Han ble utnevnt til St. Sulpice-seminaret, der han overtok direktørstillingen etter sulpicianerne som var blitt fordrevet derfra under den franske revolusjon. Til tross for den personlige risikoen forpliktet han seg til å tjene og hjelpe pave Pius VII (1800-1823), som da var Napoleons fange i Fontainebleau, og dette kostet ham nesten hans franske statsborgerskap. I 1813 kom han tilbake til Aix. Der grunnla han en ungdomskongregasjon, virket som sjelesørger blant østerrikske krigsfanger og forkynte i kirken St. Magdalena for vanlige arbeidsfolk på det lokale provençalske talemål - ikke på «velutdannet» fransk.