Iskalottene ved polene er velkjente teleskopformasjoner, først identifisert av Christiaan Huygens i 1672. Siden 1960-årene har man vist at at de sesongmessige kalottene (de som kan sees vokse og minke sesongmessig i teleskoper) er sammensatt av karbondioksidis som kondenserer ut av atmosfæren når temperaturen faller til 148 K, frysepunktet for , i løpet av den polare vintertiden. I nord forsvinner -isen fullstendig (den sublimerer) om sommeren og etterlater seg et gjenværende lokk av vannholdig is (). Ved sydpolen blir en liten del av -isen værende om sommeren.