Disse resultatene fikk Rutherfordi til å skrive i 1911 sitt viktige arbeid . Ut fra eksperimentene konkluderte han her med at -partiklene måtte ha vært utsatt for et så sterkt elektrisk felt som tilsvarte at hele den positive ladningen i atomet var konsentrert i en liten kjerne med radius mindre enn 10 cm, det vil si mindre enn 1/10000 av dets størrelsen. Spredningen skyldes Coulomb-kraften mellom de innkommende partiklene og atomkjernen. Ut fra denne antagelsen beregnet han spredningstverrsnittet for prosessen og viste at det var i overensstemmelse med de oppnådde resultatene. Geiger og Marsden gikk nå i gang med å bygge opp et helt nytt eksperiment for å verifisere disse antagelsene ved nøyaktige målinger av -spredning for vilkårlig store vinkler. Resultatene ble publisert i 1913 og ga den endelige bekreftelse av denne Rutherfords atommodell.