I sin tid førte hun frem feminismen innen partiet til sin senere svært fremskutte posisjon i partiprogrammet. Videre hadde hun en særegen personlig og selvutleverende lederstil, som for eksempel da hun i sin selvbiografi fortale om sin ofte tragiske barndom, sine menn og sin alkoholisme. Hun gikk offentlig ut med sin alkoholisme i et TV-intervju og la seg deretter inn på et behandlingshjem. Etter et tilbakefall tok hun i 1997 fri fra politikken. Trass i et nytt tilbakefall året etter ble hun gjenvalgt som partileder i 1998. Den neste kongressen handlet mye om fornyelse kontra ren lære, og det fremkom kritikk mot at hun angivelig var for utadrettet og brukte for lite tid til partiets indre arbeid. Men velgerne syntes snarere å sette pris på Schymans utadrettede stil og det andre så på som menneskelige mangler.