En religions historie kan på den ene side være en emisk fremstilling, det vil si religionens egen beretning om sin tilblivelse og utvikling i et innenfra-perspektiv. Denne type fremstilling krever ikke tilslutning fra personer som ikke selv tilhører tradisjonen. En emisk fremstilling av en religions historie kan fremstille analogiløse hendelser og udokumenterbare skildringer av en overnaturlig sfære som fakta. Historiefremstillinger har ofte en definerende og legitimerende funksjon på samfunnet, og en religions egne fremstillinger handler da gjerne om de særrettigheter representantene for den aktuelle religionen har. Emiske historiefremstillinger regnes derfor ikke innen den akademiske fagdisiplinen religionshistorie.