Raúl Castro representerte en annen lederstil som president enn Fidel. Fremfor å fortsette med enmanns-dominering av styringssystemet som kjennetegnet Fidel Castros lederstil fremmet han kollektiv ledelse, en lederstil der beslutninger blir tatt kollegialt. Dette ble videreført i 2011 da han foreslo til den 6. kongressen «å begrense tjenestetid i høye politiske og statlige stillinger til maksimalt to femårsperioder». Statsviter Ramón I. Centeno mener å kunne tolke «innføringer av tidsbegrensninger som en form for kollegialt forhold for innføring av åremål. Dette vitner om en intensjon om å vende seg til en mer kollektiv beslutningstil – i motsetning til den udefinerte varigheten av karismatisk styre.» Disse forslagene ble gjort til lov den 19. april 2019 da Cubas nye grunnlov trådte i kraft. Ministerrådets president embetetet ble oppløst og erstattet med stillingen «Statsminister». Rent formelt innebærer endringene at presidenten delegerer sin rett som regjeringssjef til statsministeren. Dette må ta sted siden grunnloven sier regjeringssjef og statssjef skal være to forskjellige personer. I Cuba er statsministerens funksjon å koordinere arbeidet til ministerrådet på vegne av presidenten. En annen vesentlig endring i grunnloven er at regjeringssjefen og regjeringens medlemmer ikke kan bli valgt til statsrådet, sitte i en valgkomité, holde juridiske stillinger eller å ha funksjoner i et statlig kontrollorgan.