Langton skrev for det meste teologiske skrifter, hans fokus var den bibelske eksegese av Det nye og, med unntak av Salmene, Det gamle testamente. Antagelig begynte han å komponere sine skrifter som forelesninger for sin undervisningsvirksomhet. Men siden knapt noen av hans egne skrifter har overlevd, bare redigeringer og kopier av hans elever eller referater av hans prekener, er omfanget av hans aktivitet vanskelig å anslå. Da han ikke var i stand til å inneha embetet mellom 1207 og 1213 og fra 1216 til 1218, reviderte han sannsynligvis skriftene sine. Langton strukturerte skriftene sine i tre stadier, etter Cantors modell. Først diskuterte han et teologisk spørsmål, etterfulgt av en kommentar til et avsnitt fra Bibelen, og til slutt en preken. Han brukte eldre verk fra og nyere forfattere som Andreas av St. Viktor og Petrus Lombardus. I sitt arbeid la Langton fremfor alt vekt på den åndelige betydning av tekstene.