Etter en tid kom Bjørn med i den spesielle gruppen som ble kalt «operasjon Barbara» i regi av the Royal Navy, den britiske marinen, og fikk opplæring i bruken av en helt ny fartøy-type: enmannsubåten . Det var under denne opplæringen, trolig 9. september 1943, at han ble utsatt for et uhell som nesten kostet ham livet. Han lå ved siden av depotskipet «HMS Titania» og skulle trimme ubåten, da en plutselig bølge fylte cockpiten med sjø og den sank til bunns med Bjørn ombord. Etter noen dramatiske minutter dukket han opp på overflaten, tilsynelatende livløs og blødende fra ører, nese og munn. Han hadde da vært under vann i ca en halv time og trolig var det bruken av en primitiv pustemaske, en «monsen-lunge», som reddet livet hans. Takket være Bjørns gode fysikk, og rask og fagkyndig behandling av personell på basen, kunne han etter bare kort tid forlate sykelugaren. En engelsk offiser, CDO Cyril Lafferty, som var ombord på det nærliggende skipet HMS Reclaim, fortalte at Bjørn straks etter kom opp igjen på dekk og bad om å få ta ut en annen ubåt for å fortsette med øvingen, og han avsluttet slik: «This was typical of those cool-customer Norwegians».