I 1836 hadde Abraham Spenning hørt at det skulle finnes en underjordisk gang mellom bispegården og Halvardskirken. Han forsøkte å grave for å finne den, men fant bare svære murfundamenter. Riksarkivar Christian Lange koplet Spennings opplysninger med det man visste om Olavsklosteret, og antok ganske riktig at disse murene hadde en tilknytning til dette. Spennings graving ble fulgt opp av Nicolay Nicolaysen. Han fikk lov til å åpne en del mindre felt i bispegårdens hage, og kunne ut fra dem skissere en grunnplan for klosteret.