I 1835 var sir Henry Rawlinson en offiser i det britiske østindiske kompanis hær kommendert til styrkene i Shah i Iran. Han begynte å studere inskripsjonene på alvor. Da stedet Bisutuns navn ble anglisert til «Behistun», ble monumentet kjent som «Behistuninnskriftene». Trass i deres utilgjengelighet klart Rawlinson å ta seg opp klippene og laget en ny kopi av de gammelpersiske innskriftene. Det elamittiske satt ovenfor en kløft, og det babylonske ytterligere fira meter høyere; begge var for vanskelige å nå og ble overlatt til senere.