Bloys tekster reflekterer hengivelsen til den katolske kirke og en enorm lengsel etter det absolutte. Hans gudsfrykt til religion resulterte i en fullstendig avhengighet av veldedighet; han fikk tilnavnet «den utakknemlige tigger» som et resultat av sine mange brev hvor han tigget om penger fra venner, bekjente og fullstendig fremmede, samtidig som han fortsatte med sitt litterære arbeid. Hans fremste verk er fra 1892, dagbokserie i åtte bind. Etter d'Aurevilly var han den fremste motstanderen av naturalismen og sto for en ny ideell oppfatning i både sitt liv og i sitt forfatterskap, basert på en hellig katolsk grunn. I novellen skildrer han sine erfaringer fra den fransk-prøyssiske krig, der han deltok som .