Det var realskolelæreren Jákup Dahl, som motsatte seg å fortsette undervisningen på dansk i 1908. Saken nådde til undervisningsministeriet i København, men det sendte spørsmålet tilbake igjen til Lagtinget. Dér oppstod en strid mellom Sambandsflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin. (Sambandspartiet) mente at det dog var viktig å lære dansk, og at det skulle være mer enn bare et fremmedspråk som engelsk og tysk. Deres beste argument var at man kun kan utdanne seg i Danmark når man behersker dansk like så godt som morsmålet. (Selvstyrepartiet) beste argument var at det jo i andre land er selvfølgelig at det undervises i morsmålet, som for eksempel på Island. Diskusjonen førte til det , at færøysk ble undervisningsspråk til yngre barn, og hjelpemiddel for de eldre. Den 16. januar 1912 kom den tilsvarende lov fra København, hvor §7 gjorde kompromisset til gjeldende rett.