Løiten Brænderis Destillasjon var den største i sitt slag i landet så lenge slik virksomhet var tillatt i privat regi. Firmaet opprettet for øvrig i 1900 A/S Den norske Ætherfabrikk 'i forbindelse med destillasjonen'. I forbudstiden 1918-1926 hadde firmaet også overtatt og drev en fabrikk for kosmetiske artikler, AZAL A/S. Da brennevinsforbudet ble opphevet i 1926, hadde de fleste firmaene som tidligere hadde destillert sprit, blitt kjøpt opp av Vinmonopolet A/S. Bare Løiten Brænderi Destillasjon hadde overlevd økonomisk de 7 årene forbudstiden hadde vart, bl.a. pga. stor eksport av sine varer og ved satsing på salg av andre produkter: brus fra mineralfabrikken, eter fra Ætherfabrikken og kosmetik og tannkrem fra Azal-fabrikken. Men den norske regjeringen måtte i 1926 ta en prinsippavgjørelse for å unngå en 'uholdbar konkurransesituasjon'. Avgjørelsen innebar at Vinmonopolet fikk monopol på produksjon og salg av norsklaget sprit og Løiten ble tvunget til å selge. På en ekstra generalforsamling 22.02.1927 ble en overdragelseskontrakt med Vinmonopolet vedtatt. Overrettssakfører O. Chr. Berg fikk i oppdrag å avvikle driften gjennom selskapet Løiten Brenneris Handelsselskap. Den siste utlodningen av selskapet skjedde 4. juli 1931.