Andre samtidige infanterister hadde en tendens til å bære relativt lett brystning og var bevæpnet med kortere spyd, kastespyd eller buer. Skjoldene var vanligvis små, eller store nok til å dekke hele kroppen, men som stod på bakken. Det mellomstore skjoldet til hoplittene var mulige delvis gjennom sin form som gjorde at det kunne hviles på skulderen. I formasjon var skjoldene låst sammen slik at hvert skjold forsvarte den venstre siden på soldaten som bar det og høyre siden på hans nabo. Mens den vanlige antagelsen er at spydet ble holdt med overgrep, har andre hevdet at det ble holdt på undersiden.