Warangal var hovedstaden i et hinduistisk Shaivate-kongerrike som ble styrt av Kakatiya-dynastiet fra 12. til 14. århundre. På det tidspunktet het byen , som kan oversettes til «en stein». betyr «en» og betyr «stein». Hele byen var skåret ut i en enkel stein, derav navnet Orugallu. Byen ble også kalt Ekasila Nagaram. Kakatiya-folket etterlot seg mange monumenter, inkludert et imponerende fort, fire store innfallsporter i stein, Swayambhu-tempelet dedikert til guden Shiva og Ramappa-templet som ligger ved Ramappasjøen. Den kulturelle og administrative forskjellen blant Kakatiya-folket ble nevnt av den kjente reiseren Marco Polo. Kjente herskere inkluderte Ganapathi Deva, Prathapa Rudra og Rani (dronning) Rudramma Devi. Etter tapet til Pratapa Rudra, samlet Musunuri Nayakene 72 Nayakhøvdinger og tok over styret av Warangal fra Delhi-sultanatet og styrte byen i 50 år. Sjalusi og gjensidig rivalisering mellom Nayakene førte direkte til en nedgang i antall hinduer i år 1370, mens Bahmani-sultanatet lyktes. Bahmani-sultanatet ble senere delt opp i flere små sultanater, og av disse var det Golconda-sultanatet som hersket over Warangal. Mogulrikets keiser Aurangzeb erobret Golconda i 1687, og det forble en del av Mogulriket frem til de sørlige provinsene av riket ble adskilt og senere ble til fyrstestaten Hyderabad. Dette skjedde i 1724 og inkluderte Telanganaregionen, samt noen deler av Maharashtra og Karnataka.