Peter Christen Asbjørnsen, som for de fleste er kjent som innsamler av folkeeventyr, hadde en faglig bakgrunn som forstmann, og visste å utnytte ressurser i skog og myr. Blant hans utgitte vitenskapelige skrifter kom i 1850-årene studier om skogbruk, kullbrenning og torvdrift. Han hadde slik sett godt grunnlag som "konsulent" for dem som tok initiativ til et glassverk ved Ørsjøen. En del av forutsetningene for et slikt glassverk var tilstede lokalt, sand nok i grustak her og der i raet, skog nok til å brenne kull, og ikke minst myrtorv til brensel «for hundre års drift ved et glassverk, fra Gjeddelundsmosen alene» ifølge Asbjørnsen. Kalkstein finnes det lite av i Østfold, men ferdigbrent kalk kunne lett skaffes uten for store transportomkostninger.