Ifølge Schøning var fjellene i Norden «de beqvemmeste Opholds-Steder, hvis Levemaaden var indrettet derefter». Spor av tidligere beboelse var for ham bevis for at forfedrene – eller iallfall de edleste av dem – foretrakk å bo høyt til værs. De fordervet seg ikke med alkohol eller kjønnssykdom, mente han, og representerte et ideal som hans samtid burde følge. Ellers vil våre barn ende som dverger, advarte han, og mente dette bokstavelig. Han hevdet feilaktig at folks størrelse korresponderer med fjellenes høyde og skogenes omfang, og at folk bosatt i fjellområder derfor er høyere enn folk på sletteland som for eksempel Østfold.