I siste halvdel av 1900-tallet fikk Gleasons arbeid og vektlegging av individer dannet grunnlag for det noen forskere kalte en «ny økologi». Denne nye økologien avviser orden og system og understreker kaos, tilfeldighet, usikkerheten og uforutsigbarheten i naturens systemer. Disse økologene oppfordret til en adaptiv ressurs- og miljøpolitikk som er fleksible i møte med uforutsigbare endring i naturmiljøet.