I føge overløeveringene led emir Abū Ishāq Ibrāhīm II under vedvarende søvnforstyrrelser i den gamle hovedstaten Kairouan, og besluttet derfor kort tid etter sin tilredelse i 875 og flytte sin residens ut på landet. Han valgte det nærliggende Raqqada og lot der i løpet av kort tid anlegge flere palasser, moskleer, cisterner og annet. Allerede i året 909 ble palassbyen erobret av fatimidene under Abdallah al-Mahdi, og da vel også delvis ødelagt. Etter grunnleggelsen av Fustat/Kairo i 969 ble Raqqada forlatt. Noen søyler og ndre elementer ble gjenbrukt i senere byggverker.