I Norge oppstod det flere radikalfeministiske organisasjoner i 1970-årene, men mange av disse ble nedlagt mot slutten av tiåret. Fra 1980- og 1990-årene er Kvinnefronten og Kvinnegruppa Ottar de største og viktigste organisasjonene som regner seg som radikalfeministiske. Kvinnefronten regnet seg i 1970- og 1980-årene som del av den proletære kvinnebevegelsen og tok skarp avstand fra feminismebegrepet, men definerte seg fra 1980-årene som radikalfeministisk. Organisasjonen var overvåket av Politiets overvåkingstjeneste i den perioden den var en del av ml-bevegelsen. Kvinnegruppa Ottar oppstod som en utbrytergruppe fra Kvinnefronten i 1991, etter interne stridigheter. Grunnleggerne av Kvinnegruppa Ottar var misfornøyde med utviklingen i Kvinnefronten og mente at denne organisasjonen var for lite radikal; Kvinnegruppa Ottar beskrives derfor ofte som den mest radikale kvinneorganisasjonen. I tillegg til disse to finnes det flere andre små organisasjoner, f.eks. Lesbisk Forbund, en organisasjon som tilhører retningen radikal lesbisk feminisme og som særlig har markert seg som kritikere av transpersoner. Sosialistisk Ungdom er en politisk organisasjon som fremstiller seg som radikalfeminister. De skriver følgende i et innlegg på deres nettsted: "Sosialistisk Ungdom er en radikalfeministisk organisasjon som kjemper for kvinnefrigjøring og feministisk frigjøring på tvers av landegrenser".