Lennons og McCartneys deler ble spilt inn en om gangen, og de var usikre på hvordan de skulle sette det sammen. Det var McCartney som kom på ideen om å la et symfoniorkester fylle midtseksjonen med et 24-takters crescendo. Produsent George Martin trykket noter til symfoniene. Etter det andre crescendoet avsluttes sangen med en E-dur pianoakkord, spilt av Lennon, McCartney, George Martin, Ringo Starr og turnésjef Mal Evans på tre pianoer, spilt inn i fire versjoner. Akkorden ringer ut i nesten et minutt, ettersom Martin hadde satt tonehøyden slik at volumet fortsatte å øke inntil studioets utstyr ikke lenger kunne fange opp lyden. Derfor, når akkorden slutter, kan det høres en knirkende stol, og til og med studioets luftvifter.