Denne dødsdømte mannen heter Michael Bogrov, som tidligere var en nær venn av Rubasjov. Mens Bogrov blir båret vekk gråtende og skrikende, trommer alle fangene – slik det er skikken i fengselet – på veggene for å gi uttrykk for brorskap med mannen som føres til sin død. I det han passerer Rubasjovs celle roper Bogrov fortvilet ut Rubasjovs navn. Men Rubasjov, etter å ha sett ham passere gjennom et hull i døren, blir sjokkert over den patetiske skikkelsen Bogrov nå har blitt. En stund senere får Rubasjov besøk av Ivanov i cellen sin. Han forteller Rubasjov at det var Gletkin som satte i scene Bogrovs henrettelse, og at Gletkin dermed hadde håpet å bryte ned Rubasjovs standhaftighet. I fangenskap fortsetter Rubasjov å skrive i dagboken sin, og hans synspunkter er veldig i tråd med Ivanovs.