Moberg var svært anerkjent for sine fremstillinger av svensk historie fortalt fra folkets perspektiv, mest rendyrket i historieverket (1970-1971), som ikke ble fullført. Med disse bøkene ville Moberg skildre vanlige folk – soldater, bønder og kvinner – som etablerte historikere hadde glemt. Men det har blitt påpekt at Moberg mislyktes i dette, og at hans to bøker primært er viet til kjente folk i svensk historie: folkungaætten, den hellige Birgitta, dronning Margareta, Engelbrekt og Sten Sture den eldre som allerede var blitt utforsket, mens sosialhistorie og kulturhistorie er stemoderlig behandlet. Mobergs mangel på kildekritikk og hans negative bilde av Gustav Vasa har også blitt nevnt.