Etter krigen var sjømannsutdanningen i støpeskjeen. Antallet sjøfartsskoler hadde økt, og det var blitt overkapasitet på noen områder. Skolene var også små og departementet ønsket på sikt å samle den maritime utdanningen i større skoler. Den tekniske utviklingen i etterkrigstida gikk hurtig, og det ble bl.a. behov for nye typer fagfolk, for eksempel frysemaskinister. Man så også behovet for revidere innholdet i sjømannsutdanningen og vurderte bl.a. behovet et lengre utdanningsløp.