Det er vanskelig å angi et eksakt antall for hvor mange tætter som er bevart. Det henger både sammen med avgrensningsproblematikk mellom tått og saga, og med at tættene er redigert inn i håndskriftene på en slik måte at det kan være vanskelig å identifisere og definere hva som er en tått. Ikke sjelden blir den samme fortellingen kalt saga et sted og tått et annet sted. Den språklige avgrensingen for ordet tått er like uklar som begrepene , og som også brukes om slike fortellinger. En tått var med andre ord ikke oppfattet som en spesiell litterær form og var ikke klart avgrenset fra begrepet saga. Wolfgang Lange antyder at det finnes tre typer tætter: de som er kjent som frittstående tekster, de som er kjent fra sammenredigeringer med tekster i håndskriftene, og tætter som er så fast integrert i større sagatekster at de ikke lenger kjennes som en selvstendig tekst.