Alta-konflikten dreide seg om utbygging av et vannkraftverk i Alta-Kautokeinovassdraget der samiske interesser kom i motsetning til storsamfunnets kraftbehov. Konflikten var på sitt mest intense i slutten av 1970-årene og begynnelsen av 1980-årene. Saken endret dermed karakter fra å være lokal sakt til å bli et nasjonal og internasjonal anliggende. Aksjoner ledet av unge samer fant også sted foran Stortinget i oktober 1979, med blant annet sultestreik. Resultatet av Altasaken på lengre sikt var at flere av kravene som samen tok opp ble innfridd, samt at Samene fikk sympati og forståelse fra majoritetsbefolkningen.