I Nederland bestod det nedarvede skarpe motsetninger mellom protestanter og katolikker: Det var protestantismen som lenge var statsbærende og det ble diskriminert; det var antikatolisisme; den katolske pilaren oppstod dermed tidlig, som vernetiltak. Men de anti-revolusjonære politiske var også drivkraft bak pilariseringen av det nederlandske samfunnet. Den sosialistiske pilaren trakk til seg de deler av arbeiderklassen som var lite religiøse eller ateister. Mange i middelklassen var del av den såkalte «generelle» pilaren, som det er uenighet om kan regnes som en egentlig pilar, da båndene mellom de forskjellige organisasjonene her var svakere. De politiske partiene som normalt ble assosiert med denne pilaren var de liberale Vrijzinnig_Democratische_Bond (VDB) og Liberale Staatspartij (LSP), men man må merke seg at disse partiene var motstandere av pilariseringen. Uansett grupperingens selvforståelse av egne strukturer, gir en viss mening å tale om en liberal pilar. Kommunistene og de ultra-ortodokse protestantene satt også opp sine egne pilarer. Disse var imidlertid mye mindre enn de andre.