I 1979 ga Mehta ut sin første bok, . Der gikk hun hardt ut mot folk i Vesten som trodde de kunne få umiddelbar åndelig oppvåkning ved å reise til India og finne seg en guru. Hennes neste utgivelse var et skjønnlitterært verk; romanen (1989) handler om en kvinne som er prinsesse i to indiske fyrstedømmer. I 1993 ga hun ut novellesamlingen der hun tolket livet i India for et vestlig publikum. Novellene trakk linjer mellom historier fra indisk mytologi og livet i det moderne India, og den indiske elven Narmada var gjennomgangstemaet i alle novellene. I 1997 ga hun ut essaysamlingen , som også handler om India og livet der. Essaysamlingen kom ut i forbindelse med at India feiret 50-årsdagen for sin uavhengighet.