Neste skritt var da Abraham Bennet, oppfinneren av gullblad-elektroskopet, som beskrev en . Dette apparatet lignet på en elektrofor, men den kunne forsterke en liten ladning ved hjelp av gjentatte manuelle operasjoner med tre isolerte plater. Resultatet kunne så gjøres observerbart med et elektroskop. Erasmus Darwin, W. Wilson, Gottlieb Christoph Bohnenberger, og J. C. E. Péclet utviklet ulike modifikasjoner av Bennets oppfinnelse. Fysikeren og oppfinneren Francis Ronalds automatiserte genereringprosessen i 1816 ved å bruke en pendelskive som en av skivene. Denne ble igjen drevet av et urverk eller en dampmaskin. Denne maskinene brukte han til å drive en telegraf. Vitenskapsmannen William Nicholson foreslo i 1788 en roterende dobler, som betraktes som den første roterende influensmaskin. Hans instrument ble beskrevet som . Nicholson beskrev senere en innretning basert på en «roterende kondensator» som et måleinstrument.