Akkresjonsporsessen varte sannsynligvis i flere tusen år før månen fulldannet. Modeller antyder at nedslag som følge av akkresjonen gjorde at Ariels ytre lag ble varmet opp, og at de nådde en temperatur på rundt 195 K i en dybde på 31 km. Etter at dannelsesprosessen var ferdig, ble det ytre laget avkjølt mens det indre av Ariel ble varmet opp på grunn av radioaktive grunnstoffer i bergartene. Det avkjølende ytre laget trakk seg sammen, samtidig som det indre ekspanderte. Dette forårsaket strekkspenninger i månens skorpe – estimert til 30 MPa – og kan ha ført til oppsprekking. Noen av sprekkene som finnes på Ariel i dag kan være et resultat av denne prosessen, som varte i omtrent 200 millioner år.