Oppstyret rundt overskygget til dels Irvings Rommel-biografi , som også utkom i 1977. Denne biografien var et biprodukt av arbeidet med . Irving tegnet et bilde av en Rommel som var overbevist nasjonalsosialist og lojal mot Hitler til det siste – en fremstilling som stod i sterk kontrast til det eksisterende bildet av ham. Ifølge Irving hadde Rommel blitt lurt av sine medarbeidere, først og fremst hans stabssjef Hans Speidel, som angivelig skulle ha vært misunnelig på Rommels suksess. Den tyske motstandsbevegelsens mest fremtredende menn ble derimot levnet liten ære av Irving: De ble fremstilt som forrædere, manipulatorer og personlige feiginger. Irving gjorde det dessuten klart at han anså de brutale henrettelsene av dem som fullt fortjent.