Både den eldre og den yngre Bodelschwingh var opptatt av arvelige defekter og funksjonshemninger, og de uttrykte et kraftig ubehag ved det økende antallet funksjonshemmede personer i Tyskland. I en tale holdt den 29. januar 1929 viste Bodelschwingh den yngre til en «katastrofale utvikling» av «det økende antallet mennesker som er svake i kropp og sinn». I Bethel ble av de rundt 3.000 beboere/pasienter 1.700 tvangssterilisert, et tiltak som von Bodelschwingh ikke hadde noen motforestillinger mot. Helt annerledes og klart avvisende var han imidlertid til eutanasi.