Den største fordelen med skinnegående transportmidler er komfortnivået ettersom man ruller på jevne, nærmest friksjonsfrie og glatte overflater istedenfor på gateelementer som brostein og asfalt. Dette ble oppdaget på slutten på 1700-tallet da gruveselskapene skiftet ut treplankene med flatskinner av støpejern. Etter de første sporveiene ble åpnet i første halvdel av 1800-tallet, var fordelene blitt åpenbart for de fleste. Et stort problem for omnibusselskapene var den ujevne grunnen for en hesteomnibuss etter hvert som bymyndighetene la ned brostein som det sentrale elementet i bygatene. Til tross for at brosteinene gjorde gaten farbart i all slags vær og tillot tyngre vogner, var det ikke behagelig i en hestevogn ettersom det oppsto rystelser som forplantet seg fra tre- og senere jernfelgene, på hjulene. Det var dessuten ikke mulig for hester i tospann å trekke større og tyngre kjøretøyer like fort som med mindre og lettere kjøretøyer på gatestein.