Den har kort og grov sort, men glatt pels, en grå til blek-orange snute og en kremgul u-formet flekk på brystet som har gitt den tilnavnet . Bjørnen har store framben med kraftige sigdformede klør, og de relativt største tennene av bjørneartene. Snuten er lang og bevegelig og tunga er også svært lang. Disse tilpassingene gjør malayabjørnen til en spesialist på å ete insekt. Med de kraftige klørne åpner den råtne stokker og termittuer, den lange bevegelige snuten og tunga er gode redskaper til å få tak i insektene innenfor. Fotsålene er ikke pelsbekledte, noe som gjør denne bjørnen til en utmerket klatrer.