Ved siden av kristen-allegoriske temaer og helgenlegender (), behandlet Scarlatti med forkjærlighet stoff fra Det gamle testamentet (eksempelvis ) i sine oratorier. Spesielt sistnevnte er utstyrt med musikalske og dramaturgiske midler hentet fra tidens operaer, men ble oppført konsertant og – for å omgå pavens forbud mot sceniske oppføringer – ofte i private sammenhenger. I realiteten er Scarlattis oratorier maskerte operaer.