Soverom har en relativt kort historie blant mennesker med vanlig boligstandard i Norge. På slutten av 1800-tallet hadde de fleste familier i arbeiderklassen i Norge kun ett rom til disposisjon. Hele familien sov på madrasser på gulvet om natten og disse ble lagret i en seng på dagtid. Gradvis frem mot andre verdenskrig fikk boligene to rom og kjøkken - og ett av rommene kunne brukes som felles soverom for familien. Treromsleiligheter kom etterhvert i produksjon etter krigen, og da ble ett av rommene gjerne barneværelse som alle barna i en familie måtte dele. Egne rom for hvert barn ble ikke vanlig i Norge før på 1980-tallet.