Et gjennomgående trekk hos hovedpersonene er hvor generøse og gode de er. Røverne stjeler ikke fra fattige, og er ridderlige til tross for at de er forbrytere. De virkelig skurkaktige er lovens voktere som praktiserer sitt yrke alt for nidkjært, uten hensyn eller nåde (keiseren er et viktig unntak – røverne anerkjenner hele tiden hans autoritet, og det er heller ikke hans skyld at landet er korrupt). Ofte blir offiserer og embedsmenn imponert over deres høviske opptreden, mens de korrupte myndighetene fremstiller dem som banditter. Røverne kan derimot tilgi nærmest hva det enn måtte være, til og med mord dersom det ble begått i fylla eller i sinnesutbrudd snarere enn ut av ondskap.