Han var av de ledende gravørene i sin samtid og er mest kjent for en rekke portretter samt for sin gravørteknikk hvor han brukte parallelle linjer av varierende tykkelse, i stedet for den mer tradisjonelle metoden med kryssende linjer av lik tykkelse. Særlig kjent er hans fremstilling av «St. Veronikas svetteduk», fra ca. 1649, skapt av en lang spiralgående linje som starter på motivets nesetipp.