Kvinners stemmerett ble nedstemt i 1898, da menn fikk allmenn stemmerett, hvilket året etter avstedkom en petisjonsliste fra LSKF, for kvinners like rett med 12 000 signaturer. Under ledelse av formann Fredrikke Marie Qvam, Elise Welhaven Gunnerson og Marie Kjølseth avholdt LSKF i 1905 egen nasjonal underskriftkampanje til støtte for unionsoppløsningen, underskrevet av 244 765 kvinner som ikke hadde stemmerett på den tiden. Listene ble overlevert Stortinget i august 1905. Fra 1906 arbeidet de også internasjonalt, mot International Organization of Women.