I er selotene framstilt som ikke-religiøse, det vil si at de ikke fulgte religiøse ledere, og ble også karakterisert som , , det vil si «ubehøvlet, ville» eller «brutale, voldsmenn». De ble fordømt for deres aggresjon, deres mangel på vilje til kompromiss for å redde overlevende fra Jerusalem da byen var beleiret, og deres blinde militarisme mot rabbinernes meninger i forhold til å søke fredsavtale med romerne. I henhold til en tradisjon støttet rabbinerne i begynnelsen opprøret fram til selotene begynte innbyrdeskrigen, og fra det tidspunktet forsvant alle håp om å stå imot romernes angrep mot Jerusalem.