Linoljemaling er semi- diffusjonsåpen og har høy inntrengningsevne i sugende overflater som for eksempel tre, på grunn av linoljens små molekyler. At den er semi-diffusjonsåpen betyr at den ikke slipper vann inn i treverket, men slipper fukttrykk i treverket ut. Flater som er malt med linoljemaling slites fra overflaten og innover når de utsettes for vær og vind, og blir gradvis mattere. Dette er fordi linoljen trenger inn i overflaten, mens pigmentene blir liggende igjen i overflaten. De kan da males på nytt, eller regenereres med ren, upigmentert linolje. Vedlikeholdsintervaller regnes i dag for å være 6-20 år avhengig av lokalt klima, kvaliteten på malingen og hvilke krav man stiller til glans og farge. Det finnes linoljemalte hus i Norge som har stått i vel 300 år uten vedlikehold og fortsatt har heldekkende fasadefarge. Moderne, industrielt fremstilte linoljemalinger tilsettes fungicider/ soppdrepende midler og inneholder organiske løsemidler. Etter at alkydolje som bindemiddel ble patentert under annen verdenskrig, tok alkyd over som det mest brukte bindemiddelet i industrielt fremstilt utendørs oljemaling.