I andre deler av Nordatlanteren var den vanlig så sent som på 1700-tallet. Geirfuglen hadde overlevd på Island og Grønland, og særlig på Newfoundland, der den hadde fått være i fred for europeernes fuglefangst. Da europeerne oppdaget Newfoundland på slutten av 1400-tallet, ble geirfuglen en matressurs. Langt ute i havet, nordøst for Newfoundland, var det en isolert øy med en stor koloni med geirfugler. Øya fikk derfor navnet «Penguin Island» av britiske fiskere, som kom over havet for å utnytte den store torskebankene i området. Øya heter i dag Funk Island.