En vesentlig hjørnesten i Westminster-modellen er kabinett-styreform. Alle kabinettavgjørelser er konsensualt kollektive og inkluderer alle – det tas aldri vota i et kabinettmøte. Alle ministre, det være seg statsråder med sete i kabinettet eller lavere ministre, må gi sin offentlige støtte til den politikk regjeringen fører uavhengig av personlige reservasjoner. Hvis en minister ikke er enig i en beslutning, kan hen velge å trekke seg fra sin posisjon. Et eksempel på det så man da flere britiske ministre trakk seg som følge av invasjonen av Irak i 2003. Dette innebærer at i Westminster-modellen beslutter alltid kabinettet kollektivt, og alle ministre er ansvarlige for å argumentere til fordel for enhver beslutning kabinettet har fattet.