Anderson trodde sterkt på menneskets verdighet, humanisme er kanskje et for sterkt ord, og mange av hans skuespill fokuserer på sammenhenger som frihet og rettferdighet. Anderson kan sannsynligvis få æren for at poesi ble populært i moderne drama. Han valgte å skrive i ensomhet, foretrakk å skrive i spiralbudne notatblokker for hånd, og avslo å være tilstede på premierene av sine egne stykker.