I Lyons bispedømme i nærheten av Neuville på godset til Herren av Villars var det en borg. Herren over den og konen hans hadde et spedbarn. En dag når herren, konen hans og ammen gikk ut av huset og forlatte barnet alene i vuggen, kom en uhyrlig stor slange og nærmet seg vuggen. Myndehunden, som hadde blitt igjen, så dette og angrep slangen og bet den overalt og slangen bet hunden like meget. I denne kampen falt vaggen til side. Hele rommet, vuggen og hunden var dekket av blod. Når ammen kom og så dette tenkte hun at hunden hadde slukket spedbarnet og hylte. Moren følte og tenkte det samme. Det gjorde ridderen også og trakk sverdet sitt og drap hunden. Etter at de nærmet seg vuggen så de spedbarnet sikkert og sovende. Etter å lete rundt fant de slangen og skjønte at hunden hadde vært urettferdig drept. De kastet derfor hunden ned i en brønn, kastet steiner oppå og plantet treer rundt brønnen, til minne om hunden. Ved guddommelig vilje ble godset ødelagt og forlatt. Bøndene æret hunden som en martyr og ba til ham i deres nød.