David hadde da allerede forlatt Nob og samlet rundt 400 misfornøyde menn, inkludert en gruppe fredløse. Med disse angrep David filisterne ved Ke’ila som var der for å plyndre. Saul innså at han kunne fange David og hans menn inne i byen og beleiret den. David fikk høre om dette, og etter å ha mottatt guddommelig råd (via efoden, en form for hellig klede som først var beskrevet i 28), fant da ut at beboerne ville forråde ham til Saul. Han besluttet da å flykte ut i ødemarken og til fjellet i Sif-ødemarken. Saul oppdaget det og forfulgte David ved to anledninger. En del av beboerne i Sif forrådte David skjulested til Saul, men David hørte om det og flyktet med sine menn til Maon-ødemarken, på Araba-sletten, sør for Jesjimon. Saul fulgte etter, men mens Saul reiste ved sluket, reiste David på den motsatte siden, og Saul ble tvunget til å bryte av forfølgelsen da filisterne invaderte. Dette stedet er etter sigende siden blitt kalt for Skillehammeren. David skjulte seg i hulene eller fjellborgene ved En-Gedi, og etter at Saul har bekjempet filisterne kommer han tilbake til En-Gedi for å angripe David. Saul kom til sist inn i hulen hvor David oppholdt seg, men klarer ikke å se ham i mørket. David skar av en flik av kappen hans uten at han merket det, men bryter ikke forbudet mot å drepe en salvet konge. David forlot hulen, avslørte seg for Saul og ga en tale som overtalte Saul til forsoning. Ved en annen anledning kom Saul tilbake til Sif med sine menn. Da David hørte dette snek han seg inn i Sauls leir om natten og slår spydet sitt ned i bakken i nærheten hvor Saul sov. David forhindret sine folk fra å drepe Saul ettersom det er forbud mot å drepe en salvet konge, og nøyer seg med å stjele Sauls spyd og vannkanne. Den neste dagen stilte David seg opp på toppen av et fall på motsatte side av Sauls leir, og ropte ut at han har vært hos kongen om natten, henviser til spydet og vannkannen som bevis. David ga deretter nok en tale om forsoning, og de sverger på at de ikke skal skade hverandre.