Mange år seinere gjenfinner vi Tsjartkin som feiret kunstprofessor og æresmedlem av Kunstakademiet. En dag blir han bedt om å gi en bedømmelse av et maleri av en ukjent kunstner som vurderes innkjøpt. Til sin forskrekkelse gjenfinner han i dette verket en renhet og kraft i uttrykket som minner han om hans egen sannhetssøking i ungdommen. Møtet med sine egne, for lengst glemte idealer fører til en personlighetsforandring hos Tsjartkin. Fra nå av bruker han alle sine krefter på å ødelegge alt han ser rundt seg av kunstnerisk talent. Han bruker sin store formue til å kjøpe opp gode verk av yngre kunstnere, for deretter å skjære dem i småbiter. Han utvikler en uhelbredelig galskap, og dør snart etter under forferdelige febersyner av portretter med stirrende blikk som omgir han over alt.