Tilhengere av kritisk raseteori er misfornøyd med sosialliberalisme som verktøy for å løse det amerikanske raseproblemet. De kritiserer grunnlaget for liberale verdier som rasjonalisme, likhet for loven og grunnlovens nøytralitet. Sosiale endringer forstås i lys av rase-bevissthet og er kritisk til ideer som kvotering, nøytralitet, «fargeblindhet» eller prinsippet om at meritter bør gi fordeler. Mange teoretikere bruker personlige historier for å belyse og utforske det som hindrer reformer, hindringer de mener skyldes fordommene og kulturforståelsen som preger majoritetens selvforståelse. Flere mener at antidiskrimineringslover er så ineffektive, og at perioder med frigjøring blir etterfulgt av perioder med undertykkelse, skyldes psykologiske forhold, hvites selvinteresser eller kolonialisme. Flere tilhengere av kritisk raseteori bruker kunnskap fra sosiologi og politikk i møte med juridiske problemer. Hvordan flertallet ser på svart seksualitet kan påvirke lovene for ekteskap og adopsjon. Flere skriver om hvordan kultur og lovverk drar samfunnet i en konserverende retning, og ved å forstå begrensningene som følger av dette kan man få mer effektive reformer. Henger rase, kjønn og klasse sammen, og blir svarte kvinner underrepresentert i kvinnebevegelsen, er et tema innen kritisk raseteori. Har alle undertrykte noe felles? Kan man anse minoriteter som et fellesskap, eller som flere fellesskap? Kritisk raseteori har fokus på om analyser av samfunn har rett "enhet". Ivaretas interessene til fargede best om de skiller seg fra hoveddelen av det amerikanske samfunnet? Enkelte mener at alle tjener på mer adskillelse, men også dette er et tema innen kritisk raseteori. Underrepresentasjon av minoriteter innen det juridiske systemet har vært en bekymring i USA, og et tema innen kritisk raseteori. Kritisk raseteori er har et akademisk utgangspunkt, og kritikk av teorien, både fra tilhengere og motstandere er også et tema innen teorien.