Typen ble bygget i 3 varianter, 30a (18 stk), 30b (23 stk) og 30c (4 stk) til sammen 45 lokomotiver fra 1914 til 1939. Etter 2. verdenskrig ble maskinen i hovedsak benyttet i persontog på Vossebanen (til 1949), i persontog på Vestfoldbanen (1949–1957), i persontog på Sørlandsbanen (Sira/Egersund-Stavanger 1944–1956), i persontog på Gjøvikbanen (til 1963), i persontog på Dovrebanen (til 1965), i persontog på Nordlandsbanen (til 1957), i lokaltog på Kragerøbanen (1956–1969), i godstog på Valdresbanen (1967–1968), i persontog på Randsfjordbanen (1956–1959), i persontog og godstog på Rørosbanen (1964–1969) og i persontog og godstog på Raumabanen (til 1958). I 1948 kom tanken om å spare kull, og 11 lokomotiver av type 30 i Hamar og Oslo distrikt ble derfor ombygget til oljefyring (nr. 275, 276, 281, 346, 349, 350, 351, 353, 354, 362 og nr. 467). Dette var ikke helt vellykket, og oljebrennerne ble fjernet igjen i 1949-50. Type 30 var et typisk hurtigtogslokomotiv, men gikk også en del i godstog.