Rundt 1814 var det svært vanskelig for fattige å finne tomter for å bygge seg hus i gåavstand til arbeidsplassene i byen. Men det fantes enkelte områder mellom løkkene på bymarken, som løkkeeierne ikke ville betale løkkeskatt for og derfor ikke søkte om å få legge til løkken, og som byen heller ikke hadde forsøkt å få forpaktet bort. Et av disse områdene var Ruseløkkbakken.