Det viktige for Stăniloae er at treenighetslæren uttrykker et forhold mellom Faderen og Sønnen, forent i Helligånden. Gud er i sitt vesen uttrykk for et kjærlighetsfellesskap. Gud kan ikke være bare én person, for da ville han mangle kjærlighetsfellesskapet. Han kan heller ikke være en mengde personer. De tre personer i guddommen står i relasjon til hverandre. Blant mennesker er alle, eller kan være, samtidig både far og sønn, ingen er forbundet med andre eksklusivt som far eller sønn slik det fremkommer i treenigheten. I Gud er det bare én som er far. Samtidig er et umulig å si «far» uten å tenke på sønnen, fremholder Stăniloae.