Ved lokaliteter med komplekse stratigrafiske forhold graves de individuelle kontekstene hver for seg, i motsatt rekkefølge av slik de er avsatt, det vil si at de yngste lagene graves først. Beskrivelser, tegninger, funn og vitenskapelige prøver knyttes således til den enkelte konteksten. Denne type stratigrafisk gravning, kombinert med såkalt single context dokumentasjon (fra engelsk: single context recording), benyttes over store deler av Europa, mens den i Norge stort sett benyttes under bygravninger i de middelalderske bykjernene.