Ettersom faren hadde utesperret ham fullstendig fra regjeringsapparatet var han heller uerfaren i politikk da han overtok. Han var rolig av type og uten sterke personlige ambisjoner, likte ikke å fatte beslutninger, var stort sett taus under hoffaudienser, holdt sine ministre på avstand, og foretrakk et tilbaketrukket liv i keiserlig luksus. Likevel betød hans regjeringtid et delvis brudd med fortiden.