I likhet med de tre andre romanene av Bernhard Borge, , og , blir tolket som et forsvar for psykoanalysen, der man med denne metoden blant annet kan løse kriminalsaker og hjelpe mennesker med psykiske problemer ved å studere deres atferdsmønster. Men i er det et langt sterkere element av det overnaturlige enn i . En stund forledes leseren til å tro at det faktisk kan være en overnaturlig kraft som dreper ofrene i boken. Først på slutten kommer den rasjonelle forklaringen tilbake med full kraft og viser at vi ble narret; spøkelser finnes ikke allikevel.