Grovt sett kan ringveiene inndeles i to hovedtyper, og de største byene har ofte flere av hver type: er gjerne eldst. Den kan ha preg av gate eller boulevard. Den har som regel adgang for alle og er ment å kunne brukes av alle – med fortau, noen ganger sykkelbane, og ofte med betydelig kollektivtransport, noen ganger med trikk. Fartsgrensen er som regel lav, og veien og kryssene er gjerne moderat dimensjonert, selv om slike veier kan ha mange kjørefelt. De har gjerne kryss i plan, med rundkjøringer eller trafikklys. Eksempler er Ringstraße og Lastentraße i Wien, Ring 2 (Kirkeveienringen) i Oslo og i Paris. er av nyere dato og er bare beregnet på motorisert trafikk – med forbud mot syklister og fotgjengere, noen ganger også mot mopeder. Den har gjerne store dimensjoner, ofte med kryss (trafikkmaskiner) i flere plan, og ikke sjelden med full motorveistandard og høye fartsgrenser. Eksempler er Ring 3 i Oslo, og i Paris Boulevard périphérique og enda mer A86-motorveien rundt byen (Paris super-périphérique).