En hypotese er at tapet av den tysktalende befolkningen førte til mindre kontakt med vesteuropeisk kultur og ideer, noe som gjorde det lettere for kommunistene å befeste sin makt og ideologisk dominans. Ladislav Hejdánek, og andre revisjonister argumenterte med at den undergravingen av individuelle, juridiske rettigheter som fordrivelsen innebar, førte til større aksept for å bryte spillereglene, lettet kommunistenes vei til makten i 1948, og kommunistenes maktmisbruk senere. I Böhmen, som i Polen og Ungarn, ble befolkningen svært ensartet etter hendelsene i perioden 1939-1946, en situasjon som ble bevart og voktet av kommunistregimene som kom til makten etter krigen.