Islands statsrettslige forhold til Norge hadde formelt ikke blitt endret siden 1264, da øya ble norsk skattland, men i virkeligheten hadde Island blitt forvandlet til en dansk koloni for utbytting og ble styrt fra København. Eneveldet ble innført på Island i 1662, ikke på lovlig vis, men tvunget fram ved hjelp av trussel om bruk av våpenmakt i Kópavogur slik at også lovstiftningen kom på kongens hender. Island forble like fullt et eget lovstiftingsområde hvor norsk eller dansk lov ikke uten videre var gyldig. Fra 1685 ble den lokale styringen utøvet av amtmenn, som regel dansker, en for hvert amt eller «fjerding», og hvor den fremste av disse var stiftsamtmannen (som alltid var dansk) i Bessastaðir.