Irakerne hadde gjennomført en effektiv og hensynløs bombeoffensiv mot industrielle, økonomiske, krigsvitale og ikke minst sivile mål. Hensikten hadde vært å påføre befolkningen påkjenninger og dermed påvirke regimet. Men bombeoffensiven var foretatt med et flyvåpen på noe få hundre kampfly mot et stort antall mål som de irakiske planleggerne ikke maktet å lage en systematisk angrepsplan for. Mål ble valgt tilfeldig etter politisk inngriping og noe effektiv konsentrasjon mot vitale mål for det iranske samfunnets evne til å føre krig var ikke med i planene. Det var en spredning av ressursene mot alle vitale mål istedenfor systematisk utradering av en bestemte type mål som oljefasiliteter, kraftverk, fabrikker, vannforsyning eller energiproduksjon. Det var for få fly mot for mange mål som man rammet tilfeldig så det ble for langt mellom suksessene. Det iranske luftforsvaret var i perioder helt uten av stand til å forhindre større flyangrep, men kom seg tilbake. Dessuten hadde «Operasjon Ra´d-2» demonstrert at det iranske flyvåpenet fremdeles kunne forårsake stor skade på den irakiske oljeindustrien. Flere raid med fly og helikoptre ødelagt flere radarstasjoner som fjernet noe av den irakiske radardekningen inn i Iran.