De mange slavene som ble berget, ble bragt i land, og i prinsipp satt fri; det gikk for de flestes vedkommende. Selve byen Freetown var i sin tid grunnlagt på 1700-tallet nettopp for frivunne slaver, og det var også andre slike byer og steder. Det var imidlertid vanskelig for mange som hadde sin opprinnelse fra visse steder langt inn i landet; i praksis kunne de ikke helt repatrieres ettersom de var i fare blsant annet på å blii fanget og slavebundet på nytt. Mange var også så forkomne etter strabasene at de døde i ventetiden til noe kunne bestemmes og tilrettelegges. Noen av de frivunne ble sjøfolk eller soldater i de britiske militære styrker, enten i marinen eller i britiske West India Regiments. Andre, nesten 40.000 av dem, ble faktisk bragt til Vestindien for finne seg en fremtid der; å arbeide ikke som slaver, men som frie.