Økonomisk var vestre Shandong kommet i bakevjen. Det skyldtes blant annet at Keiserkanalen, som gjennomkrysser området som tidligere hadde sikret området stor velstand, ikke lenger var av særlig betydning på 1800-tallet. Området hadde få godseiere, en samfunnsklasse som kunne ha vært med på å bygge opp eller bevare områdets stabilitet og ortodoksi. Det var også et stort underskudd på velutdannede embedsmenn – mandariner med , og en overvekt av dem var ikke i den sivile administrasjon, men tilhørte det militære embedsverk. Området var også gjentatte ganger hjemsøkt av naturkatastrofer og uår. Det var på 1800-tallet at Guleelven etter en rekke oversvømmelser fant sitt nordlige løp, noe som ikke var en udelt velsignelse fordi oversvømmelsene nå rammet områder som var dårligere rustet til å takle dem. Qing-dynastiet gjorde heller lite av forebyggende eller nødlindrende innsats. Med overtro og fremmedhat ble meget av det som rammet den fattige befolkning blant annet knyttet til de utenlandske inntrengeres fremferd og særlig mot de kristne.