Etter krigsutbruddet ønsket hun å dra til fronten som krigsreporter, men fikk avslag fra avisene i London. Hun bestemte seg deretter for å reise på egen hånd, kjøpte en sykkel for fem pund, syklet til kysten og kom seg over til Frankrike med en ferge. Den første byen hun kom til var Creil og deretter Senlis. «Bare latter omkring», skrev hun, «disse mennene drar i krigen som britene går i bokseringen». Hun snakket dårlig fransk, men i Paris fikk hun hjelp av to britiske menn til å komme seg videre til fronten. De ga henne en uniform og lærte henne å marsjere. Mennene bekymret seg ikke; hun ville så allikevel aldri nå fronten, mente de.