Encyklikaen tok for seg forholdet og de gjensidige forpliktelser mellom arbeid og kapital, og mellom regjeringene og deres borgere. Først og fremst var den opptatt av forbedringen av «Den misære og elendighet som så urettferdig hjemsøker størstedelen av den arbeidende klasse» (RN, n. 3). Den støttet arbeideres rett til å opprette fagforeninger, forkastet både kommunisme («ateistisk sosialisme») og utøylet kapitalisme, og holdt prinsipielt fast på den private eiendomsrett.