I løpet av krigen utviklet skyttergravssystemene seg fra de improviserte forsvarsverkene fra 1914 til påkostede og kompliserte systemer som ble utviklet i løpet av konflikten. Den typiske avstanden mellom skyttergravene var mellom 100 og 300 meter, et område som ble kalt «ingenmannsland». På Østfronten var det hele tiden større mobilitet mellom arméene. Manøverkrigføringen ble i større grad opprettholdt som stridside i dette operasjonsområdet.