Tilstanden i folketellingen i 1890 førte til frykt for svinnende naturressurser. Panikken i 1893 og den etterfølgende depresjonen fikk også noen forretningsfolk og politikere til å trekke den samme konklusjonen som innflytelsesrike europeiske imperialister (f.eks. Leopold II av Belgia, Jules Ferry, Benjamin Disraeli, Joseph Chamberlain og Francesco Crispi) hadde kommet til nesten en generasjon tidligere i Europa: at industrien antagelig hadde over-ekspandert, og produserte mer varer enn konsumenter i landet kunne kjøpe.