I kjølvannet av utvidet Isidor av Sevilla (Bok XII av ) og Ambrosius av Milano den religiøse forkynnelse med referanser til avsnitt fra og . Disse og andre forfattere utvidet fritt eller modifiserte tidligere eksisterende modeller, hele tiden forbedret det moralske innholdet uten interesse eller tilgang til mer detaljer om den faktisk virkelighet. Disse ofte fantasifulle nedtegnelsene om alskens rare dyr ble ivrig lest og som regel oppfattet som sanne. Noen få observasjoner funnet i bestiariene om eksempelvis fugler ble diskreditert av naturfilosofer i senere århundrer, kun for å bli gjenoppdaget i den moderne vitenskapens tidsalder.