Den midlertidige grunnloven for Forbundsrepublikken nevnte i artikkel 23 Berlin som en delstat, men de tre okkupasjonsmaktene godkjente ikke at Berlin skulle ha stemmerett i Forbundsdagen og heller ikke skulle administreres av Vest-Tyskland. Berlin fikk anledning til å sende et mindre antall representanter som kunne være tilstede ved møter i vesttyske organer. Bystyret i Berlin utformet en grunnlov for byen, den skulle være midlertidig («provisional») og skulle revideres den dagen Tyskland ble gjenforent. Grunnloven for Berlin la til grunn at byen var en delstat i Forbundsrepublikken, men at dette foreløpig ikke hadde noen praktisk betydning. Mens lover vedtatt av Forbundsdagen i Bonn automatisk ble bindende for delstatene, måtte Berlins parlament gjøre egne vedtak for at disse lovene skulle bli gjeldende i Berlin. Bonn ble i Vest-Tyskland bare ansett som en provisorisk hovedstad inntil Berlin igjen kunne bli landets hovedstad. Da Forbundsforsamlingen i 1969 avholdt sitt møte i Vest-Berlin i stedet for i Bonn protesterte DDR og Sovjetunionen. Myndighetene i Bonn forsøkte flere ganger på 1950-tallet å plassere føderale institusjoner i Vest-Berlin, blant annet ble Forbundsforsamlingens møte (valg av forbundspresident) avholdt i Berlin fra 1954 til 1969. Valgmøtet i 1969 ble avholdt i Vest-Berlin til protester fra DDR og Sovjetunionen. DDR hindret medlemmene av forsamlingen å reise gjennom landet og de bli derfor fraktet til Vest-Berlin med fly. Sovjetiske militære drev manøver i DDR og MiG-jagere nærmet seg delegatenes fly (amerikanske militære DC 9).