I Sverige stod Erik den helliges helgenkult sterkt i folkedypet i lang tid etter at reformasjonen formelt var innført. Slik helgendyrking ønsket de lutherske ledere å demme opp for. Heri kan man se et parallelltilfelle i midt- og nord-Norge samt i Jämtland og Härjedalen, med den kjente lokalhelgen Sigurds degradering fra en helt til ond ånd: Erik den hellige gjennomgår en forvandling til «Gammal-Erik», og med tiden er dette blitt en slitesterk folkelig benevning på Den onde. Likesom de kristne misjonærene satte det underjordiskes stempel på hedenske helter, så gjorde reformasjonens predikanter med katolisismens helgener. I den katolske kirkes makttid i Sverige var det den høyeste edsformel å si: «..så sant mig hjälpe Gud och sankte Erik konung». Når en luthersk prest hørte slik tale, slo han ned på den gammeldagstroende omtrent slik: . Så ble Erik den hellige litt om senn «Gammal-Erik».