Det greske fastlandet begynte deres kolonisering i den vestlige Middelhavet ved å grunnlegge Naxos og Kumae i henholdsvis Sicilia og sørenden av Italia, og ved 650 f.Kr. hadde fønikerne på Sicilia trukket seg tilbake til den vestlige delen av øya. Rundt denne tiden er den første uavhengige handlingen til Kartago nedtegnet. Det skjedde ved koloniseringen av Ibiza. Ved slutten av 600-tallet f.Kr. var Kartago blitt en av de ledende kommersielle sentrene i den vestelige middelhavsregionen, en posisjon Kartago beholdt inntil det ble knust av den romerske republikken. Kartago kom til etablere nye kolonier, opprette nye bosetninger i gamle fønikiske, og forsvarte andre puniske byer som ble truet av innfødte eller grekere, foruten også å utvide sitt eget område ved erobring. Mens en del fønikiske kolonier velvillig underkastet seg Kartago, betalte tributter og oppga egen utenrikspolitikk, var det andre i Iberia og på Sardinia som motsatte seg kartagisk press.