Mens diktets generelle tekst er i seg selv endefram er det en del debatt om tolkningen. I sin enkleste tolkning er et kjærlighetsdikt med «oppfinnsom form og følelsesbetonte kraft», men diktets følelse av tap gjør det også til en elegi, et klagedikt. At fortelleren taler i første person fremmer spørsmålet om diktets forteller da er enten ektemannen selv, eller trestykkets stemme som et litterær personifisering. Gåtene i benytter den sistnevnte teknikken. Om diktet er å betrakte som en gåte i poetisk form er da et åpent spørsmål. Samtidig synes det som om diktets stemme faktisk skifter fram og tilbake mellom ektemannen og trestykket, men det finnes ikke tegnsetting i den opprinnelige nedskrivningen som avklarer dette.