Noe av det mest kjedelige ved denne kampen er at Thomas Alva Edison, som nylig hadde tatt patent på filmkameraet, tilbød seg å filme kampen. Problemet var da at kampen måtte foregå inne i Edison’s filmstudio, og da ville det ikke være plass til tilskuere. Sullivan som VM-mester hadde rettighetene til å velge tid, sted og betingelsene rundt kampen og hadde liten tro på at filmen av kampen ville gjøre stor business, noe som skulle vise seg å være en av boksingens største forrentnings-skivebommer. ”Fightfilms”, som det skulle hete i årene fremover, var en gullgruve for alle involverte. Men Sullivan ville heller sikre seg prosentene sine fra billettene publikum kjøpte og avviste Edison’s forslag bryskt med kommentaren som ble ledd av i mange år fremover: ”There’ll be no moving pictures of my fight!”. For oss som interesserer seg for bokehistorien er dette utrolig synd. Selv om kvaliteten på datidens opptak var en vits i forhold til dagens, er det likevel utrolig synd at Sullivan er den eneste VM-mesteren i tungvekt som det ikke finnes noe filmopptak av mens han var i kamp. Alle detaljer kjent om hans boksestil kjenner vi kun fra artikler, reportasjer og opplysninger fra vitner som satt ringside ved kampene hans. Heldigvis er livet og karrieren hans godt dokumentert, men dersom Edison hadde vært ute med oppfinnelsen sin noen år tidligere, hadde man kunnet se ”the Great John L.” med egne øyne.