De sju kom seg over Frémontpasset (nå Donnerpasset) den 18. februar. Da de nærmet seg stedet der hyttene etter Eddys forklaring skulle være, begynte de å rope. Mrs. Murphy kom til syne, stirret på dem, og spurte: "Kommer dere fra California, eller fra himmelen?" Redningsmannskapet delte ut små mengder mat, i frykt for at for mye mat ville være dødelig for de sultende. Alle hyttene var nedsnødde. Takene av gjennomvåte oksehuder hadde begynt å råtne, og lukta var overveldende. Tretten i leiren var døde, likene hadde blitt begravd midlertidig i snøen nær hyttetakene. Noen av migrantene virket følelsesmessig ustabile. Tre av redningsmannskapene reiste videre til Donnerfamilien og tok med seg fire barn og tre voksne tilbake. Leanna Donner hadde særlig vanskelig for å gå opp den bratte bakken fra Alder Creek til Truckee Lake, og skreiv seinere "den smerten og vanskelighetene jeg holdt ut den dagen er ubeskrivelig." George Donners arm var så angrepet av koldbrann at han ikke kunne røre seg. Tjuetre av migrantene ble valgt ut til å reise til California med redningslaget, da ble tjueen igjen i hyttene ved Truckee Lake og tolv ved Alder Creek. miniatyr|Trestubber ved Alder Creek, trærne ble hugget av medlemmer av Donnerfølget. Fotografert i 1866. Snøen lå i høyde med stubbene. Redningsmannskapet lot være å fortelle hvordan det hadde gått med trugefølget. De sa bare til migrantene at de ikke kom tilbake på grunn av frostskader. Patty og Tommy Reed ble snart for svake til å komme seg over snøfonnene, og ingen hadde krefter til å bære dem. Margret Reed valgte å bli med de to eldste barna sine til Bear Valley, og måtte holde ut å se de to svakeste bli tatt med tilbake til Truckee Lake uten noen av foreldrene. Hun fikk redningsmannen Aquilla Glover til å sverge på sin ære som frimurer at han ville komme tilbake for å hente de to yngste. Patty Reed sa: "Vel, mor, hvis du aldri skulle se meg igjen, gjør så godt du kan." Da barna kom tilbake til Truckee Lake nektet Breenfamilien å la dem komme inn i hytta si, og slapp dem bare motvillig inn da Glover la igjen mer mat. Redningsfølget oppdaget til sin skuffelse at det første depotet hadde blitt forstyrret av dyr, hvilket betød at de måtte holde ut fire dager uten mat. Etter å ha hatt vanskeligheter med turen over passet gikk John Denton i koma og døde. Ada Keseberg døde snart etter. Moren hennes var utrøstelig, og nektet å gi slipp på datterens lik. Etter å ha reist videre flere dager gjennom vanskelig terreng ble redningsgruppen mer og mer bekymret for at barna ikke ville klare seg. Noen av dem åt hjorteskinnsfrynsene fra buksene til en av redningsmennene og skolissene til en annen, til redningsmannskapets overraskelse. På vei ned fra fjellet kom det andre redningslaget dem i møte, der var blant annet James Reed med. Da hun hørte stemmen hans sank Margret Reed overveldet sammen i snøen.