Ved kongelig resolusjon av 2014 ble det oppnevnt et uavhengig utvalg (Afghanistanutvalget) som skulle evaluere og trekke lærdommer av Norges sivile og militære innsats i Afghanistan for perioden 2001-2014. Dette resulterte i Godal-rapporten som ble offentliggjort i 2016. De norske spesialstyrkebidragene, herunder MJK og FSKs oppdrag i perioden, ble vurdert. Spesialstyrkenes Afghanistan-operasjoner hadde betydning for alle de tre målene for Norges engasjement: å sikre Norges sikkerhetspolitiske forhold til USA og NATO, å bidra i "krigen mot terror" og å bidra til statsbygging i Afghanistan. Spesialstyrkenes operasjoner under OEF utgjorde liten operativ og langsiktig forskjell. Etter at spesialstyrkene etablerte seg i Kabul bidro opplæringen av CRU og harde kamper i byen til kontrollen av Kabul, og dette var avgjørende for utviklingen av Afghanistan. For målet om å styrke Norges forhold til sine viktigste allierte hadde spesialstyrke en annen betydning. Tillit og faktisk evne til samhandling ble i rapporten beskrevet å måtte opparbeides gjennom mange års samarbeid. Denne utviklingen hadde vært særlig merkbar på det operasjonelle og strategiske nivået. I løpet av perioden kom norsk kompetanseutvikling på dette området så langt at det ikke bare satt norske offiserer i viktige spesialstyrkerelaterte stabs- og lederstillinger i NATO og ISAF, men at Norge også ble en støttespiller i etableringen av et eget spesialstyrkehovedkvarter i NATO. Samarbeidet med USA ble også mer konkretisert, for eksempel gjennom en avtale om samarbeid knyttet til strategisk gisselredning undertegnet av og forsvarssjefen i 2014.