Kombinasjonen av en brutal kjærlighetshistorie med diskusjonen av den nasjonal idé er sentral for romanen. På den ene siden blir den nasjonale idéen presentert som noe typisk for kulturelt bevisste ukrainske kvinner: fortellerstemmen siterer en venninne som uttaler at de ikke forelsker seg i menn, men i den nasjonale idéen. Dette blir framstilt som et romantisk offer på nasjonens alter. På den andre siden det frigjørende, feministiske perspektivet. Zabuzjko bruker et språk som tidligere har vært reservert mannlige forfattere, og inkluderer en rekke tabuer som kvinnelig seksuell tilfredsstillelse og menstruasjon.