Bygdeboken har ikke sikre kilder for når det første gang var kirke på Sylte, men gjetter på at det kunne ha vært så tidlig som år 1100 etter at kirkebyggingen skjøt fart under Olav Kyrre. Bygdeboken siterer også P.A. Munch som nevner en Isak Prest født litt før år 1200, denne Isak kan ha arvet Sylte etter faren Jon eller farfaren «Asgautr Raud á Sult» (Asgaut Raude på Sylte). Den første skriftlige kilden er Aslak Bolts jordebok (rundt 1430) som nevner både «Sulta kirkju sokn» og «Dals kirkju sokn». Bygdeboken siterer P.A. Munch som mener dette må være en skrivefeil av en uten lokalkunnskap slik at Sylte og Dal var to navn for en og samme kirke. Innenfor Sylte kirkesogn regnet Aslak Bolt opp følgende gårder: Hole i Geiranger, Veiberg (i Eidsdal), Engeset, Myklebust i Emmedalen, Bjørstad, Eide, Linge, Døving og Uri. For «Dals» kirkesogn nevner jordeboken bare gården «Soolbergom» (Selboskar på nordsiden av Tafjorden). Bygdeboken understreker også at «Dal» eller «Dalr» på den tiden var navnet på Norddal. Dette blir ifølge bygdeboken stadfestet i Olav Engelbrektssons jordebok, for der er bare «Daell sogn» oppført. Bygdeboken regner med at det eldste kirkebygget på Sylte var en stavkirke som alle trekirker var på den tiden.