Opprinnelig var døpefonten sannsynligvis plassert ved kirkens lengdeakse mellom manns- og kvinnedøren som et symbol på at dåpen var inngangen til kristenlivet. I middelalderens siste århundrer ble døpefontene ofte flyttet ytterligere mot inngangspartiet i vest, som dermed kom til å fungere som et slags dåpskapell. Først etter reformasjonen ble døpefonten flyttet til sin nåværende plassering nær ved eller i koret i østenden av kirken.