På slutten av syttitallet dukket flere ulver opp i Sør-Norge/Sverige, blant annet den «kjente» Vegårdsheiulven og det første kjente paret etablerte seg på svensk side øst for Finnskogen. Enkelte koblet dette sammen med Projekt-VARG og mente at ulvene var blitt satt ut. Trass i at ulven har stort reproduksjonspotensial (30% pr år) var bestanden lite livskraftig på grunn av innavl, inntil en ny finsk/russisk hannulv kom med friskt blod og ga en sterk bestandsøkning utover 1990-tallet. Senere har bestandsutviklingen stagnert noe, grunnet tyvjakt hevder mange, men i (2004 var det rekordyngling med antagelig over 13 ynglinger i den svensk/norske bestanden.