Mayer beskrev to nye typer torpedoer i den tyske flåten, Kriegsmarine. Den første var beregnet på å brukes på distanser inntil 10 kilometer. Den var ment å styres mot en konvoi med et langbølge radiosett, når torpedoen var noen hundre meter fra konvoien ville styringen overtas av to akustiske mottakere i fronten på torpedoen. Den andre torpedotypen (angitt som samme type som ble brukt til å senke slagskipet «Royal Oak» i september 1939) ble beskrevet som å ha en magnetisk tennsats konstruert for å merke forskjellene i jordens magnetfelt som et skip laget, for så å detonere under skipet. Mayer beskrev det generelle prinsippet for tennsatsen og foreslo at en kunne beskytte seg mot det ved å generere et passende magnetisk felt, et mottiltak britene også valgte, såkalt degaussing.