Mye av forskningen ved instituttet i 1970-årene var knyttet til den kvantitativt orienterte og for sin tid nyskapende «Bergensskolen» i norsk sosiologi, som vektla bruk av matematiske modeller, store datasett, økonomisk tenkemåte og empirisk belegg. Særlig Gudmund Hernes var opptatt av forholdet mellom sosiologi og økonomi. Det nye forskningsområdet sammenlignende politikk, idag en av statsvitenskapens fire kjernedisipliner, ble utviklet ved instituttet i 1960- og 1970-årene. Rokkan og de andre forskerne ved instituttet var pionérer i bruk av databehandling i forskning og tok initiativet til Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste (NSD), der Rokkan også var faglig leder. Blant Rokkans medarbeidere var Stein Kuhnle, som en periode var instituttbestyrer ved Sosiologisk institutt før han i 1982 ble professor i sammenlignende politikk. Else Øyen ble professor ved instituttet i 1975 og bygget opp et forskningsmiljø for internasjonal fattigdomsforskning med fokus på utviklingsland. Helga Hernes var ansatt ved instituttet fra 1970 til 1980 og bygget opp et fagmiljø innen velferdsstatsforskning og kvinneforskning som gjorde instituttet til «en av, om ikke den, viktigste institusjonen for sosiologisk kvinneforskning i Norden». Helga Hernes arbeidet også med forskning på internasjonale relasjoner, herunder politisk regulering av multinasjonale selskaper. Sosiologisk institutt ved UiB fikk i 1970-årene et omdømme som en av de ledende og også mest nyskapende sosiologiske forskningsinstitusjonene i Norden; Gunn Elisabeth Birkelund, generalsekretær for Det Norske Videnskaps-Akademi og sosiologiprofessor ved UiO, uttalte at «i 1970-årene var det ett sted det kokte, og det var ved Sosiologisk institutt i Bergen. Hit kom folk fra utlandet, og det var mange hvite flekker på kartet, mye vi ikke visste noe om – og bare å forsyne seg».