En tidlig populær geomorfologisk modell var den geografiske syklusen eller modellen erosjonssyklus for bredskala landskapsutvikling utviklet av William Morris Davis mellom 1884 og 1899. Det var en utdyping av teorien om aktualitetsprinsippet (eller uniformitarisme) som først ble foreslått av James Hutton (1726–1797). Med hensyn til dalformer, for eksempel, utgjorde uniformitarisme en sekvens der en elv renner gjennom et flatt terreng, gradvis skjærer ut en stadig dypere dal, inntil sidedalene til slutt eroderer, og flater ut terrenget igjen, men i lavere høyde. Man trodde at tektonisk løft da kunne starte syklusen på nytt. I tiårene etter Davis’ utvikling av denne ideen, forsøkte mange av de som studerte geomorfologi å passe sine funn inn i dette rammeverket, kjent i dag som «Davisian». Ideene til Davis er av historisk betydning, men har i stor grad blitt erstattet i dag, hovedsakelig på grunn av deres mangel på prediktiv kraft og kvalitativ natur.