I uansett tilfelle var han bakgrunn fra lavere sosial status i provinsen, og ble vurdert av det romerske senatet som en barbar, ikke en ekte romer, til tross for Caracallas forordning ga borgerskap til alle frie borgere av Romerriket. På mange måter var Maximinus mer lik senere trakisk-romerske keisere som Licinius, Galerius, Aureolus, Leo trakeren, etc, som klatret i gradene og sosial status via en militær karriere fra å være en vanlig soldat i en av de romerske legionene og til den fremste posisjonen av en politisk karriere som romersk keiser. Maximinus gikk inn i hæren under styret til Septimius Severus, men han steg ikke til en høyere posisjon før Alexander Severus forfremmet ham. Maximinus hadde kommandoen over Legio IV Italica, satt sammen av rekrutter fra Pannonia som var rasende over at Alexander hadde betalt ut alamannerne og at han verget seg for å gå til krig. Troppene, blant dem også Legio XXII Primigenia, drepte den unge Alexander og hans mor ved Moguntiacum (dagens Mainz). Deretter valgte de deres barske leder Maximinus og pretorianergarden utropte ham som keiser og deres valg ble motstrebende godkjent av det romerske senatet som var misfornøyd med å få en bonde som keiser. Sønnen Gaius Maximus ble forfremmet til , som innebar at han ble kronprins.