Beverpels og bevergjel var ettertraktet og verdifullt, men folk åt også beverkjøtt, og gjør det den dag i dag. Den fettrike beverhalen blir av mange regnet som en utsøkt delikatesse. Helge Ingstad skrev i boka (1931) at; «Når så beveren lå på bordet, brunstekt og lekker, hadde vi ikke lenger noen ønsker». Ingstad sa også at beverhale ble brukt som byttemiddel med indianerne, .