Under Krakatau-utbruddet sprang vindusruter hundrevis av kilometer borte. I april 1945 innledet sovjeterne angrepet på Berlin med en voldsom artilleriforberedelse. I selve Berlin var kanonaden på grensen til det hørbare for mennesker. Den gav virkninger som at gardiner blafret, vinduer klirret, bøker falt ut av hyllene, et maleri falt ned fra veggen, lysene blafret, telefoner gav seg til å kime, og en luftvernsirene begynte å hyle og lot seg ikke slå av. Et sted ble folk i et tilfluktsrom vekket «ikke av larm og støy, men av en ubehagelig dirring i jorden». Ifølge de få øyenvitneskildringene som finnes fra Peshtigo-brannen i 1871, ble folk og dyr urolige da brannen nærmet seg Peshtigo, og før de kunne høre brølet fra ildstormen eller se rødskjæret på himmelen.