Loven og domstolen ble utsatt for skarp kritikk av blant annet Albert Wiesener, da den åpenbart hadde tilbakevirkende kraft. Politiminister Jonas Lie var pådriver for dødsdommen mot Eilifsen, Han utnevnte dommerne i , og Karl Marthinsen og Egil Olbjørn idømte dødsstraff med dissens bare fra Egil Reichborn-Kjennerud. Dette var første gang en norsk domstol idømte dødsstraff under andre verdenskrig. Videre vakte Lies rolle i saken oppsikt, da Eilifsen var en gammel kollega og venn av Lie fra tiden ved Bergen politikammer.