Liksom diffusjonsteoretikerne var også Propp gjennom sin strukturalisme opptatt av å finne eventyrets opprinnelseskarakter. Propp mente imidlertid, som et alternativ til kulturvandring (dvs. «diffusjon») fra ulike sentra, at alle undereventyrene egentlig skriver seg fra kun én eneste urtype, med alle de 31 funksjonene intakt. Propp regner således de ulike eventyrtypene utelukkende for å være varianter av denne. Når funksjonene kom i feil rekkefølge eller ikke alle var på plass i undereventret, skyldes det ifølge Propp at den opprinnelige urtypen over tid var blitt utsatt både for adapsjoner og ulike nedbrytende prosesser (= «zersingen»).