Som adelsmann hevdet han riksrådets interesser mot kongemakten. Han var selv tilhenger av kirkens uavhengighet i forhold til konge og pave, og fremstod som riksrådets reelle leder i kampen mot Erik av Pommern. Det førte omsider til at Christoffer av Bayern trengte Erik til side. I forhold til Kalmarunionen arbeidet han for at de enkelte landenes selvstendighet skulle bevares innenfor unionen.