I middelalderen begynte utdannelsen til rabbinere i de tradisjonelle jeshivaene. Utdannelsen tok mange år og studiene fortsatte ofte livet ut. På denne tiden var hovedfokuset i eksaminasjonen i Talmud. En rabbiner hadde mange forskjellige oppgaver og kunne til tider være både jurist og dommer, religiøs lærer og ansvarlig for inspeksjon av religiøse institusjoner. Ofte var han i tillegg veileder for medlemmene av menigheten, og hjalp til med spørsmål knyttet til jødedom og ofte kosher.