Seieren over de franske styrkene var den første for de prøyssiske troppene siden 1806, noe som ga et løft for moralen foran det videre felttoget. De svenske styrkene ved Karl Johan ble etter slaget sterkt kritisert av prøysserne, blant annet ved general Friedrich Wilhelm Bülow som mente de svenske styrkene burde engasjert seg i slaget. At Karl Johan valgte å holde de svenske styrkene i senter tilbake kan dels skyldes hans ønske om å spare de, men dels også at koalisjonens senter ville blitt svekket om de hadde støttet Bülows styrker på venstre fløy. Karl Johan ga prøysserne full ære for seieren, men som øverstkommanderende var Karl Johan ansvarlig for å velge sted og tid, valg som var essensielt for seieren.