Det mest typiske trekk ved randbebyggelse er at de enkelte eiendommer har direkte utkjøring på veien. Deretter vokste gjerne trafikken på veien, som både skulle dekke behov for lokaltrafikkens myke trafikanter til fots eller på sykkel, og gjennomgangstrafikken som midt på 1900-tallet var et stadig økende antall biler. Randbebyggelsen skapte på denne måten en uheldig blanding av ulike typer trafikk. Dette førte i sin tur til mange ulykker; strekninger med randbebyggelse fikk status som ulykkesutsatte.