PYO forble en «underjordisk» organisasjon. Lederne for organisasjonen utga et magasin som het . , som hevdet å være et nydemokratisk tidsskrift, ble utbredt i stor grad og åpent sirkulert. Etter å ha utgitt elleve utgaver ble tatt hånd om av regjeringen og det fikk ikke fortsette å komme ut. Likevel fikk disse elleve utgavene enorm innflytelse på afghansk politikk. De politiserte titusener av mennesker og hisset opp en stor massebevegelse over hele Afghanistan, for første gang i landets historie. Samtidens regjering brukte undertrykkelse for å slå ned denne bevegelsen, men klarte tilsynelatende ikke å nå sitt mål. Regjeringen brukte også islamske fundamentalister mot tilhengere av . Regjeringens taktikk førte til fysisk konfrontasjon mellom maoistene og de islamske fundamentalistene, som videre resulterte i dødsfallet til en fremstående, maoistisk studentleder ved navnet Saydal Sokhandan, som ble myrdet av selve Gulbuddin Hekmatyar på campusen til Universitetet i Kabul. Gulbuddin Hekmatyar ble senere leder for Afghanistans islamske parti.