Hadde de muslimske styrkene forblitt under kontroll, kunne det gått annerledes. Både vestlige og muslimske beretninger er enige om at slaget var hardt utkjempet og at det tunge muslimske kavaleriet brøt inn i firkanten og at frankerne i formasjonen kjempet utrettelig. «De muslimske rytterne angrep fryktløst og ofte fremover mot bataljonene av frankere som motstod, mange falt døde på begge sider.»Muslimene som hadde brutt inn i firkanten forsøkte å drepe Martell, men som nevnt over, omringet hans menn ham og ble ikke brutt. Slaget bølget imidlertid fremdeles da frankiske beretninger hevder at rykter blant den arabiske hæren om at frankiske speidere truet byttet de hadde tatt fra Bordeaux og muslimske styrker brøt umiddelbart ut av slaget og returnerte til leiren for å sikre den. Karl skal, i håp om å trekke bort deler av fienden, ha sendt speidere for å skape kaos i den muslimske basen og frigjøre så mange slaver som mulig. Det lyktes langt over forventning, siden mange fra det muslimske kavaleriet returnerte til leiren. Ifølge muslimske beretninger om slaget, sendte Karl midt i kampens hete på slagets andre dag speidere og begynte å raide leiren og forsyningstoget. Umiddelbart red en del av det muslimske kavaleriet tilbake til leiren for å beskytte den. Dette syntes som en retrett i full skala for resten av den muslimske hæren, og snart var det blitt til en. Mens han forsøkte å gjenopprette orden blant sine menn som hadde brutt seg inn i firkanten, ble Abdul Rahman omringet av frankere og drept og muslimene rømte tilbake til sin leir. Frankerne gjenopptok sine posisjoner og hvilte der gjennom natten i den tro at slaget ville fortsette ved daggry neste morgen.