Sjøstridighetene under krigen først og fremst dreide seg om eskorteoppdrag, ettersom sjøtigrene må eskortere inn smuglerbåtene fra forsyningsskipene mens SLN må eskortere sine moderskipene, landingsskipene og transportfartøyer til isolerte militærbaser langs kysten som på selve Jaffna-halvøya. Sjøtigrenes aggresjon med trente og motiverte besetninger gav dem en vesentlig fordel, og med improviserte angrepsbåter ble det mulig å ha større skyts om bord i møte med patruljebåtene, blant annet 23mm maskinkanoner, mot dette hadde SLN bare 20mm skyts. Ved å bruke sivilradarutstyr var skytterne i stand til å ha effektiv avstandsmåling mot sitt mål som kan dekkes med dødelig ild uten forvarsling. En angrepsbåt som deles inn i fire kjente klasser, vil ha en blandet armering av mitraljøser, maskingeværer, rakettkasteskyts (RPG) og maskinkanoner. De største som -klassen kan ha 37mm skyts, enkelte og dobbelte 23mm maskinkanonskyts er også sett montert forut på angrepsbåtene.