De økonomiske teoretikerne, inklusive Adam Smith, slet lenge med å forstå hva som danner priser og verdi, og lenge mente man ganske enkelt at prisen avhenger av tilbud og etterspørsel, eller av den verdi varen representerer målt i mengde arbeid som har frambragt varen (arbeidsverditeorien). Med den såkalte marginalismerevolusjonen i andre halvdel av 1800-tallet ble forståelsen av prisdannelsen betydelig større, og man postulerte at prisnivået på lengre sikt ble bestemt av tilbydernes produksjonskostnader. På 1900-tallet ble verdibegrepet utvidet til å omfatte ikke bare faktisk nytte- eller bruksverdi av varen eller tjenesten, men også kjøperens opplevde verdi, som medbestemmende for prisnivået.