I kapittel fem beskriver Feser Nozicks avvisning av alle rettferdighetsteorier som går ut på å ha en større, mer fordelende stat en minimalstaten. Nozick går ifølge Mack først frem ved å legge frem alternativene til sine egne posisjoner, deretter finner han feil ved disse alternativene; etter det slår han fast at hans egne posisjoner er feilfrie, for så å konkludere med at hans eget posisjon er korrekt. I dette tilfellet finnes det to, omfordelende rettferdighetsalternativer til hans posisjoner; det ene er slutt-stadiumsteorier, det andre er mønsterteorier. Slutt-stadiumsteorier går ut på at man har en matrise, hvori man har rekker som hver representerer en mulig inntektsfordeling i et samfunn. For å finne ut av hvilken fordeling som er rettferdig, trenger man i sluttstadiumsteorien kun vite det som blir oppgitt i matrisen over mulige fordelinger. Mønsterteorier hevder at en rettferdig inntektsfordeling blant en gitt mengde individer er den fordelingen som tilordner inntekt i forhold til størrelsen på et gitt kjennetegn «C» blant individer. Mønsterteoretikere kan være uenige om hva «C» er, men de er alle enige om at før man kan si hvilken inntektsfordeling som er rettferdig i et gitt samfunn må man vite hvilke fordelinger som er mulige og hva som er mengden av «C». Feser beskriver Nozicks argumenter mot både slutt-stadiums- og mønsterteorier i detalj.