Fluktruten gikk fra Strandkaien i Bergen, via rutebåten D/S «Varden», takket være maskinassistent Alfred Skjold, som stilte sin lugar til disposisjon, der flyktningene ble skjult ombord. Rutebåten gikk nordover til Manger på Radøy, via den farlige kontrollstasjonen på Flatøy, der tyske soldater kontrollerte passasjerlistene med antall passasjerer, og med ettersøkte personer. Fra Manger ble flyktningene rodd til familiegården på Uthella. Både Hans Helle sin mor, Bertha og far Hans (samme navn), huset de første flyktningene Helle kom med. Flyktningene fikk bo i skjul på Helle gård på Uthella, nord for Manger i mange uker, inntil klarsignal fra enten mannskapet til Larsen (ShetlandsLarsen), Salen eller Eidsheim nærmet seg kysten, for å frakte flyktningene i sikkerhet ut av Norge, til Shetland, en britisk øygruppe på samme breddegrad rett vestover. De ettersøkte var kolleger fra Norsk Blikkvalseverk. Faren til Hans ble urolig for konsekvensene for hele bygdesamfunnet dersom flyktningene ble avslørt. Gården lå for eksponert til langs hovedveien og risikoen for å bli oppdaget var for stor. Det ble derfor søkt etter alternative gjemmesteder, og slik kom Dorthea Skageneset sin viktige rolle med, da hennes hus lå øde og strategisk til ved kysten, men først måtte hun overtales.