Samtidig begynte pengene å ta slutt, for ikke noe av det faren prøvde seg på, var noen suksess. Denne perioden var preget av kjedsomhet og hjelpeløshet. Etter mindre enn et år i Napoli flyttet familien til Palermo på Sicilia. Der ble den syttenårige flyktningen Eugène invitert inn i husholdet til hertugfamilien Cannizzaro som en kamerat for deres to sønner, og den høyt utdannede og dypt religiøse hertuginne Larderia ble som en andre mor for ham. Men samtidig ble han utsatt for det ville og verdslige livet blant rike italienske adelige ungdommer. Han kalte seg nå «greve» de Mazenod og likte dette livet svært godt. I Palermo levde han en ung adelsmanns liv, drømte om en strålende fremtid, og kom på avstand fra den kristne tro.