Politiinspektør Asbjørn Bryhn undersøkte Gulbrandsens sak i 1946, i forbindelse med etterforskning for landssvik, og sendte da et brev med ønske om opplysninger til britenes sikkerhetstjeneste MI5. Bryhn skrev blant annet følgende til Captain Sichel i MI5: «Han ble forhørt av Fehmer, ga ifølge vår informasjon her villig all kunnskap om hans hemmelige arbeid til Fehmer og Fink, som har gitt oss alle detaljer, og til sist uten noe press aksepterte han å dra til England som tysk agent.» Britene var uvillig til å oversende rapporten fra forhøret i 1943, og den ble først sendt til det norske forsvarets overkommando, på betingelse at den ikke ble brukt som bevismateriale i en rettssak mot Gulbrandsen. Det ble aldri reist noen landssviksak mot Gulbrandsen, noe historikeren Tore Pryser finner påfallende, da flere andre nordmenn som ble presset til å samarbeide med tyskerne på tilsvarende vis, fikk harde straffer etter andre verdenskrig. Pryser tror at hensynet til det norske forsvarets prestisje førte til at det ikke ble noen sak mot Gulbrandsen.