Ellers i Europa var borgerretten på fremmarsj i Napoleonstiden. Land som Sverige, Danmark, Preussen, Østerrike og Holland hadde alle i tiden fra 1782 til 1814 liberalisert mange særrestriksjoner og -bestemmelser rettet mot jøder. Jøder fikk status som gjester der de ikke fikk status som innbyggere eller fullverdige borgere. Norges grunnlov, som er betraktet som Europas frieste, ble imidlertid den mest jødefiendtlige. Christian 5s Norske Lov av 1687 krevde at jøder som ønsket adgang til riket hadde leidebrev fra Kongen. Sefardiske jøder hadde adgang. Straffen for overtredelse kunne være opp til tusen riksdaler i bot og angiver ble belønnet med 50 riksdaler. Konvertitter hadde adgang til landet, blant annet kom Isaac Hambro fra København og slo seg ned i Bergen som handelsmann. På 1700-tallet er det kjent et par tilfeller av at jøder ble utvist og/eller bøtelagt. 1814-loven representerte en betydelig innskjerping.