Som kapellan hos faren gjorde Schnabel en reise opp til Hans Strøm i Volda, som satte stor pris på ham og etter hans død utga hans (1781) med kommentarer. Verket er rikest i naturhistorisk henseende, men inneholder også mange historiske opplysninger fra eldre og nyere tid. Hos Strøm møtte Schnabel igjen sin venn fra studietiden, Claus Frimann. Han brukte også mye tid på å avskrive gamle skinnbrev. Selv om Schnabels far var danskfødt, følte sønnen seg som harding og nordmann, og gjennom lesningen av gammelnorske tekster innså han at det var en sammenheng mellom den moderne hardangerske dialekten og det gamle norrøne skriftspråket.