De sørandamanske språkene overlever hovedsakelig fordi folkegruppene som snakker dem, lever såpass isolert. Denne isolasjonen er blitt forsterket av en ekstrem motvillighet mot kontakt med utenomverdenen og åpen fiendtlighet mot fremmede, spesielt blant jarawaene og sentineleserne. Sentineleserne er så motvillige mot kontakt med utenomverdenen at språket deres er nesten fullstendig ukjent for utenforstående den dag i dag.