Canada dominerte både verdensmesterskapet og OL i begynnelsen og vant 19 VM-titler ved de første 28 mesterskapene i perioden fra 1920 til 1961. Ishockey ble introdusert i Sovjetunionen i 1946 og landet deltok for første gang ved VM i 1954 og ble raskt rivaler til Canada. Fra 1954 til 1969 etablerte Sovjetunionen seg som det dominerende laget og vant i perioden ni verdensmesterskap og tre OL-gull (1964, 1964 og 1968). De sovjetiske ishockeyspillerne var «statsamatører», altså idrettsutøvere som formelt sett var amatør, men som ble forsørget av staten og dermed for alle praktiske formål var profesjonelle. Spillerne hadde andre titulære yrker; for eksempel hadde var spillerne i HK Dinamo Moskva offiserer i etterretningstjenesten KGB, mens HK CSKA Moskva-spillere ble offiserer i den sovjetiske hæren. Dermed bevarte spillerne deres amatørstatus så de var spilleberettigede for OL og VM, og spillerne ville ha en karriere etter at deres spillekarrierer var avsluttet.