Den nye ledertrioen og en uerfaren sentralkomité klarte ikke å holde liv i organisasjonen i tiden som fulgte. Sentralkomiteen forsøkte å vedta enkelte politiske utspill, men disse førte aldri til noen handling, og Nasjonal Folkereisning ble derfor lite annet enn en diskusjonsklubb. Høsten 1931 forsøkte Prytz å knytte bånd til andre organisasjoner på den ekstreme høyrefløyen, men heller ikke dette førte frem. Alt i alt ble organisasjonen mislykket, men at Quisling gikk inn i regjeringen og ikke kunne involvere seg viste seg å være en fordel for ham, siden han ikke stod personlig ansvarlig for fiaskoen.