Enken mistet hjemmet sitt, og for å forsørge barna, giftet hun seg med en marineprest som også arbeidet ved sjøkrigsskolen. Han praktiserte en «prøyssisk» barneoppdragelse med kortklipt hår og sengene oppredd på militært vis. Det var hard straff for glemme tiden. I 1917 begynte Hans von Luck etter stefarens ønske på klosterskole og fikk dermed lært seg latin og gresk. Om han brukte et fremmedord, forlangte stefaren at han hentet en ordbok, selv om de satt og spiste, og leste opp definisjonen. Som 17-åring fikk Luck såvidt sin i havn. Det var forbudt å røyke når man hadde på seg skolens lue, og uheldigvis hadde rektor sett at Luck og en skolekamerat en søndag hadde glemt seg og gjort akkurat det. Dermed var de i praksis utvist. Luck var kommet inn ved der det bare var 140 plasser til tusen søkere, og ville miste plassen uten . Rektor lot nåde gå for rett, men Luck fikk anmerkningen nedsatt fra «godt» til «tilfredsstillende».