Det er spesielt mellom byene skillelinjene mellom arbeiderbydeler og nyere villastrøk er tydelige. Fylkesvei 109 fungerer i likhet med Uelands gate i Oslo som en grense mellom vestkant og østkant. Øst/sør for fylkesveien er det høy innvandrerandel og sosiale problemer i skråninger ned mot Glomma i de gamle arbeiderbydelene Lisleby, Greåker og Alvim. Vest/nord for 109 er det nyere villastrøk og lavere innvandrerandel i bydeler på høydedrag som Haugeåsen, Rekustadåsen og Yvenåsen. Fordi skolekretsene er en blanding av beboere i åsene og ned mot elven, er det likevel ganske varierte klasser, i motsetning til på østsiden av Glomma hvor skolekretsene i større grad er delt slik at villastrøkene på Begby har sine egne skoler atskilt fra de gamle arbeiderbydelene rundt Sellebakk. Bykjernene har egentlig ikke så høy innvandrerandel, men her er likevel andelen på skolene veldig høy, fordi den fortettingen og fornyingen som har skjedd i stor grad har ført til innflytting av eldre, ikke barnefamilier. Områdene som ligger i "baklandet" til de enkelte bykjernene er relativt sett mer homogent etnisk norske. Dette gjelder Onsøy og Kråkerøy i Fredrikstad, og Kurland og Skjeberg i Sarpsborg.