Holmboe ble i landssvikoppgjøret siktet for sin stilling som byråsjef, for angiveri og for å ha kjøpt et flygel og møbler fra jødebo. Han ble idømt seks års tvangsarbeid, tap av statsborgerlige rettigheter i ti år, og for alltid fradømt sin stilling i utenrikstjenesten, men frikjent for å ha angitt islendingen Leifur Müller til Gestapo. I september 1948 ble Holmboe løslatt på prøve etter å ha sonet halve dommen. En islandsk venninne av ham forespurte om Holmboes resterende straff kunne sones som landsforvisning, alternativt om han kunne benådes hvis han forlot Norge. I 1949 flyttet han derfor til Island, og giftet seg med denne kvinnen. Frem til pensjonsalder var han kontorist på den amerikanske militærbasen på Keflavík internasjonale lufthavn, den eneste arbeidsplassen på Island som stod åpen for en mann med hans bakgrunn. I 1955 fikk han islandsk statsborgerskap og måtte da også ta et islandsk navn. Han tok navnet Egill Falkason. Da Thorkild Hansen utga sin bok i 1978, skrev Hansen at ingen lenger var i live av dem som var til stede under Hamsuns møte med Hitler i 1943; men Sverre Hartmann kom på sporet av ham på Island, og Holmboe lot seg dybdeintervjue av Hartmann og journalist Erik Egeland i sitt staselige hjem i Reykjavik. Det fremkom da at hans rolle i organiseringen av Hamsuns møte med Hitler hadde vært langt mer avgjørende enn tidligere antatt.