Sannsynligvis har ættestup ikke forekommet i virkeligheten i Norge. Fenomenet er kun kjent via sagn og da faktisk kun via Gautreks saga fra 1200-tallet. Når man på 1800-tallet, (og i dag) kan støte på lokale tradisjoner som fremholder enkelte steder som ættestup skyldes dette antagelig den senere svenske riksantikvaren Olof Verelius som i 1664 oversatte Gautreks saga og der skapte ordet ættestup (svensk:«ättastupa») ved å oversette det islandske «ætternisstapi», som egentlig betyr slektsklippe. Hans oversettelse fikk stor utbredelse og lærde begynte å undersøke steder i Sverige for å finne ættestup. De fant ingenting men 150 år etterpå var landskapene fulle av angivelige ættestup.