Han argumenterer mot det han kaller , som han mener er utbredt i mange andre moderne selvhjelpsbøker. I stedet promoterer kan de han kaller som innebærer å justere ens verdier etter såkalte universelle og tidløse prinsipper. Ved å gjøre dette skiller Covey mellom prinsipper og verdier. Covey ser på som eksterne naturlover, mens er interne og subjektive: Verdiene styrer vår oppførsel, mens prinsipper til slutt bestemmer konsekvensene. Covey presenterer sin lære gjennom en serie av vaner, som manifesterer seg som en progresjon fra avhengighet gjennom uavhengighet til gjensidig avhengighet.