På Østlandet har vassdragene samme preg som dalene: Det er lange, relativt rette strekninger som veksler mellom stryk/fosser og innsjøer/stilleflytende vann. Med unntak av Trysilelva, Haldenvassdraget og de mindre elvene i Oslo/Bærum/Asker med utløp i Indre Oslofjord (Akerselva og Askerelva blant annet) samles alle de vesentlige elvene på Østlandet i Glomma og Drammenselva (vannskillet går mellom Mjøsa og Randsfjorden) som når havet på hver sin side av Oslofjorden. Vann fra Valdres/Begnadalen/Sperillen og fra Land/Randsfjorden møtes ved Hønefoss og ved utløpet av Tyrifjorden kommer Hallingdalsvassdraget og Simoa til. Gudbrandsdalslågen/Vorma flyter ved Nes på Romerike sammen med Glomma (fra Østerdalen) som når havet ved Fredrikstad. De er flere tidlige lavtrykks vannkraftverk ved nedre del av Glomma og Drammensvassdraget, etter andre verdenskrig ble det bygget ut høytrykkskraftverk blant annet Hol, Vinstra og Savalen. Numedalslågen drenerer deler av Hardangervidda og når havet ved Larvik; det er en lite forgrenet elv med betydelige kraftressurser særlig i Nore og Uvdal. På Østlandet krysser noen elver, blant annet Trysilelva, grensen mot Sverige. Sør for Oslofjorden drenerer Skiensvassdraget store deler av Telemark. Skiensvassdraget (Telemarksvassdraget) er sterkt forgrenet, er i stor grad utbygget til kraftproduksjon og ble tidligere brukt til omfattende fløting av tømmer. Den sørlige delen av Telemark dreneres av Arendalsvassdraget.