Grunnlovens provisjoner for en uavhengig dømmende makt gav vekst til en opphetet debatt mellom religiøse ledere, mange av dem støttet det eksisterende rettssystemet basert på religion. Selv om religiøse dommere sørget for et konstitusjonelt monarki, med en tokammers lovgivende makt, men den dominerende makten forble i hendene til kongen.