Encyklikaen beskriver forholdet mellom tro og fornuft som komplementære i menneskets søken etter sannheten om tilværelsen og om seg selv. Fornuften anses å være nødvendig, men ikke tilstrekkelig for å forstå virkelighetens dyp, noe encyklikaen fremhever er Gud selv. Troen fullkommengjør og kompletterer fornuften, uten å gå imot den.