I vikingtid og tidlig middelalder blir fangstkulturen på ny synlig i de arkeologiske funnene. Kontakten som tas opp med fjerne samfunn var av en annen karakter enn i tidlig jernalder, ved at samene fikk erfare direkte kontakt med representanter for handelssystemene. Med disse kontaktene og den store etterspørselen etter pelsvarer fikk samene til å øke sin aktivitet, noe som kunne ha ført økt spesialisering og avhengighet av importerte varer. Knapphet på ressurser kan ha gitt økte indre motsetninger og konflikt om territoriene. I tidligere deler av jernalderen stod samene i forhold til sitt lokale redistributive system, men de blir i vikingtiden trukket inn i økonomiske rivaliseringer over ressurser og varene som de produserer. Samene kom i en mer presset situasjon, både økonomisk og kulturelt. Arkeologene ser en sterkere etnisk markering, i form av gravskikker, offerplasser, sølvskatter og andre uttrykk. Samiske kulturuttrykk som tidligere var lokalt forankret, ble mer generelle og utbredd, slik at det oppstår et felles tegnsett for å uttrykke samisk identitet/etnisitet.