Fagdisiplinen religionshistorie presenterer religionenes historie etter et utenfra-perspektiv, dvs. religionen fremstilles på en måte som også respekterer synspunkter som går på tvers av tradisjonens egen fremstilling. Dette perspektivet forutsetter en kritisk rasjonell vurdering av kilder. Kildene må presenteres med henvisninger til sine opphav, og hendelser som ikke kan sannsynliggjøres etter empiriske analogier og rasjonelle prinsipper kan ikke fremstilles som fakta. Disse kildene vurderes da som vitnesbyrd om trosforestillinger hos opphavspersonen eller vitnesbyrd om mentalitet i bestemte historiske miljøer.