På 16- og 1700-tallet var samling av sneglehus, skjell og særlig konkylier populære innslag i overklassens naturaliesamlinger. Med opplysningstiden utviklet dette seg etter hvert til en gren av vitenskapen for klassifisering av bløtdyr og andre marine grupper med hardt ytterskall slik som armfotinger og rur. Denne retningen fikk navnet konkologi etter de vakre skallene som preget mange av naturaliesamlingene. På 1800-tallet ble det også større interesse for å studere strukturene i de bløte delene av dyrene, og feltet gjennomgikk en stor profesjonalisering og systematiske revisjoner. Blant annet arbeidet Charles Darwin i mange år med å kartlegge og revidere systematikken til rur. Dette ledet til opprettelsen av begrepet malakologi for den mer profesjonaliserte delen av studiet, særlig det som dreier seg om hele dyret og feltstudier.