I 1967, bare et og et halvt år etter dets grunnleggelse, ble ADFP splittet i flere fraksjoner. De to viktigste av disse var Khalq ( eller ) fraksjonen ledet av Taraki og Parcham fraksjonen ledet av Karmal. Selv om splittelsen ble begrunnet i ideologiske begrep, var det først og fremst på grunn av personlighetsforskjeller mellom Taraki og Karmal og deres forskjellige tanker om organiseringstaktikker. Taraki foretrakk et leninistisk lignende parti basert på arbeiderklassen, mens Karmal ville ha en bredere demokratisk front. Tilhengere av Khalq var hovedsakelig pashtoer fra det landlige Afghanistan, mens parchamene hovedsakelig var fra urbane områder og kom fra bedre sosio-økonomisk bakgrunn enn khalqerne. I motsetning til Khalq hadde Parcham mange ikke-pashtoer som snakket dari (persisk) i sine rekker.