Filmen fortsatte Pacinos rekke av kommersielle fiaskoer, og han returnerte til sceneskuespill i fire år, hvor han deltok i produksjoner som , og andre skuespill, blant annet for produsent Joseph Papps New York Shakespeare Festival i 1988. Samtidig jobbet han på sitt aller mest personlige prosjekt, , et skuespill han hadde spilt i allerede i 1969, som så ble plukket opp igjen i 1985 sammen med regissør David Wheeler og en teatergruppe fra Boston, for å spille inn en 50 minutter lang filmversjon, som per 2005 ikke har blitt utgitt.