Hungersnøden nådde sitt toppunkt i 1317, da det dårlige været bare fortsatte. Sommeren det året gikk endelig været inn i sitt normale mønster. Likevel var folk på denne tiden fortsatt svekket av sykdommer som lungebetennelse, bronkitt, tuberkulose, og andre lidelser. Mye av såkornet var blitt brukt til mat, så tilgangen på føde kom ikke opp på et normalt nivå igjen før i 1325. Dermed begynte befolkningsveksten på nytt. Historikere er uenige seg imellom, men det er estimert at rundt 10-15 % av befolkningen i mange byer og landsbyer døde. Selv om svartedauden 20-50 år senere drepte flere, var den store hungersnøden verre for mange. Mens svartedauden feide gjennom et område på relativt kort tid, varte hungersnøden i årsvis og forlenget lidelsene til de berørte så mye at de til slutt måtte ty til kannibalisme og barnedrap.