Kirkens viktigste rolle som valg- og kroningsby for de tysk-romerske keisere og de økonomiske midlene de velstående innvandrerne stilte til rådighet gjorde det mulig, for først gang på 200 år, å tenke gjennom den bygningsmessige utformelsen av kirken. Omkring 1700 påbegynte man derfor en praktfull barokk ombygning, for å ikke lenger måtte by keiseren en enkel og gammelmodig, middelalderlig bygning. Fra denne tiden begynte å kalle kirken St. Bartholomäus en «dom» eller «keiserdom».