Hart viser også til T.E. Lawrence og den araberoppstanden under første verdenskrig, hvor geriljaangrep fra ørkenen destabiliserte de osmanske styrkene. Slike strategier, hvor irregulære styrker samarbeider med regulære, kan føre til suksess, som vist i den franske motstandsbevegelsen under andre verdenskrig og den nasjonale frigjøringsfronten i Vietnamkrigen. I moderne opprør ser man derimot ofte irregulære styrker uten støtte fra regulære militære, med mål om kun å drive ut okkupanter.