I 1877 sto USA for 83 prosent av Cubas totale eksporthandel, og ved å ha bortimot kjøpermonopol var USA i stand til å kontrollere både pris og produksjonsnivået tett. Det var i løpet av denne tiden at den engelske reisende Anthony Trollope observerte at «Handelen i landet faller i hendene på utlendinger. Havanna vil snart være like amerikansk som New Orleans». I økende grad begynte nordamerikanere å bosette seg på Cuba, og en del distrikter langs kysten var det sagt minnet mer om en amerikansk enn av en spansk bosetning. Mellom 1878 og 1898 grep amerikanske investeringsfolk fordel av de stadig dårligere økonomiske forholdene grunnet tiårskrigen ved å overta eiendommer som de tidligere uten hell hadde forsøkt å skaffe seg, mens andre kunne kjøpe eiendommer meget billig. Det viste blant annet at den kubanske økonomien ble i økende grad integrert i den amerikanske, og den spanske tilknytningen stadig svakere. Tiårskrigen, på spansk kalt for , skjedde i tiden 1868–1878. Den hadde begynt i oktober 1868 da sukkereieren Carlos Manuel de Céspedes utropte at Cuba var selvstendig og uavhengig av Spania. Dette var den første av tre frigjøringskriger som Cuba kjempet mot Spania.