Hun hadde engasjert seg i kampen mot antisemittismen, klarest uttrykt i barneboken fra 1911. Boken ble ført som bevis for inkonsekvensen i Eggers' antisemittisme, og i straffesaken i mai 1942 bevis for påstanden om at hun hadde handlet i ond tro. Hun hadde også et nært forhold til Georg Brandes og korresponderte med ham i over 10 år. I 1903 skrev hun i et brev til ham: "" I 1925 på en reise til New York møtte hun en ung dansk-jødisk sanger, Harry Haurowitz. Forholdet skildres i hennes bok fra 1926. Bogen fremstår som utpreget selvbiografisk og er dedikert "" Så sent som i 1931 ytret hun seg sterkt antinazistisk.