Den færøyiske sognepresten Johan Henrik Schrøter (1771-1851) gjorde en stor og verdifull innsats som innsamler av folkeminner; men var også ukritisk i sin behandling av kildene. Peder Claussøn Friis forteller om en Erling som skal ha utgitt seg for å være kong Sverres sønn med en Astrid Roesdatter, og etter kong Sverres død stelte i stand mye uro på Færøyene før han dro til Norge. Schrøter påstod attpåtil at Erling reiste en borg i Thorshavn, og derfor ble kalt «Borgharrin» i et vers om slaget i Skåla botn. Men Magnus Heinason var den første som befestet en skanse i Thorshavn, og det var rundt 1580. Så Heinason var nok den omtalte «Borgharrin», men Schrøter har omskrevet verset til å gjelde Erling. Om Erlings mor hevder Schrøter at hun hadde vært trolovet med Sverre og fikk flere barn med ham. Året etter at han dro til Norge, fikk hun angivelig sønnen Erling som Sverre ikke ville anerkjenne, og dette skulle forklare at Sverre aldri hentet henne til Norge. Men da Astrids angivelige sønn Håkon ble konge, sørget han for å hente sin mor til Norge og ga henne en gård i nærheten av Trondheim og en relikvie, «». Finn Magnussen fikk trykt en avhandling i 1846 om et spenne som var funnet i Skottland, og mente å kunne lese navnene «Malfrida» og «Asfrida» på spennet. Da dette ble funnet ved Largs, mente han uten videre at det nok stammet fra en av nordmennene som kjempet der i slaget ved Largs i 1263, kanskje kong Håkon Håkonsson selv. «Malfrida» mente han viste til Sigurd Jorsalfares dronning. Han tenkte seg videre at hun kunne overlatt spennet til sin datter Kristin Sigurdsdatter, deretter til Kristins sønn Magnus Erlingsson, fra ham gikk det til kong Sverre som da kunne tenkes å ha gitt det til sin kone, som overlot det til sin sønn Håkon osv. Sverres kone var da tenkt å være Astrid Roesdatter, med sønnen Erling som Sverre ikke anerkjente, og det dreide seg også om den Astrid som bodde på Bakke ved Trondheim i 1209 og ble omtalt som slektning av Håkon Håkonsson. Hun er da den «Asfrida» som navngis på spennet. Hele veien er det snakk om rene antagelser, og på spennet står det verken «Malfrida» eller «Asfrida», men «Malbritha» (dvs. det gæliske navnet Mael-brigt), og et navn som nærmest ser ut som «Alfred».