Historikeren William Armstrong Percy III hevder at Leitao ikke innrømmer at den hellige bande hviler på «en autoritet mindre vaklende enn mange andre ting som er akseptert fra antikkens historiografi.» Kjente historikere spesialisert på antikken som John Kinloch Anderson og George Cawkwell har også akseptert Plutarks som inneholder den mest detaljerte redegjørelse om den hellige bande, og vurderer den som en meget tillitvekkende fortelling om hendelsene, og det i kontrast til Xenofons gretne behandling av Thebens historie. Andre kjente historikere av antikken som Frank William Walbank og Felix Jacoby har også forsvart Kallisthenes' beskrivelser av slag i fortiden. Walbank kommenterte at hans fremstilling av slaget ved Eurymedon, Gaugamela, og Tegyra (som alle er bevart via Plutark) er ganske adekvate. Mens Jacoby, i svar på krav om at Kallisthenes ikke upålitelig i redegjørelser av slag på land i kontrast til Xenofon, pekte på at Kallisthenes beskrev nøyaktig detaljene i slaget ved Tegyra. Han oppsummerte sin mening om Kallisthenes' fortelling med å si [«Det er hevdet å være panegyrisk, men det er ikke ukorrekt i fakta.»] Dette har sitt ekko hos historikere som John Buckler og Hans Beck som konkluderer at «I sum gjør Plutarks beskrivelse av slaget i Tegyra rettmessighet til terrenget i Polygyra og til informasjonen innsamlet fra hans kilder fra 300-tallet f.Kr. Det er ingenting usannsynlig eller uvanlig i Plutarks redegjørelse, og det er alle grunner til å betrakte det som et av hans beste krigsstykker.» De hadde også samme mening om hans redegjørelse om Leuktra, avviste påstander om at hans redegjørelser var forvirret eller retorisk.