Men de engelsk-hollandske krigene utover i 1660-årene gjorde det vanskelig å få kobberet trygt levert til Amsterdam. Jürgens måtte ta opp lån med pant i både Røros og Gjorslev, men fortsatte å leve ødselt og over evne. I 1666 ble han oppmerksom på at det forelå en alvorlig klage mot ham for ubetalt lønn og overprising av varer. Bergmester Tax på Røros bekreftet den nøden Jürgens lot sine ansatte og familiene deres leve i. Han skyldte da arbeiderne 9.700 riksdaler og bøndene 15.000 riksdaler. Til sist dro 200 arbeidere til Trondheim, der de tok beslag i kobber tilhørende Jürgens. Bergmester Tax påtalte videre brutaliteten bergverksfolkene ble møtt med av Jürgens' leiesvenner: Vinduer slått inn, kvinner og barn jagd hjemløse ut i sludd og snø. Den 4. oktober 1674 ble han adlet av Christian V med navnet Irgens von Westervick. I Nederland eide han Irgensgodset ved Hilversum. Han bodde på sine gods i Danmark, Amsterdam og på de Ost-Indiske øyer, og var sjelden å se i Norge. Støtt klarte han å få den danske øvrigheten på sin side, men ved sin død var Irgens konkurs. Rørosverket alene hadde en gjeld på 110.598 riksdaler. Eiendommene på Helgeland ble solgt til kjøpmann Lorentz Mortensen Angell fra Trondheim. Resten var for en stor del pantsatt, men hans kone, Cornelia Bicker (1629-1708), fikk for enkelte gods (blant annet Tromsøgodset) gjenkjøpt eiendommene noe senere. Hun sto som godseier frem til sin død i 1708. Enkelte eiendommer ble da overdratt til hennes slektning, baron Jacob de Petersen fra Amsterdam, som i 1669 var blitt gift med Catharina Bickers (Amsterdam 1642–30. okt. 1678 Utrecht) (g. 1. gang med Christian Ditlev Testmann [født 16. nov. 1635 i Rendsburg]), datter av Jacob Bicker (1612–76), herre til Engelenburg, og Alida Bicker (1628–1702), «vrouwe van Engelenburg», som var en søster av Cornelia Bicker. Irgens og konen ble begravet i Vestervig kirke.