Reparasjonene av trekonstruksjoner ble til dels utført med samme teknikk som på 1200-tallet. Rundt 2000 personer har vært i arbeid i fem år. Restaureringen har hatt byggets form fra 1800-tallet som utgangspunkt. En 27 meter høy eik var blant materialene som ble brukt. 1300 m stein ble erstattet. De 8 kirkeklokkene ble delvis skadet og restaurert. De opprinnelige takbjelkene var fra år 1226 eller tidligere, og den eldste var fra et tre felt i 1156. Glassmaleriene ble reddet fra brannen og ble renset for forurensinger og skader. Frykt for blyforurensing i branntomten var et viktig hensyn tidlig i arbeidet. Samtidig med gjenreisingen ble det utført arkeologiske undersøkelser i grunnen under kirkegulvet der blant annet gamle graver ble avdekket. Takets bærende konstruksjon ble helt ødelagt i brannen og tusen eiketrær ble felt for å skaffe nye materialer. Det 93 meter høye spiret hadde bærende konstruksjon av eik og var kledd i bly; omtrent halvparten av eiketrærne som ble felt gikk med til gjenskaping av spiret fra 1859. Etter brannen var det omfattende debatt om det relativt nye spiret skulle gjenreises.