Prance innrømmet senere å ha avlagt falsk forklaring. Offisielt ble saken aldri løst. Det ble hevdet at sir Godfrey led av depresjoner, og at hans brødre forsøkte å skjule hans selvmord for at ikke hans eiendommer skulle bli beslaglagt av kronen. Kriminalforfatteren John Dickson Carr tok for seg saken i 1936, og konkluderte med at den sannsynlige bakmannen var Philip Herbert, 7. jarl av Pembroke. Bakgrunnen var at sir Godfrey hadde etterforsket Herbert for drap og funnet ham skyldig, men en benådning fra Parlamentet reddet ham fra å bli henrettet. Herbert hadde både motiv og ressurser til å få sir Godfrey ryddet av veien.