Hans farbror Friedrich von Reichenau introduserte ham for Adolf Hitler i 1932. Krigsminister Werner von Blomberg samarbeidet med Reichenau om å presse anti-nazisten Kurt von Hammerstein-Equord til å fratre stillingen som hærens øverstkommanderende. Blomberg fikk overtalt Hitler til å utnevne Reichenau i stedet, men etter klage fra en gruppe eldre offiserer, nektet Paul von Hindenburg å godkjenne utnevnelsen. Blomberg og Reichenau fikk deretter Ernst Röhm å bekymre seg for. I oktober 1933 sendte Röhm et brev til Reichenau der han hevdet at for fremtiden skulle krigføring og mobilisering være s sak. Hærens offiserer reagerte på SAs voksende makt, og Reichenau begynte å frykte at de kunne planlegge et kupp for å avsette Hitler. Det ville bety slutten på hans egen karriere, men han lyktes i å overbevise Hermann Göring og Heinrich Himmler om nødvendigheten av å redusere s makt. Himmler fikk Reinhard Heydrich til å fabrikkere «beviser» for at Röhm hadde mottatt 12 millioner fra Frankrike for å frata Hitler makten. Først festet ikke Hitler noen lit til Heydrichs rapport, men innså snart at det kunne være en fordel å bli kvitt Röhm, for næringslivet som hadde støttet Hitlers vei til makten, mislikte Röhms ønske om en sosialistisk revolusjon. Mange mislikte også at Röhm selv og mange SA-medlemmer var homofile.