I 1872 ble Liebmann professor i Straßburg, hvor han virket frem til han i 1882 dro til Jena. Han regnes for å være en av nykantianismens grunnleggere. I sin mest kjente bok, («Kant og hans efterfølgere»), forsvarte han Kants filosofi mot dets kritikere. Han foretok blant annet kritiske analyser av Kant-kritikerne Fichte, Schelling, Hegel, Fries, Herbart og Schopenhauer.