Føderalistene som hadde forsvart konstitusjonen nøt muligheten til å sette den nye styresmakten i drift, mens antiføderalistene som aldri var så godt organiserte, sluttet å eksistere. Men idealene av statenes rettigheter og en svakere styresmakt ble på mange måter absorbert av veksten til et nytt parti, republikanerne (eller det demokratisk-republikanske partiet), som etter hvert overtok rollen som lojale motstandere av føderalistene, og tok til slutt kontroll over den føderale styresmakten i 1800, med valget av Thomas Jefferson som president.