Han overtok gården Gran Mellom i 1811 etter faren Ola, og drev den til sin død. Folkeminnet har dømt ham strengt; læreren og lokalhistorikeren Hans Skar skriver at han «drak, og levde i stadig uenighet med sin hustru og sine barn.» Jørn Sandnes skriver at han «var sikkert en dyktig mann etter sin tid», men at hans ordførergjerning ble preget av at han manglet trening i administrativt arbeid og evne til å uttrykke seg skriftelig.