Da Stortingsvedtaket om Jernverket ble tatt var ikke malmforsyningen klarlagt. Jernverket fikk malm fra Fosdalen Bergverk, men dette var ikke stort nok. I 1953 ble det bevilget 8 millioner kroner til et prøveanlegg for å utnytte malmen i Dunderdalsfeltet. Det var en strekning på 24 km der malmen ville bli fraktet på Nordlandsbanen fra dagbruddet til et oppredningsverket (fabrikk for mineralprosessering). Med Rana Gruber i full drift ville Jernverket få råstoffleveranser i form av slig (malmkonsentrat) herfra, i tillegg til råstoff fra Sydvaranger og Fosdalen Bergverk.