Verwoerds politiske visjon om bantustaner var på en måte samtidig et forsøk på å dempe den uttalte rasistiske retorikken fra sine forgjengere, som hadde sagt rett ut at de svarte var underlegne de hvite. Den nye retorikken lød at de svarte skulle behandles ikke som underlegne, men som annerledes. Det rasistiske momentet ble imidlertid forsterket i praksis, da fokuset på annerledesheten ble forsøkt vitenskapeliggjort, og kløften mellom hvite og svarte ble gjort bredere og mer sofistikert. Dessuten innebar apartheid at de svarte ble sittende igjen med den dårligste jorden, de dårligst betalte og hardeste jobbene, dårligst helsevesen og utdanning, og en svært lav rettssikkerhet. Jordfordelingen mellom det hvite Sør-Afrika og de forskjellige bantustanene er et godt eksempel på dette, da bantustanene som skulle huse den svarte majoriteten rommet kun 13% av Sør-Afrikas areal.