Bakgrunnen for uttrykket er en historie som fortelles av Plinius den eldre (23-79) i hans [XXXV, 85 (Loeb IX, 323–325)]. Den greske maleren Apelles pleide ifølge Plinius å tyvlytte til folk som betraktet bildene hans. En dag han stod gjemt ved et av sine malerier på gaten i Kos, dukket det opp en skomaker som først begynte å kritisere hvordan maleren hadde gjengitt en sandal. Deretter begynte skomakeren å kritisere hvordan benet som bar sandalen var malt. Da skal Apelles ha blitt provosert, og kommet med utbruddet «Sutor, ne ultra crepidam» – skomakeren fikk etter hans mening nøye seg med å kommentere skotøyet på bildet; det øvrige var ikke noe han hadde forutsetninger for å uttale seg om.