Partiet hadde sin forankring på Østlandet og i Agder, med en hovedtyngde blant næringsdrivende. Mange fra borgerskapet hadde studert i andre europeiske land og manglet tilknytning til Danmark, noe som var vanlig blant embetsmennene. I tillegg er det hevdet at det var en generell irritasjon over dansk-norsk utenrikspolitikk. Dette hadde rammet utenrikshandelen, særlig med Storbritannia, og tilhengere av unionspartiet kan ha ment at Sverige var en mer naturlig unionspartner enn Danmark.