Landskylda til en eiendom ble brukt i arveoppgjør, også for eiendommer som var selveid. I arv etter en selveiende bonde som etterlot seg to sønner og to døtre, hadde hver sønn rett på 1/3 av landskylda, mens hver datter fikk en halvpart av dette, 1/6. Den som overtok gården, måtte betale ut de andre arvtakerne eller betale den årlige landskylda. Etter hvert som stadig flere gårder kom på selveie, ble det mer vanlig i arveoppgjør å taksere gården og bruke taksten som arvegrunnlag.