I 1973 begynte han ved SINTEF, som leder for en gruppe innen reguleringsteknikk. Fra da og frem til disputasen i 1976 arbeidet han med å utvikle de teoretiske og praktiske prinsippene rundt dynamisk posisjonering (DP), i tillegg til doktorgraden. Han fikk etter hvert en svært sentral rolle i utforming av modellforsøk, simulering og utvikling av algoritmer for DP-systemer. Teknisk Ukeblad omtalte i 2007 DP som Norges viktigste bidrag til verdens offshoreindustri, og da tidsskriftet i 2015 ba sine lesere stemme over den største ingeniørbragden siden andre verdenskrig, vant DP overlegent; teknologien som lar skip og plattformer stå stille på havet uten å kaste anker.