Anders Sandvig begynte i håndverkerlære i Kristiansund og reiste senere til Kristiania for å studere til tannlege. Som student reiste han også til Berlin – en by med mange bibliotek, museer og kunstgallerier. Sandvig ble alvorlig syk i studentårene. Han fikk tuberkulose – en dødelig sykdom – og spådommer om bare få måneder igjen å leve. I to perioder på 1880-tallet bodde Sandvig hos bokhandlerfamilien Bodding på Gjøvik, han vendte tilbake til Paul Olaf Boddings barndomshjem da han fikk dødsbudskapet fra sin lege. En kveld ble han så dårlig at at de trodde slutten var kommet. En doktor ble tilkalt, men fastholdt at Sandvig kom til å dø. Men som et under fikk han kreftene tilbake og kom til Lillehammer vinteren 1885 – 23 år gammel. Han hadde da lånt en 10-kroneseddel, frakk og hatt for å kunne reise fra Gjøvik til Lillehammer. Han ble fortalt at byen hadde et godt klima for lungesyke, og at det nettopp på den tiden ikke befant seg noen tannlege der. Den unge mannen som trodde han reiste til Lillehammer for å dø, fikk som tannlege ansvar for hele Gudbrandsdalen – fra Lillehammer til Dovre.