Det tyske angrepet mot Sovjetunionen via den finske korridor startet 29. juni 1941 etter en ettårig militæroppbygning i Finnmark og spesielt Kirkenes-området. Målet var å innta Murmansk, som var en viktig strategisk by og hovedhavn for Murmanskkonvoiene med forsyninger fra vestmaktene Storbritannia og USA. På grunn av for få styrker i forhold til veiløse terrenget og derav vanskelige forsyningslinjer, strandet fremstøtet ved Litsadalen ikke langt fra Murmansk. Tyskerne har i ettertid mer karakterisert angrepet mer som en ekspedisjon enn en reell militær framrykning fordi man manglet mannskaper til å få nok trykk i angrepene. Store deler av styrkene som var tiltenkt militære oppgaver måtte i stedet benyttes til forsyningsoppgaver og veibygging. I praksis hadde man trengt en divisjon til hvis man skulle nådd fram til Murmansk. Det tredje og siste angrepet over Litsa-elven foregikk i tiden 8. sept. til kvelden den 23. sept. 1941, og tyskerne oppnådde å få dannet deler av en frontlinje på andre siden av elven. Man var innforstått med at man ikke hadde kapasitet til å makte noen videre framrykning og det ble planlagt å legge en permanent støttepunktslinje over en strekning på rundt 40 km fra Litsa-fjorden på østsiden av Litsa-elven og sørvestover mot den finske grensen.