Styrken ble økt til 500 i 1883 og fikk større ansvar som også innebar å sørge for fred under byggingen av den kanadiske Stillehavsjernbane (Canadian Pacific Railway). Etter et Metis-opprør i 1885, ledet av Louis Riel, ble styrken øket til 1000 mann. Et voldsomt gull-rush i Yukon ved århundreskiftet forsterket muligheten for voldsomheter ettersom gullgravere samlet seg i området. Tilstedeværelsen av NWMPs sørget for at gullrushet foregikk i ordnede former. Da gull-rushet var over, retter NWMP sin oppmerksomhet mot Øst- og Vestarktis hvor styrken åpnet underavdelinger for å dempe påstått misbruk av urbefolkningen og trusler fra europeiske land mot kanadisk suverenitet. Nå var NWMP stilltiende blitt akseptert som en fast institusjon. I 1904 føyet Kong Edward VII «Kongelig» til styrkens navn som en anerkjennelse av det den utrettet. I 1920 ble RNWMP til Det Kongelige Kanadiske Ridende Politi og styrken ble offisielt utvidet til å være en nasjonalpolitistyrke. Samme år ble hovedkvarteret flyttet fra Regina i Saskatchewan til Canadas hovedstad, Ottawa.