Kalenderne var basert på månefaser. De skulle begynne om kvelden når en ny voksende måne for første gang var synlig lavt i horisonten ved solnedgang, og varer til neste nymåne. Siden synligheten til nymånen på kvelden den tjueniende eller trettiende måned var uforutsigbar i det meste av Mesopotamias historie, var det nødvendig å observere himmelen, forutsatt tilstrekkelig sikt, for å vite når en måned sluttet og en ny startet. Metodene som ble brukt er bare kjent for Assyria på 700-tallet f.Kr. Der var det lærde ved hoffet som observerte kveldshimmelen som markerte begynnelsen av den trettiende dagen i måneden. Hvis månen dukket opp ble dagen "avvist" (), og ble den første i den påfølgende måned, måneden som da endte med 29 dager. Hvis månen derimot ikke ble observert, ble dagen "bekreftet" til å være den trettiende i måneden, og den nye måneden ville ikke begynne før neste kveld.