I innledningen presenteres bokas hovedlinje, som er å vise hvordan Arbeiderpartiet gikk fra å være et programfestet sosialistisk parti, til å bli et parti med mer utydelig ideologisk profil. For å illustrere denne overgangen bruker forfatterne Gro Harlem Brundtland som utgangspunkt og prisme, med basis i sosiologen Pierre Bourdieus begrep om habitus: «Hun har en situasjon og en habitus som på flere måter imøtekommer Arbeiderpartiets kommende dreining i retning av det elitære og det liberale.» Brundtlands berømte talevansker, tidligere illustrert i intervjuet med Niels Chr. Geelmuyden, forklarer forfatterne med at statsministeren var i en uklar og ullen politisk situasjon, og at talen derfor ble uklar og ullen. Fra det første kapittelet som fokuserer på Brundtlands person, dreier boka seg i økende grad om internasjonale politiske tendenser og samfunnsmessige utviklingstrekk.