I mange land ble det gjennomført egne folketellinger eller opprettet egne register for jøder med tanke å kartlegge antallet og hvor stor andel som var arbeidsføre. Utfylte skjema med fullt navn og adresse ble senere brukt som grunnlag for å finne jøder som skulle deporteres. I tilfeller der det ikke var fullt navn, ble folketellinger blant annet i Nederland brukt til å identifisere bydeler i Amsterdam med særlig stor tetthet av jødiske innbyggere. I Norge ble detaljerte folketelling for jøder iverksatt i januar 1942 av NS statistiske kontor; disse skjemaene ble høsten 1942 brukt som grunnlag for å identifisere de som skulle deporteres. Den tyske okkupasjonsmakten brukte NS partiapparat trolig for Statistisk sentralbyrå ble ansett som upålitelig (direktør Gunnar Jahn var med i motstandsbevegelsen).