En kompleks rytmikk oppnås ved hjelp av hyppige mensurvekslinger (mensur = tidsverdi) Polyrytmikk brukes ofte (for eksempel en samtidig to- og tredeling av noteverdiene). Et spesielt eksempel er av Johannes Ciconia, en kanon med de polymetriske proporsjonene 1:3:4. Hensynet til musikken overskygger hensynet til tekstens forståelighet. Musikknotasjon: Mensuralnotasjonene og dominerer notebildet. Bruken av duoler, trioler, kvintoler og synkoper førte til en manieristisk notasjon med verdien og , også som minste noteverdi, ofte utstyrt med dobbelthalser, flagg, åpne (hvite) notehoder og ulike farger. Noteflagg for hurtige verdier ble brukt for første gang, og er fortsatt i bruk.