Gass og romstøv fra stjernen fanges inn av stjernerestens store tiltrekkingskraft. Denne prosessen kalles for akkresjon og på grunn av omløpsbevegelsen dannes en akkresjonsskive. Da det innfallende materiet beveger stadig nærmere sentrum, frigjøres store mengder gravitasjonell potensiell energi, opp til flere titalls prosent av hvilemassen, som avgis i form av røntgenstråling. Dette er en svært effektiv prosess sammenlignet med stjernenes vanlige motor, fusjon av hydrogen, som bare frigjør rundt 0,7 % av hvilemassen. Himmelen sett i denne røntgenstrålingen er alt annet enn statisk: merkbare forandringer skjer på svært korte tidsskalaer.