Hovedmotivet i er sorg, og forfatteren selv har sagt at han med denne boken ønsket å vise hvor komplekse sorgreaksjoner kan være. Han ønsket å vise at sorg ikke trenger å være utelukkende ødeleggende men også kan være en berikelse, en vending som tvinger fram en fornyet åpenhet mot verden. Ifølge Sæterbakke kan det være slik at alt han skrev før dette pekte mot og han så på denne romanen som et foreløpig endepunkt i sin karriere.