Gerstein betrodde seg også til biskopen i Berlin, Otto Dibelius. Da Sveriges erkebiskop Erling Eidem kom til Berlin for å innsette ny sogneprest i den svenske Victoria-menigheten, fortalte Dibelius ham hva som skjedde i Belzec. Noen dager senere, 6. november 1942, holdt Eidem preken over Gustav II Adolfs minne i Lützen: «Vår feiring av Gustaf Adolf må ikke preges av nasjonal selvtilstrekkelighet og hovmod, som om vi svensker, vi nordboere eller vi germanere skulle være noe bedre enn andre av Jordens folk, stammer og raser.» Den svenske sendemannen Arvid Richert ble svært forskrekket, men Eidem stod inne for hvert ord. Hjemme i Sverige oppsøkte han statsministeren for å få ham til å bistå de norske jødene. Men Eidem slo aldri alarm; han brukte omskrivninger for det han visste.