På 1960-årene initierte den cubanske ledelsen arbeidet med en ny grunnlov. Den sovjetiske modellen ble innført i Cuba den 15. februar 1976. Den nye grunnloven etablerte den lovgivende forsamlingen Nasjonalforsamlingen for folkemakten, statsrådet, ministerrådet, regjeringssjef-embetet og statssjef-embetet. Fidel Castro ble valgt som statsrådets president (statssjef) og ministerrådets president (regjeringssjef) i 1976. Dette skilte seg fra normen i andre sosialistiske stater hvor disse vervene ofte ble fordelt på to personer. Til tross for innføringen av sovjetiske institusjoner fortsatte det cubanske systemet å bygge på en slags «dualisme bestående av karismatisk ledelse og legal-rasjonelle elementer» hevder statsviter Bert Hoffmann. Embetene Fidel Castro ble valgt til som for eksempel «Ministerrådets president» og «Førstesekretær av Cubas kommunistparti» var hentet fra Sovjetunionen og hadde grunnlag i rettslig-bindende dokumenter. Ved siden av dette ble han tildelt embeter som for eksempel «Revolusjonenskommandør» som ikke hadde grunnlag i verken lov eller partiets interne regler.