Hans litterære produksjon faller i to grupper, noveller og romaner fra Kongo og Kristianiaromaner. Det meste han skrev er hentet fra egne opplevelser og erfaringer. (1919), (1921) og (1929) har stoff fra Afrika. I er hovedpersonen dommer hos azandefolket, blodsbror med høvdingen og gift med hans datter. I er hovedpersonen en azande på flukt fra kolonimaktens grusomheter. Begge romanene er sanselige og erotiske. De må ha vært sterk kost på det norske bokmarkedet.