Strukturen med en løs overkjeve festet fremst i hodeskallen og til hjernekassen via finnes hos bruskfisk. Hos beinfisk er den øvre og nedre delen av gjellebuen erstattet av et tannbærende hudbein. De tidlige panserpaddene utviklet et fast skalletak der hudbeina over hjernekassen og hudbeina til overkjeven er en sammenvokst hodeskalle, mens kjeveleddet fortsatt besto av den øvre og nedre elementet av gjellebuen, kalt (øverst) og i underkjeven. Dette systemet finnes finner vi hos amfibier, krypdyr og fugl og fantes hos de pattedyrliknende krypdyrene. Fordi overkjeven var vokst fast i hodeskallen, var ikke lenger nødvendig for å stabilisere ansiktsskjelettet til hjernekassa og kunne i stedet overføre vibrasjoner i luft fra sprøytehullet til indreøret og kalles søylebeinet hos amfibier, krypdyr og fugler. Hos forløperne til pattedyrene overtok overtok tannbeinet i underkjeven og tinningbeinet leddfunksjonen, og de to skjelettelementene som hadde vært kjeveledd endte opp sammen med som de tre knoklene i mellomøret som henholdsvis hammeren (), ambolten og stigbøylen ().