I boka fra 1992 belyser Lunden ulike former for nasjonalisme, og argumenter for at det allerede i 1814 var utviklet en norsk nasjonal identitet. Han ser nasjonal bevissthet som noe positivt, og tar avstand fra tilbøyeligheten til uten videre sette likhetstegn mellom nasjonalisme og fascisme. Han gikk imot det synet som var blitt nokså vanlig blant norske historikere, som Jens Arup Seip, Øyvind Østerud og andre, som hadde hevdet at Norge fikk «friheten i gave» i 1814.