Jordsmonnet under Savelsbos har blitt dannet over titalls millioner år. Under øvre kritt var det et hav her hvor sand fra Aachenformasjonen og Vaalsformasjonen først ble avsatt. Etterpå ble tallrike kalkrester av marine dyr avsatt her i et kritthav på bunnen, og dannet tykke lag av kalkstein, en del av Gulpen-formasjonen og Maastricht-formasjonen. På slutten av tertiæren, rundt overgangen Pliocen – Pleistocen, fant Ardennene og Rhin-Skiferplatået heving sted og Urmaas begynte å skjære seg inn i landskapet. Ardennene-området i sin nåværende form eksisterte ennå ikke, men dannet en omfattende peneplain med Sør-Limburg. På grunn av fjerningen av Ardennes-Rheinland-massivet, blir elvene som kommer fra sør tvunget til å skjære seg inn i det sakte stigende området. Den eldste morfologisk gjenkjennelige dalen i Oostmaas strakte seg fra Liège via Eijsden, Noorbeek, Gulpen, Simpelveld, Kerkrade til Jülich, hvor Meuse rant ut i Rhinen. Senere skiftet elva sin løp mot vest og ble til Westmaas. På den ene siden forårsaket elva erosjon med dype daler, og på den andre siden forårsaket den sedimentering der de ulike lagpakkene til Beegdenformasjonen ble avsatt av elva, bestående av sand, Maas-grus og steinblokker. St. Geertruid-medlemmet ble deponert nær Savelsbos av Westmaas. Under istidene til Saalien og Weichselian ble det avsatt et løsdekke i Sør-Limburg, tilhørende Schimmert-medlemmet.