Deler av romanens gode omdømme er basert på dens uttrykk for postmoderne litterære omtanke for sitt tematiske fokus på metafiksjon, historiografi, metahistorie, marxistisk kritisisme og feminisme. Stilistisk og tematisk har Linda Hutcheon beskrevet romanen som et eksempel på en særskilt postmoderne sjangre: «historiografisk metafiksjon». På grunn av kontrasten mellom den uavhengige Sarah Woodruff og de mer stereotypiske mannlige hovedfigurer, har romanen fått oppmerksomhet for dens behandling av kjønnsroller. Imidlertid til tross for Fowles egen utsagn at det er en feministisk roman, har litteraturforskere diskutert om den gir et fullgodt perspektiv på en kvinnes endring.