Som sin mentor, Rafael Leónidas Trujillo, bestemte Joaquín Balaguer den Dominikanske republikks skjebne som ingen annen politiker. Likevel var Balaguer av en helt annen natur enn Trujillo. I motsetning til ham var han ikke interessert i personlig berikelse og bombastisk pomp. Balaguer var strengt katolsk og av en nøktern, tilbakeholdende, rolig, og til og med rett og slett delikat karakter. Han forble ungkar gjennom hele livet og lot sine søstre hjelpe seg. Han bodde aldri i noe luksuriøst presidentpalass, men bodde i sitt relativt beskjedne familiehjem. Han var en stille og hardtarbeidende som gjorde sin jobb med omhyggelig omhu. Balaguer foraktet merengue, den dominikanske nasjonalmusikken, og baseball, nasjonalsporten. På mange måter var han det rene motsats til en latinamerikansk macho og stod slik i kontrast til den dominikanske befolknings selvbilde.