Som ung studerte Seneca filosofi og retorikk, og tjente som embetsmann ved Caligulas hoff. Under keiser Claudius ble han derimot forvist til Korsika, hvor han oppholdt seg i åtte år. I 49 ble han hjemkalt til Roma og tildelt både konsulembete og oppfostringen av Claudius' søstersønn Nero. Her demonstrerte Seneca stor avstand mellom liv og lære; i sine brev er han som stoiker den store moralist som preker for ubestikkelighet og human behandling av trellene, men som privatperson smigret han samfunnstoppene grovt, tok imot offentlige midler fra Nero og la seg opp en stor formue. Han forsøkte å holde seg inne med Nero ved hjelp av satiren som gjorde narr av den nettopp avdøde keiseren som det romerske senat hadde erklært guddommelig. I stykket lar Seneca keiser Claudius ankomme Olympen for å innta sin plass i gudenes rekker, men de avviser ham straks.