Opplysningstidens filosofer brydde seg ikke om å argumentere mot La Mettries tanker som de aktet så lavt. Men en kan finne antydninger på at det var La Mettries , hans oppfatning om skyldfølelsens utvikling og opprinnelse og om samvittighetens funksjon, som han hadde utviklet i sin bok , som var det utilgivelige. Med denne teorien – som La Mettrie betraktet som sin eneste egne filosofiske prestasjon – utvikler han en rudimentær teori om utviklingen av et (i moderne terminologi) (super-ego) og de skader på personligheten som opptrer i denne sammenheng. Dette er først blitt fremhevet av nyere La Mettrie-studier.