På begynnelsen av 2000-tallet har kunsthistorikere karakterisert høyrenessansen som en bevegelse i motsetning til en periode, en blant flere forskjellige eksperimentelle holdninger til kunst på slutten av 1400- og tidlig på 1500-tallet. Denne bevegelsen karakteriseres på forskjellige måter som konservativ, som reflekterende nye holdninger til skjønnhet, en bevisst prosess med å syntetisere eklektiske modeller, knyttet til strømninger i den litterære kulturen, og reflektere ny opptatthet av tolkning og mening.