Historikere på 1800-tallet, som William Forbes Skene, innførte nye standarder for nøyaktighet for tidlig skotsk historie, mens eksperter på keltisk kultur og historie, som Whitley Stokes og Kuno Meyer, underla walisiske og irske kilder kritisk granskning. Som et resultat ble mange av de feilaktige og fargerike detaljene fjernet fra den akademiske historiefortellingen, selv om de ble værende i populærhistoriske redegjørelser. Framfor en erobring av pikterne ble forestillingen om piktisk matrilineær etterfølgelse, nevnt av Beda, og åpenbart den eneste måte å få mening i listen av pikternes konger, funnet i . Det fremmet oppfatningen om at Kenneth var gæler, og en konge av Dál Riata, som hadde arvet tronen til Piktland via en piktisk mor. Andre gælere, slike som Caustantín og Óengus, sønnene av Fergus II av Dalriada, var blant de som ble identifisert på den piktiske kongelisten, og det samme var angelsaksere som Talorcen, sønn av Eanfrith av Bernicia, og britonere som Bridei, sønn av Beli.