Forløperne til marmelade finnes i hjemmelaget, konservert frukt i Romerriket, og i legers resepter i det gamle Hellas. Legene anbefalte konserverte kveder og kvede-geleer som fordøyelsesmiddel, og for alle plager knyttet til mage, lever og nyrer. I de fleste land som har ordet marmelade, eller et lignende ord, for dette pålegget, er det vanlig å legge til hvilken frukt marmeladen er fremstilt av, som for eksempel «appelsinmarmelade» i Norge eller «marmellata di arance» i Italia. I Storbritannia er det underforstått at «marmalade» er fremstilt av bitre appelsiner, så dette utelates i navnet på appelsinmarmelade, men det har ikke alltid vært slik. Fra 1500-tallet til langt inn i det 18. århundre var det underforstått at ordet «marmalade» betydde «marmalade of quinces» (kvedemarmelade). I en engelsk kokebok fra 1573, finnes det en oppskrift på «marmalade of damasines or prunes» (marmelade av damassiner eller svisker), og i fra 1584, er det en oppskrift på «marmalade of peaches» (ferskenmarmelade).