Atwood fokuserer ofte på kvinners kår, som hun berører i flere litterære sjangere, science fiction, gotiske fortellinger eller spøkelseshistorier. Hun påpeker at hun ikke oppfant feminismen, men at den på den annen side ikke skapte henne. Hun skrev likevel om mange feministiske saker innen de ble åpent drøftet, som spiseforstyrrelser. De kvinnelige rollefigurene er ofte lidende, men ikke passive. I et intervju sa hun: Et særlig kjent verk er (1969), som er et tragikomisk oppgjør med forbrukersamfunnet, den feministiske dannelsesromanen (1972) og den science fiction-lignende (1985) som handler om et fundamentalistisk samfunn der kvinnen lenkes til kjøkkenbenken og er anvist til å ta hånd om barna (noe hun ble inspirert til etter et besøk i Iran). Blant senere romaner kan nevnes den Bookerprisbelønnede (2000) og den dystopiske fremtidsvisjonen (2003).