I januar 1893 tok man det første skritt fra svensk side til å fremkalle en ny ordning av de forente rikers utenriksstyre, ved en uttalelse i statsrådsprotokollen. Man skulle ha en felles utenriksminister, en svensk eller norsk mann. Som midlertidig finansminister (november 1894-mars 1895) gjennomførte han forhøyet toll på korn og mel, opprinnelig endog ved foreløpig lov kort før Riksdagens sammenkomst, og som førsteminister medvirket han videre til en endelig fastsettelse av de to kamres medlemstall (dvs. begrensning av byenes politiske innflytelse) (1894), og til en innskrenkning av den enkelte velgers stemmetall ved kommunale valg (1900). Videre tvang han i 1898 igjennom Ofoten-jernbanens forlengelse.