Den katolske kirken har tradisjonelt vært en kirke som har støttet makthaverne i Brasil. Da de militære tok makten i landet i 1964, uttalte den katolske bispekonferansen seg derfor bifallende. Den latinamerikanske bispekonferansen i Medellín i Colombia i 1968 var imidlertid et teologisk og historisk vendepunkt. Anført av blant annet «Den røde biskop» Hélder Câmara, endret kirken da syn og begynte å ta de fattiges parti. Kirken forsto at om man ikke fornyet seg, ville den forsvinne. Dette førte til at kirken i 1973 gav militærregimet skylden for de elendige forholdene for folk flest i Nordøst-Brasil. I 1976 hevdet kirken videre at måten myndigheter i Latin-Amerika utøvde makt, lignet det som karakteriserte kommunistiske regimer. I 1981 anklaget den myndighetene for den skjeve fordelingen av rikdom som fantes, og fortsatt finnes, i Brasil. Etter militærdiktaturets fall i 1985 gav bispedømmet São Paulo, med erkebiskop kardinal Paulo Evaristo Arns i spissen, ut en dokumentasjon på politisk fengsling og tortur med tittelen «Brasil: Aldri mer».