I løpet av 1964 begynte Ingrid Bjerkås igjen å kjenne lengsel etter familien i sør og tyngden av stort arbeidspress og en symboltung posisjon i kirkelandskapet, og hun vurderte å si opp stillingen sin. I 1965 ble hun sykemeldt på grunn av overanstrengelse. Folk i lokalsamfunnet ble da redd for å miste henne, og blant annet skrev Skaland Husmorlag brev til biskopen og bad ham dele opp prestegjeldet slik at det skulle være lettere å betjene for en person. Mannen stelte henne mens hun var syk, men også han ble etterhvert dårligere. Da de på vårparten var i Tromsø og Søren skulle undersøkes på sykehuset, falt han om og døde. Han ble gravlagt i Bærum og Ingrid Bjerkås kom opp igjen for konfirmantundervisningen. Da sviktet helsen hennes også, og hun ble sendt til Tromsø i ambulansehelikopter. På sykehuset i Tromsø skrev hun avskjedssøknaden sin, og 20. august 1965 fikk hun avskjed i nåde.