De franske jernbaneselskapene ble interessert i elektrifisering av jernbanedrift, men de var ikke alene; i både Nord-Amerika og Europa hadde innføringen av dynamoen åpnet opp uante muligheter som ble utforsket blant annet av kjente vitenskapsmenn som Thomas Edison. Det var mange prøveprosjekter i tiden mellom 1879 og 1900, hvor man i løpet av tjue år prøvde ut elektriske drivsystemer, både eksterne (med strømskinne eller kontaktledning) og interne (som selv genererer trekkraft). Det var i denne perioden batterilokomotivet fant sin plass som gruvelokomotiv, skiftelokomotiv, trekkvogn for miniatyrjernbane som parkjernbane og annet hvor rekkevidde og hastighet var lite viktig. Men underveis hadde man prøvd ut batteridrevne lokomotiver som alternativ til ordinære lokomotiver på jernbanen.