Opprøret startet i juni 1542 med drap på flere fogder og skatteoppkrevere. Gustav Vasa undervurderte bøndenes militære evner og sendte sine tyske leiesoldater for å slå ned opprøret. Soldatene var uvane med kamper i det ulendte terrenget i skogene og led store tap. Dackes defensive taktikk og bruk av armbrøst av stål var effektiv. Fremgangen for Dacke medvirket til at opprøret sprede seg til Sveriges sørlige provinser. Situasjonen ble så alvorlig for kongen at han ble nødt til å innlede fredsforhandlinger og den 8. november ble en ettårig våpenhvileavtale undertegnet. Under våpenhvilen var Dacke de facto-leder av det sørlige Sverige og han ble tilbudt støtte fra utlandet, av tyske fyrster – Fredrik av Pfalz og Albrekt av Mecklenburg –, som begge selv hadde fremsatt krav om den svenske tronen. Dacke gjeninnførte den katolske kirke og gjenåpnet grensehandelen i de områder som var under hans kontroll; på den tiden gikk hørte Skåne inn under den danske tronen, og det var følgelig innført restriksjoner på handelen over grensen mot Skåne.