Etter to plater på rad med rolig tempo, var fra 1994, som Buck sa, «en 'rocke'-plate, med rock i hermetegn». I kontrast til lydbildet på de tidligere platene, inneholdt musikken på forvridde gitartoner, få overdubbinger og litt av stilen fra glamrocken fra 1970-tallet. I likhet med , toppa albumlistene i både USA og Storbritannia. Plata solgte om lag ni millioner eksemplarer verden over. Singlene «What’s the Frequency, Kenneth?» og «Bang and Blame» ble de siste topp 40-sangene til bandet i USA, selv om alle singlene fra , også singlene «Crush With Eyeliner» og «Tongue», som bare ble gitt ut i Storbritannia, nådde topp 30 på de britiske listene.