Flere kristne tolker Jesu liv, død og oppstandelse som en slags profetisk oppfyllelse av den store forsoningsdagen og anser at Jesus, som syndofferbukken i ørkenen, «bærer mennesknes synder». For å oppnå forsoning med den ulydige menneskeheten, tillot den rettferdige guddommen å torturere og drepe Jesus, sin egen sønn, som ifølge treenighetslæren også er Gud selv og i tillegg et fullstendig menneske. Jesus’ død ble dermed et «sonoffer» for alle menneskers straffeskyld overfor den allmektige guddommen. Menneskene gjenløses ved Jesu nødvendige offehandling: Jesus «er kommet for å gi sitt liv som løsepenger for de mange» (Matt 20, 28). Dette legger grunnlaget for at rettroende kristne skal kunne bli frelst, få nåde og tilgivelse av Gud og dermed tilgang til evig liv under hans teokratiske beskyttelse etter at kroppen dør på jorda og sjelen fortsetter. Gud ofret altså seg selv til seg selv for å oppfylle sine egne regler og sin egen plan.