Oxenstierna regnes gjerne som den fremste av de gustavianske dikterne i Sverige. Som hoffpoet strødde han ut skuespill, leilighetsdikt og små epigrammer. På 1780-tallet tok han fatt på en mer selvstendig poesi, og fullførte diktsyklusen , et naturbeskrivende læredikt, og . Oxenstierna virket også som oversetter, idet han oversatte Miltons og deler av Tassos til svensk. Han skrev dagbok, utga et (1794), og etterlot seg flere selvbiografiske stykker.