Både på tross av og på grunn av sin profil, opplevde Gamle Aker menighet en revitalisering – og gradvis større oppslutning om sine messer og sitt gudstjenesteliv. Menigheten fungerte fra midten av 80-tallet av som en kategorialmenighet med tilslutning fra en rekke mennesker boende utenfor soknegrensene. Dette ga også grunn til motsetninger mellom «de lokale» og «de utenfra». Mange ønsket at virksomheten kunne munne ut i etableringen av en valgmenighet etter dansk grundtvigiansk mønster. Sentralt sto sokneprest Havgar og kirkens øvrige prester i tillegg til kantor(er) – sammen med en utstrakt bruk av Gamle Aker Kirkekor som var et viktig instrument for en substansiell liturgisk fornyelse.