Boka er en fremstilling av kjernen i den kristne troen, og en kritikk av samtidens prester for å forsømme sitt sjelesørgeroppdrag ovenfor menigheten. Både i denne boken, i den foregående (1796) og i den etterfølgende (1798) skriver Hauge fra en ydmyk, men likevel selvbevisst «posisjon, nemlig opprøret nedenfra». Et hyppig resonnement er at bokens budskap vil fremstå som naiv dårskap for de som regnes som vise i denne verden. Angrepene på prestestanden er svært harde i alle tre bøkene.