Den grunnleggende definisjonen for den aztekiske fasten var å avstå fra salt og chili og alle medlemmer i det aztekiske samfunn deltok i større eller mindre grad. Det fantes ingen prinsipielle unntak, noe som sjokkerte de første europeerne som kom til Amerika. Til tross for at fasten var vanlig i Europa, var små barn, syke, gamle, reisende og de aller fattigste unntatt fra fastebestemmelsene. Før den store seremonien som ble feiret hvert 52. år fastet visse prester i et helt år, andre prester i 80 dager og fyrster 8 dager. Allmuen deltok, men var ikke underkastet like strenge krav. Det fantes også en mer eller mindre permanent gruppe fastere i Tehuacan. Utover diverse asketiske øvelser, som å sove med en sten som hodepute, fastet disse i perioder på 4 år og spiste kun en tortilla på ca. 50 g per dag. Det eneste unntaket var at de hver tyvende dag fikk spise hva de ville.