Heaths teorem sier effektivt at man kan trekke ut verdiene til fra den store relasjonen og lagre dem i en, altså , som ikke har noen verdirepetisjoner i raden for og er effektivt en oppslagstabell for tastet av og som følgelig bare gir ett sted å oppdatere som tilsvarer hver i motsetning til den "store" relasjonen hvor det er potensielt mange kopier av hver , hver med sin kopi av som må holdes synkronisert ved oppdateringer. (Denne elimineringen av redundans er en fordel i OLTP-kontekster hvor mange endringer forventes, men ikke så mye i OLAP-kontekster som hovedsakelig involverer spørringer.) Heaths dekomponering etterlater bare som fungerer som en fremmednøkkel i resten av den store tabellen .