Det første problemet med Pastoralbrevene er at de ikke kan passes inn i rekonstruering av Paulus' liv basert på Apostlenes Gjerninger eller de erkjente Paulus' brev. Dette problemet er forverret med hensyn til språk og stil. Pastoralbrevene mangler mye av de tidligere særtrekk som preger Paulus' brev, for eksempel hans bruk av korte ord. Pastoralbrevene bruker «Helenistic epiphany»-språk som Paulus ikke bruker i sine andre brev. I Pastoralbrevene er det også utviklet en ekklesiologi som ikke kan passes til noen av de kjente paulusbrevene. Med utgangspunkt i disse argumentene, blir det sannsynlig at brevene var forfattet tidlig i det andre århundret. Derimot var de autentiske brevene forfattet av Paulus på 50-tallet. Hovedverket, utenfor paulusbrevene, som er brukt til å rekonstruere Paulus' liv, er Apostlenes Gjerninger. I hans egne brev forekommer informasjon om hans misjonsreiser; og når brevene og Apostlenes Gjerninger er brukt supplerende mot hverandre, kan forskerne danne et mer helhetlig bilde av Paulus' liv og virke. Man må huske at Apostlenes gjerninger var skrevet senere enn paulusbrevene, og derfor er en sekundær kilde, og dermed også mindre pålitelig enn brevene.