Slaver var maskineriet for både økonomien og hæren i Romerriket. Beregninger for forekomsten av slaveri i Romerriket varierer, en del beregninger hevder at rundt 30 prosent av befolkningen på 100-tallet var slaver. Den germanske regionen var en av hovedkildene for nye slaver. Forretningen med å selge slaver ble hovedsakelig utført av forhandlere som fulgte etter de romerske hærene. Tilkomsten på slaver minsket etter den store ekspansjonsfasen, og senere, rundt 210, var det en betydelig økning av piratvirksomhet i nedre del av Nordsjøområdet og nedover langs Den engelske kanal som bidro til avhjelpe Romerriket med deres knapphet på friske slaver. Pirater angrep landsbyer i området, tok folk til fange for løsepenger eller for salg som slaver. I det området som ble Dublin i Irland var en hovedbase for kjøp og salg av slaver, både av mennesker innlands og utlendinger, rundt år 500.