En 32-fots sjøslede med to 25 hk motorer klarte 64 km/t mens en sjøslede på 55 fot oppnådde 88 km/t. Utover 1910-tallet satte sjøsledene rekord etter rekord, en sjøslede på 54 fots lengde tilbakela 200 nautiske mil i røft vann på gjennomsnittlig 61 km/t. Med de kraftige flymotorene innsatt som innenbordsmotor (samtlige motorer var plassert akterut i båten) var enda større hastigheter mulig, minst 98 km/t var oppnådde med 55-fots sjøsleden. Flere sjøsleder hadde en karriere som racerbåter, som «Orlo III» eid av Hickman for den amerikanske Gold Cup i 1920, men til tross for den imponerende hastigheten med 80,7 km/t på en runde på 5 mil (8,05 km) var båten meget treg i vendingene og tapte dermed terreng til de andre utfordrerne. Til tross for en hastighet på 93 km/t i en runde på Fischer-Allison Trophy løpet i Buffalo besluttet Hickman å trekke seg fra racerbåtkonkurransene, for å konsentrere seg om lystbåtmarkedet med krysserkabiner og runabouter.