Formatet på et miniatyrbilde kunne variere fra noe som gikk inn i en medaljong, det vil si frimerkestørrelse, til noe over vanlig spillkortstørrelse. Slike bilder kunne brukes til å ha med seg portrett av kjæresten, ektefellen ved lengre adskillelser eller, ved frierier, å gi et inntrykk av hvem en hadde med å gjøre. Utover 1700-tallet ble miniatyrer oftere utført på elfenbein eller som emaljeringer, slik at de kunne pryde smykkeskrin og snusdåser. Etter at det ble så godt som slutt på at de ble laget, ble de populære som samlerobjekter.