Ved sitt høydepunkt bestod kolonien av to bosetninger: bosetningen i øst – ved Grønlands sydspiss – og den i vest, som strakk seg delvis opp Grønlands vestkyst (en mindre bosetning nær Austerbygd blir av og til ansett som «den midtre bosetningen»), begge med en samlet befolkning på 2000-3000; minst 400 gårder har blitt funnet av arkeologer. Norrøn Grønland hadde et bispedømme (ved Garðar) og eksporterte hvalrosstenner, pels, tau, sau, hval, eller selspekk, samt levende dyr som isbjørn, og kuskinn. I 1126 forespurte befolkningen et bispedømme (basert ved Garðar), og i 1251 aksepterte de den norske kongens herredømme. De fortsatte å ha egen lov, og ble nesten fullstendig selvstendig under svartedauden etter 1349. I 1380 gikk den norske kongen inn i personlig union med Kongeriket Danmark.