I lister Rygh opp ulike skrivemåter av gårdsnavnet, fra 1336 og fremover. Skrivemåten er ulik fra gang til gang. Dette er rimelig, ettersom det ikke var faste rettskrivningsregler på norsk før på slutten av det 19./begynnelsen av det 20. århundre. Til tross for ulike skrivemåter, er den siste A-en i Harald beholdt i dokumentene fra 13- og 1400-tallet. Senere er den gått over til å bli en E og til slutt I, som i «Harrildstad» fra 1668 og endelig «Harildstad» i 1723. Harildstad er nevnt flere ganger i dokumenter i Diplomatarium Norvegicum; første gang i et pergamentdokument fra 1336. Der er kasus dativ og skrivemåten «a Haraldzstaudum» (=På Haraldstad).