Denne merkelige fortellinga inneholder mye av den samme bitterheten som , og kan også leses som en fortsettelse av Ibsens svar på kritikken av : Det nytter ikke å fortelle folk flest sannheten, det tåler de ikke. Dette kan også tolkes som at Ibsen geiper til standpunkter han før har forfektet, blant annet i . Vilje til sannhet er ikke det viktigste i verden, egentlig. Kanskje gjør den bare skade, som hos den overspente sannhetssøkeren Gregers Werle.