Etter ha kommet tilbake til Sverige, nærmere bestemt Ystad, ved juletider i 1715, visste Karl XII av Sverige, også kjent som krigerkongen, at både han selv og Sverige var i en vanskelig situasjon. Med tapet av Stralsund var det svenske imperiet Karl XII så lenge hadde kjempet for, tilnærmet utradert av den store alliansen som sto mot ham. Mot øst lå den uangripelige russiske galeiflåten, som bevoktet kyststrøkene langs Baltikum og Finland. Store russiske styrker sto også nå på tidligere svenske områder i øst. Mot sør hersket den dansk-norske orlogsflåten over farvannet utenfor Rügen, og forhindret slik ethvert utfall mot Nord-Tyskland. Karl XII ville ikke, og kunne ikke, slutte fred til en så høy pris, og lette etter en militær vei ut av uføret. Han utså seg Danmark-Norge som det svakeste ledd i alliansen som sto mot ham, og ville bryte alliansen opp, for å få sluttet separatfred med de enkelte partene. I februar 1716 dro kongen mot nord fra Ystad.