Labarna framstilles her som en mektig erobrer hvis bedrifter etablerte hettittenes hegemoni i Anatolia. Denne framstillingen har i all hovedsak blitt godtatt av moderne historikere, bortsett fra tilhengerne av en alternativ teori, opprinnelig lansert av Heinrich Otten, som avviser at Labarna i det hele tatt eksisterte som en historisk person. Ifølge Ottens teori var Telipinu-proklamasjonens Labarna i realiteten identisk med den neste kongen i den hettittiske kongerekken, Hattusili I. Siden Hattusili ved flere anledninger brukte betegnelsen «Labarna» om seg selv, hevdes det at Telipinu ble forledet til å tro at det dreide seg om to separate herskere, mens begge navnene i virkeligheten refererte til én og samme person. En lignende hypotese har blitt framsatt av Mario Liverani, som argumenterer for at "Labarna" var en fiktiv idealhersker fra en mytisk fortid hvis funksjon var å danne en kontrast til senere kongers feilsteg. Trevor Bryce påpeker imidlertid at det var knapt 150 år som skilte Labarna og Telipinu i tid, og at det ikke er sannsynlig at hettittene under Telipinu skulle være så uvitende om sin egen nære fortid. Funnet av et korsformet segl fra 1300-tallet f.Kr. som sømløst integrerer Labarna og hans hustru Tawananna i en samlet framstilling av rikets tidligste konger og dronninger har ytterligere svekket grunnlaget for disse teoriene, slik at innvendingene mot Labarnas eksistens i dag stort sett har falt bort.