Aksjelovenes § 3–9 fastslår at «transaksjoner mellom selskaper i samme konsern skal grunnes på vanlige forretningsmessige vilkår og prinsipper» og være skriftlige. Bestemmelsen kan være vanskelig å håndtere, ettersom en domstol må velge å tilsidesette selskapsledelsens skjønn for hva som er en tilstrekkelig forretningsmessig begrunnelse. Dersom konsernledelsen bruker sin innflytelse til fritt å fastsette pris og volum på salg av goder internt i konsernet, vil det økonomisk sett ha samme effekt som om utdele utbytte (dvs. omgåelse av aksjelovenes kap. 8). § 3–9 vil dermed kunne brukes til å bremse konserner fra å foreta verdioverføringer som ikke er i det enkelte konsernselskaps interesse. Dette kan bla. begrunnes med minoritetsvern (i datterselskaper som ikke er heleide), og å legge en demper på bruk av «kunstig» internprising. Bestemmelsen setter derfor opp rammer for under hvilke vilkår det kan drives konsernledelse.