Våren 1315 ble Europa rammet av uvanlig mye regn. Gjennom hele våren og sommeren fortsatte regnet, og temperaturen var lav. Under disse forholdene kunne ikke kornet modnes. Kornet ble derfor ført innendørs i urner og potter./ Gress og høy til dyrene kunne dermed ikke bli lagret, noe som førte til at det ikke ble fôr til buskapet. Matprisene begynte å stige som følge av den dårlige avlingen. I England ble maten som ble solgt for 20 shilling på våren solgt for 40 shilling i juni. Salt, den eneste måten å konservere og lagre kjøtt på, var vanskelig å få tak i på grunn av at det ikke kunne dampes ut i det våte været. I Lorraine steg brødprisene med 320 prosent, noe bøndene ikke lenger kunne betale. Kornlagrer for langtidskriser ble begrenset til kun å gjelde for adelen. På grunn av den generelt store befolkningen, betydde avlinger så vidt under gjennomsnittet at noen måtte sulte, det var med andre ord en liten margin for katastrofe. Folk begynte å høste ville, spiselige røtter, planter, gress, nøtter og bark i skogen.