Store bededag ble innvarslet aftenen før ved stormklokkeringning fra landets kirker. Det var tegn til at der ikke lengre skulle drives handel, og at skjenkestedene skulle lukke, så folk kunne gå hjem og hellige seg den forestående bededag og møte veluthvilte og edru i kirken neste morgen, som forordningen krevde. Deretter skulle befolkningen avholde seg fra arbeid, reiser, lek, spill og all slags «verdslig forfengelighet» inntil dagens kirkelige handlinger – gudstjeneste, høymesse, «tolvpreken» (en preken kl 12 middag) og aftensang - var overstått. Plasseringen av store bededag kobles til de såkalte «gangdagene» som ble feiret om våren, med hellige opptog over mark og eng for å bedre avlingen. Det var knyttet kirkelige ritualer og tekster til gangdagene som utgjorde vårens motstykke til høstfesten. Det nevnes også som beveggrunn at denne plasseringen tillot kongen å holde bededagen sammen med københavnerne, innen han dro ut på sin årlige sommerreise i landet.