I 1947 medvirket han i en komite på tre jurister som utferdiget det første utkastet til en lovtekst (konvensjon) for FN om forbud mot og straff for folkemord. Han drev intens lobbyvirksomhet for å få konvensjonen vedtatt. Teksten ble etter flere runder med justeringer enstemmig vedtatt i 1948. Loven fikk kallenavnet «Lemkins lov». Han ble flere ganger nominert til Nobels fredspris hvorav to ganger i 1950-årene. Han døde før hans nye hjemland, USA, hadde ratifisert folkemordskonvensjonen.