Hun fikk fornyet arbeidslysten gjennom et vendepunkt i sin egen forståelse av Mummidalen: «Med den boken fikk Mummitrollet et eget ansikt. Han var ikke lenger bare et snilt og morsbundet lite troll som opplevde eventyr. Etter den fortellingen ble bøkene mindre barnslige.» Mens de tidligere bøkene konsentrerer seg om somrene i Mummidalen, byr på en ødslig vinterlandskap, som Mummitrollet må mestre alene. Fortellingen har derfor også mer preg av utviklingsroman. Jansson hadde i 1955 møtt og blitt samboer med kunstneren Tuulikki Pietilä, et forhold som varte livet ut. Pietilä blir portrettert i figuren Too-tikki, som introduseres i Mummidalen i denne boka.