Fram til krigsutbruddet i august 1914 ble ideen om luftpropelldrift på biler tatt opp av det franske militæret. På de store sandørkenene i Fransk Afrika hadde man ikke terrenggående kjøretøyer eller motorkjøretøyer som kunne ta seg ut på åpent lende. Dermed kom man på ideen om å montere propell på en eksisterende bil, som dermed kunne «glide» på sandunderlag uten at hjulene grov seg ned. Ett eksemplar hadde en meget stor seksbladet propell, og skal etter sigende være bygd av løytnant Lafarque/Lafargue. Britene kom til den samme konklusjonen som franskmennene, at det ikke var mulig med hjuldrift på sandunderlag, og tillot dermed konvertering av en Sizaire-Berwick bil hvor hele bakdelen var tatt bort til fordel for en stor flymotor av merket Sunbeam på 110 hestekrefter. Bare et eksemplar, som ble kalt «Wind-Wagon», ble bygd og testet i 1915.