Frigjøringen av landet, den 8. mai 1945, utløste også for Gulbranssen noen helt spesielle følelser, som blant annet kommer til uttrykk i diktet . Siden Gulbranssen var bonde rådde han over ressurser som på denne tiden var mangelvare, men han var ikke uvillig til å dele med seg, noe som kom til uttrykk da han gav Den norske Forfatterforeningen en hel okse slik at de kunne gjennomføre en planlagt freds- og jubileumsfest.