Elisabeth Colbiørnsen var formann i Oslo Kvinnesaksforening, Norsk Kvinnesaksforenings største lokallag, fra 1960 til 1962. Hun var en av de første som engasjerte seg for å samle alt det kvinnehistoriske materialet i Norge til et kvinnehistorisk arkiv. Arbeidet med å få etablert et informasjons- og dokumentasjonssenter i Norge kan føres tilbake til 1970. Kvinnebevegelsen og kvinnelige bibliotekarer var viktige aktører i etableringen av slike arkiv i andre land; i norsk sammenheng tok Norsk Kvinnesaksforening dette initiativet. NKF hadde selv fått sine arkiver beslaglagt av tyskerne under andre verdenskrig. Inspirert av arkivarbeidet i Sverige og Danmark opprettet NKF et utvalg bestående av Elisabeth Colbiørnsen, Sofie Rogstad og Kari Skjønsberg for å utrede saken. Elisabeth Colbiørnsen var da førstesekretær hos Riksbibliotekaren.