Opprinnelsen til albansk er usikker, forskningen er hemmet av det ikke finnes albansk litteratur før på slutten av 1300-tallet (en kriminalrapport fra Dubrovnik), selv om språket er gammelt og av indoeuropeisk opphav. Det kommer fra samme indoeuropeiske gren som gresk, men kan også være den siste rest og sterkt endret fra illyrisk. Det inneholder ord som antyder vandring fra illyriske områder. Karpatene og Beskidene, mellom dagens Polen, Tsjekkia og Slovakia, er navn som kan forklares fra de albanske ordene , «klippe», og , «høyt fjell». Dagens albansk er sterkt preget av nabospråkene, særlig tyrkisk etter at det i 500 år var undertrykt av Det osmanske rike.