Kannelyre er kommet til norsk fra fransk , av italiensk , avledet av latinske , «siv», «rør». Det har samme opprinnelse til kryddernavnet kanel. Kannelyre går igjen i de fleste europeiske språk, som de nordiske, men også tysk , fransk ; italiensk , og spansk . Unntaket er engelsk hvor det heter . Årsaken til unntaket er noe usikkert, men det er avledet fra , «fløyte». Den arkitektoniske betydningen «furer i en søyle» er dokumentert fra 1650-tallet og synes grunnet i furenes likhet med en lang og smal fløyte eller innsiden av en fløyte splittet ned på langs.