Umiddelbart etter krigens avslutning, ble han kompanisjef for et frivillige forsvarskorps. Fra 1. oktober 1919 ble han utnevnt til hauptmann i det nyopprettede Reichswehr og kompanisjef for . Etter styrkereduksjonene til de 100 000 som Versaillestraktaten bestemte som tak for styrkene, ble han kompanisjef for 11. kompani i 12. infanteriregiment i Halberstadt, og fra 1. april 1925 i staben til 10. saksiske infanteriregiment. Fra denne stillingen ble han ansatt som lærer ved offisersutdannelsen på infanteriskolen i Dresden. 1. april 1928 ble han ansatt i gruppekommando 2 og gjennomførte her en lengre tjenestereise til USA. Fra oktober 1928 var han taktikklærer ved offiserskolen i Dresden, og ble i oktober 1932 utnevnt til major og bataljonssjef i infanteriregiment nr 3 i Osterode. Fra oktober underviste han om tunge infanterivåpen i Döberitz og ble 1. juni 1934 utnevnt til oberstløytnant og overtok fra 1. oktober samme år som bataljonssjef i III bataljon som ble omdannet til infanteriregiment . Fra 1. januar 1935 ble Hube sjef for infanteriutdannelsen i Döberitz og ble 1. august 1936 utnevnt til oberst.