Etter at Algerie ble uavhengig i 1962 flyttet mer enn én million pied-noirs av fransk nasjonalitet til Frankrike. Etter ankomsten til Frankrike følte mange av dem seg fremmedgjorte og utstøtt i den franske offentligheten, og de følte også at de fikk skylden for krigen i Algerie og det politiske kaoset som oppstod ved den fjerde republikkens fall. Noe som ytterligere kompliserte saken, var at det ikke var mulig for pied-noirs å reise tilbake til Algerie, på grunn av motvilje fra algerierne. I den franske populærkulturen blir pied-noirs ofte fremstilt som en gruppe som føler seg adskilt fra det øvrige franske samfunn og nærer en voldsom lengsel til Algerie. Pied-noirs nære historie preges av en dobbel fremmedgjøring; de står på utsiden av både sitt opprinnelige hjemland (Algerie) og sitt nye hjemland (Frankrike).