De mekanismer som muliggjør en immunevasjon tilhører delvis virulensfaktorene. Immunevasjon skjer i hovedsak med de følgende angrepspunkter: Endring av de angrepsmekanismens overfateantistoffer (ved fluktmutasjoner oppstår fluktmutanter, {), tildels ved etteraping av kroppsegne epitoper (). Hos virus med segmenterte genomer kan det dessuten følges av en utveksling av antigener (). Latensmekanismer for vedvarende nærvær inne i cellene (se lysogen syklus). Nedregulering av de egne antigeners syntese. Ødeleggelse av immunceller eller induksjon av anergi. Innskrenkelse av antigenpresentasjonen eller den forutgående antigenfordøyelse i antigenpresenterende celler. Blokkering av T-celle-formidlende cellyse. Vekselvirkning med cytokiner eller deres kompetitive hemmelse ved hjelp av virokiner. Unnvikelse av en vertscelles apoptose. Infeksjon av celletyper som bare ufullstendig kan ble ødelagt av en immunreaksjon (celler med immunprivileg, f. eks. keratinocytter, nevroner eller stammceller).