Eilert Sundt besøkte i 1865 en fjellbygd der en mann hadde bygd seg hus med kokeovn (jernovn med skorstein) i stedet for røykovn, noe ingen andre i bygda hadde gjort før. Mannen forklarte fordelen med kokeovn: Ingen røyk som skitnet til f.eks bøkene i bokhylla, stuen kunne når som helst varmes opp, han kunne koke når som helst (og spare brensel), han unngikk fukt fra ljoren som fikk gulvet til å råtne, unngikk gjennomtrekk i rommet under fyring, og det var mulig å legge en overetasje eller «lem» over stuen. Men ulemper ble også nevnt: Matdamp gjorde stuen fuktigere med fare for råte, luften ble mer innestengt (uten ventilasjon fra ljoren), kokeovnen ga ikke nok varme om vinteren, det var ikke lett å tørke fyringsved eller fuktige klær, og kokeovnen ga ingen mulighet til å tørke maltet slik som røykovnen.