I 1966 studerte Pacino under den legendariske Lee Strasberg (som han senere spilte sammen med i filmen Gudfaren (Del II) i 1974), og fant ut at skuespill var terapeutisk i en ungdomstid som var deprimerende og så fattig at han såvidt hadde råd til bussen til neste audition. Mot slutten av tiåret hadde han vunnet en Obie Award for sitt spill i og en Tony Award for Filmdebuten kom i 1969 med , men det var først i 1971 med filmen , hvor han spilte heroinavhengig, at talentene hans virkelig kom frem, og Pacino ble lagt merke til av regissøren Francis Ford Coppola.