Beten antas å ha fått innpass i bøndenes stuer allerede i middelalderen som en statisk nødvendig bygningsdel for å holde huset sammen, den gang de fleste laftehus hadde rene sperretak. I nyere tid ble åstak eller sperrer understøttet av åser vanlige i mange landsdeler. I slike hus vil beten ikke lenger ha noen konstruktiv funksjon. Likevel inngikk den fremdeles mange steder i byggeskikken. I Gudbrandsdal og Valdres ble beten beholdt i selve stua i våningshus med to etasjer. Der kunne den gjøre en viss nytte ved å understøtte loftsbjelkene, men var ikke lenger uunnværlig.