Hun viste stor omsorg for sine fattigste undersåtter, som hun lot bygge mange hospitser for: i 1202 grunnla hun cistercienserklosteret Trzebnica. Hedvigs yndlingsresidens lå like ved klosteret. Etter sønnens død trakk hun seg tilbake til klosteret, hvor hun levde resten av livet uten noensinne å avlegge løftene, så dermed var hun aldri nonne i egentlig forstand, selv om hun har denne tittelen i . Hun spiste aldri kjøtt, pisket seg til blods og gikk barbent om vinteren – og da hun i lydighet mot sin skriftefar kjøpte et par nye sko, bar hun dem under armen. Hun vasket og kysset de fattiges føtter, brukte sin formue til almisser og hadde kraft til å helbrede syke, blant annet helbredet hun en blind nonne.