På de gamle håndskriftene finner man også tegn mellom radene som er musikalske henvisninger for å hjelpe diakonen i fremførelsen. Det dreier seg ikke om noter, men snarere tegn som viser hvordan sangen skal betones. Denne type av notasjon fulgte den gregorianske tradisjon i lang tid, til den på 1200-tallet ble erstattet med den firekantede noten på tetragrammets linjer.