Ola Raknes møtte Wilhelm Reich første gang på det skandinaviske psykoanalytiker-møtet i Oslo påsken 1934, og fattet interesse for hans terapiform kalt «karakteranalytisk vegetoterapi» som omfattet både kropp og sinn, som våre dagers «holisme». Raknes ble sterkt grepet av Reichs sterke personlighet, og den tydelige fremleggingen hans under foredragene og i ordskiftene om det sentrale i de temaer han drøftet hjalp Raknes til en klarere forståelse av mange ting. Wilhelm Reichs utgangspunkt var Freuds psykoanalytiske teorier, men allerede i 1925 hadde Reich med utgangspunkt i frivillig arbeid på en rådgivningsklinikk i Wien for mennesker med seksuelle problemer, begynt å utvikle sin seksualøkonomiske teori, et arbeid som skulle vare fram til 1938. Aller helst ville Ola Raknes begynne i læreterapi hos Reich med det samme, men han hadde ikke mulighet til å reise til Sverige der Reich på denne tiden arbeidet. De møttes imidlertid igjen i august samme år på den 13. psykoanalytiske kongressen i Luzern. Der protesterte Ola Raknes sammen med de to andre norske deltakerne, psykologiprofessor Harald Schjelderup og barnepsykiateren Nic Hoel (senere Nic Waal), høylytt mot Reichs utestengelse fra (I.P.V.). De norske ble senere på kongressen godkjent som en egen gruppe, noe som innebar at de hadde anledning til å oppta Reich som medlem hos seg. Wilhelm Reich tok imidlertid ikke imot tilbudet om medlemskap da han senere i 1934 flyttet til Norge. Da hadde Ola Raknes i mellomtiden begynt i læreterapi hos Otto Fenichel som han regnet for å være en av Reichs venner og medarbeidere. Han hadde fra starten sagt til Fenichel at dersom Reich hadde befunnet seg i Norge, hadde han gått til ham.