På 1700-tallet var det misvekst og hungersnød i Dalarna i flere omganger. De første nødårene var i 1730- og 1740-årene, og misveksten gjentok seg i starten av 1770-årene. På de små gårdsbrukene var det spesielt vanskelige tider. I 1773 kom kong Gustav III med en kunngjøring der han oppfordret allmuen i Dalarna til å utvikle «fler slags nyttiga näringar», som sløyd og andre håndverk, for å ha en inntektkilde i tillegg til jord- og skogbruket, og fra slutten av 1700-tallet var det flere «dalkarlar» som ble bygdekunstnere og spesialiserte seg på møbelsnekring og -dekorering, og etterhvert veggmalerier.