Gjennombruddet kom med en overgang til toppdivisjonsklubben Atlético Paranaense. Valdir slet lenge med hjemlengsel, men var fast bestemt på å oppnå ambisjonen om å klare seg som profesjonell fotballspiller. Han lå ikke på latsiden. Selv i feriene trente han hardt for å bli bedre, og unngikk inntak av alkohol. Med sin utholdenhet og løpsstyrke passet han godt inn i lagets spillestil. Selv om laget ikke presterte så bra, var Valdir en spiller tilhengerne satte pris på. Valdirs innsats for Atlético Paranaense ble også lagt merke til av landslagstrener Paulo Roberto Falcão. Valdir fikk sjansen i de to siste oppkjøringskampene mot 1991-utgaven av Copa América. Debuten fikk han da han startet vennskapskampen 28. mai 1991 mot . En måned senere startet han en vennskapskamp mot . Falcão inkluderte ham i troppen til Copa América, hvor han spilte fra start i lagets nest siste kamp mot og som innbytter i lagets siste kamp i turneringen mot vertslandet . Som følge av at Brasil endte turneringen på andreplass bak Argentina, mistet Falcão jobben. Valdir ble aldri innkalt til landslaget igjen.