Den tradisjonelt vanligste typen stavekontroller sammenligner hver ordform i input med sitt eget leksikon. Hvis ordformen ikke finnes i leksikonet, og ikke kan genereres fra leksikonet med hjelp av en mengde med genereringregler, er det behandlet som feilskrevet, og programmet setter i gang en algoritme for å finne ut hvilken ordform brukeren kan ha tenkt å skrive. Et eksempel på en slik algoritme er å liste opp ordformer fra retteprogrammet som har en kort Levenshtein-avstand fra ordformen som brukeren skrev inn.