Dette generelle resultatet ble funnet allerede i 1898 av Alfred-Marie Liénard som en konsekvens av Liénard-Wiechert-potensialene. At dette kunne gjøres flere år før Einstein hadde formulert sin spesielle relativitetsteori, skyldes at Maxwell-teorien i utganspunktet er i overensstemmelse med Einsteins teori. I den ikke-relativistiske grensen der , kan det siste leddet i det generelle uttrykket neglisjeres, og man står igjen med den opprinnelige formelen til Larmor.