Islandsk filmhistorie er relativt kort og landets filmproduksjon kan sies ikke å ha kommet virkelig i gang før i 1979 med etableringen Icelandic Film Fund (IFF). Filmer som kom i denne perioden på begynnelsen av 1980-tallet bar preg av å være nasjonalt patriotiske, romantiske og hyllet på mange måter Island. På 1990-tallet ble Islandsk filmproduksjon en del av den internasjonale scene, dominert av samproduksjon og samfinansierte filmer. Dette førte til at man mot 2000-tallet beveget seg mer bort fra de eldre nasjonale «Viking» filmene, som i større grad var myntet på det nasjonale publikum, og mot universelle temaer de fleste kunne relatere til og som kunne være mer eksportvennlige. Tema som går igjen i Islandsk film i er bla. kontrastforhold mellom by og land, forholdet mellom det lokale og globale og forholdet mellom modernitet og tradisjon. Dette kontrastforholdet som preger mye Islandsk film kan også spores i filmer som , (Dagur Kári) og (Baltasar Kormákur).