Diocletian delte riktet på nytt i 293, utnevnte to (juniorkeisere) til å styre over ytterligere underdivisjoner av Øst og Vest. Hver av dem ville være underordnet til deres respektive (seniorkeisere), men ville fungere med øverste autoritet i hans tildelte område. Dette systemet ble siden kalt for tetrarkiet. Diocletians første utnevnelse for posisjonen som var Konstantius; hans andre var Galerius, en innfødt av Felix Romuliana (Gamzigrad). I henhold til Lactantius var Galerius en brutal og dyrisk fyr. Selv om han delte romersk religion med aristokratiet i Roma, han synes for dem som en fremmed figur, en halvveis barbar. Den 1. mars ble Konstantius forfremmet til posisjonen av , og dro straks til Gallia for å bekjempe opprørerne Carausius og Allectus. Til tross for meritokratiske overtoner beholdt tetrarkiet levningene av arvelige privilegier, og Konstantin ble den fremste kandidaten for framtidige utnevnelser som så snart hans far hadde tatt posisjonen. Konstantin dro til hoffet til Diocletian hvor han levde som sin fars presumptive arving og kronprins.