Comte hadde foreslått en vitenskapelig metode som «gikk utover empiri, utover passiv og løsrevet observasjon av fenomener». Anvendelsen av denne metoden «krevde at en forsker skulle utføre kontrollerte eksperimenter som enten ville bevise eller avkrefte hypoteser angående disse fenomenene». Zola tok denne vitenskapelige metoden og hevdet at naturalisme i litteraturen burde være som kontrollerte eksperimenter der de litterære figurene fungerer som fenomener. Det radikalt nye var å skildre arbeiderklassen, noe Zola selv gjorde i romanen (1985) om den store gruvestreiken i nordlige Frankrike på 1860-tallet. Den var også trettende romanen i Zolas tjuebindsserie .