Alp Arslan, Tsjaghri Begs sønn, utvidet Toghrils rike ved erobre Armenia og Georgia i 1064, og ved å invadere Østromerriket i 1068, hvorfra han annekterte mesteparten av Lilleasia. Arslans avgjørende seier i slaget ved Manzikert i 1071 nøytraliserte nærmest all bysantinsk motstand mot den tyrkiske invasjonen av Anatolia. Han gav sine turkmenske generaler lov til å skjære ut sine egne fyrstedømmer fra det tidligere østromerske Lilleasia, og regjere de som atabeger under ham. Innen to år hadde turkmenerne fått etablert kontroll på områder så lang vest som Egeerhavet, i form av en rekke (beyliker): saltukide-dynastiet i Nordøst-Anatolia, mengujekide-dynastiet i Øst-Anatolia, artukide-dynastiets i Sørøst-Anatolia, danishmende-dynastiet i Sentral-Anatolia, Rum-seldsjukkene (beghliken Suleiman, som senere flyttet til Sentral-Anatolia) i Vest-Anatolia, og beyliken Tzachas av Smyrna i İzmir (Smyrna).