Den sosialdemokratiske britiske regjeringen ville samle all bilproduksjon i British Leyland, der Jaguar skulle utgjøre flaggskipet, og med Rover (herunder Range Rover) og Triumph på henholdsvis andre- og tredjeplass i statushierarkiet. Denne tankegangen førte blant annet til at Rover ikke fikk den nødvendige aksept for innovasjon og utvikling av nye modeller. Allerede i 1971 hadde Rover klar en P8, som skulle erstatte P5, men Rover møtte motstand hos Jaguar-representanten i BLs styre, som ikke kunne se for seg at Rover skulle konkurrere med Jaguar. Rover gjorde det med sin P5B, som ble ansett for å være bedre enn Jaguars 420. Nå var imidlertid Rover blitt en del av BL, og Rover hadde på dette tidspunkt ingen representant i BL-styret.