De gallikanske liturgi ble utbredt i hele Frankerriket, skjønt det var ofte merkbare forskjeller mellom bispedømmene. Størst utbredelse hadde den gallikanske liturgi på 400  og 500 -tallene. Fra midten av 600-tallet ble den mer og mer blandet med den romerske liturgi, som var blitt kjent ved liturgiske bøker som ble utbredte i Gallia. Pippin III og hans sønn Karl den store forsøkte å brinmge den romerske liturgi til fullstendig dominans. Men enn i 835 måtte Amalarius av Metz slå fast under et besøk i Roma at liturgien der var ganske forskjellig fra den han var fortrolig med hjemmefra, og at fra 730 tilsynes var en kompilasjon av romerske og gallikanske riter.