Walter Anderson skrev flere innsiktsfulle artikler om emnet eventyrforskning i Lutz Mackensens (1901–1992) tyskspråklige håndbok, og høstet i vide kretser anerkjennelse for sin innsikt i de miljømessige faktorer som virket fastholdende på fortellertradisjonen. På dette felt kom han til å berede grunnen for mer moderne performansstudier. På sine eldre dager kom Walter Anderson til å gi visse innrømmelser med hensyn til den retningen han hadde forsvart og viet størstedelen av sin forskning til, den historisk-geografiske eller finske skole. Han mente de hadde vært for ensporet i jakten på arketyper og historiske tradisjonssentra, og hadde lagt alt for liten vekt på informasjonen og den egenverdien som variantene oppebar.