Parlamentsmedlemmene ble valgt ved forholdstallsvalg i tolv valgkretser. Partiene måtte over en nasjonal sperregrense på 5 % av stemmene for å bli representert. To partier som falt for sperregrensen fikk imidlertid valgt enkeltkandidater med mange personstemmer. Partisystemet i Estland var fortsatt lite utviklet, og mange små partier stilte i valgforbund for å klare sperregrensen. De største ble sentrum–høyrekoalisjonen «Fedreland», de tidligere reformkommunistene «Trygt hjem», den nå mer sentrum–venstreorienterte Folkefronten samt sentrumskoalisjonen «De moderate», forløperen til Det sosialdemokratiske partiet.