I likhet med Peter Watkins' andre filmer bærer preg av et dokudrama. Scener fra Munchs liv er rekonstruert av et stort ensemble (hovedsakelig norske uprofesjonelle skuespillere), men det benyttes også en fortellerstemme av Watkins, og det er øyeblikk hvor karakterene snakker direkte til kamera, som om de blir intervjuet om deres egne liv eller deres oppfatning av Munch. Noe av dialogen ble improvisert av skuespillerne, spesielt intervjusekvensene. For å formidle den kritiske responsen Munchs arbeid ofte ble møtt med gjennom sin karriere, rekrutterte Watkins i kun nordmenn som genuint mislikte hans malerier.