En rekke politiske partier og grupperinger som var inspirert av den tyske nasjonalsosialismen hadde oppstått i Sverige på 1920-årene, og i 1929 ble det etablert et riksdekkende parti. Dette fikk navnet Sveriges Nationalsocialistiska Folkparti (SNFP). Året etter, i 1930, lykkes det å etablere et samlingsparti bestående av flere av de svenske nasjonalsosialistiske, fascistiske og ultranasjonalistiske partiene. Deriblant SNFP. Partiet fikk navnet Nysvenska Nationalsocialistiska Förbundet (NNSF). Dette partiet endret i 1931 navn til Svenska Nationalsocialistiska Partiet (SNSP) og veterinæren Birger Furugård ble Riksleder (partileder). Partiet var sterkt inspirert av det tyske NSDAP og hadde til og med sin egen paramilitære SA-organisasjon. Det kom allikevel ganske raskt til intern konflikt i dette partiet, mellom de som i hovedsak var inspirert av den tyske nasjonalsosialismen og de som vektla fascismen i større grad. Dette ideologiske skismaet kom til fullt uttrykk ved at partiets nestleder og redaktør for partiavisen Vår Kamp, Sven Olov Lindholm, i 1933 ble ekskludert fra partiet sammen med noen av sine tilhengere. Disse fulgte en linje som var mer sosialistisk inspirert, og dannet umiddelbart etter ekskluderingen et nytt parti som fikk navnet Nationalsocialistiska Arbetarpartiet (NSAP). Dette partiet skulle etter hvert komme i stadig konflikt med Furugårds parti og de to ble i svensk offentlighet etter hvert kjent som henholdsvis «Furugårdare» og «Lindholmare». Lindholms parti fikk etter hvert litt større oppslutning og etter stadig dypere interne problemer ble Furugårds parti SNSP oppløst i 1936. Til tross for at Lindholms parti NSAP nå sto tilbake som det eneste svenske nazipartiet å regne med gikk det dårlig ved valgene i tillegg til ytterligere interne brytninger i bevegelsen. I 1938, etter et svært dårlig kommunevalg for partiets del, begynte Lindholm arbeidet med å endre partiets politiske profil. Man valgte å endre navn til Svensk Socialistisk Samling (SSS) i oktober samme år, med det formålet å distansere seg fra det tyske NSDAP. Partiet sluttet å bruke hakekorset som hovedsymbol og valgte i stedet det mer svenske symbolet Vasaneket, et symbol som ble forbundet med blant annet Gustav den andre Vasa. Disse grepene lykkes derimot ikke å sikre flere stemmer til partiet og ved riksdagsvalget i 1944 fikk partiet bare ca. 4000 stemmer. Partiet fortsatte å eksitere noen år etter krigen og var blant de første til å benekte at Holocaust hadde funnet sted. Men oppslutningen var lav og kritikken mot partiet større grunnet den generelle anti-nazistiske stemningen etter krigen, og i juni 1950 ble partiet endelig oppløst.