Som følge av det begrepsmessige skillet mellom tema og motiv etter 1850, ble betegnelsen «motivisk arbeid» vanligere. Den første begrunnede differensieringen ga Guido Adler i 1904, som på oppfordring av Richard Wagner skilte det motiviske arbeidet i musikkdramaet fra det tematiske arbeidet i symfonier. Med tanke på Wagners ledemotivteknikk skrev også andre forfattere om motivisk eller til og med «ledemotivisk arbeid».