Ideen til et nytt «populært og moderne» operahus i Paris oppsto først på 1880-tallet, bare år etter åpningen av Palais Garnier. Det ville forbli (tilstedeværende, men uvirksomt i et århundre og dukke opp igjen med jevne mellomrom på grunn av den tilbakevendende «krisen ved operaen» og begrensningene som ble pålagt moderne operaproduksjon av Palais Garnier. Det ble spesielt fremmet i tidsrommet 1965–1968 av sceneregissør Jean Vilar, den mest framtredende skikkelsen i «populært teater» på den tiden, som hadde fått i oppdrag et reformprosjekt for Pariseroperaen og gjentok komponisten Pierre Boulez’ provoserende appell om å «sprenge operahusene i luften», så vel som av senior embetsmann François Bloch-Lainé i en rapport fra 1977 om Operaens ledelse og perspektiver.