Under flukten tror David hele tiden at «de» er etter ham, og i begynnelsen følger han mønsteret til et jaget dyr. I Italia lærer David å bli glad i livet og at han trenger andre mennesker. Han kommer til slutt frem til København, der han banker på døren på adressen på det forseglede brevet og sier på fransk: «Mitt navn er David». Boken slutter med at kvinnen i døren utbryter: «David, min sønn David?».