Den digitale musikkarbeidsstasjonen har sitt opphav fra 1983 når MIDI-teknologien ble lansert. Dette er en kommunikasjonsprotokoll som gjør det mulig for musikkinstrumenter, datamaskiner og annet utstyr å snakke med hverandre ved hjelp av et felles og universalt akseptert språk. De dominante datamaskinprodusentene på denne tiden (blant annet Atari og Commodore 64) slapp snart programvare for sekvensering (Sequencer) som gjorde det mulig for musikere å ta opp MIDI-data direkte på datamaskinen. I 1986 slapp Steinberg det som blir sett på som forløperen til den moderne musikkarbeidsstasjonen, Pro-24. Denne gjorde det mulig å ta opp 24 MIDI-spor, kvantisere MIDI og editere notene. I 1989 slapp samme selskap programvaren Cubase (versjon 1.0) som fortsatt eksisterer i dag (versjon 10). Samme år lanserte selskapet Digidesign (nå Avid) Sound Tools som gjorde det mulig å ta opp digital lyd direkte på en datamaskin. På grunn at at datidens maskiner ikke hadde tilstrekkelig med prosessorkraft var det nødvendig å bruke en ekstern DSP for å kunne prosessere lyden. Selskaper som Opcode benyttet seg også av Digidesign sin DSP og slapp Studio Vision som var det første programmet som gjorde det mulig å redigere både MIDI og lyd. Også Cubase Audio Mac tok i bruk teknologien til Digidesign. Digidesign ga ut oppfølgeren til Sound Tools, Pro Tools, i 1991 som i dag er bransjestandard.