Sentralt i platonismen står teorien om formene, eller idéverden: transcendente, oversanselige, perfekte arketyper hvor objekter i hverdagslivet er uperfekte, sanselige objekter. Den høyeste form er det Gode, kilden til alle andre former, som kan bli kjent via fornuften. Den grunnleggende holdning er at universalier eksisterer uavhengig av bevissthet og materien, og at vi kan utelukkende seg det universelle gjennom dets refleksjon i det partikulære. Slike universalier kalles . Definisjonen på disse er «uforanderlige, uavhengige forbilder». Med «uavhengig» menes på enhver måte uavhengig av bevisstheten og materien; med «bevisstheten» menes alt annet som antas å være dannet fra idéene.