De 22 km kjørevei sto ferdig i 1889. Veien gikk for det meste med en stigning på 1:12 og hadde maksimal stigning 1:10. Den hadde ni steinhvelvsbruer, 29 hårnålssvinger (180°) og 5364 stabbesteiner. Den ble planlagt for hesteskyss og var 2,5 meter bred. I «Knuten», som ikke lenger er en del av veien, går veien i sløyfeformasjon, en av landets første trafikkmaskiner. Den var på den tiden et av landets største veianlegg og kostet 219.4300 kroner i den tids pengeverdi. Torvik beskriver veien som både romslig og velbygd for trafikk med hest og kjerre, terrenget tatt i betraktnin. Veisjef Krag ble tildelt gullmedalje på Parisutstillingen i 1900 for sin modell av anlegget med følgende ord: «Du giver et godt bilde av den storartede norske fjeldnatur». Geirangervegen ble til før bilen og Otta-Merok-Hjelle (Stryn) ble til å begynne med trafikkert med hestevogn («dilligensen»).