Den juridiske statusen et sted fikk i middelalderen ved å bli ga dem et selvråderett, det vil si de ikke var underlagt fyrster. På den andre siden kunne de få en bailiff, en type guvernør. Statusen ble gitt direkte av kongen (Royal Charter). Noen hadde rett å sende en representant til parlamentet, denne retten ble gitt av parlamentet. Steder som ble borough fikk, særlig i Sør-England, endingen «-bury», i Midlands ble endingen ofte «-borough» og i Skottland «-burgh».