Han brøt med Venstre på grunn av partiets sterke støtte til målsaken og brennevinsforbudet, og han ble formann i Riksmålsvernet (1924–1932) og en sterk talsmann for å beholde Bergen som bynavn, da målfolk ivret for Bjørgvin. Han var stortingsmann for Bergen fra 1931 til 1933, valgt for Frisinnede Venstre, og formann i Frisinnede Venstres hovedstyre fra 1932 til 1933. Han satt i Stortingets universitets- og fagskolekomité.