Syfilis var en utbredt sykdom rundt århundreskiftet 1900. Barn som hadde blitt smittet med syfilis fra foreldrene ble gjerne lagt inn på sykehus sammen med mødrene sine, og dette vakte etter hvert bekymring både fra helsepersonale og offentlige helsemyndigheter. Barna ble regnet som smittefarlige mye lenger enn voksne, og man mente at det var behov for egne hjem for disse barna. Hensikten med å plassere de syke barna i egne barnehjem var å helbrede dem, men også å isolere dem for å hindre smitte. Opphold ved mindre pleiehjem ble også regnet som bedre og rimeligere enn ordinære sykehusopphold.