Etter utstillingen vendte byingeniøren Anders Nilsson seg til den danske hagearkitekten Erik Erstad-Jørgensen. Han utarbeidet et forslag til parkanlegg, som ble fremlagt i 1915. Men prosjektet ble forsinket, blant annet på grunn av krigen, og på det tidigere utstillingsområdet ble det dyrket poteter på grunn av matmangel mens kongresshallen ble brukt som rotfruktslager. Men tilslutt ble det besluttet at planene skulle fullføres. I 1920 gikk imidlertid Nilsson av og hans etterfølger Erik Bülow-Hübe hadde et helt annet syn på parkanleggingskunsten. Dette ledet til at arbeidet ble stoppet og Bülow-Hübe utarbeidet et helt nytt forslag, som ble lagt fram i 1926. Det ble dette forslaget i litt revidert form som ble realisert.