Nederland var dermed kvalifisert til et mesterskap for første gang siden 1938. František Fadrhonc var trener under kvalifiseringen, men Rinus Michels tok over som trener før selve mesterskapet. VM i Vest-Tyskland var det første VM der det etter gruppespillet ble spilt nytt gruppespill før finalespillet. Nederland møtte Sverige, Bulgaria og Uruguay i sin første runde, og begynte med seier 2–0 over Uruguay, så uavgjort 0–0 mot Sverige før de slo Bulgaria 4–1. Det eneste baklengsmålet til Nederland var til og med et selvmål. Nederland gikk dermed videre til neste gruppespill, der de fikk tøff motstand av Øst-Tyskland, som vant gruppen sin mot blant andre , regjerende verdensmester og . Nederland fortsatte sitt blendende spill med 4–0 mot Argentina, før de vant 2–0 mot Øst-Tyskland og 2–0 mot Brasil. Nederland var dermed i finalen i VM for første gang. Deres spillestil hadde imponert, og de gikk ut hardt mot Vest-Tyskland i finalen. De første 80 sekundene var tyskerne aldri i nærheten av ballen, og et godt løp fra Cruijff ble ureglementert stoppet av Uli Hoeneß. Det resulterte i en straffe som Johan Neeskens satte i mål. Nederland dominerte en stund til i finalen uten å score, men så fikk Vest-Tyskland mer kontroll på nederlenderne, Berti Vogts begynte å få kontroll på Cruijff og tyskerne greide å ta over kontrollen i kampen. Kampen snudde, og Vest-Tyskland vant 2–1. Tapet fikk stor betydning for Nederland, og kampen ble sett på som «De moeder aller nederlagen», alle nederlags mor. Michels gikk av som trener for Nederland etter VM.