Hver gang klokkeren skulle innøve søndagsalmer på hus orgelet sitt, ble Jenny sittende musestille å lytte helt til det var over. Jenny elsket å gå i kirken. Gudstjenestene varte i flere timer, men likevel satt hun helt i ro. Når presten kom forbi neide kvinnene, men lille Jenny og de andre små neide dypere. Inne i kirken var det alltid et eventyr. Eventyret hos klokkeren varte bare tre til fire år, fru lind kom endelig for å hente Jenny Lind. Hjemme i Stockholm var det verken festlig eller lyst. Det var aldri noen som kunne leke med henne og klimaet var så strengt at hun ikke lengre turte å tale om sitt barndomshjem. Det var bare når Jonas Niclas kom inn med gitaren sin og spilte bellmann hun synes det var gøy. Den første som oppdaget Jenny sitt naturtalent for musikk var mormoren, fru Tengmark. Hun hadde hørt og sett Jenny spille. Senere sa hun til datteren sin fru Lind, “Legg merke til mine ord, det barnet skal engang bli til hjelp.” Når Jenny ble ungdom begynte hun på kunstskole i Stockholm, med skuespill. Dette ble levebrødet hennes, hun reiste rundt i Europa for å opptre. Hun ble en operasanger, en verdenskjent operasanger på 1800-tallet. Hun reiste rundt i mange land på turne, og mye til London siden en av hennes mest populære operasanger ‘den svenske nattergalen’ var populær der. Hun drev også med teater, noe som også var en suksessfull karriere. Jenny var også en veldig religiøs og en veldig gavmild person. Hun var ansatt ved Kungliga teater fra 1838 til 1844, men tok permisjon i 1841-1842 for studier under Manuel Garcia i Paris. Jenny Lind var mest populær på 1840-tallet. På den tiden var det veldig stort å være en suksessfull operasanger, opera var veldig populært i store land som England og Amerika. Jenny giftet seg med Otto Gold Schmidt i 1852, som hun var gift med han til hun døde i 2. november 1887. Ektemannen døde 20 år etter. Jenny fikk tre barn med Otto; Jenny Maria, Walter Otto og Ernest Svend.