Til tross for propagandaen hadde Amenemhet aldri eneveldig makt som faraoene i det gamle rike. I løpet av første mellomepoke hadde guvernørene i Egypts nomer, nomarkene, fått betydelig egen makt. Deres posisjoner hadde blitt arvelige, framfor å bli utnevnt av farao, og en del nomarker hadde inngått ekteskapsallianser med andre nomarker i nabonomer. For å styrke sin posisjon krevde Amenemhet registrering av landområder, modifiserte nomenes grenser, og utnevnte nomarker direkte når posisjonene ble ledige, men samtykket ellers med nomarksystmet, antagelig for å blidgjøre nomarker som var sterke nok til å motsette seg hans autoritet. Det ga mellomriket en mer føydal organisering enn Egypt tidligere hadde hatt eller ville få siden.