Han utga deretter ingenting i to tiår, selv ikke en ny redigering av hans debutbok, ettersom han mente det ikke passet seg for en diplomat å skrive skjønnlitteratur. Suksessen med synes nærmest å ha vært pinlig for karrierediplomaten. Diktet gikk sin seiersgang gjennom Europa og ble kun oversatt av andre store diktere; til tysk av Hofmannsthal, til italiensk av Ungaretti, og til engelsk ved T.S. Eliot. Sistnevnte var den franske dikterens fremste talsmann, som etter selv å ha mottatt Nobelprisen hadde rett til å stille forslag til komiteen.