Ved siden av sin personlige historie stiller Vance spørsmål om familiens og folkets ansvar for deres ulykke. Vance legger skylden på bakkekulturen og dens antatte oppmuntring til sosial råte. Til sammenligning føler han at økonomisk usikkerhet spiller en mye mindre rolle. For å gi troverdighet til argumentet hans, stoler Vance jevnlig på personlig erfaring. Som kassemedarbeider i dagligvarebutikken så han velferdsmottakere snakke i mobiltelefoner, selv om den arbeidende Vance ikke hadde råd til en. Hans harme mot de som så ut til å tjene på dårlig oppførsel mens han slet, spesielt kombinert med hans verdier om personlig ansvar og tøff kjærlighet, blir presentert som et mikrokosmos av årsaken til Appalachias generelle politiske svingninger fra det sterke demokratiske partiet til sterke republikanske tilknytninger. På samme måte forteller han historier ment å vise frem mangel på arbeidsmoral, inkludert historien om en mann som sluttet etter å ha uttrykt motvilje over arbeidstider og postet på sosiale medier om «Obama-økonomien», samt en kollega, med en gravid kjæreste, som ville sluntre unna jobben.