Disse fordeler motiverte Fisher allerede i 1901 til å gå inn for oljefyring. Det var tekniske problemer omkring oljefyring med tanke på den forskjellige fordelingen av vekten av olje sammenlignet med kull, og problemer med å pumpe tyktflytende olje. Hovedproblemet med å benytte olje som brensel var avhengighet av eksterne kilder, at alle de større flåter bortsett fra U.S. Navy var nødt til å importere olje. En rekke flåter hadde valgt å bruke kjeler som brukte kull oversprøytet med olje. Britiske krigsskip, inkludert dreadnoughter, var utstyrt med slike kjeler som endog kunne bruke olje for opptil 60 prosent av kraften.