Den vanligste kinesiske tittelen er (大智度論), «avhandling om den store visdommen som har trengt hinsides». I «samlede nedtegnelser om oversettelsen av Tripiṭaka» (, 出三藏記集), som ble samlet av Sēngyòu (僧祐, 445–518) omkring år 515, brukes navneformen (大智釋論), «den forklarende avhandling om den store visdom». Denne navneformen er også påvist i manuskripter som ble oppdaget i oasebyen Dūnhuáng på begynnelsen av 1900-tallet. Andre varianter som ble brukt i Dūnhuáng er (大智論), «den store avhandling om visdom», (大智度經論), «avhandling om den store sūtra av visdommens perfeksjon» og (摩訶衍釋論), «forklarende avhandling om mahāyāna».