Sigmund Skard undersøkte Wergelandstrokeen i det sistnevnte arbeidet, og innførte betegnelsen . Men Hallvard Lie har fått gjennomslag for betegnelsen Wergelandstroké, da formen er varig preget av Henrik Wergelands kunst, og dessuten bruker han den svært mange andre steder enn i «Den engelske Lods». Hallvard Lie hevder at Wergelandstrokeen uttrykker et fint samspill mellom det grensesprengende, dionysiske, og det avbalanserte, apollinske, et trekk som er karakteristisk for Henrik Wergelands lyrikk.