Herwegens politiske standpunkt var preget av kirkens tradisjonelle rolle i absolutismens samfunn. Han gikk inn for en autoritær stat og avviste Weimarrepublikkens demokratiske statsform. Han avviste også det katolske Zentrumspartei som arbeidet under dette systemet. Herwegen hadde tette forbindelser med den nasjonalkonservative krets rundt Hitlers visekansler Franz von Papen og var i 1933 derfor positivt innstilt til den nasjonalsosialistisk ledede riksregjering som en gjenopprettelse av enheten mellom folk og stat og som motvekt mot individualisme og liberalisme. Men man måtte da i den nye stat gi tilstrekkelig rom for den nye stat for den katolske kirkes egenstendighet.