Som med alle kongedømmer i middelalderen, monarkens enerådende makt ble forstått som en guddommelig ordning, «ved Guds nåde», slik den lovmessige formulering uttrykte det. Det ble uansett opprettet forsamlinger både i byene som på landet for å regulere dagliglivets saker og problemer. Over tid utviklet disse forsamlingene til kommuneråd, kjent som eller , hvor en del av beboerne, jordeierne (), representerte resten av befolkningen. Ved 1300-tallet hadde disse rådene fått mer makt, eksempelvis retten til å velge dommere og øvrighetspersoner (, talere, kontorpersonell, etc.) og representanter til parlamentene ().