I hvilken grad hæren kan sees på som et arnested for religiøs og politisk radikalisme er omstridt, særskilt ettersom mange av dem som nå blir forstått på som radikale, som Thomas Horton eller Thomas Pride, ikke ble ansett som sådan på deres tid. Det er generelt enighet om at Fairfax, selv en moderat presbyterianer, forsøkte å oppnå en balanse, mens Essex og Manchester forsøkte å fjerne de som de mente var uegnede. Hva som diskuteres er om de gjorde det av militære årsaker, favoriserte i å beholde etablerte kadre av offiser, eller for å eliminere personlige fiender og de som ble ansett som altfor radikale. Til syvende og sist mislyktes de og Fairfax nådde målet sitt.