Hun var med sin mann på reiser til Skottland i 1333 og Flandern i 1338–1340, og ble der kjent og hyllet for å være mild og medfølende. Hun regnes som en bløthjertet kvinne, på en god måte, som grep inn overfor sin mann og overtalte ham til å redde borgerne fra Calais som kongen ville henrette for å statuere et eksempel (se Borgerne i Calais). Mens Edvard var på kontinentet fungerte hun ved flere tilfeller som regent.