Den generelle følelsen var at når svenskene ikke ønsket samarbeid, fikk Norge ta affære, og to medlemmer av regjeringen Hagerup, Christian Michelsen og Jakob Schøning, gikk av. Dette framtvang at hele regjeringen Hagerup gikk av den 11. mars. Christian Michelsens samlingsregjering tok over med Michelsen som statsminister. Han fortsatte med konsulatsaken, og etter hvert ble det Boström som gikk av. Ny statsminister, etter at samtlige tidligere kandidater hadde unnskyldt seg, ble Johan Ramstedt. Grunnen til at mange takket nei til statsministerstillingen, kan ha vært at man forsto alvoret i situasjonen, og at den sittende minister ville bli husket som den som mistet Norge.