Jansenismen la stor vekt på arvesynden, menneskets fortapelse, Guds nådes nødvendighet, og predestinasjon. I jansenistisk tenkning er menneskene født onde, og uten guddommelig hjelp kan det aldri bli godt. Dette betyr at man må være svært omhyggelig med hvilke valg man tar, vært svært from og moralsk rettskaffen, og forberede seg grundig ved bønn og skriftemål før kommunion (og dermed tenderte jansenismen mot svært sjelden mottakelse av nattverdens sakrament). Jansenismens forestilling om predestinasjon er at bare et fåtall, de «utvalgte», er forutbestemt til evig liv.