Hovedkonflikten i romanen blir tolket som å være «motsetningene mellom en stivnet samfunnsordning og det virkelige, levende liv, som det måtte arte seg for et frihets- og kjærlighetshungrende ungt menneske.» I romanens dialog mellom Instetten og hans venn geheimeråd Wüllersdorf, som «hører til de mest betydningsfulle oppgjør i tysk litteratur», anskueliggjør Fontane motsetningen mellom «et stivfrossent sosial adferdsmønster og det varme, åndende liv».