På 1600-tallet, og trolig også før det, hang kirkeklokkene i en takrytter med spir som sto midt på kirketaket. Dette blåste ned og ble reparert i 1770. Takrytteren ble nedtatt i 1849, og taket ble senka over én meter lavere. Samtidig fikk kirken sitt første vesttårn, med saltak. Menigheten var ikke fornøyd med det de kalte «et Nathueliknende Taarn». I 1885 ble derfor den øvre delen av tårnet ombygd, og påsatt et høyt spir. Storklokka er støpt i Christiania i 1695 av Friederich Kesler. Småklokka er støpt av Jan Albert de Grave i Amsterdam i 1725, og ble gitt til kirken av sogneprest Frantz Baches mor, fru Helena Heiberg.