Heider var altså mer opptatt av strukturen i de brillene (det begrepssystemet) vi ser psykologiske fenomer gjennom enn han var opptatt av disse fenomene selv (slik de fremtrer når vi har «glemt» både brillene og deres struktur). Han hadde begynt å innse at det han beskrev var a priori og analytiske (nødvendig sanne, nonkontingente) relasjoner. Annerledes: Heider var ikke en sinnets geograf, men en sinnets geometriker. Han hadde en demrende erkjennelse av at man ikke kan ha en vitenskapelig geografi uten en vitenskapelig geometri. Man har innenfor psykologien vanligvis oversett dette, på grunn av en massivt empirisk tradisjon, som ikke bryr seg med å skjelne mellom logisk-semantiske eller begrepsmessige sammenhenger på den ene side og empiriske sammenhenger på den annen side.