Etter at briten Henry Hudson i 1607 oppdaget store bestander av hvalross, sel og hval rundt Svalbard, strømmet britiske og nederlandske fangstskuter til øygruppen. Fram til 1811 ble det mest fanget hvalross, men deretter ble hvalfangsten dominerende. I 1614 utforsket nederlenderne (dagens Smeerenburgfjorden) og kokte tran av hvalfett på den flate odden helt sør på Amsterdamøya. Grønlandshvalen ble trukket på land og flenset, delt opp og spekklaget kokt i kobberkjeler dekket med stein og fyrt med spekkrester eller tran. Tranen ble i stor grad brukt som lampeolje. Hovedstasjonen Smeerenburg ble anlagt som permanent base i 1617. En dansk-norsk militær flåtedemonstrasjon i 1615 ble operativt sett relativt mislykket, men medførte at dansk-norske hvalredere med kongelig støtte etablerte seg i Smeerenburg, i konkurranse med nederlenderne.