Senere sammenslutninger av høvdingdømmene til bredere politiske enheter begynte i Øvre og Nedre Egypt, og kulminerte i forening av Egypt til ett politisk enhet ved Narmer (Menes) i 3100 f.Kr. Istedenfor å bli sett på som sakrale høvdinger, ble han en guddommelig konge eller farao. Henoteisme, eller dyrkelse av en enkelt gud innenfor et system av polyteisme, praktisert i de sakrale høvdingdømmene, ble forent i den polyteistiske religion i oldtidens Egypt. Byråkratiene ble mer sentralisert under faraoene, drevet av guvernører, skatteinnsamlere, generaler, kunstnere og ingeniører. De samlet inn skatter, organiserte betydelige offentlige arbeider, og bygde irrigasjonssystemer, pyramider, templer og kanaler. I løpet av fjerde dynasti (2620-2480 f.Kr.) ble langdistansehandel utviklet. Det ble handlet tømmer fra Midtøsten, gull og skinn fra Nubia, røkelse fra Punt, og dessuten handel med Libya. Under det gamle rike i Egypt utviklet og opprettholdt landet sin grunnleggende systemer, institusjoner og kultur, alltid gjennom det sentrale byråkratiet og ved faraos guddommelighet.