Filmen (1959), benyttet en metode kalt til å sende dufter gjennom air conditioning-anlegget til en kinosal. Todds film (1960) sendte lukter ut til tilskuerne i løpet av filmen ved å bruke en mer avansert prosess kalt «Smell-o-vision». Problemer med å få ut duftene synkront med filmen og å fjerne lukten mellom hver forestelling førte til Smell-o-visions snarlige endelikt.