Tongzhi-keiserens første interesse for styre og stell tapte seg nokså snart. Etter en tid la ministrene merke til at han stort sett ikke gikk inn i sakene som ble ham forelagt og godkjente det man foreslo. Dette førte til en stagnasjon av det reformprogrammet som var blitt drevet frem av de to enkekeiserinner, i og med at tradisjonalistene stod sterkest i den indre krets. I sin alminnelighet bredte det seg en misnøye over at keiseren ikke engasjerte seg i styringen av riket.