I den buddhistiske (jataka-fortelling nr. 316), bestemmer en ape, en oter, en sjakal og en hare seg for at de på fullmånedagen (uposatha) skal gjøre en nestekjærlig handling. Da de nå kommer over en gammel mann som tigger om mat, høster apen frukt fra trærne, oteren fanger fisk, sjakalen stjeler en firfisle og en kanne kvarg. Men haren, som bare forstår seg på å samle inn gress, tilbyr sin egen kropp som spise - den kastet seg på bålet som mannen varmet seg ved. Men haren ble verken stekt eller svidd.