Homininer er habituelt tobeinte (går på to) sålegjengere og har en anatomi som på flere vesentlige punkter skiller seg fra andre store aper, fordi de nærmest utelukkende beveger oppreist på de bakre lemmene. Denne (merkelige) måten å bevege seg på utfordrer balansen i kroppen og har ført til en rekke adaptive tilpasninger, blant annet i føttene, baklemmene, hoftene, ryggraden og (til og med) skallen og hjernen (homininer har svært stor hjerne i forhold til kroppen). Homininer har dessuten (blant aper) en unik måte å tygge på, kalt . Når homininer tygger, gjør nemlig kjevene en sirkulerende bevegelse, så de nedre molarene sliper mot de øvre. Emaljen på molarene hos homininer er derfor tykkere enn hos andre aper, men homininer har mye mindre hjørnetenner. I tillegg er ganen hos homininer mer bueformet enn apenes mer boksformede ganer. Homininer har også en avledet reproduksjonsstrategi i forhold til andre store aper, i det hominine hunnkjønn gjerne føder avkom hvert , mens for eksempel sjimpanser og gorillaer gjerne føder hvert .