Begrepet kan ha sin opprinnelse hos 1700-tallets antikvarer og oldtidsgranskere, men dens bruk i en sekvens av stiler har blitt tilskrevet Thomas Rickman i hans verk fra 1817, («Et forsøk på å skille stilene i engelsk arkitektur fra erobringen og til reformasjon»), som benyttet betegnelser som "«normannisk, tidlig engelsk, dekorert og perpendikulær» (rettvinklet). Det mer inklusive begrepet romansk (engelsk: ) ble benyttet i romanske språk og i engelsk fra 1715, og ble benyttet på arkitektur fra 1000- og 1100-tallet fra 1819. Selv om den angelsaksiske og før-normanniske kongen Edvard Bekjenneren bygde Westminster Abbey i en romansk stil (nå helt erstattet av senere ombygginger) rett før erobringen, og som fortsatt er vurdert som det eldste betydelige romanske bygningen i England, er det ingen betydelig gjenværende romansk arkitektur i Storbritannia som helt klart kan bli vist som går forut den normanniske erobringen, skjønt historikere tror at mange bevarte «normanniske» elementer i bygninger, av dem alle kirker, kan faktisk være angelsaksiske.