Ulikhet overfor loven, kollektive rettigheters forrang overfor individuelle, var karakteristisk for standssamfunnet, i motsetning til det borgerlige samfunnet som etterhvert fulgte. Sentralt i land i Øst-Europa med stendersamfunn var livegenskap for bøndene (de eide ikke jord de dyrket, og kunne ikke flytte uten tillatelse). De to stendene geistlighet og adel kalles for privilegerte stender. De var tradisjonelt (i det minste i et visst omfang) fritatt for skatt og hadde andre særrettigheter. De andre stendene kalles , ettersom de ikke var fritatt for skatt. Adelen slapp å gjøre handel, og de geistlige fikk 1\10 av det tredjestanden tjente.