På engelsk har muligens et keltisk substrat gjort at skillet mellom tempus og aspekt er blitt delvis visket ut. Her finnes det futurumformer som ikke baserer seg på morfologiske endringer i verbalroten (slik som i slaviske språk og i nygresk), men på diverse omskrivninger, for eksempel og , hvor det siste eksemplet kan sies å være en neologisme i engelsk sammenlignet med gammelengelsk.