Enkelte aspekter ved operaen samsvarer med et europeisk syn på orientalisme fra det attende århundre. Pajaens titulære harem, for eksempel, gjenfortalte temaer om seksuell utsvevelse. Og den komisk uhyggelige tilsynsmannen, Osmin, er en parodi av tidligere stereotyper av tyrkisk despotisme. Imidlertid trosser operaen også stereotypien om despotisk tyrkisk kultur, siden klimakset medfører en uselvisk handling av tilgivelse fra Pasjaen.