Da Haile Selassie i 1930 lot seg utrope til keiser i Etiopia begynte flere predikanter i Kingston å forkynne at han var den svarte manns Messias, og å bruke betegnelsen Ras Tafari på ham. De hevdet også at deres liv som etterkommere av de afrikanske slavene som var brakt til Amerika, kunne identifiseres med jødenes eksil i Babylon som omtalt i Bibelen. De begynte derfor å betegne samfunnet rundt seg som og å identifisere Etiopia med jødenes lovede land, Israel. Snart ble tilhengerne av denne vekkelsen kjent som rastafarianere. Ikke engang Haile Selassies død i 1975 har dempet dyrkelsen av ham. Allerede i 1934 ble fire rastafaripredikanter arrestert og dømt for oppvigleri, og to av dem – Leonard Howell og Robert Hinds – ble dømt til fengselsstraff. Etter at Howell og Hinds ble løslatt ønsket de å løsrive seg fra Babylon-samfunnet, og flyttet opp i fjellene sammen med en stor flokk tilhengere. De etablerte et religiøst samfunn kalt der hundrevis av rastafarianere reindyrket mange av de kulturelle særtrekkene som den dag i dag preger rastafrianerne, blant annet de uklipte krøllene (dreadlocks), mat uten tilsetning av kjemikalier, og langvarige sammenkomster der forsamlinga sang sine hymner til akkompagnement av afrikanske trommer, mens de røykte visdomsurten ganja (en slags hamp). I 1954 ble Pinnacle beordret oppløst av myndighetene. Følgene av dette var blant annet at hundrevis av ivrige rastapredikanter slo seg ned i slummen i Kingston.