En dvergstjerne som ligger svært nær en annen stjerne kan attrahere så mye gass fra sin kompanjong at denne gassen begynner å fusjonere. Energiutviklingen er tilstrekkelig til at stjernen skal kunne øke sin lysstyrke med mellom 7 og 16 størrelsesordener. Denne fusjonerende gassen, opp i mot en tusendels solmasse, sprenges bokstavelig bort fra stjernens overflate da den har en hastighet som er større enn unnslipningshastigheten fra stjernen.