Đại Việts første århundre under Lý-dynastiets styre ble kjennetegnet av kriger mot Song-dynastiets Kina og de to indiskpåvirkede kongedømmene Khmerriket og Champa i sør. Etter at Đại Việt suksessfullt hadde seiret over trusselen fra disse rikene, ble Lý-dynastiets andre århundre relativt fredelig, slik at Lý-keiserne kunne opprette en buddhistisk herskertradisjon beslektet med de andre samtidige sørøstasiatiske buddhistiske kongedømmene. Buddhismen ble på en måte rikets statsreligion, da keiserfamiliens medlemmer og adelen dro på pilegrimsferder, støttet bygningen av pagoder og til og med noen ganger ble munker, og var også ellers aktive i buddhistiske ritualer. De buddhistiske munkene ble en privilegert samfunnsklasse med egne landområder, og ble unntatt fra skatter og militære tjenester. Samtidig ble en stadig mer vietnamifisert utgave av buddhismen assosiert med magi, ånder og medisin stadig mer populær blant befolkningen.