Jørgensen la 29. desember 1808 ut fra Liverpool om bord på . Skuten hadde en last av matvarer som korn, poteter, kjøtt, kaffe, sukker, tobakk og rom, og det var meningen å selge dette i Reykjavík og deretter kjøpe talg før retur til England. Island var, som en del av Danmark-Norge, underlagt blokade mot handel med fiendtlige makter, noe som utelukket handel med britene. Etter å ha ankommet i januar ble liggende i Reykjavík havn uten å få solgt lasten. I en situasjon der handelsekspedisjonen så ut til å mislykkes, tydde de britiske handelsmennene til ytterligheter. Islands stiftamtmann, grev Trampe, ble 25. juni 1809 tatt til fange av den britiske kapteinen og handelsagenten, støttet av en tropp mannskaper med gevær og sverd. Dagen etter erklærte Jørgensen først all dansk myndighet på Island for opphevet, før han utpå kvelden fulgte opp med å erklære Island for fritt og selvstendig. Han samlet en livvaktstyrke på åtte mann og opprettet et hovedkvarter for sin revolusjonære myndighet. Jørgensen ga også Island et eget flagg, blått med tre hvite torsk. I en proklamasjon av 11. juli utnevnte han seg selv til Islands protektor, dog ikke uttrykkelig til konge slik ettertiden gjerne vil ha det til. Jørgensen ble avsatt 22. august 1809 etter at kom innom Island og fikk kjennskap til hva som hadde skjedd. Jørgensen ble arrestert brakt til England i en dramatisk seilas der det ene av to skip tok fyr. Jørgensen var mannen som reddet mannskapet.