Den 15. mars ble rettssaken avsluttet. Irving fikk ikke medhold av retten. Dommer Sir Charles Gray kom frem til at Lipstadts karakteristikker av Irving var berettigede. I dommen som ble kunngjort den 11. april slo Gray fast at Irving var en «aktiv holocaustbenekter» og «antisemittisk rasist» med nære bånd til høyreekstremister som fremmet nynazisme. Dommer Gray gjorde det klart at Evans på samtlige punkter hadde forsvart konklusjonene i sin ekspertrapport. Dommeren levnet Irving i det hele tatt liten ære som historiker. Bare på et punkt fant dommeren å ikke gi Lipstadt rett, og det gjaldt hennes påstand om at Irving hadde skadet mikrofilmene med Goebbels dagbøker under sitt arkivopphold i Moskva. Rettssaken ble av Irvings meningsfeller fremstilt som en politisk sak, men dommen ble ellers hilst velkommen av øvrige observatører og kommentatorer. Mange mente at dommen viste at historisk sannhet og objektivitet faktisk eksisterte, både når det gjaldt holocaust og andre historiske hendelser. De mente at en dom i Irvings favør ville ha innskrenket forskernes frihet til å beskrive og bedømme samtidsfenomener.