Et tingsted ble gjerne bare kalt for «tinget» og plassert på kjente og synlige steder. Det var naturlig å finne et åpent område, eller slette, gjerne med et høydedrag, eller en haug som samlingspunkt. En haug, eller en voll, gav talerne, dommerne eller predikantene god oversikt over forsamlingen og landskapet rundt. Senere dukket det også opp såkalte , en bygning der tingene kunne avholdes under tak. Tingstuene var ofte i privat eie, ofte på en sentral gård i bygdesamfunnet.