Etter nazistenes maktovertakelse i 1933 mistet Klemperer stillingen ved høyskolen, i pakt med den nye loven om gjenopprettelse av yrkesembetet. Dette var en lov som ila jøder på høyere poster i samfunnet yrkesforbud. Klemperer ble rammet av denne loven, til tross for at han hadde konvertert og var gift med en arisk kvinne. Den avsatte professoren konsentrerte seg deretter om arbeid med fransk 1700-tallslitteratur, et arbeid han hadde påbegynt to år tidligere. På grunn av omstendighetene kom første bind av dette verket ut først tyve år senere. Til omstendighetene hørte at han som jøde ikke hadde tillatelse til å benytte biblioteker og heller ikke fikk abonnere på aviser og tidsskrifter. Dette tvang ham til å legge litteraturvitenskapen til side, til fordel for tobindsverket og avhandlingen . Denne avhandlingen ble senere hans mest berømte verk. Arbeidet ble utført hovedsakelig som dagboksnedtegnelser, og disse ble sammenstilt først etter krigen.