Et kontraktsforhold fordrer at det eksisterer minst to parter – en debitor som hefter for kravet, og en kreditor som skal ha det fordringen lyder på. Kravet kan som nevnt lyde på enten penger eller naturalytelser (alt annet enn penger). De tilsvarende betegnelsene på partene i avtaleforholdet er pengedebitor/pengekreditor og naturalkreditor/naturaldebitor. De fleste kontraktsforhold er gjensidig bebyrdende – altså at begge partene har rettigheter og plikter etter avtalen. I de fleste tilfellene vil altså begge parter være både debitor og kreditor. Typisk vil den ene være pengedebitor og den andre være naturaldebitor. Et typisk eksempel er at A skal levere en ting til B, og til gjengjeld skal B betale en bestemt sum penger til A. Da er A naturaldebitor og pengekreditor, mens B er pengedebitor og naturalkreditor. Vi kan også tenke oss tilfeller der begge krav lyder på penger, f.eks ved pengelån, og der begge krav lyder på naturalytelser, for eksempel ved bytte av løsøre.