Reagan-administrasjonen valgte en forholdsvis aggressiv tilnærming til den kalde krigen, særlig i utviklingsland og den såkalte tredje verden. Etter Vietnamkrigen var mange amerikanere skeptiske til kostnadene ved større militære forpliktelser. For å unngå store, kostbare bakkekonflikter som i Vietnam og Korea, foretrakk Reagan-regjeringen i stedet å fokusere på billigere strategier, inkludert raske spesialstyrkeoperasjoner og «lavintensitetskonflikter», som krevde mindre ressurser og politisk støtte.