I tiden etter Napoleonskrigene forble en rekke bispeseter vakante i flere år. Først etter Wienkongressen (1815) ble det mulig å re-organisere bispedømmene i Tyskland. Frem til 1825 opphevet paven derfor fire bispedømmer (Chiemsee, Corvey, Konstanz, Worms), opprettet tre nye (Freiburg, Limburg, Rottenburg), opphøyet to til erkebispedømmer (Bamberg, München-Freising) og gjorde om to forhenværende erkebispedømmer til vanlige suffraganbispedømmer (Mainz, Trier). Også kirkeprovinsene ble inndelt på nytt. Grensene var nå i større grad sammenfallende med statsgrensene (resp. grensen for Det tyske forbund).