I vinner Odyssevs’ utspekulerte og kloke natur raskt Athenes gunst. For den første delen av eposet er hun imidlertid stort sett begrenset til å hjelpe ham kun på avstand, hovedsakelig ved å implantere tanker i hodet hans under reisen hjem fra Troja. Hennes veiledende handlinger forsterker rollen hennes som «heltenes beskytter», eller, som den tyske mytolog Walter Friedrich Otto kalte henne, «nærhetens gudinne», grunnet hennes veiledning og moderlige sondering. Det er ikke før han ender opp på kysten av øya Scheria, hvor Navsikaa vasker klærne sine og hvor Athene kommer personlig for å gi mer håndgripelig hjelp. Hun dukket opp i Navsikaas drømmer for å sikre at prinsessen reddet Odyssevs og spilte en rolle i hans eventuelle eskorte til Ithaka. Athene dukket opp for Odyssevs ved hans ankomst, forkledd som en gjeter; hun løy først og fortalte ham at Odyssevs’ hustru Penelope har giftet seg på nytt og at han antas å være død, men Odyssevs løy tilbake til henne og benyttet dyktige unnvikende svar for å beskytte seg selv. Imponert over hans besluttsomhet og klokskap avslørte hun seg selv og fortalte ham hva han trengte for å vite for å kunne vinne tilbake sitt rike. Hun kledde ham ut som en eldre tigger slik at han ikke ble gjenkjent av frierne eller Penelope, og hjalp ham med å beseire frierne. Athene viser seg også for Odyssevs’ sønn Telemakhos. Hennes handlinger får ham til å reise rundt til Odyssevs’ kamerater og spørre dem om faren. Han hørte historier om noen av Odyssevs’ reise. Athenes framstøt for reisen til Telemakhos hjalp ham med å vokse inn i en mannsrolle som faren hans en gang hadde. Hun spilte også en rolle i å få slutt på den resulterende feiden mot friernes slektninger. Hun instruerte Odyssevs’ far Laertes om å kaste spydet og drepe Eupeithes, faren til Antinoos.