Sammen med Riksdagsbrannforordningen dannet loven den lovlige og det konstitusjonelle grunnlaget for det tredje riket. Det eliminerte Riksdagens rolle i tysk politikk. Selv om det formelt var regjeringen som hadde fått lovgivende makt var intensjonen at dette skulle utøves av føreren. Goebbels beskrev det slik etter vedtaket: Formelle møter i regjeringen var sjeldne under det tredje riket og ble ikke gjennomført etter at den andre verdenskrig brøt ut.