I en rabbinerske fabel fra middelalderen ble opplegget med de ti stammene som ble fraktet vekk fra Davids hus (som fortsatte å styre det sørlige kongedømmet Judea) til ulykksalig fortellinger om de assyriske deportasjonene, som igjen ledet til myten om "de ti tapte israelittiske stammene". Den nedskrevne historien adskiller seg fra denne fabelen. Ingen nedtegnelser eksisterer av at assyrerne har forvist folk fra stammene Dan, Asjer, Jissakar, Sebulon eller vestlige Manasse. Beskrivelser av deportasjoner av folk fra Ruben, Gad, Manasse i Gilead, Efraim og Naftali indikerer at kun en del av disse stammene ble forvist og stedene som de ble fraktet til er kjente lokaliseringer i henhold til nedtegnelsene. De deporterte samfunnene som er nevnt er fortsatt eksisterende på den tiden som og ble satt sammen, og har ikke forsvunnet ved assimilasjon og tilpasning til andre folk. 30:1-11 har uttrykkelig nevnt de nordlige israelitter som ble spart av assyrerne i Efraim, Manasse, Asjer, Jissakar og Sebulon, og hvordan medlemmer av de siste tre vendte tilbake til jødedommen ved tempelet i Jerusalem under styret til Hiskia av Juda.