Mot slutten av 80-tallet ble Ore stadig mer opptatt av problemstillinger vedrørende tid, et engasjement som resulterte i tetralogiene og . består av følgende verk: (for strykekvartett, 1989), (for 12 strykere, 1992), (for sinfonietta, 1991) og (for strykekvartett, 1992). Idéene fra ble utviklet videre i som inneholder følgende titler: (for stryketrio, 1999), (for ensemble, 1999), (for saksofonkvartett, 1998) og (for 6 slagverkere), 1997. De seneste instrumentalverkene danner en trilogi hvor alle tre verk har titler hentet fra ulike sky-formasjoner: (for strykekvartett, 2002), (for blåsetrio, 2002) og (for sinfonietta, 2004). Som i er det i utgangspunktet også her en strykekvartett som danner det idémessige grunnlaget for de påfølgende stykkene.