Minst franskmenn (80 % av motstandsbevegelsen var personer under tretti) flyktet til landsbygda, og ble kjernen i -geriljaen. De avviste begrepet med dets konnotasjoner av latskap og kalte seg , som oppsto som korsikansk-italiensk slang for banditter, hvis rotord var , betegnelsen for krattmark og skog på Korsika. De som bodde i på Korsika var vanligvis banditter, og de mennene som flyktet til landsbygda valgte begrepet som et mer romantisk og trassig begrep enn . I juni 1943 ble begrepet , som tidligere hadde vært et lite kjent ord, kjent over hele Frankrike. Det var først i 1943 at geriljakrigføring dukket opp i Frankrike, i motsetning til de mer sporadiske angrepene mot tyskerne som hadde fortsatt siden sommeren 1941, og motstandsbevegelsen endret seg fra en bybevegelse til en rural bevegelse, mest aktiv i det sentrale og sørlige Frankrike.