Nordboere, det vil si norrøne folk fra hovedsakelig Danmark og Norge, og kanskje fra en del mer perifere norrøne områder, ankom munningen av elven Seine som vikinger i 911. Det var en tid da frankere kjempet på hesteryggene og frankiske adelsherrer bygde festninger. I løpet av det neste århundret fikk nordboerne avgitt et større område vest mot Den engelske kanal i hva som siden ble kalt for Normandie. Dette området fikk en tilstrømning av nordboere som siden ble kalt for normannere og tok til seg det eksisterende språket, skikkene, og religionen. De normanniske herrene bygde festninger av tømmer på naturlige eller kunstige jordhauger, og som ble begynnelsen på en festningverktype som siden på engelsk ble kalt for . I tillegg bygde de store steinkirker i romansk stil i tradisjonen til frankerne. Ved 950 bygde normannerne borgtårn i stein. Normannerne var blant de folkene i Europa som reiste mest og møtte inntrykk fra et bredt mangfold av kulturelle uttrykk, inkludert Midtøsten, og en del av disse innflytelsene tok de til seg og benyttet i sin kunst og arkitektur. De utbygde grunnplanet i tidlig kristen basilika, langsgående med sideskip og en apsis, og en vestfasade med to tårn, som med abbediet Saint-Étienne i Caen, påbegynt i 1067. Den dannet modell og forbilde for større engelske katedraler rundt tjue år senere. Her ble Vilhelm Erobreren gravlagt.