Forut for saksanlegg er megling i prosesslovgivningen i stor utstrekning påbudt for å søke å unngå rettssaker. Innen prosess finnes mekling i flere varianter. De fleste sivile saker skal innom Forliksrådet før domstolene kan behandle saken. Her vil rådets medlemmer, som er lekmenn, prøve å få i stand enighet mellom partene. Fører ikke dette frem, eller finnes det mulighet for å ta saken direkte til tingretten, finnes det en nyordning benevnt rettsmekling. Denne ordningen ble innført som prøveprosjekt ved enkelte tingretter og lagmannsretter i 2002, og erfaringene har ført til at det vil bli en allmenn ordning i forbindelse med ikrafttredelsen til den nye tvisteloven. Rettsmekling innebærer at dommeren skal opptre aktivt som megler for å få partene til å bli enige. En annen ordning er Konfliktrådet, som anvendes både i sivile saker og straffesaker. Denne ordningen, som finnes over hele landet, er ment å fungere som meklingsinstans i mindre konflikter som nabostrid og lignende, eventuelt som virkemiddel for å få til en ordning mellom en overtreder og en fornærmet i en straffesak. I den grad de kommer fram til gode løsninger, vil domstolene slippe å behandle et tilsvarende antall saker.