Fra 1939 til 1946 bidro han til forskning ved Kaiser-Wilhelm-Institut für Chemie om fisjonsproduktene fra spalting av thorium, uran og neptunium. I 1946 ble han utnevnt til professor i uorganisk kjemi ved Johannes Gutenberg-Universität Mainz og i 1948 direktør ved det nyetablerte Max-Planck-Institut für Chemie. Han grunnla etterhvert instituttet for kjernefysisk kjemi.