I tradisjonell norsk skolegrammatikk har ofte blitt omtalt som et relativpronomen, men det er mer riktig å regne det som en relativsubjunksjon. Relativpronomener kan ofte bøyes (f eks i kasus og tall) og er ofte homonyme med andre pronomener (f eks spørrepronomener, jf engelsk og ). En viktig tverrspråklig forskjell mellom relativpronomener og relativsubjunksjoner er den at bare de førstnevnte kan stå som styring til en preposisjon. Dette kan illustreres med eksempler fra engelsk. I relativfrasen står som styring til preposisjonen . Dette viser at er et relativpronomen. Dette kan kontrasteres med relativfrasen . Her er det umulig å plassere preposisjonen foran , noe som viser at er en relativsubjunksjon og ikke et relativpronomen.