Konferansen skulle også dreie seg om europeisk samarbeid. Johan Willem Beyen hadde vært nederlandsk utenriksminister etter gjenoppbygningen etter andre verdenskrig. Han gikk inn for et politisk samarbeid i Europa, men anså at samarbeidet på det økonomiske plan måtte komme først. Hans plan for dette, den såkalte Beyen-planen, fremla han for EKSF i desember 1952. Da etableringen av Det europeiske forsvarsfellesskap mislyktes i 1954, gikk arbeidet for et europeisk samarbeid om , inn i et dødvann. Beyens plan for et samarbeid ble derfor igjen aktuell. Planens sentrale punkt var at det økonomiske samarbeidet måtte gjelde hele spekteret, ikke bare kull- og stålsektoren. Løsningen var derfor et felles marked for alle sektorer i likhet med avtalen om opprettelsen av Benelux fra 1944.