Før første verdenskrig hadde esperanto hatt en rask vekst, men da første verdenskrig inntraff ble språket kraftig kastet tilbake. Etter krigen vokste bevegelsen igjen, om enn noe saktere, og det vokste til og med fram en arbeideresperantobevegelse. Sovjetunionen forholdt seg positivt til esperanto, men under den senere delen av 1930-tallet opplevde esperantistene i disse områdene å bli forfulgt, og språket ble forbudt av Nazityskland. Esperantister som fortsatte virksomheten i det skjulte og ble avslørt, ble sendt i konsentrasjonsleirer. Det er ikke kjent hvor mange esperantister som ble deportert til nazistenes leirer. Dette førte til nok et kraftig tilbakefall for esperanto. Etter andre verdenskrig vokste språket sakte.