Hensikten med oslofilmene var å sikre dokumentasjon av Oslos miljøer og historiske utvikling, og resultatet ble en samling historiske filmer med helt enestående verdi, både i en byhistorisk, kommunalhistorisk og filmhistorisk sammenheng. Utgangspunktet for oslofilmene var på 1930-tallet, da Kristoffer Aamot (kinodirektør i Oslo) talte varmt for at norske filmskapere skulle satse på dokumentar- og kortfilmer. Oslo kinematografer hadde på dette tidspunktet store overskudd, og mye av dette gikk til kulturelle formål i byen, blant annet Vigelandsanlegget.