Før den cubanske revolusjonen i 1959 var hele kjøretøyparken på den kubanske øya importert, som resultat av den sterke økonomiske innflytelsen fra USA. Den innenlandske bilindustrien var praktisk talt ikke-eksisterende. Etter Fidel Castro overtok ble den nasjonale bussflåten utvidet med nye importerte busser, deriblant 931 Leyland-busser fra Storbritannia, 101 Pegaso-busser fra Spania og 867 busser fra forskjellige østeuropeiske land. (Ikarus 55, Ikarus 66 og 200 eksemplarer av bussmodell Ikarus 630). Girón-selskapet ble grunnlagt i 1959 i den kubanske hovedstaden. Fra 1970 startet selskapet en fornyelse av den nasjonale bussflåten ved å reparere og ombygge eldre busskjøretøyer, og startet produksjonen av nye busser basert på gjenbruk av utrangerte busser. Den ungarske bussprodusenten Ikarus startet eksport av et stort antall busser som umonterte chassiser til Cuba, hvor de ble ferdigstilt i Girón-fabrikken under det kubanske selskapets egen logo.