Blant Friedemanns komposisjoner finnes mange kirkekantater og instrumentalverk. Av de siste regnes fugene, polonesene, klaverfantasiene og fløyteduettene som de beste. Han tok i bruk flere av farens kontrapunktiske teknikker enn noen av hans tre komponerende brødre, men brukte elementene på en individualistisk, nesten improvisatorisk måte som imponerte musikere da musikken hans ble gjenoppdaget på slutten av 1800-tallet.