Katarina den store skrev flere teaterstykker og librettoer til forestillinger som ble fremført i hennes nybygde teater. Hun var selv en mektig kvinne som brøt gamle regler, førte kriger og ble omtalt som en libertiner, men på scenen lar hun likevel heltinnene representere en tradisjonell moral; de tilbringer livet i teremet uten å vise noen utferdstrang. Kritikere og historikere har undret seg over dette. En tolkning er at Katarina var sliten etter krevende tiår som hersker, og at hun tenkte med nostalgi på hvordan livet i et tilbaketrukket terem ville ha vært. Teremet kunne også være symbol på det som var hemmelig, skjult og tilslørt, og åpne for flere tolkninger.