Det er på rundt denne tiden at relikviene til den hellige Hermes kom til Ronse. Under disse vanskelige tidene tvang norrøne vikinger munkene til å flykte fra byen mer enn en gang, og klosteret ble brent av nordboerne i 880. Relikviene ble funnet igjen, hevdes det, i 940, og huset i en romansk krypt i 1083. Kirken, dedikert den hellige Hermes, som senere ble bygget på toppen av krypten, ble viet i 1129. Ronse ble mål for pilegrimsreiser ettersom Hermes, som på den tid var kjent for å lege mentale sykdommer, opprettholdt den lokale økonomien. Det er fortsatt et fast fransk uttrykk som sier at «Sankt Hermes leger stedets gale menn, men lar de som bor i Ronse være som der». Herren av Ronse, Gerard de Wautripont, som også var ansvarlig for Indeklosteret på den tiden, ga byen alle byprivilegier i 1240. Noen få år senere var økonomien blomstrende, og Indeklosteret solgte alle sine besittelser i Ronse. Fram til den franske revolusjonen, var lensherredømmet Ronse, et baroni i 1549, inkludert en enklave, nøt Ronse eksklusive rettigheter som ble administrert av kapittel av den hellige Hermes med fullstendig juridiske og fiskal (skattemessige) uavhengighet og med sitt eget lovmessige system.