I 1964 hadde hun hovedrollen i scenemusikalen , som var løst basert på livet og karrieren til den amerikanske film- og teaterstjernen Fanny Brice og forholdet hennes med entreprenøren og gambleren Nicky Arnstein. To av Streisands signaturlåter, «People» og «Don't Rain on My Parade», er fra denne musikalen. Hun fikk god kritikk for rolletolkningen og ble nominert til en ny Tony Award for innsatsen. Det året slapp hun også albumene og , som også ble salgsuksesser i USA. nådde førsteplassen på 200 og ble nominert til en Grammy Award for årets plate. Streisand vant selv sin tredje Grammy for stemmearbeidet på albumet. AllMusic skriver at hun var tilbake i form med , og at den brakte tilbake «noe av fantasien fra debutalbumet». Biografen James Spada skrev at « inneholdt låter med en uvanlig musikalsk og narrativ dybde som satte lys på fylden stemmen hennes fortsatte å tilegne seg». 4. oktober 1964 var hun gjest på og sang «Happy Days Are Here Again» sammen med Judy Garland i en mashup med Garlands «Get Happy». Streisand ble nominert til en Primetime Emmy Award for gjesterollen.