Etableringen av det franske konsulatet førte ham tilbake til offentlig liv. Han ble gjort til prefekt for departementet Gironde, og deretter til medlem av statsrådet hvor hans arbeid var lovverket. Han hadde på denne tiden tilliten til Napoléon Bonaparte, og han ga ham sin helhjertede støtte. Han skjulte ikke helt sin misnøye med opprettelsen av (Æreslegionen), av Konkordatet og av at Napoléon aksepterte konsulatet på livstid, og hans utnevnelse som prefekt for Bouches-du-Rhône med påfølgende forvisning fra Paris var en konsekvens av dette.