Som tegner synes han å ha vært en begavet amatør som lærte å tegne senere i livet, antagelig etter 1236, og hans omdømme som en kunstner kom på 1240-tallet, da hans ferdighet som tegner raskt utviklet seg og modnet. Åpenbart har ideen om å illustrere krønikene primært vært fremmet for å etterkomme hans litterære behov. Hans innovative rikdom i tegningene døde med ham, selv om kunsthistorikerne har sett hans innflytelse på senere manuskripter. Det er rundt hundre margtegninger, en del fragmentariske kart og en reisebeskrivelse, helsides tegninger av kong Vilhelm I av England og en elefant med vokter. Blant de mange illustrerte seksjonene viser reisebeskrivelsen for en reise fra London til Det hellige land i en særlig skarp evne til å presentere informasjon i skjematisk form. De mange margtegningene utgjør betydelige elementer av presentasjonen, slik som vraket av Det hvite skip (Corpus 26), og kampen mellom Saladin og Guy av Lusignan (Corpus 26). Han foretrakk en noe gammelmodig rundhet i sine figurer i motsetning til den tynne kantetheten som preger de fleste av hans samtidige. Fargeleggingen hans framhevet grønn og blå.