Utkastet er viktig fordi det viser at i 1956 tok i det minste noen i Vatikanet på alvor rapportene som hadde nådd Roma om at Maciel misbrukte sine unge seminarister og ønsket å beskytte dem – og ønsket å straffe Maciel med en av kirkens strengeste straffer for sine forbrytelser. Det ville imidlertid ta 50 år, frem til 2006, før Vatikanet til slutt dømte Maciel til en relativt lett dom på et «levetid for bot og bønn» for å ha sodomisert sine unge noviser. Men den avgjørelse som til slutt ble meddelt, hadde bare med at Maciel skulle søke behandling - intet om forbud mot kontakt med noviser, eller trusler om suspensjon. Det synes å fremgå at den overordnede som hadde dempet reaksjonen, var kongregasjonens prefekt, kardinal Giuseppe Pizzardo.