Hendelsene i 1915 er stadig gjenstand for omfattende kontrovers og diskusjon mellom Tyrkia og andre land, særlig Armenia. Tyrkiske nasjonalister hevder at deportasjonen var et nødvendig og legitimt tiltak stilt overfor et armensk opprør, og at deportasjonen ikke var et folkemord. På den motsatte siden hevdes det at ungtyrkerne lenge hadde planlagt folkemordet. Tyrkiske myndigheter erkjenner at overgrep skjedde, men hevder dette skjedde på grunn av krigshandlinger og benekter at det var noen form for plan om utslette den armenske befolkningen. Den tyrkiske staten bestrider folkemordet for å beskytte sin nasjonale identitet og ideologien det moderne Tyrkia bygger på. I Tyrkia omtales saken som det «det armenske spørsmålet». Akademikere er delt i synet på hvordan hendelsene skal karakteriseres. Noen mener at tyrkerne har begått et folkemord, mens andre mener at dødstallene ikke var så store og at armenere døde som følge av krigen. Blant intellektuelle i Vesten som ikke bruker karakteristikken folkemord er de amerikanske historikerne og professorene Heath W. Lowry, Stanford J. Shaw, Justin A. McCarthy, Bernard Lewis og Guenter Lewy, den tyske historikeren Eberhard Jäckel og den britiske Norman Stone. Kjent er også «Lewis-affæren» fra 19. mai 1985, der 69 amerikanske historikere skrev under på en deklarasjon hvor de anmodet den amerikanske regjeringen om ikke å erklære det som har skjedd som et folkemord, da både tyrkere og armenerne led store tap som følge av krigen. Bernard Lewis bok (1962) og særlig ny fransk utgave fra 1993 tonet ned og relativiserte hendelsene i 1915.