Etter krigsutbruddet i august 1914 ble mesteparten av den østerriksk-ungarske hæren konsentrerte på «den russiske fronten» mot de russiske hærene. Men allerede i begynnelsen gjorde den østerriksk-ungarske overkommandoen under ledelse av Conrad von Hötzendorf alvorlige feiltagelser som svekket habsburgimperiets militære respons enten mot Serbia eller Russland. Den russiske overmakten var for stor i møte med k.u.k. hæren som dessuten led av problemet med å ha altfor ambisiøse planlegging på bordet som sjeldent tok for seg de faktiske forholdene. Østerrikerne hadde ikke vunnet en viktig seier i det første stadiet av krigen fram til desember, og ved nyttåret var de offisielle tapstallene på minst 1,3 million soldater hvorav 115 284 døde og 259 233 savnede. Tapene var så enormt at hæren fra fredstiden mer eller mindre hadde opphørt å eksistere, for å kunne fylle opp gapene i rekkene ble eller , såkalte «marsjerte kompanier» eller «marsjerte bataljoner», sendt til regimentene. Soldatene i slike mobiliseringsenheter enten var reservistene eller rekruttene som erstattet hele enheter som hadde forsvunnet under kampene.