Hensynsløst og djervt prisgav Murner i sine satiriske diktverker alle stender til latteren, ikke minst de geistlige, og fyrster og adel. Han lånte dertil formen av Sebastian Brant («Narrenschiff»), men overtraff denne i folkelig tone, i språkets plumpe styrke og kvikkhet. Til dette område hører (1512; nytt opplag 1879), (1512; nytt opplag 1890) og (1519, nytt opplag 1896), hvilket sistnevnte dikt skildrer de kunster kvinnene benytter seg av for å lokke mennene til dårskap.