Hun var sentral i den såkalte , da hun i 1929 ble forbigått av departementet da hun søkte stilling i den offentlige skole, til tross for at hun var innstilt av skolens forstanderskap og utvilsomt var den best kvalifiserte søkeren. Avslaget ble begrunnet med at hun var lektorfrue, og dermed forsørget. Hun ble i 1931 ansatt som lektor i kommunal høyere skole. Dette ble betraktet som et tap, ettersom en slik fremstående forskerkapasitet skulle undervise ved en skole uten examen artium.