I det kapteinen falt, overtok tredjeløytnanten, Herbert Caiger, kommandoen på «Tartar». Han forsøkte å få vendt bredsiden mot de norske fartøyene, i det fregatten i begynnelsen av slaget lå med baugen mot fartøyene. Siden en fregatt har kanonene langs bredsiden, var dette en svært uheldig posisjon. Etter hvert fikk han vendt skipet, men den kraftige ilden fra de små fartøyene og skadene skipet fikk, må ha gjort det vanskelig og uoversiktlig for løytnanten. Det er spekulert i og hevdet at fregatten strøk flagget – et tegn på overgivelse – men faktum er at det på denne tiden begynte å blåse, fregatten med det fikk vind i seilene og kunne stikke av.