I det gamle Egypt eksisterte det to skrifttyper; hieratisk og demotisk. Dette var hieroglyfer som enten var risset inn i stein eller skrevet på papyrus. I Norden fantes ulike runealfabeter og ulike skrivemåter. Etter at Johann Gutenberg revolusjonerte boktrykkerkunsten i 1430-årene, ble det påkrevd å standardisere de enkelte tegnene for at de skulle være lett gjenkjennelige og lett leselige. Gutenbergs opprinnelige skrifttype ble kalt Textura men det oppstod etter hvert forenklede versjoner, først Schwabacher og omkring 1512 kom Fraktur, som var dominerende helt til omtrent 1890, da Antikva ble stadig mer fremherskende.