Speedskiing praktiseres i spesiallagede bakker eller fjellsider som kan være over en kilometer lange og har en helning på omtrent 45°. Det finnes bare rundt tretti slike bakker i verden. Mange av disse ligger høyt oppe i høye fjell for å finne lange og bratte nok fjellsider og for å minimalisere luftmotstanden. Den første delen av bakken eller fjellsiden brukes til å akselerere og den siste delen etter at det har flatet ut, brukes til å bremse ned og stoppe. Gjennomsnittsfarten måles på det 100 meter lange stykket mellom disse to sonene. Avhengig av rennets type velges startstedet slik at hensikten normalt er å vinne den aktuelle konkurransen, ikke bare å sette verdensrekorder. I renn der det satses på verdensrekorder starter man et stykke nede i bakken og har utslagningsrunder, slik at det bare er et finalefelt bestående av 20–30 løpere som får starte fra toppen i kampen om den nye rekorden. For at det skal være mulig å oppnå høye hastigheter kreves en bratt fjellside med stor høydeforskjell, der det er mulig å lage en bane/løype med jevn vinkel rett ned i fjellets fallinje.