Studiene i finsk var en dyd av nødvendighet, men skulle vise seg å bli Lars Levis prekenspråk resten av livet. Dog måtte han gi opp å lære seg standardfinsk og i stedet tilegnet han seg den lokale tornedalsfinsken som ble talt i området. Prestegjeldet han overtok var stort i areal, men hadde bare 700 innbyggere i 1826. Av disse var omtrent 500 flyttsamer og de resterende var finske nybyggere. I tettstedet Karesuando, som bestod av seks helårsgårder, kunne bare to personer tale svensk. Siden de fleste av samene i tillegg til tornesamisk, en lokal variant av nordsamisk som også Lars Levi lærte seg å beherske muntlig og skriftlig, også talte tornedalsfinsk, ble dette det daglige språket i bygden og i kirken. Karesuando var, den gang som nå, splittet av en landegrense som fulgte Muonioelven. Siden tapet av Finland til Russland i 1809, var denne grensen nå mellom det russiske Storfyrstedømmet Finland og Sverige. Det medførte at det tidligere Enontekis sogn var blitt skåret tvers gjennom av to nasjoner. Kirken hadde havnet på russisk side og man hadde måttet bygge en ny kirke i Karesuando som stod ferdig i 1816.