Freden som ble sluttet i Helsingborg hadde til synes virkningen da det svenske riket under en årrekke var rolig. Derimot var stemningen mellom brødrene spent og kong Birger hadde ikke glemt Erik og Valdemars bedrageri ved Håtuna. Det faktum at han ikke var konge over hele sitt rike gjorde at han ønsket en samling av landet. Det fantes også flere sterke krefter som mislikte delingen av riket, spesielt innen kirken og adelen. Når rykter om et opprør mot Birger og Erik Menved, støttet av hertug Erik, startet å florere besluttet Birger derfor å handle. Han tilbød inn sine to brødre til å feire jul i Nyköpingshus, som de etter viss tvil takket ja til. Etter festlighetene brøt seg Birgers menn inn til de to sovende hertugene, som ble tatt til fange. Tilfangetagende av hertugene møtte dog til Birgers forundring til stor motstand og igjen ble riket kastet inn i krig. Støttet av konge Håkon drev hertugenes tilhengere tilbake Birgers tropper og beleiret Nyköpingshus. Birger anså seg tvungen til at flykte til Visby og søkte seg deretter videre til Helsingborg, hvor han fikk Erik Menveds beskyttelse. I august 1318 kapitulerte Nyköpingshus og man fant der de to hertugene døde av sult. Krigen sluttet dog ikke der uten spredte seg til Skåne hvor hertugenes tilhenger beleiret Helsingborgs slott. Slottet kunne ikke inntas og fredsforhandlinger ble startet i Roskilde hvor en treårig våpenhvile ble avtalt mens Birger med familie ble forvist ifra Sverige. For å unngå en tilbakekomst av Birger til Sverige ble snarlig deretter hertug Eriks sønn, Magnus, utnevnt til konge.