Jo lenger man lever og arbeider i landsbyen, desto sterkere opplever man stedet som en enhet, sier de medarbeiderne som jobber der. Landsbyen skal hjelpe de psykisk utiklingshemmede, men hjelpen går i begge retninger. Når de utvillingshemmede frigjøres fra stress og fra følelsen å være underlegne, kommer deres menneskelige egenskaper og deres sosiale følelse sterkere til uttrykk. Da er det ikke sjelden landsbybeboerne som er de givende og medarbeiderne glemmer de skuffelser og nederlag de har erfart i det såkalte «normale» samfunn. Landsbyboernes fordringsløse holdning, deres enkle livsmønster og deres naturlige appell til menneskelig hjelp og interesse, skaper en motvekt mot vårt teknokratiske, intellektuelt innrettede samfunn.