Dette resultatet styrket hans håp om å finne nye sammenhenger i det periodiske systemet. I 1897 argumenterte han for at antall element i periode nr. n, skulle være 2n. Det vil si 2, 8 og 18 element henholdsvis. Noen år senere utvidet han denne forutsigelsen som senere ble kalt for , til å gjelde for fjerde periode som dermed skulle inneholde 32 element. Dette var etter at han hadde justert antallet av sjeldne jordarter som måtte finnes. Denne lovmessigheten ble først fullt forstått etter oppdagelsen av Paulis eksklusjonsprinsipp og moderne kvantemekanikk.