Stroothenkes dissertasjon ble utgitt med forord skrevet av rasehygienikeren Fritz Lenz. Bokutgaven, utgitt i Leipzig i 1940, ble i 1941 oppført på Vatikanets Index over forbudte bøker. Ifølge en rapport fra den tyske ambassade ved Den hellige Stol var begrunnelsen Vatikanets strikte avvisning av eutanasi og sterilisering. I boken hadde Stroothenke blant annet henvist til Martin Luther for å styrke de nazistiske holdninger til avliving av «livsuverdig liv» (eutanasiprogrammet Aktion T4). Han gjengav Luthers møte med et tolvårig åndssvakt barn, og at Luther var av den mening at det beste ville være å drukne det. «Slike vesen er bare et stykke kjøtt og har ingen riktig sjel».