Da trodde ikke på Den slovakiske stats kontinuitet, ettersom den allerede siden 1941 og 1942 ikke mer ble anerkjent av de fleste allierte stater. Sidor var til forskjell fra Ďurčanský overbevist om at etterkrigsårenes ordning kunne bestå i flere årtier, og at den slovakiske motstand i utlandet kunne vekke den demokratisk-vestlige verdens oppmerksomhet om slovakernes situasjon i det kommunistiske regime.