Samme dag fikk i Bordeaux 50 franske gisler skutt som gjengjeldelse for attentatet til Reimers. Henrettelsene i Nantes og Bordeaux startet en debatt om mordets moral som varte til slutten av okkupasjonen; noen franskmenn hevdet at siden tyskerne var villige til å skyte så mange uskyldige mennesker i fengsel for å ha drept bare én tysker at det ikke var verdt det, mens andre hevdet at å slutte med attentat ville bevise at tyskerne brutalt kunne presse franskmennene rundt i deres egne land. General de Gaulle gikk på BBCs franskspråklige tjeneste 23. oktober for å be Parti Communiste Français (PCF) om å kalle tilbake sine leiemordere, og sa at det å drepe en tysker ikke ville endre utfallet av krigen og at for mange uskyldige mennesker ble skutt av tyskere i fengsel. Ettersom PCF ikke anerkjente de Gaulles autoritet, fortsatte de kommunistiske leiemorderne sitt arbeid under slagordet «øye for øye», og likeledes fortsatte tyskerne å henrette mellom 50 og 100 franske gisler for hver av deres antall myrdet.