Disse protestantene var redde for at deres eget grep om den politiske makt skulle glippe – i flere områder var en eller annen protestantisk kirke på det nærmeste blitt «statskirke», om ikke i navnet, så i gavnet. Man fryktet genuint at katolikkene hadde et for nært forhold til sin pave, som den gang også var en politisk leder med sine egen stat, Kirkestaten. I angelsaksisk protestantisme var det også meget sterke anti-spanske holdninger, og da gjorde det ikke saken bedre at Spania var et katolsk land. Mange mente at de katolske innvandrerne ville kunne fungere som brekkstang for utenlandske interesser. Dessuten fryktet de at katolikkene skulle bli en femtekolonne.