En er en skålformet gjenstand av metall med en gjenkjennbar form – klokkeform – som ved anslag toner med en like eiendommelig klang. Det er et perkusjonsinstrument, og kan brukes som kommunikasjonsredskap. Klangen er en akkord som beskrives som en molloktav, som klokken er alene om blant alle instrumenter. Klokken holdes eller festes lengst unna munningen, for ikke å dempe vibrasjon. Cymbaler og Gong er ikke klokke fordi deres vibrasjoner er mer diskoid. Det finnes også håndklokker, stavklokker og rørklokker. Ordet symbal i Bibelsammenheng ( 2 Sam 6,1-5 eller salmenes bok 150, 5) stammer fra gr Kumbalon (kopp) og kan også være bjelle. Som andre lydgivende gjenstander er klokkens klang bestemt av en rekke overtoner. Disse deltoner - partialtoner - har stor variasjon fra klokke til klokke. Øret kan skjelne mellom 2 - 3 eller fler av disse tonene. miniatyr|Molloktav. Middelalderens største svingende klokke "Maria Gloriosa", 12 555 kg h=2.620 mm, d=2.560 mm støpt av Gert van Wou i 1497 sine partialtoner: Dennes E0 klang regnes som forbilde på en harmonisk klokke Klokken vibrerer i knutelinjer (noder), dels i belter omkring klokken, dels i radier fra toppen og ned langs sidene, dels i forskjellige mønstre.