Hallingstuer hadde ofte en takkonstruksjon med sperrer understøttet av mønsås og to sideåser. Fra gavlvegg til mellomvegg spente ofte to firhogne bjelker eller som hvilte på en kraftigere bjelke på tvers av stua, beten eller . De to slindene egnet seg godt som bæring for en hems. En alternativ lokal betegnelse for hemsen var derfor «uppå slindo».