Innen arkitekturen fornyet han gravstedsmonumentene, med vegg-gravstedet til Leonardo Bruni i Santa Croce i Firenze, (1444 – 1447) udokumentert, men øyeblikkelig berømt. I den avbildet han den avdøde florentinske byråkraten liggende, hvilende i en sarkofag, i grunne fordypninger i selve veggen, under et buet bjelkelag støttet av veggpilarer, i noe som minner om hovedåpningen av en triumfbue, med et relieff av Madonna i tympanon. Denne typen gravsteder ble også benyttet av andre kunstnere, først og fremst av Rossellinos bysbarn Desiderio da Settignano. Dette gravstedet ble benyttet som en modell i hele den tidlige renessansen.