Opplegget i er umåtelig besværlig og blir dårlig utført. Verket hevder å være en redegjørelse gitt av forfatteren til hans venn Timokrates ved en bankett holdt i huset til en Laurentius (eller Larentius), en lærd og en rik patron av kunsten. Det er således en dialog innenfor dialogen, lik Platons, men en samtale av utilstrekkelig lengde for å oppta flere dager (skjønt representert i å ha skjedd i løpet av en dag) og overbeviser ikke i en stil tilsvarende de korte samtalene tilsvarende Sokrates. Blant de 29 gjestene er Galen og Ulpianus, men de er alle sannsynligvis fiktive personligheter i fortellingen, og de øvrige har liten andel i samtalen. Om Ulpianus er identisk med den berømte juristen kan ha blitt skrevet etter dennes død i 228, men juristen ble drept av pretorianergarden i motsetningen til den Ulpianus i som dør en naturlig død.