Etter storstreiken i 1905 ble han en fremtredende skikkelse i finsk politikk, og var en av agrarforbundets grunnleggere. Mellom 1906 og 1929 var han sjefredaktør i partiets ledende organ i Vasa. Han satt også fra 1907 til 1922 i enkammarlantdagen og riksdagen. Han var den egentlige utformeren av agrarforbundets politiske ideologi og en av de fremste forkjemperne for et republikansk styresett under Finlands første år som selvstendig stat.