Noen år senere, i 1898, gjorde Martinus Beijerinck (1851–1931), som var lærere i mikrobiologi i Wageningen, eksperiment med filter, og fant også han et stoff som kunne filtreres. Beijerinck gikk ett steg lengre enn Mayer og Ivanovskij, og hevdet at smittestoffet levde og hadde celler som delte seg. Han forstod at det på et vis var levende, og han gav det navnet «virus», som var latin for 'gift', 'skadelig stoff' eller 'slamvæske'.