For å beskytte landet mot utenlandsk innflytelse hadde Tokugawa-shogunatet bevisst gått inn for en isolasjonisme fra begynnelsen av det 17. århundre. Utenrikshandelen foregikk under streng sentral kontroll kun på øya Dejima, og kun med Nederland og Kina. En av grunnene til denne isolasjonen var at shogunatet fryktet at handel med vestlige land og utbredelse av kristendommen i Japan ville føre til en invasjon av Japan, på samme måte som det hadde skjedd med andre asiatiske land. En annen grunn var at shogunatet var redd for at utenrikshandelen og den medfølgende rikdommen kunne føre til at en daimyo – en lensherre – kunne bli så sterk at han kunne utfordre Tokugawa-familien. Lensherrene var formelt underlagt shogunatet, og hadde samuraiene som sine vasaller.