Når pave Paschalis I gikk inn for å tømme katakombene, skyldtes det også at 800-tallet markerte et høydepunkt i relikviejegernes raseringer. Oppkjøpere rasket til seg det de kunne av martyrenes levninger. De nybygde kirkene lenger nord i Europa, særlig i Tyskland, lot seg ikke lenger nøye med relikvier av typen «stykke av et klede som hadde rørt ved en gravstein/sarkofag», men stilte krav om å få virkelige kroppsdeler fra martyrene. Denne geskjeften blomstret, komplett med relikvieoppkjøpere utstyrt med lisens. Raseringen av gravplasser og inskripsjoner forklarer katakombenes nåværende tilstand, og nådde et slikt omfang at Pachalis så seg nødt til å gripe inn. Det ble sagt at han fikk flyttet levningene etter over to tusen martyrer i sikkerhet inne i kirkebygg.