Bevegelsens rettspolitiske konsept bygget på likestilling mellom kjønnene, men også på kritikk av det patriarkalske, kapitalistiske samfunn. Det strakte seg langt utover kampen om den formelle likestilling. I september 1896 deltok hun på den første internasjonale kvinnesakskongress i Tyskland, . Der lærte hun den ti år yngre kvinnesaksforkjemperen Lida Gustava Heymann å kjenne. Fra 1903 var Heymann hennes livsledsager og samarbeidspartner. Sammen med millionarvingen Heymann ble hun i 1890-årene sentral i den borgerlig-radikale kvinnebevegelsen. Hun arbeidet i Minna Cauers tidsskrift (), og stiftet en rekke radikale kvinneforeninger som sto i opposisjon til de ordinære, tyske kvinneforeninger. Augspurg deltok i 1898 ved stiftelsen av den tyske gren av den internasjonale abolisjonistiske føderasjon. Denne organisasjonen var opprinnelig amerikansk og arbeidet for opphevelse av frihetsbegrensninger for prostituerte. Det å tale de prostituertes sak i Tyskland på denne tiden, krevde et stort mot. Augspurgs mål var å avskaffe prostitusjonen, men samtidig ønsket hun at virksomheten ikke skulle være straffbar for de prostituerte.