Kohts oppfatning er altså at bøndene reagerte med strid. Med dette konfliktorienterte perspektivet fokuserte han på de voldelige og tilspissede episodene som oppsto mellom bønder og øvrighet. Det var som regel griske og uærlige embetsmenn bøndenes uvilje rettet seg mot. I en slik konflikt hadde bøndene to alternativer: de kunne legge frem sin klage til kongen, enten ved å sende supplikker eller ved å fremme klagen personlig i København, eller de kunne gjøre motstand, for eksempel ved å angripe futen, gjøre opprør på tinget eller kollektivt nekte å betale skatt. Bøndene sto «utanfor makta», og ulovlig og krass motstand var den vanligste måten for dem å påvirke sin situasjon på når de følte de var blitt behandlet urettferdig.