Boken som gir en generell oversikt over saken og dens juridiske problemstillinger. Lipstadt konkluderte med at dommen mot Eichmann var korrekt. Lipstadt fremholder at Eichmann oppholdt seg ulovlig i Argentina under falskt navn og han hadde medvirket til forbrytelser som Argentina hadde fordømt. Hun mener at saken mot Eichmann var en riktig anvendelse av universell jurisdiksjon. Hun beskriver Eichmann i boken som fullstendig dedikert til etnisk rensing og hun mener Eichmann var motivert av antisemittisme og visste nøyaktig hva han gjorde uten å angre. Lipstadt mener bruk av vitner uten kjennskap til Eichmann var juridisk problematisk, men at det fra historisk perspektiv var avgjørende fordi de ofrenes stemme endelig ble hørt. Lipstadt kritiserte Hausner for retorisk å legge hele ansvaret for 1,5 millioner deporterte jøder til dødsleirene på Eichmann noe som ikke er historisk korrekt. En femtedel av boken brukes til kritikk av Arendts bok, men Lipstadt mener Arendt gjorde rett i å fokusere på hvordan tilsynelatende vanlige og normale folk kunne gjøre groteske ting. En anmelder er kritisk til at den ubegrensede moralske autoriteten Lipstadt tillegger holocaustoverlevende. Lipstadt er enig med Arendt i at vanlige mennesker kan begå grusomme handlinger under bestemte forhold, men mener at Arendt tok feil om Eichmann.