Striden i Sjálvstýrisflokkurin hadde sin årsak i flere forhold, men handlet grunnleggende om politisk veivalg. Kári P. Højgaard representerte en fløy av håndverkere og sjøfolk fra bygdene, mens Kári á Rógvis mer urbane og akademiske fløy ønsket å søke tilbake til partiets røtter og fokusere mer på forfatningen. Sistnevnte fløy var i mindretall blant partiets medlemmer og velgere. Redaktør Árni Gregersen i mente at Sjálvstýrisflokkurin med stor sannsynlighet kunne bli stående uten representasjon på Lagtinget for første gang siden perioden 1943–1946.