Finse-beitene var høyt skattet i Ulvik. Det het at ingen steder ble smalen så fet. Men sommeren var kort, og etter 1900 gikk det tilbake med stølsdriften. Det var værhardt, og rovdyr var et alvorlig problem. De store kvegdriftene laget også problemer for stølsfolkene, som prøvde å få beitene sine fredlyst på tinget. Driftekarene lot kveget beite på vestsiden mens de trakk opp gjennom dalene, og utpå høsten nådde de Hallingdal. Det ble regnet som rimelig at en kvegdrift fikk hvile og beite et døgn på en støl før den trakk videre. Deretter kunne stølsfolkene jage den bort. En gang kom Isak Ygre med kvegdriften sin til Hallingskeid. Da han nektet å dra videre, kom Olav fra Osa med en solid kjepp av ask og banket opp Ygre så han måtte ta seg til Voss på hesterygg.