Begrepet jurist stammer fra det latinske ordet for rett, ius (jus). På norsk, andre skandinaviske språk og mange andre språk betegner jurist generelt en person med juridisk embetseksamen, uavhengig av om personen har advokatbevilling og uavhengig av hva personen arbeider med. Det mest dekkende generelle engelske begrepet for en person med juridisk profesjonsutdanning er , et ord som stammer fra norrønt , lov, dvs. en lovkyndig person (sammenlign f.eks. uttrykket , den generelle engelske betegnelsen på en folkerettsjurist). En person med advokatbevilling kalles i Storbritannia , eller , og i USA (og i mindre formell språkbruk ). Begrepet brukes på engelsk primært om rettslærde (og i USA delvis også om dommere), og har på engelsk konnotasjoner av at personen er en anerkjent forsker innen rettsvitenskap, typisk en jussprofessor; dermed vil det kunne virke pompøst å bruke begrepet om en vanlig juridisk yrkesutøver (f.eks. en advokat) med juridisk profesjonsutdanning, men uten større forskningskvalifikasjoner. På tysk brukes begrepene og på samme måte som jurist og advokat på norsk, der jurist generelt betegner en person med juridisk profesjonsutdanning.