Stort sett fikk musikken hennes blandet mottakelse, hun ble vanligvis vurdert som en «kvinnelig komponist» og sjelden som en komponist på lik linje med andre. Dermed ble hun til en viss grad marginalisert og dømt etter doble standarder: på den ene siden mente man hun manglet feminin sjarme om hun skrev kraftig, rytmisk vital musikk, på den andre siden ble hun anklaget for å ikke nå opp til sine mannlige kollegers kunstneriske standarder om hun skrev lettere og mer melodiøst.