Etter ektemannens død fortsatte Emma å opptre som en offentlig figur og å delta aktivt i politikken. Hun har en sentral rolle i manuskriptet , en latinsk (lovtale) fra 1000-tallet skrevet til ære for henne i 1041 eller 1042, antagelig av en munk i Saint-Omer. Det ble bestilt av dronning Emma selv, og beskriver henne og kong Knut i meget flatterende ordelag, men er likevel en viktig primærkilde til nåtidens kunnskap om engelsk og nordisk politikk tidlig på 1000-tallet. Verket er interessant også ved at det viser hvordan Emma selv ville bli husket.