Eliten av bysantinere ble gjennom sine velutviklede skoler (særlig i Konstantinopel) innpodet . Selv om de gamle grekerne ikke var kristne, ble de fortsatt sett på som bysantinernes forfedre, noe som blant annet skyldes Homers ubrutte prestisje. Ved siden av endonymet (eller Romaiós), kalte man seg også (Γραικός), mens var en mer komplisert betegnelse da ordet kom til å bety “hedning”. En del samtidige forfattere brukte imidlertid om Østromerrikets innbyggere, som for eksempel Konstantin Porphyrogennetos på 900-tallet. Dette kan sees på som en semantisk oppgradering av nasjonal tilhørighet (hvor språk var viktigere enn religion) og således et protonasjonalistisk trekk.