Vonnegut hadde en dyp motvilje mot bestemte aspekter av kristendommen, og ofte minnet han sine lesere om den blodige historien til korstogene og annen religiøst inspirert vold. Han avskydde TV-predikanter fra slutten av 1900-tallet, og mente at deres tenkning var trangsynt. Han innså at mennesker kan trenge en moralsk lov å leve etter, og omtalte Bergprekenen flere ganger som beundringsverdig. I fra 1991 foreslo han at under Reagan-administrasjonen var «alt som hørtes ut som Bergprekenen var sosialistisk eller kommunistisk, og derfor anti-amerikansk». Vonnegut foraktet derimot ikke de som søkte trøst i religion, og omtalte kirketilknytning som en form for utvidet familie.