I det første ordentlige storting i 1815 fantes den såkalte , som hadde ansvaret for «kirke- og undervisningsvæsenet». De påfølgende åra hadde Stortinget ikke en velutvikla fast komitestruktur, idet man heller oppretta små spesialkomiteer for den enkelte sak. I 1818 var det tretten slike spesialkomiteer på kirke- og undervisningsfeltet, i 1821 var det ni.