Fargene i tittelen refererer til fargene i henholdsvis soldatuniformen og prestedrakten, de to karriereveiene som Julien Sorel vurderer. Han dyrker i hemmelighet Napoleon og med det revolusjonen; og blir både karakterisert som naivt romantisk, som «lidenskapelig ærekjær» og som «en kjølig beregnende mann som tar i bruk alle midler for å komme seg opp, [men også] en følsom sjel». Julien blir innviet som , prestens medhjelper, i kirken, og begynner sin yrkeskarriere som huslærer hos borgermesteren. Her innleder han et kjærlighetsforhold til fruen i huset, Madame de Rênal. Da dette blir alvorlig for henne, rømmer han, og får ny jobb som sekretær hos den adelige Marquis de la Mole. Også her innleder han, etter noen forviklinger, et hemmelig kjærlighetsforhold, til datteren i huset, Mathilde. Etter at Mathilde blir gravid blir Juliens bakgrunn og karakter avslørt i et brev fra Madame de Rênal til marquisen. Som hevn oppsøker Julien sin tidligere elskerinne og skyter henne i kirken. Først etter at han har blitt fengslet, får han vite at hun overlevde skuddet. Hun besøker ham i fengselet og følger ham til skafottet; begge kvinnene følger ham til graven.