Når de kommer til Bonn, slippes de fri etter å ha blitt kommandert av en engelsk offiser til å kaste alle sine militære papirer i en latrine. Jeg-personen har for lengst tusket bort sine militære papirer, og må i stedet ofre dagboka som han har ført om månedene i fangenskap. I Bonn får vi et nærbilde av den skrikende mangelen på vanlig forbruksartikler, og den vanvittige byttehandelen og svartebørshandelen som har oppstått. Med noen stykker amerikansk såpe oppnår han til slutt å få telefonkontakt med jenta som han har gifta seg med under krigen, og som ikke har hørt livstegn fra han på åtte måneder.