Da Bjørn ble tatt til fange under ubåtaksjonen på Bergen havn i november 1943, var han utstyrt med britisk uniform og papirer som viste at han var sub-løytnant (fenrik) i den britiske marinen (Royal Navy). Under fangenskapet holdt han hele tiden fast på at han var britisk offiser; hadde tyskerne blitt klar over at han var norsk motstandsmann, ville han ha blitt regnet som sabotør og drept. Han ble først tatt i forhør av en offiser fra den tyske marinen, deretter kom han på Gestapohuset i Bergen. Etter en tid ble han sendt til Oslo og satt på celle i Akershus. Så ble han sendt til Århus i Danmark og derifra til Bremen. I forhørsleiren Westertimke satt han en tid i isolat, og 28. november 1943 ble han sendt til krigsfangeleiren Marlag und Milag Nord. Der satt han som fange nr. 1181 i omtrent ett og et halvt år. I april 1945 nådde britiske styrker frem til området ved Marlag und Milag (Bremen ble erobret av det XXX’de armékorps 26. april). I leiren forstod de at de allierte styrkene nærmet seg; det ble stor aktivitet av fly og troppetransporter i området, og de visste at krigen var i sluttfasen. De tyske styrkene begynte å trekke seg tilbake og de bestemte da at fangene skulle flyttes. 2. april kom en avdeling på over hundre SS-Feldgendarmerie inn i leiren, samlet over tre tusen fanger og la så ut på en lang marsj - «dødsmarsjen over Lüneburger Heide» og nordover mot Østersjøen. Under denne ferden ble de flere ganger angrepet av allierte fly som mistok dem for tyske tropper, og mange ble drept. Om nettene måtte de spre seg og ligge dørgende stille ute på markene, for ikke å bli oppdaget i skinnet av «flares» som ble skutt ut av nattjagerne. Etter mange strabaser nådde de fram til Lübeck, 12 dager etter at de forlot fangeleiren. Kort tid etter sluttet krigshandlingene og 1. mai 1945 ble de endelig befridd av British 11th Armoured Division i Lübeck.