen ympärillä kapasitiiviset painikkeet, oikeassa laidassa virtapainike, vasemmassa laidassa äänenvoimakkuuspainike ja sen yläpuolella Android-puhelimissa harvinainen kolmiportainen ”Alert Slider” -niminen ilmoitusvalitsin.
Partizani Tirana korvasi Skënderbeu Korçën Mestarien liigan kauden 2016–2017 toisella karsintakierroksella ja Slovan Bratislava eteni suoraan Eurooppa-liigan toiselle karsintakierrokselle sen jälkeen, kun Skënderbeu Korçë hylättiin sopupelien vuoksi.
Kirjapainoissa tapahtuva repro­kuvaus eli repro­grafia erityisellä repro­kameralla kehittyi kuvalaattojen valmistuksen eli kemigrafian myötä ja oli erityisesti saksi­taiton aika­kaudella tärkeä työ­vaihe kirja­painojen sivun­valmistus­prosessissa eli paino­materiaalin valmistelussa painatusta varten.
Kolmen vuoden jälkeen reitti oli palautettu jälleen kolmipäiväiseksi, ja reitin runko vastasi vuoden 1989 rakennetta siten, että perjantaina suunnattiin Pieksämäen suuntaan, josta palattiin Harjun erikoiskokeelle, jonka jälkeen käytiin lyhyellä lenkillä Jyväskylän länsipuolella.
Koska suurempia BMW coupe ja 4-ovisia sedan-malleja, oli myyty 2.0 litran moottorilla amerikkaan: päädyttiin moottoreissa malleihin joista yhden-kaasutimen 2002 joka tuotti 75 kW ja malliin 2002 ti jossa oli tupla-kaasutin ja moottorissa korkeampi puristussuhde, tämä malli tuotti 89 kW .
lisäyksen tasavertaisuuspykälää ottaessaan oppilaikseen ainoastaan miehiä sekä vuonna 1999 Olmstead vastaan L. C., jossa oikeus päätti vammaisten henkilöiden syrjinnän kieltävän lainsäädännön kattavan myös mielenterveyden häiriöistä kärsivät ihmiset ja siten mielenterveyshäiriöisten ihmisten pysyvän pitämisen suljetuissa mielisairaaloissa vastoin heidän tahtoaan olevan laitonta.
Tehtävässä Ginsburg toimi muun muassa asianajajana korkeimman oikeuden vuoden 1971 oikeuskäsittelyssä Reed vastaan Reed, jossa hän esitti Idahon osavaltion miehiä kuolinpesän pesänhoitajina suosivan lain rikkovan Yhdysvaltain perustuslain 14.
Clintonin sanotaan halunneen lisätä korkeimman oikeuden tuomariston monimuotoisuutta nimittämällä tuomariksi juutalaistaustaisen naisen; Ginsburg oli vuonna 1993 korkeimman oikeuden ainoa juutalaistaustainen tuomari ja toinen kahdesta Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina koskaan toimineesta naisesta.
Tuohon aikaan markkinoilla ei ollut nykyaikaisia vaippoja, joten vauvoilla käytettiin harsovaippoja, jotka eivät sopineet Raimon pienen pojan herkälle iholle Uusi vaippa paransi pienen Oskarin ihon ja toimivasta keksinnöstään innostuneena Raimo Nuortie päätti patentoida ideansa ja perustaa oman yrityksensä Delipap Oy:n.
Siihen kuuluvat digitaalista markkinointi­viestintää suunnitteleva Barabra Oy, mainos­elokuva­tuotanto­yhtiö Drama Moving Pictures Helsinki Oy, painotuotteiden ja lehti-ilmoittelun tuotantoon keskittyvä Heku Oy ja tapahtumamarkkinointi­yhtiö Design Thing Oy.
Turun kesäyliopiston koulutustarjonnassa on mm. avointa yliopisto- ja ammattikorkeakouluopetusta, työelämän täydennyskoulutusta, kielikursseja, lukion kertauskursseja ja abikursseja, tilauskoulutusta yrityksille ja organisaatioille, harrastekursseja ja yleissivistävää koulutusta.
Laki vapaasta sivistystyöstä 1998/632 määrittelee kesäyliopistot alueellisen koulutustarjonnan oppilaitoksiksi, joiden toiminnassa painottuvat korkeakouluopetus sekä alueen muihin osaamis- ja sivistystarpeisiin vastaaminen ottaen huomioon myös korkeakoulutettu väestö.
epäilty ei ollut tekohetkellä täyttänyt kahdeksaatoista vuotta ja rikoksesta ei olisi odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta ja teon katsotaan johtuneen pikemmin ymmärtämättömyydestä tai harkitsemattomuudesta kuin piittaamattomuudesta lain kieltoja ja käskyjä kohtaan
tärkeä yleinen tai yksityinen etu ei muuta vaadi ja kun oikeudenkäyntiä ja rangaistusta on pidettävä kohtuuttomina tai tarkoituksettomina, kun otetaan huomioon rikoksesta epäillyn ja asianomistajan välillä saavutettu sovinto tai muu epäillyn toiminta tekonsa vaikutusten estämiseksi tai poistamiseksi, hänen henkilökohtaiset olonsa, teosta hänelle aiheutuvat muut seuraukset, sosiaali- ja terveydenhuollon toimet tai muut seikat
Se tilattiin alun perin 20.6.1939 bonnilaisen toimistotarvikealan suuryritys Soennecken AG-yhtiön johtaja Friedrich Soennecken nuoremmalle alustana 429317 ja korimallina "Cabriolet F" korinumerolla 200598, mutta sodan syttymisen vuoksi sen valmistus keskeytyi aina 27.6.1941 asti, jolloin korimalli muuttui Reichskanzlein tilauksesta panssaroiduksi "Offener Tourenwagen":iksi korinumerolla 200767.
n valmistuttua 15.11.1941 se ajettiin rekisteritunnuksen SS-02047 saaneena ensin Berliiniin luovutettavaksi Reichskanzleille, sitten Puolan alueella sijaitsevaan Rastenburgiin Wolfsschanze-päämajaan itsensä Führerin tarkastettavaksi, minkä jälkeen se laivattiin Stettinistä Vaasaan joulukuussa 1941.
Auto saavutti nopeasta ajosta viehättyneen marsalkan suosion hänen käytössään olleiden ja suuren Mercedeksen tavoin rekisteritunnuksella SA-1 varustettujen vuoden 1937 Mercedes-Benz 320 Cabriolet F :n, vuoden 1938 Packard Twelve 1608 Touring Limousinen ja vuoden 1939 Chrysler C-24 Custom Imperialin rinnalla.
Kangaskatto suljettuna auton lämmityslaite kykeni ylläpitämään matkustamossa mukavaa lämpöä vielä 20 asteen pakkasillakin, ja kuljettajaa ajatellen Mercedes-Benz oli varustanut 770:n tuulilasiin puhaltavilla kuumailmasuuttimilla, jotka pitivät jäänmuodostuksen kurissa.
Erikoispolttoaine autoa varten tuotiin Saksasta Mikkelin päämajassa säilytettäväksi: auton kulutuslukemalla 27 l/100km sen 195 litran vetoinen säiliö salli noin 750 kilometrin ajot – pois lukien erillinen 20 litran varasäiliö – eli matkat oli suunniteltava huolella ennalta, jotta erikoispolttoainetta oli tarvittaessa saatavilla.
Renkaat taasen eivät olleet myöhemmän, raskaasti panssaroidun W150:n puhkeamatonta kammiomallia vaan tavalliset Continentalit, mutta Melin tietää kertoa tapauksesta, jossa sisärenkaan lävistänyt kavionaula ei johtanut sen räjähtämiseen vaan ajo jatkui perille renkaan ehtimättä tyhjentyä kokonaan.
Marskin 770:n varustukseen kuului tavaratilan mittojen mukaan tehtyjä varustelaatikoita, jotka auton nykyinen omistaja kenraali Lyon on pystynyt palauttamaan paikalleen niiden löydyttyä yhä alkuperäisten sisältöjensä kera Ruotsista, auton aiemmin omistaneiden tahojen varastoista.
Ilman ahdinta puristussuhteella 6,1:1 toimineen moottorin teho oli 155 hevosvoimaa, vääntö 47 mkg alhaisella 1 900/min kierrosluvulla, kun taas ahdin kytkettynä teho nousi 230 hevosvoimaan väännön ollessa 56 mkg 2 000/min kierrosluvulla – tehtaan sekuntikellolla mittaamaksi ilmoittama huippunopeus oli 170 km/t.
Moottorista oli saatavilla myös M150 II -versio puristussuhteella 7,2:1, kahdella kaksikurkkuisella kaasuttimella ja kahdella Roots-ahtimella, joka tuotti vapaasti hengittävänä 160 hevosvoiman tehon, ahtimet kytkettynä kuitenkin peräti 400 hevosvoimaa, kumpikin 3 900/min kierrosluvulla, jolloin vaunu saattoi saavuttaa 180–200 km/t huippunopeuden.
Epäilemättä näin tapahtui poliittisen ohjauksen kautta, sillä Blaine Taylor kuvaa vanhemmassa hyvin perusteellisessa kirjassaan laajasti niin valtakunnanjohtajan kuin NSDAP-puolueen suhdetta valmistajaan, kuin suurten autojen suunnitelmallista käyttöä puolueen julkisuustyössä: kansalaisille näyttävät paraatiautot ja Hopeanuolten menestys kilparadoilla olivat tärkeitä tekijöitä kansallistunteen nostattajina.
Tukivarret olivat kuitenkin esikuvaansa sirompia, ne oli taottu 770-mallissa erityisen taidokkaasti, ja niiden kumein varustetut tuhdit kiinnikkeet sallivat etupyörille pienen, tarkkaan laskelmoidun edestakaisen liikkeen, mikä vaimensi niin jousituksen kuin ohjauksen kautta välittyviä iskuja.
Takana W150 oli varustettu Daimler-Benz AG:n patentoimalla, hienostuneella De Dion- ja heiluriakselin yhdistelmällä, jonka esikuvana oli koemalliksi jääneen 540K :in ratkaisu ja joka piti raidevälin ja pyörien pystykallistuksen vakiona koko joustoliikkeen matkalla.
Tuo perätön tieto seurasi autoa pitkään, kenties tarkoitushakuisestikin, sillä auton ostanut ja kuulalaakerikaupassa osapuolena ollut chicagolainen liikemies Christopher Janus asetti 770:n esille ensin New Yorkin Rockefeller Centeriin, ja se lähti viimein kiertämään näyttelyitä muuallakin Yhdysvalloissa.
Tarina päättyi kuitenkin onnekkaasti, sillä jo huonokuntoisena ennätyksellisiä huutokauppahintoja saavuttanut, yhä "Hitlerin Mersuna" kaupusteltu vaunu päätyi vuonna 1984 maailmansodan jälkeen kiinteistöalalla valtavan omaisuuden luoneen kenraali William Lyonin omistukseen.
Laajan autokokoelman omistava Lyon selvitti 770:n todellisen historian, ja se sai osakseen pitkällisen täysentisöinnin, jonka kuluessa sen alkuperäisiä varusteita kuten esimerkiksi Notek-"sotavalo" (müncheniläisen valmistaja Nova-Technik GmbH:n nimen kontraktio) ja tavaratilan tarvikelaatiot pystyttiin hankkimaan takaisin.
Tunnettu loistoautoharrastaja ja vuonna 1943 hankitun Mercedes-Benz 540K:n omistaja Gösta Sverdrup kiinnostui kohutusta suuresta Mercedeksestä, jonka matkamittari osoitti ajomääräksi vain 10 000 kilometriä, ihastui siihen koeajolla ja teki vaihtokaupat.
Janoisa 770 osoittautui kuitenkin liian vaikeaksi ylläpitää Ruotsissa vielä tuolloin voimassa olleen polttoainesäännöstelyn takia, ja siksi Sverdrup myi sen jo syyskuussa 1947 kotikaupungissaan Eskilstunassa toimineelle autoliike Arne Gustafsson AB:lle.
Kun Mercedes ei löytänyt ostajaa ja kun Ruotsissa vallitsi sodan jälkeen suuri pula niin teknisistä osista kuin niiden ulkomailta ostamiseen tarvitusta valuutasta, se joutui viimein vaihtokaupan välineeksi: ruotsalaisyhtiö Bildels AB osti sen Gustafssonilta ja myi sen sitten Yhdysvaltoihin osamaksuna suuresta kuulalaakerikaupasta.
Sodan edetessä korkeaoktaanista lentomoottori-polttoainetta vaatineet raskaat 770:t olivat logistinen painajainen: usea niistä jäi sodan loppuvaiheessa niille sijoilleen, missä polttoaine oli loppunut, koska täydennystä ei bensiinipulan vuoksi kerta kaikkiaan enää ollut saatavilla.
Monilla sodan jälkeen hyljeksityillä isoilla Mercedes-Benzeillä oli samankaltainen kohtalo kuin Marski-770:lla: vaikkapa Norjan vihatun miehitysajan nukkehallitsija Vidkun Quislingin käytössä ollut 770-malli kuuluu romutetun (Norsk Motorveteran-lehden lyhyt juttu; automiestietona romuttamossa Lugnvikissä, Ruotsin Östersundin kupeessa), koska se ei tarinan mukaan ollut sodan jälkeen mennyt kaupaksi edes 50 NKR:n hinnalla.
Moottorina oli 7 655 kuutiosenttimetrin 8-sylinterinen OHV-rivimoottori peräti yhdeksällä runkolaakerilla sekä progressiivisesti toimivalla värinän vaimentimella, ja kampiakseli oli ennen kokoonpanoa tasapainotettu niin staattisesti kuin dynaamisestikin värinättömän käynnin varmistamiseksi.
Valtakunnankansleri Hitlerillä oli käytettävissään useita 770-autoja, ”yksi jokaisessa Saksan kaupungissa”: osa yhdysvaltalaisissa museoissa ”Hitlerin Mersuksi” mainituista 770-mallin autoista on siis voinut todella kuulua Reichskanzlein Fahrbereitschaft-autokomppanian laivastoon.
Böömin ja Määrin valtakunnankomissaari Reinhard Heydrichin kuoltua Prahassa toukokuussa 1942 salamurhayrityksessä saamiinsa vammoihin päätti natsihallinto käynnistää Aktion P-nimen saaneen hankkeen, jonka tarkoitus oli toimittaa hallinnon ja sen liittolaisten keskeisille henkilöille panssaroidut virka-autot.
Myös 770-mallista valmistettiin siksi vielä 20 kpl lisäsarja vuodesta 1942 aina tuotannon loppumiseen vuonna 1943 asti aiempia kevyesti panssaroituja vahvemmin panssaroituna versiona (Melin ei ole löytänyt valmistajan arkistosta koritunnusta W150 II, vaikkakin tunnus esiintyy monissa muissa lähteissä).
Niin 770 kuin monet muutkin 1930-luvun Mercedes-Benzin mallit varustettiin usein jäähdytinsäleikköä kiveniskemiltä suojaavalla kaihtimella, jossa on tunnusomainen kalanruotokuvio: tämä kaihdin näkyy edelleen säilytetyn lukuisissa 1930-luvun MB-klassikoissa.
Aikakaudella sattui rengasrikkoja taajaan, muun muassa koska vielä runsas hevosvetoinen liikenne sirotteli teille kavionauloja, jotka puhkoivat renkaita: siksipä myös 770-mallit oli varustettu kahdella vararenkaalla, jotka sijaitsivat molemmin puolin konepeltiä etulokasuojiin upotetuissa koteloissa.
Merkittäviä 770-asiakkaita olivat myös paavit Pius XI (jolle Daimler-Benz AG oli jo aiemmin lahjoittanut erikoisvarustellun Typ 460:n) ja XII sekä teollisuusjohtaja Otto Wolff von Amerongen, jonka avoauto tyyppiä 770 ”Offener Tourenwagen” on entistettynä esillä Mercedes-Benz–museossa.
Marsalkka Mannerheimin tavoin usea muukin hallitsija tai ajanjakson johtohahmo sai 770-auton lahjoituksena Saksalta: tallella on kenraali Francisco Francon käyttämä auto Madridin kuninkaallisessa El Pardossa Espanjassa ja Tšekkoslovakian presidentti Emil Háchan sodan jälkeen vuonna 1952 uuden Sodomka-korin saanut 770 Prahan teknillisessä museossa.
Vuonna 1938 sitä seurasi Berliinin autonäyttelyssä esitelty, teknisesti merkittävästi ajanmukaistettu ja pidennetty 770 K mallitunnuksella W150 , jonka moottoriteho oli noussut ahtimella enimmillään 230 hevosvoimaan, mekaanisen Roots-ahtimen ollessa nyt vakiovaruste.
Sinsheim-museon markkinointijohtaja Markus Weinstock arvelee, että Typ 770:n kaikkia variantteja olisi jäljellä 35 kappaletta kokonaisina, minkä lisäksi esimerkiksi Sinsheim-museossa ja Schlumpf-kokoelmassa on näytteillä W150-mallisia Typ 770 -alustoja.
Jopa 160-170 km/t huippunopeuden saavuttavassa mallissa 770 oli jokaisessa pyörässä mekaaniset rumpujarrut, joissa oli jäähdytysrivoitus, jossa oli kuljettajan työn helpottamiseksi belgialaisinsinööri Albert Dewandren kehittämä, vuodesta 1927 Robert Bosch GmbH:n kaupallistama Bosch-Dewandre-alipainetehostus.
Auto vei Führerin ja hänet vastaan ottaneen presidentti Risto Rydin Immolan lentokentältä muutaman kilometriä sotilasjoukkojensa tarkistusmatkalla ollutta Mannerheimia kuljettaneelle junalle Imatran Kaukopään lähistölle ja palautti valtionpäämiehet myöhemmin junan salonkivaunussa käydyn neuvottelun jälkeen takaisin lentokentälle.
Malli 770 oli hieman kalliimpi kuin kilpailijansa, Pariisissa syksyllä 1929 esitelty ja Saksan ensimmäisellä, 7-litraisella ja 150 hevosvoiman V12-automoottorilla varustettu henkilöauto Maybach "12" ja samoin Pariisissa syksyllä 1930 esitelty kehitysversio 8-litraisella 200 hevosvoiman moottorilla, myös tunnettu malleina DS7 tai DS8 DS-lyhenteen juontuessa sanoista Doppel-Sechs, numeron taas iskutilavuudesta.
Daimler-Benz AG oli merkittävänä väliaskelmana 1930-luvun lamavuosien aikana kehitellyt 540-mallistaan pidennettyä paraatiautoversiota 540K sisäisellä koritunnuksella W24, jota valmistui vuonna 1936 ainakin kolme koevaunua Saksan hallituksen käyttöön ja joka kuului tilavan takamatkustamonsa vuoksi nauttineen NSDAP-prominenssin suosiota.
Sen uudistettu M24 II -moottori, teholtaan 115/180hv ahdin pois/päällä, salli kompressorin pitkäkestoisemman käytön, kun siihenastisissa tyypeissä 500 ja 540 ahdin suositeltiin kytkettävän vain joidenkin sekuntien ajaksi vaikkapa hätäteholisänä ohitustilanteissa.
Ensimmäinen sukupolvi, tunnuksella W07, esiteltiin lokakuussa 1930 Pariisin autonäyttelyssä , ja moottorin iskutilavuuden mukaisesti 770:ksi nimetty malli oli paitsi yhtiön siihenastisen historian pisin, raskain ja kallein henkilöauto myös ensimmäinen, jossa oli tarjolla ahdettu 8-sylinterinen rivimoottori .
Lisäksi hänelle on myönnetty Tiedon julkistamisen kohdeapuraha 1984, Alfred Kordelinin säätiön apuraha kirjalliseen toimintaan 1984 sekä Kansan Sivistysrahaston Uudenmaan rahastosta Toini ja Veikko Helteen rahaston apuraha 1920-luvun valurin työn ja asunto-olojen esittelyyn 2003.
Lisävihkon valmistellut työryhmä ehdotti ”Suojelusenkelin” vähän tunnetun neljännen säkeistön jättämistä pois sen ”hurjan sävyn” takia ja kolmannen säkeistön muokkaamista uusiksi, mutta kirkolliskokous päätti säilyttää Hellénin tekstin tunnetussa muodossaan.
Tämä yhtiö toimi vuodesta 1921 Auran Rautateollisuuden nimellä ja se valmisti muun muassa maatalouskoneita ja 1960-luvulta alkaen aina 1980-luvun alkuun saakka Ara-merkkisiä traktorikaivureita, etukuormaajia ja kaivinkoneita sekä asvalttiasemia ja lumilinkoja ja harjauskoneita lentokenttiä varten.
Kilpailu oli suurimmalta osin Juha Kankkusen ja Markku Alénin välistä sekuntipeliä ja johtopaikalla vuorottelua, joka päättyi vasta viimeisenä päivänä Kankkusen auton moottorin hajoamiseen lähellä hänen kotiaan, minkä jälkeen Alénin oli helppo ajaa voittoon.
1974 – suuret muunnokset sisältäen teollisuusalan, pakkausalan, päivittäistavara-alan, rakennusalan, metsäalan, paperiteollisuuden, painamisen, meteorologian, postipalvelut, kuljetuspalvelut, viestintäpalvelut, matkustuksen, sähkön, polttoaineen, urheilun, lääkealan, jne.
Esseen aloitus – "Kaikenlaatuinen romaanikirjallisuus on aina pyrkinyt olemaan realistista" – sijoittaa Chandlerin siihen joukkoon, jossa ovat varhaisemmat yhdysvaltalaiset realistit, etenkin Mark Twain ja hänen kirjoittamansa James Fenimore Cooper -kritiikki "Fenimore Cooper's Literary Offenses".
Vaikka Chandler ja Hammett olivat aikalaisia ja olivat kovaksikeitetyn koulukunnan perustajia, Chandler pitää Hammettia valittuna "edustamaan koko suuntaa" ja panee merkille Hammettin taiturimaisen "amerikanenglannin" käytön, hänen uskollisuutensa todellisuudelle ja sen, että hän "antoi murhan takaisin niille ihmisille jotka tekevät sen jostakin erityisestä syystä, eivät pelkästään siksi että saataisiin ruumis".
Sen päähenkilö on tyypillinen femme fatale, joka uhkaa miehiä seksuaalisuudellaan: hän on ”paha nainen, joka uhkaa yhteiskuntaa, särkee perheen, tuhoaa isänmaan, näännyttää miehen, häpäisee naiseuden ja tuhoaa ne, jotka eivät murskaa häntä”.
Machu Picchun muurarit tekivät nämä pengerjärjestelmät niin taidokkaasti, että ne olivat ennallaan vielä vuonna 1912, jolloin yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija, Hiram Bingham löysi paikan uudelleen virallisesti (yksittäisiä matkailijoita oli tiettävästi käynyt Machu Picchussa jo 1800-luvulla).