Sjørøveraktiviteten nådde sitt høydepunkt under napoleonskrigen, 1807-1814. Ekstreme kuldeperioder ødela avlingene på Sørlandet. Samtidig sørget engelsk blokade for at de ikke fikk korn fra Danmark. Nøden var stor og mange livnærte seg på barkebrød og beinmelsuppe. Fattigdommen var altomfattende og sinnet mot fienden England eksplosivt. Da ga kongen sin tillatelse til at skip på vei til og fra fienden kunne kapres. Sjørøverne ble nå kalt kapere. De fikk lisens for kapringsvirksomhet mot å forplikte seg til å få fangsten sin offentlig godkjent av en priserett.