Oldtidsreligionen i Egypt ga fra seg forbausende liten motstand mot spredningen av kristendommen. Muligens hadde den lange historien med samarbeid med greske og romerske herskere i Egypt fjernet de religiøse ledernes deres autoritet. Alternativt kan den livsbekreftende innfødte religionen ha tapt sin appell blant de lavere klasser grunnet undertrykkelsen av harde skatter og liturgiske tjenester som ble fremmet av og om romerske keisere ført til redusert generell livskvalitet. I et religiøst system som ser det jordiske livet som evig, når det jordlige livet blir tungt og gledeløst, da kan også forestillinger om det evige liv miste sin tiltrekning. En annen tolkning er at flere av de religiøse symboler i den gamle tro ble overtatt av den nye, og at nykristne fant gjenklang av kristendommen i den gamle tro, slik som at Isiskulten med Isis med Horus tilsvarte jomfru Maria med Jesusbarnet. Oldtidens egyptiske ankh eller hakekors var det allestedsnærværende symbol på åndelig liv. De første egyptiske kristne overtok dette gamle symbolet og knyttet det til den tro som representerte kristendommen ved at Jesus hadde blitt henrettet på lignende kors.