Med den svenske flåten spredt kunne Niels Juel ta fordel av større sjødyktighet og bedre sjømannskap, men svenskene holdt seg i lovart, så man måtte seile opp mot dem. Dermed ble skipene svært utsatt for den svenske ilden. Et angrep av de allierte med van Almonde i spissen på (62) førte til en skarp strid hvor Kronan fikk bruk for sin formidable ildkraft da van Almonde nådde fram til Creutz' skip. Med skipet nær totalødelagt måtte van Almonde trekke seg ut på le og flytte sitt flagg over til (60). Tre av de åtte nederlandske krigsskipene var slått ut med store skader under angrepet som varte i tre timer. Niels Juel var i avantgarden, admiral Jens Rodsten var bakerst og van Almonde var i senteret som angrep på eget initiativ.