Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening (NKF) 1936–1946 og sto i spissen for å gjenopplive og fornye kvinnesaksbevegelsen i Norge i 1930-årene. Hun regnes ved siden av Eva Kolstad som den viktigste lederen i kvinnesaksbevegelsen i Norge i det 20. århundre, etter NKFs grunnleggergenerasjon. Hun startet sitt politiske engasjement i Venstrekvinnelaget, var en av grunnleggerne og de første styremedlemmene i landsforbundet Norges Venstrekvinnelag fra 1927 og ble leder i Venstrekvinnelaget i Oslo og Aker i 1936, det samme året som hun ble NKF-leder. Hun var styremedlem i International Alliance of Women (IAW) fra 1939 til 1949, medstifter og styremedlem i Human-Etisk Forbund og vararepresentant i Oslo bystyre for Venstre.