Clunys skikker er også representert i et skifte fra benediktinerklostrenes som selvbærende jordbruksenheter, tilsvarende til de samtidige villaer som overlevde i de mer romaniserte områdene av Europa og til landgods som i de mer føydale områdene, hvor hvert medlem gjorde fysisk arbeid i tillegg til å utføre bønnetjenester. Den hellige Benedict av Aniane, «den andre Benedict», hadde anerkjent at svartmunkene ikke lenger virkelig brødfødde seg selv utelukkende ved deres fysiske arbeid. I de klosterinstitusjoner som han hadde tegnet opp i 817 for å styre alle klostre i Frankrike på henstilling av kong Ludvig den fromme. Clunys avtale om å tilby evigvarende bønnetjeneste (, bokstavelig «vedvarende ros») betydde at spesialiseringen av roller hadde utviklet seg lengre i Cluny.