Eleanore hadde ingen større politisk rolle eller innflytelse på Edvards politikk. Hun var etter alt å dømme meget intelligent og kulturell. Hun støttet aktivt litteraturen og administrerte det eneste kongelige scriptorium som er kjent for denne tiden i nordlige Europa, hvor skrivere og minst en profesjonell illuminator kopierte og framstilte bøker for henne. Selv om få eller ingen av hennes verker har overlevd, viser omtale at en del av de verker som ble framstilt var verdslige romanser og helgenbiografier, foruten også Vegetius’ klassisk militære håndbok som en gave for Edvard. Antallet og mangfoldet av de nye bøker som ble framstilt for henne viser at hennes kulturelle smak var bred og forfinet. På 1260-tallet bestilte hun en framstilling av Douce Apocalypse og etter at hun etterfulgte sin mor som grevinne av Ponthieu i 1279, ble en romanse skrevet for henne om livet til en antatt greve av Ponthieu fra 800-tallet. Hun bestilte også en arthuriansk romanse med et tema fra Northumbria, muligens for bryllupet til northumbrianske lord John de Vescy. Det er mulig at hun også bestilte Alphonso Psalter som nå er oppbevart i British Library, og som muligens hadde hennes sønn Alphonso som mottaker. Det er også bevis som antyder at hun utvekslet manuskripter med sin bror Alfonso X.