Edvards første hustru Eleonore av Castilla døde i 1290, 49 år gammel, og etterlot ham i dyp sorg. De hadde vært gift i 36 år, og hun hadde født mellom 14 og 16 barn, men bare seks av barn, fem døtre og sønn, levde da Eleonore døde. Sønnen var den yngste og kun seks år gammel. Edvard var bekymret for etterfølgelsen av tronen og et andre ekteskap med flere sønner kunne sikre framtiden. Det var til Edvards fordel å få en fredsavtale med Frankrike da det vil fri ham til å bruke tid og ressurser for å underlegge seg Skottland,. I 1291 fikk han i stand en forlovelse mellom sin sju år gamle sønn Edvard, prins av Wales, med Blanka, halvsøster av kong Filip IV, og søster av Margaret, men da Edvard fikk høre om Blankas skjønnhet, brøt han forlovelsene og sendte emissærer for å forhandle om et ekteskap med seg selv isteden. Kong Filip IV gikk med på forespørselen, forutsatt en fredsavtale med de to landene og at Edvard ga fra seg den engelske besittelsen Gascogne i sørlige Frankrike. Edvard aksepterte, men da hans bror Edmund Crouchback, jarl av Lancaster, reiste til Frankrike for å eskortere Blanka til England, oppdaget han at prinsessen allerede var blitt lovet bort til Rudolf av Böhmen, hertug av Østerrike. Kong Filip IV tilbød isteden Blankas yngre søster Margaret, da elleve år gammel. Edvard avslo og erklærte krig mot Frankrike. Fem år senere inngikk England og Frankrike fred som skulle sementeres ved at Edvard skulle gifte seg med Margaret, nå 16 år gammel. Avtalen ble til under påtrykk fra pave Bonifatius VIII. En rekke avtaler den første halvdel av 1299 konkluderte med en todelt ekteskapsavtale; Edvard I skulle gifte seg med Margaret og hans sønn Edvard, prinsen av Wales, skulle gifte seg med den tre år gamle Isabella, Filips eneste datter. I tillegg skulle den engelske konge motta det franske området Guyenne og 15 000 pund som tilhørte Margaret, foruten også tilbakeføring av Eleonore av Castilla land i Ponthieu og Montreuil, og deretter Isabella.