Til tross for diktets korte lengde, rundt 19 linjer, inkludert refrengene, er det vanskelig å tolke grunnet sin knappe og dunkle form med antydninger til en fortelling som ikke lenger er kjent for oss, men som kan ha vært velkjent for tilhørerne i diktets samtid. Det blir antagelig sunget eller forfalt av en kvinne som blir holdt fange på en øy av en mann ved navn Eadwacer mens Wulf, hennes kjæreste eller ektemann, lever i landflyktighet som lovløs, kanskje forfulgt av kvinnens eget folk. Kvinnen er tilsynelatende slitt mellom de to, «Wulf» og «Eadwacer», kanskje hun både elsker og hater dem begge. Fortelleren refererer også til «Uncerne earne hwelp», «valpen til oss to», som hun har fått med enten den ene eller den andre av mennene, men kanskje mest sannsynlig med Wulf, og som vil bli fraktet inn i skogen, «bireð Wulf to wuda». Det er en mulig hentydning til at også barnet vil ende opp i villmarken, slik som Wulf eller kanskje sammen med Wulf?