Den eldste bevarte kjenning skriver seg fra folkevandringstiden, og ses på brakteaten fra Tjurkö i Blekinge. Teksten kan transkriberes slik: (= Heldar gjorde runer for Kunimund på det velske kornet.) «Velsk korn» var en kjenning for gull etter historien om Loke i .<ref>[https://books.google.no/books?id=51W9DwAAQBAJ&pg=PA197&lpg=PA197&dq=loke+odin+oterskinn&source=bl&ots=wthgYzlaiq&sig=ACfU3U1tRgbCqwDeMdvqoWsiD2F9TYy6pw&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjInvCMoMfyAhVoSfEDHZkeC5oQ6AF6BAgbEAM#v=onepage&q=loke%20odin%20oterskinn&f=false Sores Welat Demir: «Reginsmål» i EddaSkaldskaparmálDet første kvadet om Helge Hundingsbanenausta blakkshlémána gífrs drifu gimslöngvirÞórálfs drápa SkólmssonarHåkon den godes sagadet pretensiøse grepet med å kalle alle ting «bort fra sine rette navn» for den litterære effektens skyld, som om havet forbedres ved å bli omdøpt til «selenes område»''».