I de polyfone madrigalene lånte d'India ofte ideer fra Gesualdo, særlig ved å sette langsom og intenst kromatisk musikk opp mot lette, nesten delirisk diatone passasjer, og slik sett var han en av Gesualdos svært få etterfølgere (før 1900-tallet). En del av d'Indias senere musikk er uvanlig ved at den innen ett og samme stykke kan vise påvirkning fra så å si «alle» samtidige komponister i Italia.