En er en person som har stilt kausjon for tredjemanns gjeld. Det kan være en eller flere kausjonister for samme krav. Hoveddebitor (den som i det underliggende forhold er ansvarlig for gjelden) og kausjonisten(e) vil være solidarisk ansvarlige i forhold til kreditor. Långiver vil vanligvis være en bank, men kan også i enkelte tilfeller være andre institusjoner. Den som stiller som kausjonist er dermed en ekstra garanti for banken for at lånet tilbakebetales. Dersom kausjonisten må oppfylle kreditors fordring vil han ha krav på tilbakebetaling (regress) fra hoveddebitor. Selv om man er en ekstra garanti for banken som kausjonist, har man likevel en rekke krav som skal oppfylles fra långiver sin side. Kausjonsavtalen redegjør for opplysningsplikt for den som stiller som kausjonist for et lån i realverdier (realkausjonist). Mens en vanlig kausjonist garanterer banken at lånet blir nedbetalt dersom tredjemann ikke har evne til å betjene det, stiller realkausjonisten med eiendom som sikkerhet for lånet når de kjøper eiendom med tredjemann. Långiver har også frarådningsplikt i enkelte tilfeller. Kausjonisten skal bli skriftlig frarådet fra å stille som kausjonist dersom vedkommende ikke har økonomi til å påta seg kausjonsansvaret, eller andre forhold tilsier at dette skal unnlates. Dersom hoveddebitor misligholder gjelden sin, kan banken ikke rette kravet mot kausjonisten før banken har gått til rettslige skritt mot hoveddebitor for å sikre seg tvangsgrunnlag for kravet. Først når banken har oppnådd tvangsgrunnlag i form av utlegg eller annet, kan banken rette kravet mot kausjonisten. Har banken sikkerhet for låneforpliktelsen med pant i bolig eller annen pantgjenstand, kan ikke banken rette krav mot kausjonisten før tre måneder etter at banken har begjært tvangsdekning i pantgjenstanden. Åpnes det gjeldsforhandling hos hoveddebitor, må banken la gjeldsforhandlingsperioden løpe ut før det kan rette krav mot kausjonist.