Antikkens myter fikk et nytt virkelighetspreg i Lorrains malerier. Hans fornemste innsats lå i behandlingen av lys som utgår fra horisonten og strømmer mot betrakteren. Han unngikk vanligvis det sterke solskinnet midt på dagen med dets dramatiske kontraster mellom lys og skygge og foretrakk morgenens og den tidlige kveldens mer jevnt spredte glød. Ingenting knytter Lorrain nærmere til samtidens malere enn nettopp denne store interessen for lys, som han delte med kunstnere så ulikeartede som Caravaggio, Bernini, Rembrandt, Vermeer og Velázquez.