Fra 1647 var grunnlaget for landskatten en blanding av landskyld og gårdsklasse. Gårder ble klassifisert som fullgårder, halvgårder, kvartgårder, ødegårder og rydningsplasser. En «ødegård» var ikke en øde gård, men bare en skatteklasse. Det ble ført lokale registre over eierforhold, bygselrettigheter og landskyld, i en skattematrikkel. Disse skatteregistrene gikk igjennom en rekke revisjoner.