Ordet er et som kommer av roten (som kan bety «tale», «stemme» eller «tolkning») og blir modifisert av flere morfologiske determenativer: , en vokalisk infleks er den varianten av av de tre andre stammene som kan gi. Det oversetter grovt som «en meningsgivende enhet av tale», altså, et ord. , en mutasjon av infleksen , i motsetning til , , som betyr at ordet ikke refererer til et fast fenomen, men heller til en mental representering eller en projeksjon av det fenomenet, altså til et hypotetisk objekt. mutasjon av den først radikale konsonanten: av denne er . Som grovt refererer til konseptet om pluralitet (flertall) i indoeuropeiske språk, det refererer også objektene som blir snakket om (ord (flertall) på Ithkuil er ), og at de er mangfoldige, mens de lager en «sammenhengende relaterende enhet» (istedenfor en tilfeldig samling med ord), altså et «ordforråd» vokaliske prefiksen, en av de 24 mulige formative røttene er , slik at «ordforrådet» blir sett på som en helhet, med klare satte grenser, i motsetning til at det bare er en lokal manifestering, slik som slang eller en dialekt, men istedenfor er en bredere enhet. Dermed, (). av det settet med objekter er . Dette indikerer at de individuelle enhetene i settet jobber sammen mot et høyere formål ved å koordinere seg til sine funksjoner. Dermed blir «ordforrådet», «et språk». Trykket havner på den nest-siste stavelsen, (). av substantivet er , altså man ser «språket» som en spesifikk enhet, istedenfor en samling med flere språk som eksisterer separat, eller det generelle fenomenet «menneskelige språk» eller den abstrakte ideen om språk.