I 1930-årene begynte en del lokale klatrere i Fontainebleau å betrakte klatringen på steinene der som en egen aktivitet på linje med fjellklatring. Med Pierre Allain i spissen ble «bleausards» en benevnelse for klatrerne som etter hvert anså steinene i skogen for et fullverdig mål for klatringen. I mer moderne tid regnes amerikanske John Gill som en pionér for buldring som en selvstendig gren i 1950- og 1960-årene. Gill hadde bakgrunn som turner, og brakte ferdighetene og teknikkene derfra til klatringen. I 1969 publiserte han artikkelen i hvor han argumenterte for buldring som en likeverdig aktivitet i klatringen. Gill klatret vanskelige buldreproblemer som i ettertid har blitt gradert til V10 (7C/7C+), og regnes som den første som dedikerte seg helt og fullt til hard klatring på steiner.