Tar man i betraktning motstanden mot Dvorak-oppsettet, ser man at ulike segmenter av markedet varierer i sin motstand. Motstandsvariasjonene er omfang, karakter og motivasjon. Påvirkning av disse faktorene på ulike segmenter av markedet har endret seg over tid, akkurat som det har skjedd endringer i teknologi og bevissthet om Dvorak som et alternativt tastaturoppsett. Grunner til ulike former for motstand mot- og hindringer for Dvorak, er: Tastaturoppsettet ble lansert under den store depresjonen, i en tid da bedrifter og personer ikke hadde råd til å investere i det nye tastaturet. Under andre verdenskrig ble skrivemaskinfabrikker gjort om til fabrikker for håndvåpen. Dermed stanset mesteparten av skrivemaskinproduksjon, inkludert skrivemaskiner med Dvorak-oppsett. Studien til Earle Strong i 1956, som er grundigere beskrevet ovenfor. Konvertering av standardiserte, mekaniske skrivemaskiner til Dvorak ble ofte upraktisk og svært dyrt. Bytte til Dvorak krevde derfor som regel en ny skrivemaskin. Et bemerkelsesverdig unntak var den populære IBM Selectric. Denne maskinen brukte et enkelt, sfærisk skriveelement i stedet for individuelle hammere, og kunne lett bli konvertert ved bare å bytte ut skriveelementet. Dette problemet ble effektivt eliminert med datamaskinenes inntog, der dataprogrammer kunne endre egenskapen til hver enkelt knapp. Manglende evne til å gjøre den generelle befolkningens bevisst på at Dvorak-oppsettet eksisterte. Imidlertid bedret dette seg noe etter at Guinness rekordbok i 1985 skrev om Barbara Blackburn verdensrekord i skrivehastighet, utført på Dvorak-tastatur. På midten av 1990-tallet begynte operativsystemer å innlemme Dvorak-oppsettet som et alternativ, som også bidro til å gjøre folk mer bevisst på denne muligheten. Mislykket evne til å vinne frem i investeringskonkurransen overfor QWERTY. Nesten alle maskinskrivere, bedrifter og utdanningsinstitusjoner hadde allerede investert i QWERTY-tastatur da teknologien gjorde Dvorak like tilgjengelig, og de aller fleste av disse var godt vant til å bruke QWERTY. Skriveopplæring i utdanningsinstitusjoner og bedrifter har nesten utelukkende holdt seg til QWERTY, som er det man er vant til og føler seg trygg på. Redusert effektivitet under opplæring i Dvorak, som gjelder for dem som allerede er fortrolig med QWERTY. Manglende overtalelse av store tastaturprodusenter til å produsere betydelige mengder av med Dvorak-oppsett, slik at tastaturene blir lettere tilgjengelig og så folk blir mer oppmerksomme på muligheten. Inkompatibilitet mellom de to tastaturoppsettene på datamaskiner, der tastene er tildelt ekstra funksjoner i programmer. I noen tilfeller er tilleggsfunksjoner tildelt taster i QWERTY-oppsett, men ikke i Dvorak-oppsett. Eksempelvis benytter Unix tekstredigeringsprogram nøklene H, J, K og L for å forårsake bevegelse til henholdsvis venstre, ned, opp og til høyre. Med et QWERTY-oppsett er disse tastene lett tilgjengelig på midtre, høyre rad, mens i Dvorak er de langt fra hverandre. I mange videospill er tastene W, A, S og D benyttet til pil-bevegelser, som ikke vil bli det samme i Dvorak. Imidlertid lar de fleste av disse spillene deg selv bestemme hvilke taster som skal gjøre hva. Vanlige tastatursnarveier for å angre, klippe, kopiere og lime, henholdsvis Ctrl + Z, X, C og V; er beleilig plassert på samme rad i QWERTY-oppsett, i motsetning til i Dvorak. Noe forvirring eksisterer om hvilke av tastaturoppsettene designet av August Dvorak som er "ekte". Denne forvirringen oppstod delvis på grunn av eksistensen av oppsett for enhånds bruk, i tillegg til standard Dvorak. Dvorak spesifiserte et bestemt oppsett for tallrekken på toppen av tastaturet, men de fleste implementeringer av Dvorak-oppsett har valgt å beholde dette likt som i QWERTY, da de fleste som trenger å skrive tall raskt heller bruker numerisk tastatur, bedre kjent som Num Lock-funksjonen.