Begrepet fellesferie skal første gang ha kommet inn i avtaleverket mellom arbeidsgivere og arbeidstakere i den norske smelteverksindustrien i mellomkrigstida. Ved store fabrikker og smelteverk var det mer praktisk og lønnsomt å la alle arbeiderne få fri samtidig, og stenge smelteovnene helt en gitt periode, enn å la arbeidsgrupper feriere til ulik tid og dermed forstyrre og hemme en jevnt høy produksjon med store driftskostnader. Ordningen spredte seg siden til andre industribedrifter, og også byggebransjen, som etter hvert fikk tradisjon for å stoppe driften om sommeren.