Før desentraliseringa starta på 1970-tallet, var den belgiske staten smidd etter fransk, napoleonsk merke, med en sterk sentralmakt. Den første større revisjonen kom i 1970, da det blei etablert tre kulturelle fellesskap (en flamsk, en fransk og en tysk) basert på språktilhørighet. I forbindelse med den andre reformen i 1980 fikk disse fellesskapene større ansvarsområder. Samtidig blei Flandern og Vallonia etablert som to særskilte regioner med geografisk styringsansvar. Den tredje reformen av 1988–1989 etablerte regionen Brussel som en tredje region, og de tre regionenes ansvarsområde blei igjen økt. En fjerde reform under statsminister Jean-Luc Dehaene i 1993 økte igjen regionenes og fellesskapenes ansvarsområder. Den belgiske konstitusjonens ordlyd definerte nå Belgia som en , og det blei innført direktevalg til regionenes og fellesskapenes parlament. De første valgene blei holdt den 21. mai 1995.