Året etter, i 1160, kom Inges fremste menn Gregorius og Erling i krangel. Gregorius dro derfor alene mot Håkon og hans menn, som befant seg i Viken. Håkon og Sigurd Hallvardsson brente ned flere gårder i Ranrike (Båhuslen), blant annet gården der Gregorius' søster bodde med sin mann og sønn. Håkon og Sigurd tok denne gutten, Gregorius' nevø, til fange, og Gregorius satte etter for å få gutten tilbake. Gregorius og hans menn tok igjen Håkon og Sigurd og hæren deres ved Bäveåen. Gregorius gikk ut på den utrygge isen på elven, og satte seg fast. Da fikk en av Håkons menn drept ham med en pil i strupen. Kong Inge ble forferdet da han fikk høre om Gregorius' død, og ønsket å hevne sin lendmann og venn. Inge var da i Oslo, og Håkon og mennene hans nærmet seg. I kapittel 16 til 18 forteller Snorre om slaget ved Ekeberg på isen utenfor byen 4. februar 1161. Her ble kong Inge drept. Etter slaget skal Håkon ha lagt under seg hele landet. Han og mennene hans hadde møte om landsstyringen i Hallvardskirken. Snorre forteller at Kristin, kusine av Inge og konen til Erling Skakke, betalte en mann for å spionere på Håkon. De to siste kapitlene er viet til to anekdoter om en norsk og en svensk mann som dro i tjeneste hos keiser Alexios i Miklagard.