Bragg og hans band, The Prisonaires, spilte senere inn sangen for Sun Records. Den ble en hit på Billboards R&B-liste i 1953. Den best kjente versjonen av sangen ble imidlertid spilt inn på singlen Columbia 4-40729 av Johnnie Ray i 1956. Den lå som # 2 på Billboard Hot 100-listen og som # 1 på den britiske singelisten i syv uker.Ray likte i begynnelsen ikke sangen, men fremførte den på grunnlag av anbefalinger til Mitch Miller. På Rays versjon deltok The Ray Conniff & his Orchestra & Chrous samt én som plystret.