Mesteparten av Swanns fabelprosa passer inn i en løs kronologi som begynner med oldtidens Egypt en gang rundt år 2500 f.Kr. og fungerer som en krønike over en stødig nedgang i magi og mytologiske raser slik som dryader, kentaurer, satyrer, selkier, og minotaurer. Framveksten av mer «avanserte» sivilisasjoner truer stadig å ødelegge deres førindustrielle verden, og de må stadig søke tilflukt hvorhen de kan. De ser framveksten av kristendommen som en betydelig tragedie; kristne ser på magi og mytologiske vesener som onde og forsøker å ødelegge overlevende vesener, skjønt en del makter å overleve og bevare en del av deres gamle verden gjennom middelalderen og ned til slutten av 1800-tallet, og muligens også 1900-tallet.