I fører han denne tankegangen videre; de to cembalomanualene spiller mot hverandre og baserer seg helt tydelig på elementer Vivaldi utviklet, eksempelvis ritornelltemaet som opptrer på ulike trinn og de mellomliggende, sparsomt akkompagnerte solopartiene. Hele komposisjonen koketterer formelig med ideen om at dette er en klaverutgave av et ekte orkesterverk.