Opprinnelsen til ordet går tilbake til en oppfattelse av «guddommelig varsel», og tidlig på 1300-tallet i gammelfranske i forståelsen av «misdannet dyr eller menneske, skapning plaget av en fødselsdefekt». Det er avledet fra latinske , «guddommelig varsel», særskilt en som indikerer ulykke, noe som er av «unormal form, uhyrlighet, frastøtende, gjenstand for frykt, og lignende. Ordet er en derivat (avledning) av , «minne, erindring, advare, formaning», til sist fra urindoeuropeisk , «å tenke på, minne om», noe som er suffikset (endelsen) av rotordet . Fra den opprinnelig betydningen om «guddommelig varsel» fikk ordet en endret betydning til det som være forferdelig vesener, dagens betydning av «et skrekkelig, fryktinngytende vesen». På angelsaksisk i førnormanniske England, ble monsteret Grendel i det angelsaksiske eposet beskrevet som et , et ord beslektet med , «ulykke, terror, nød, undertrykkelse».