Schell debuterte som 16-åring i de sveitsiske filmene og i 1942. Hun ble berømt i 1954 da hun vant prisen som beste skuespillerinne i Cannes for sin rolle i filmen og i 1956 fikk hun utdelt en pris i filmfestivalen i Venezia for rollen som Gervaise i . Schell hadde en rolle i Luchino Viscontis (1957) hvor hun spilte mot Marcello Mastroianni. En av hennes siste roller var som Stålmannens biologiske mor i i 1978.