Den norske eksilregjeringen var bekymret for at tyske styrker i Norge ville fortsette kampen eller at den tyske ledelsen i Norge ville miste kontrollene over sine avdelinger. Mens kampene pågikk på kontinentet var ikke Churchill og Anthony Eden villige til å sette inn styrker i Norge. Tidlig i april 1945 tok den norske regjeringen initativ til å be om svensk beredskap; lignende initiativ høsten 1944 og vinteren 1945 hadde blitt avvist av Sverige. Den norske regjeringen ba 12. april Sverige om å sette forsvaret i full beredskap, noe som ble bestemt avvist av svenske myndigheter samtidig som den svenske forsvarsledelsen arbeidet med operasjonsplanen . Britiske myndigheter var negative til svenske intervensjon. SHAEF la i slutten av april 1945 planer for frigjøring av Norge med makt via svensk territorium og svenske regjeringen var klare til å innlede militær drøftinger med de allierte tidlig i mai; drøftingene ble ikke noe av på grunn av den tyske kapitulasjonen. Kapitulasjonen i Danmark, Nordvest-Tyskland og Nederland gjaldt fra 5. mai og da kapitulasjonen i Norge gikk fredelig ble svensk medvirkning til frigjøring ikke aktuelt.