Frykten for den russiske århundrelange ekspansjonen sydover var en tilleggsfaktor i den britiske planen. I 1878 tok Storbritannia kontroll over Kypros, som en base for motstand mot russiske angrep på Det osmanske rike etter Krimkrigen og invasjonen av Afghanistan, for å forhindre økt russisk innflytelse der. Storbritannia førte tre blodige og mislykkede kampanjer inn i Afghanistan, der de møtte en voldsom motstand. Den første anglo-afghanske krigen førte til et av de mest dramatiske nederlag for det viktorianske militæret da en hel britisk armé ble utslettet av russisk-utstyrte afghanske Pashtun-stammefolk under retretten fra Kabul i 1842. Den andre anglo-afghanske krigen førte til det uventede totale britiske nederlaget ved Maiwand i 1880, angrepet på Kabul, og britisk retrett til India. Den tredje anglo-afghanske krigen i 1919 førte til en stammereisning mot det utslitte britiske militæret, som var på hælene etter den første verdenskrig, og britene ble drevet ut for godt fra den nye afghanske staten. Det «store spillet» i det indre Asia sluttet med en blodig britisk ekspedisjon mot Tibet.