Det fins også mange fellestrekk (homologier) for de edderkoppdyrene (Arachnida): , dvs. munnføtter, som er omdannete bein, bak chelicerene. Det terrestriske leveviset – i sammenheng med overgangen til et liv på land har mange egenskaper gjennomgått endringer i evolusjonens løp: Beina på bakkroppen har gått tapt (unntaket er bakkroppen hos edderkopper som har spinnvorter, som er omdannede lemmer, samt skorpioner som har et par kamlignende sanseorganer kalt pektiner på andre bakkroppsegment). Dermed har kroppen kun bevart seks par ekstremiteter på hodebryststykket, hvorav chelicerer og pedipalper utgjør to. De resterende fire ekstremitetene – edderkoppenes velkjente åtte bein – er gangbein. Midd og ricinuler kommer til verden med bare tre par ben, og får først det fjerde paret senere (noen midd har også bare seks eller fire ben som voksne). Åndedrettet skjer hos mange grupper med såkalte boklunger. Disse ble dannet fra bokgjellene som man fortsatt finner hos dolkhalene, og består av flere flate lameller som ligger over hverandre som sidene i en bok, inne i et hulrom i bakkroppen. Ekskresjonen skjer med malpighiske rør. Edderkoppdyr har opptil fem par (noen skorpioner og svepeskorpioner, de andre gruppene har færre) og ett par (medianøyne). Sideøynene ble dannet ved at fasettøyet ble delt opp i mindre enheter. Men hver av disse enhetene, dvs. hvert sideøye, består fortsatt av flere enkeltøyne med en felles linse. Punktøynene er derimot enkeltøyne; og at det fins kun ett par av dem (ikke to som i mange andre leddyr), er et fellestrekk for edderkoppdyr og dolkhaler. Spesialiserte i kutikulaen oppfatter gravitasjon, vibrasjoner og dyrenes egne bevegelser.