Marichen Altenburg har av Ibsenforskere tradisjonelt vært regnet som en viktig inspirator for hennes sønns mange «iherdige portretter av lidende kvinner» og for Ibsens interesse og sympati for kvinners situasjon. Henrik Ibsen har gitt henne et litterært minnesmerke ikke minst i form av portrettet av henne som «Mor Åse» i , som Ibsen bekreftet var basert på moren, og visstnok som Inga fra Varteig i . Nyere Ibsenforskning har stilt spørsmål ved mange antagelser om Marichen og hennes ektemann Knud i eldre Ibsenbiografier. En silhuett av henne og familien i Altenburggården fra rundt 1820 er det eneste portrettet som eksisterer av noen av Ibsens foreldre.