Albumet led også av at rocken ble forandret etter at den britiske punkrocken gjorde sitt inntog blant annet som en protest mot progressiv rock, noe som gjorde at denne fikk mindre offentlig oppmerksomhet og fremstilt som «gårsdagens musikk», og fikk dermed lavere salg av plater. Camel led under dette plutselige skiftet og gjorde at albumet fikk det dårligste salget siden debuten. I tillegg til presset fra punkrocken hadde ikke Camel bygget opp et skikkelig navn for denne type musikk, noe som tilsammen kan forklare hvorfor det generelt sett ikke ble gode salgstall for i Storbritannia og USA. Albumet nådde til tross for dette nummer 45 på de britiske albumlistene og nummer 18 på VG-lista i Norge, hvor utgivelsen solgte bedre. På høsten rett etter turnéslutt forlot Kit Watkins bandet for egne soloprosjekter, mens Camel gikk til innspilling for deres neste studioalbum i Abbey Road Studios i London den 1. september. I bakgrunnen hadde bandet igjen skiftet plateselskap («label») med (som lå under paraplyen til Decca) og produsentteam med Tony Clark og Haydn Bendall.