Nominatformen kalles også og er sterkt truet av utryddelse. Dette er den fysisk største av de tre underartene. En lokal variant av denne underarten kalles (var. ). De to variantene skiller seg gjennom ulik utbredelse og ulikt utformede horn, men er ellers ganske like fysisk. Underarten har i snitt størst kroppslengde og en skulderhøyde rundt , avhengig av kjønn. I tillegg kommer en kort hale med cirka . Bukkene veier typisk og har skrudde horn som måler omkring . Astorgeitebukkens horn skrur lite og vokser først rett opp og så bredt utover til sidene (). Kasjmirskruegeitebukken horn skrur mer og vokser skrått rett oppover som en bred V. Geita er ganske lik blant de to variantene og veier typisk rundt og har skrudde horn som er formet som bukkenes, men som måler kun opp mot cirka 36 cm. Vinterpelsen har lang og grov ragg, men svært lite underull. Hannene utvikler lang gulbeige man som vokser fra haken, kinnene, nakken og skuldrene og nedover fronten til i bakkant av de fremre ekstremitetene. Kinnskjegget blir sort under haken. Pelshårene på kroppen hos bukkene er sorte i tuppene (grislet), mens grunnfargen er gråbeige. Sommerpelsen er mer beige. Geitas kroppsfarge er mer rødlige beige og mangler grisling på dekkhårene. Hun bærer et kort, nesten sort hakeskjegg.