Mange historiske beskrivelser ble omsatt til vers og rim, for å lette innlæringen (mnemoteknikk). Versene gjorde at beskrivelsen ble noen lunde uendret fra generasjon til generasjon. Skalder og ikke minst lovseiemenn hadde høy status i samfunn som var basert på muntlighet. Homer er oppgitt som forfatteren av de greske eposene og da de ble skrevet ned, men før innføring av det greske alfabetet i antikkens Hellas, bygget disse eposene på en langvarig muntlig tradisjon. Sangerne som gjenga dem hadde en rekke virkemidler for å huske dem, et stort lager av nedarvete formler, faste ord og vendinger, foruten rytmer og stavelser. Formelteknikken til de greske sangerne er meget raffinerte, og ved sitt særpreg bidro til å gi framføringen av eposene en særlig suggererende kraft. Moderne forskning foretatt på ulike folks episke diktning har påvist at en trenet hjerne kan huske og gjengi et høyt antall verselinjer.