For Karl den store var keisertronen i Konstantinopel tom. Irene var en kvinne og hadde ikke et lovlig krav på den. Han fant også hennes støtte for ikoner ikke akseptabelt selv om paven forsikret at ikoner ikke var «gravbilder». Karl var ikke overbevist og satte sammen sin egen teologiske komite for å studere resultatet fra Nikea og skrive en gjendrivelse i 790: («Karls bøker»). I Karls øyne var ikke Irene «bare en kvinne og tronraner, men også en avgudsdyrker». Det ble sendt til Roma og til pave Hadrian I (død i 795, etterfulgt av Leo III) som svarte med (verdig og ordrikt brev), hvor han minnet kongen om at tolv av hans egne biskop hadde deltatt i et romersk kirkemøte foregående til det i Nikea og hadde godkjent bildenes «cultus» og gjentok argumentene til pave Gregor I den store om bildenes status.