Det første utkastet til en film, en bok, en fjernsynsserie eller et fjernsynsprogram, innledes ofte med at det skrives et synopsis. Det er en kort idéskisse som forteller om hvordan forfatteren forestiller seg det ferdige verket. Fra synopset utvikles det så et manuskript. Deretter utvikles det en scenografi (ofte i samarbeide med/eller av en dramaturg eller regissør)for så å utvikle en dreiebok, som er en arbeidsplan for filmatisering. Til forskjell fra vanlige fortellinger, har manus gjerne en mer systematisk beskrivelse av dialog, handling og scener. En skjønnlitterær fortelling er skrevet for å bli lest som den står skrevet. Et (film)manuskript skal leses av en regissør og tolkes videre som enten et teaterstykke eller en film. På den måten trenger ikke et manuskript beskrivende adjektiv for å engasjere leseren. Tvert i mot kan dette virke dempende på regissørens muligheter for egen tolkning. Manusforfattere skriver enten originale verker, eller tilrettelegger andre verker, vanligvis romaner, for film eller teater.