Det økologiske fotavtrykket for matvarer varierer betydelig basert på hvilke ressurser som kreves i produksjonen, og hvordan matvarene fraktes og oppbevares. Kjøtt, spesielt storfekjøtt, har typisk et høyere fotavtrykk enn plantebaserte produkter, hovedsakelig på grunn av større krav til jordareal, vannforbruk og fôrproduksjon. Meieriprodukter kan også ha et relativt høyt fotavtrykk, mens plantebasert kosthold, inkludert korn, grønnsaker og belgfrukter, gjerne innebærer lavere utslipp og mindre arealforbruk. Samtidig kan lokale forhold som jordkvalitet og klimatiske forhold påvirke de reelle utslippene fra matproduksjon. sentrer|miniatyr|700x700pk|Denne grafen viser det relative (normaliserte) fotavtrykket for vanlige matvarer, fordelt på tre kategorier: karbonutslipp (normalisert fra 0-60.0 kg CO₂-ekvivalenter), landarealbruk (normalisert fra 0-300 m² per kg), og vannforbruk (normalisert fra 0-15000 liter per kg). Grafen illustrerer tydelig at storfekjøtt har det høyeste fotavtrykket i alle tre kategorier, mens plantebaserte alternativer som bønner, tofu og nøtter har det laveste fotavtrykket. Dette understreker de store forskjellene i miljøpåvirkning mellom ulike typer matvarer. Bearbeiding og transport av matvarer er også relevante faktorer, særlig for matvarer som fraktes over store avstander eller krever kjøletransport. I tillegg kan matsvinn bidra til å øke det totale fotavtrykket for mat, siden energi og ressurser brukt i produksjonen blir bortkastet.