Skjønnlitteraturen har gitt muligheten for å identifisere seg med hovedrollefigurene i fortellinger som har spekulert i hva som kunne skje om man handlet i henhold til sin lyst og begjær. Ofte, i støtte for å fremme sosial samsvar og konformitet, har myten, fortellingen, teaterstykket eller filmen presentert en fortelling som har til hensikt å skremme leseren eller tilskueren å handle etter sine lyster. I løpet av den infantile sosialisering, var det eventyr som hadde denne oppdragende funksjon; gutter og piker identifiserte seg med helten og heltinnen i løpet av disse eventyr. Ofte er lidelsene til helten og heltinnen forårsaket av en (ond) stemor som er sjalu på ham, henne eller begge, og vil forhindre at de får mening og tilfredsstillelse for sine behov og begjær. Piker, særlig 3-6-årsalderen, kan særlig identifisere seg med en heltinne som i kjærligheten til en vakker prins vil tilfredsstille hennes penismisunnelse. I tillegg har eventyrfortellinger som er det to moderfigurer, stemoren (samfunnet) og den gode fe; stemoren representerer pikens følelser for moren; den gode fe lærer piken at hennes mor elsker henne, for således å få morens kjærlighet, må piken etterligne Askepott, ikke de slemme stesøstrene.