Et nytt skrog (men med et lignende nese) og vertikalt haleror ble utviklet. Det ble montert sammen med vinger og høyderor fra Queen Air, understell fra en Twin Bonanza ble , mer eller mindre Excalibur med trykk-kabin. Gjennom suksessive modeller ( og ) ble motorene erstattet med Pratt & Whitney Canada PT6, så med Garrett TPE331 turboprops. Flyet ble markedsført korsformet horisontal hale og nytt inntak til Garrett motorene. Til slutt ble en strukket Merlin-III konstruert, dimensjonert for 22 passasjerer, kalt . Fordi FAA forskrifter for et passasjerfly er maksimalt 19 seter uten flyvertinne ble flyet optimalisert for 22 passasjerer. Standard motorer var to TPE331-3UW turboprops som drev tre-bladet propeller. En forretningsversjon kalt ble også markedsført og i denne versjonen. Det ble solgt omtrent dobbelt så mye som Metro.