I 1845 ble han utnevnt til riksarkivar. Det store verket hans om norske klostre gav han ut 1845–1847. Han tilhørte kretsen «den norske historiske skole» rundt Rudolf Keyser, Carl Unger og P. A. Munch, og så sin rolle i å samle og gi ut historiske kildeskrifter. Han tok initiativet til å gi «Diplomatarium Norvegicum», og hadde ansvaret for de første fem bindene.