I 1765 vendte han tilbake til London. Der møtte han bygningsingeniøren John Smeaton som i sitt studium av vindmøller hadde utferdiget en beskrivende skala for vindhastigheter. Denne skala var medtatt i en avhandling som Smeaton fikk tildelt Copleymedaljen for. I sin bok skriver Scott Huler at Dalrymple etter sine reiser var blitt overbevist om at en standardskala for måling av vindhastigheter ville være av stor verdi for sjøfolk, og at han hadde tatt Smeatons skala med i sin bok som ble skrevet omkring 1790 men aldri utgitt. Det menes at Dalrymple gav denne informasjonen videre til Francis Beaufort, som senere bearbeidet materialet til den vindskalaen som bærer hans navn.