I 726, uten å ta hensyn til protestene til Germanus, patriarken av Konstantinopel, utsendte keiser Leo III sitt første påbud mot å dyrke bilder, og at de ble forbudt vist på offentlige steder. Forbudet, som har blitt kalt for ikonoklasme, bokstavelig «ødeleggelser av ikoner», var en teologisk strid mellom den bysantinske kirken og staten som varte i over hundre år, mellom årene 726-786 og 815-843. I disse årene var forbundet mot å lage og bruke figurative bilder, og samtidig ble korset promotert som det mest akseptable dekorative motiv i de bysantinske kirkene. Arkeologiske spor har vist at i bestemte regioner i det østromerske riket som Konstantinopel og Nicaea ble ikoner ødelagt eller tildekket med gips. Svært få ikoner og hellige bilder overlevde den ikonoklastiske perioden, noen få unntak er vevde ikoner og malte ikoner Katarina-klosteret på Sinaifjellet i Egypt.