En typisk genetisk algoritme krever Genetisk fremstilling av løsningsdomenet. Fitnessfunksjon som evaluerer løsningsdomenet. En standard representasjon av hvert individ utgjøres av matrise av bits. Matriser av andre datastrukturer kan også bli brukt på en lignende måte. En av hovedegenskapene til genetiske algoritmer som gjør dem praktiske er at individer lett kan krysses med hverandre på grunn av den fastsatte størrelsen og de utskiftbare enkeltdelene individet er satt sammen av. Representasjoner med varierende lengde kan også bli brukt, men gjør krysningsimplementasjon mer komplisert. Etter at den genetiske fremstillingen og fitness-funksjonen er definert initialiserer den genetiske algoritmen en populasjon som den kan forbedre gjennom en iterativ prosess av mutasjon, rekombinasjon, inversjon og seleksjonsoperatorer.