Den andre kategorien, blant de Ny Guinea, Samoa og Sørvest-Afrika var så nær ansvarlige stater at mandatene vanskelig kunne gis til andre enn Australia, New Zealand og Sør-Afrika. Avslutningsvis trengte afrikanske stater grundig oppfølging med mandater som bare kunne gis av erfarne kolonimakter som Storbritannia, Frankrike og Belgia, mens Italia og Portugal fikk små landområder. Wilson og resten av fredskonferansen ble etterhvert med på dette. Dominiene fikk såkalt klasse C mandater for koloniene de krevde. Japan fikk mandater over tyske kolonier nord for ekvator. President Wilson ønsket ingen mandatområder for USA, hans rådgiver House var dypt involvert i fordelingen av mandatområder til de andre statene.