Anslaget av antall omkomne i hendelsen varierer og er et omstridt tema. Papon hevdet at det bare var tre dødsfall i forbindelse med demonstrasjonen og at voldsbruken skjedde i selvforsvar. I 1998 uttalte den franske regjeringen at det hadde vært 40 dødsfall, andre kilder opererer med over 200. Ifølge den franske historikeren Jean-Paul Brunet er det sikret bevis for at minst 31 ble drept. Han har anslått at mellom 30 og 50 personer ble drept, og mener at tall på 300 eller 400 – som har vært nevnt – ikke har blitt underbygget med bevis. Brunet skriver at selv hans lavere anslag representerer den blodigste politiske undertrykkingen siden Paris-kommunen i 1871. Historikeren Brunet har kalt hendelsen «barbarisk politiatferd». Jim House og historikerkollegaen Neil MacMaster har på sin side anslått at 108 til 121 algeriere ble drept som følge av politiets voldsbruk. House er imidlertid ike konsekvent på dette punkt; et annet sted har han anslått at antallet drepte lå mellom 50 og 200. En kommisjon ledet av Dieudonné Mandelkern kom i januar 1998 til syv dødsfall, mens en annen kommisjon ledet av Jean Géronimi i 1999 konkluderte med 48 døde. De Gaulle skal ha vært kjent med at Papons offisielle dødstall var gale. Historikeren Jean-Luc Einaudi, som selv var aktivist innen m-l-bevegelsen mellom 1968 og 1982, hevdet at det var over 200 drepte, og baserte dette på skildringer fra øyenvitner, mens FLNs arkiver angir 550 savnede personer.