De to største øyene, de egentlige baleariske øyene i deres historiske forståelse, hadde et antall meget gode havner, skjønt med bratte klipper i munningene, noe som krevde forsiktighet og dyktig navigering ved ankomst. Begge øyene var meget fruktbare, unntatt for det som romerne satt mest pris på, vin og olivenolje. Deres klovdyr hadde godt omdømme, særlig muldyrene på de mindre øyene. De hadde et stort antall harer og var frie for giftige slanger. Blant de snegler som romerne verdsatte som mat var det en art fra Balearene som ble kalt ved at de ble avlet i grotter. Det fremst mineralproduktet var en rød jord som ble kalt for og som ble benyttet av malere. Deres rosiner og bek er nevnt av den romerske militærlegen Dioskorides. Diodorus Siculus hevdet at befolkningen på hans tid på de to øyene utgjorde rundt 30 000 øyboere.