En meis var opprinnelig en trefjøl som var formet etter ryggen og påspent et par snorer slik at den kunne bæres på ryggen. I bunnen var der en eller flere kroker som kunne støtte opp børa som ble spent fast på yttersida av meisa. Tradisjonelt var en meis en vidjekorg eller et nett man kunne ha på ryggen eller bruke til kløvsal, og kunne for eksempel brukes til å bære høy i. En meis kunne også være en bæreramme for en ryggsekk. Den ble på denne måten mulig å bære ganske tunge og uformelige lass ved at vekten falt dels på skuldre og dels på hoftene.