Aktivitetsteorien er en videreføring av Vygotskys arbeid i Sovjetunionen på 1930-tallet. Utgangspunktet var behaviorismens sammenheng mellom stimulus og respons. Vygotsky trakk inn de medierende artefaktene som et tredje mellomledd til behaviorismens teori. Han mente de var nødvendige i samspillet mellom stimulus og respons. Den grunnleggende antagelsen innen aktivitetsteori er at menneskelig kognisjon og aktivitet er en enhetlig prosess som er uløselig knyttet til medierende artefakter eller kulturelle verktøy.