Kjernebetegnelsen er sentral i Lacans forståelse av det symbolske feltet, som han beskriver som strukturert som et språk. I Lacans teori har kjernebetegnelsen en funksjon som en «tom signifikant» – et tegn som ikke refererer til noe spesifikt objekt eller konsept, men som likevel strukturerer subjektets opplevelse av mening og identitet.