I det korte løp tapte opprørerne. Hva de hadde blitt lovt ble trukket tilbake, men opprøret forsvant ikke fra landets hukommelse, verken av de som styrte eller de som ble styrt. Minnet om 1381 inspirerte håp og skapte frykt; det var andre opprør i 1450, 1471 og 1497, som direkte fulgte i fotsporene til Wat Tyler ved å marsjere til London for å møte kongen. Da den franske revolusjonen brøt løs, trakk demokrater som Thomas Paine fram minnet om Wat Tyler og Ball som ur-revolusjonære. Ortodokse marxister har alltid vært mistenksomme overfor bønder, men viktorianske sosialister som William Morris beundret dem.