Dampbåtens ankomst avløste i begynnelsen ikke pramdragerne på alle kanaler og elver men den ble raskt populær for personbefordring på de seilbare elvene som . Etter år 1830 overtok den slanke elvedamperen virksomheten etter passasjerprammene. Avlange og slanke båter med lite fribord mellom salongvinduer og vannlinjen ble regelen; «Picardie» - bygd og sjøsatt i året 1839 - var karakterisk ved å være 50 meter lang og 3,60 meter bred som en slettdekker med benkerekker og et par trapperom som førte ned til salongene, med maskineriet midtskips, med store skovlhjul i forhold til skipet. Slanke og høye skorsteiner var vanlig på elvedamperne, men i Paris med de mange og lave broer måtte skorsteinene tas ned hver gang man skulle under disse. Dette førte til at senere tids passasjerfartøyer i Paris fikk korte skorsteiner.