Norge unnlot å slutte seg til Bernkonvensjonen og på grunn av dette gikk norske forfattere glipp av honorar for utenlandske oversettelser. Som kompensasjon fikk Ibsen, Bjørnson og senere også Lie diktergasje fra staten. Etter hvert solgte også Kielland så godt i utlandet at han la inn et krav, og i november 1884 sendte han sin søknad til regjeringen, men fikk avslag. Både Ibsen og Bjørnsson talte for at Kielland skulle få støtte på lik linje med dem selv, men dette fikk heller ikke gjennomslag. Bjørnson sa fra seg sin egen dikterlønn i protest, noe som bidro til splittelse i Venstre. Saken førte dermed til at Sverdrup mistet den samlende kraft som hadde vært hans styrke.