Jesuitten P. Ignacio Casanovas fant i 1905 håndskriftet i i Barcelona. Manuskriptet skal ha bestått av 13 påskrevne og 30 blanke ark med dimensjonene 290 x 215 cm. Den katalanske sjakkhistorikeren José Paluzíe y Lucena (1860–1938) gav i 1912 ut flere avhandlinger om diktet, den første fullstendige utgaven ble publisert av Ramón Miquel i Planas. Den innflytelsesrike sjakkhistorikeren Harold James Ruthven Murray viste liten interesse for det katalanske sjakkdiktet, og det førte til at diktet fikk liten oppmerksomhet, tross den store betydningen det har for opprinnelsen til moderne sjakk.