Men det var i TIL at Nilsen lot all spilleglede få fritt utløp de han endelig var tilbake i hjembyen etter krigen. Han ble kaptein og trener på laget fra han kom hjem og til og med fotballsesongen 1951. Forventningene til Håkon Nilsen var store. Ryktet om hans innsats på armélandslaget hadde gått i årevis, og guttungene i Tromsø nærmest sloss om å få bære fotballstøvlene til stjernen hver gang han skulle på idrettsplassen for å trene eller spille kamp.