Mens det jødiske samfunnet forble relativt liten fram til slutten av 1800-tallet hadde det lenge vært gjort forsøk på å integrere jøder i britisk samfunnsliv på lovlig vis. var i kraft i kun noen få måneder og tillot ikke naturalisering av mange, unntatt noen få rike forretningsfolk. Historikere har vanligvis datert (frigjøring) til 1858 da jøder endelig ble tillatt å sitte i det engelske parlamentet, skjønt noen få mindre spesifikke lovgivninger eksisterte fortsatt inn på 1890-tallet. På grunn relative lite vold mot jøder i siste halvdel av 1800-tallet har denne tiden fått et omdømme som en tolerant tidsalder, men mangel på vold innebærer ikke en mangel på antisemittiske oppfatninger. England ble en nødhavn for en del av jødene som flyktet fra Holocaust på 1930- og 1940-tallet, og det jødiske samfunnet i England har fortsatt å være vibrerende i dag.