Det foreløpige sluttprodukt er dagens mosaikk av store og små landmasser adskilt ved dyphavsbassengene med sine relativt tynne krystallinske skorpeunderlag. I dette rammeverket blir jordoverflatens vannmasser samt hovedmengden av råolje og naturgass forventede utgassingsprodukter fra det indre. Vertikal masseforflytning i jordens indre har ført til endringer i klodens treghetsmoment, og dermed til episodiske forandringer i jordens rotasjon. I Storetvedts nye jordteori – Torsjonsteorien (eller Vridningsteorien) – er det treghetskrefter som følge av jordrotasjonen som er motoren bak de geologiske prosessene (vulkanisme, kraterdannelse, jordskjelv, tektoniske belter, globalgeologiske grenser etc). Gjennom de siste 100 millioner år har de støtvise treghetsendringene ført til moderate vridninger (rotasjoner) i jordens øvre stive lag (lithosfæren), en bevegelighet som også demonstreres ved dagens romgeodetiske målinger.