Ifølge den danske arkeologen Lise Gjedssø Bertelsen kan norrøn kunst i sen vikingtid overordnet beskrives som en raffinert lek med linjer og et symbolspråk knyttet til religiøse forestillinger. Farveleggingen har vært en integrert del av framstillingen og har hatt stor betydning for uttrykket. Stilen var en videreutvikling av den tradisjonelle norrøne kunsten med inspirasjon fra blant annet insulær kunst. Kristne symboler fikk etter hvert større og mer sentral betydning i kunsten. Selv om stilartene var norrøne og fellesnordiske og overlappet hverandre i tid, kan stilpreg ofte knyttes til bestemte kongers regjeringstid. Eksempelvis falt mammenstilens høydepunkt sammen med den danske kongen Harald Blåtanns styre, mens ringerikestilen var sammenfallende med Knut den mektiges tid.