I 1783 ble han utnevnt til utenriksminister for Russland, men spilte bare en underordnet rolle. Hans nærmeste medarbeidere - prins Bezborodko, prins Zubov, Fjodor Rostoptsjin - var de virkelige maktutøvere, skjønt de manglet den beherskelse av fremmede språk og oljeglatte tale som Osterman var så berømt for.