De revolusjonære bevegelsene som fantes i 1848, berørte også Württemberg, men uten at det kom til voldelige opprør. Kong Wilhelm sa opp Johannes Schlayer og de andre ministrene sine for å slippe mer liberale menn til makten, de som tenkte tanken om et samlet Tyskland. Kongen proklamerte en demokratisk grunnlov, men så snart de revolusjonære bevegelsene hadde brukt opp sine krefter, sparket han de liberale ministrene, og Schlayer og de andre tidligere makthavende inntok sine maktposisjoner igjen i oktober 1849. Ved å blande seg borti valgretten samlet kongen og ministrene seg om en besluttende forsamling i 1851. Med dette gav de fra seg alle privilegiene de hadde fått etter 1848. Grunnloven fra 1819 trådte i kraft igjen, og statsmakten ble tildelt byråkratiet. Et konkordat med paven var den siste handlingen i Wilhelms lange styre. Den bestemmende forsamlingen avslo konkordatet, den ville regulere forholdet mellom kirken og staten selv.