Denne regjeringen hadde overtatt etter at Wollert Konows regjering måtte gå av som følge av statsminister Konows tale i Bondeungdomslaget i Kristiania i januar 1912, der han stilte seg svært positiv til landsmål. I februar 1912 kom den nye regjeringen sammen som en koalisjon av Høyre og Frisinnede Venstre, og lovet å være nøytral i målsaken. Selv fikk Liljedahl mye ros i for at han i 1885 hadde reist seg i Stortinget og snakket på sognemål uten knot. Liljedahl representerte ikke den kulturliberale delen av Frisinnede Venstre, så han ble antagelig utnevnt for å imøtekomme «Kirkepartiet».