Etter andre verdenskrig har mange stater sluttet opp om ideen at noen forbrytelser, særlig folkemord og forbrytelser mot menneskeheten, er så alvorlige at det angår hele verden og at det er viktig å sikre straffeforfølgelse. Internasjonale straffedomstoler og universell jurisdiksjon kan være måter å sikre rettsforfølgelse. Ifølge folkeretten kan stater som hovedregel bare regulere handlinger som gjelder egne borgere, eget territorium eller landets politiske integritet. Ved universell jurisdiksjon kan en stat rettsforfølge handlinger uten relasjon til eget land, begått i utlandet av en utenlandsk borger. Universell jurisdiksjon vil som regel være i strid med suvereniteten. Folkemordskonvensjonens artikkel VI gir jursidiksjon til territorialstaten og eventuelle interasjonale straffedomstoler, og verken forbyr eller hjemler universell jurisdiksjon. Noen få land (Australia, Canada, Etiopia, Finland, Nederland, Norge, Spania, Storbritannia og Tyskland) har i nasjonal lovgivining innført universell jursidiksjon for folkemord.