Han beveger seg gjennom sūtraen på en systematisk, men ikke en mekanisk måte, og dveler lenge ved en rekke utsagn, deriblant linjen «Form er tomhet. Tomheten er form», hvor han gir en soteriologisk tolkning. Setningen «form er tomhet» vil fraråde vesener fra å knytte seg til form. De kan også konkludere med at form er fullstendig negert av tomheten, og at tomheten er det eneste virkelige. På denne måten skiller han seg fra såkalt , som bare forbigår denne sannheten i stillhet. Det sistnevnte er som å fortelle en blind person at han går langs en vei med torner på den ene siden og en ravine på den andre. For å motvirke denne faren, sier sūtraen også at «tomheten er form», at tomheten ikke er adskilt fra formen, og på denne måten veileder den blinde langs middelveien.