Haarmann var vant med å sitte i avhør, og i begynnelsen kom politiet ingen vei med ham. Men så kom Robert Witzels mor til politistasjonen. Sønnen hennes forsvant på vei til sirkus om kvelden 24. april 1924. Da de første hodeskallene ble funnet i mai, var Witzels far blitt bedt av politiet om han kunne identifisere den ene som sønnens, på bakgrunn av en deformitet i kjevebenet. Det kunne han. Nå la fru Witzel merke til et par som kom innom politistasjonen. Den unge mannens jakke var helt lik den hennes sønn hadde hatt på seg da han forsvant, og bæreren opplyste at han hadde fått den gjennom «herr Haarmann». I bukselommen fant han en legitimasjon med navnet «Witzel». Nå strammet nettet seg for alvor rundt morderen. Senere ble det innrømmet at påtalemyndighetene hadde banket tilståelsene ut av ham.