Etter slaget ved Køge bukt i 1677 hadde svenskene tapte herredømmet over Østersjøen og kunne ikke lenge håpet å møte danskene på lik fot i åpen strid siden den danske flåten hadde overlegne sjømannskap og bedre ledelse under formidable ledere som Niels Juel. Men Wachtmeister så en løsning ved å flyttet flåten fra basene ved Stockholm til Kalmar som besitter en havn som var ganske beskyttet med både naturlige og kunstige hindre i et vanskelige farvann slik at man kunne fremdeles truer uten å måtte risikere slag. Hurtige utfall som ved Trefningen den 3. mai 1679 kunne skjer mot mindre danske styrker i nærheten og man kunne unngår den sterkeste hovedflåten ved å snur raskt tilbake i sikkerheten.