I år 55 ga Nero ham byene Tiberias og Taricheæ i Galilea, og Julias i Peraea, sammen med fjorten landsbyer i nærheten av den. Agrippa benyttet store summer i å forskjønne Jerusalem og andre byer, særlig Berytus. Hans forkjærlighet for den sistnevnte byen gjorde ham upopulær blant hans egne undersåtter, og den lunefulle måten som ha utnevnte og avsatte yppersteprester gjorde ham også mislikt av jødene. Agrippa klarte ikke å forhindre at hans undersåtter gjorde opprør og ba dem om å tolerere oppførselen til den romerske fullmektige Gessius Florus. I år 66 forviste jødene ham og Berenice fra byen. I løpet av den første jødisk-romerske krigen i 66-73 sendte Agrippa rundt 2000 menn, bueskyttere og kavaleri, for å støtte Vespasians hær og viste således at selv om han var en jøde i religion sto han helt og holdent på romernes side. Han fulgte også Titus, Vespasians eldste sønn, på enkelte krigstokt og ble såret under beleiringen av Gamala på Golanhøyden. Etter at Jerusalem var blitt erobret reiste han med sin søster Berenice til Roma hvor han ble vist ære som romersk pretor og belønnet med ytterligere landområder.