Rundt cirka år 1600 lå Vangsnes som anneks til hovedkirken på Leikanger. Under en befaring i 1686 ble det notert at stavkirken var en liten stavbygning, skipet var 13 alen langt og 9½ alen bredt, mens koret var 6 alen i kvadrat. Kirken hadde da svalgang på tre sider, våpenhus og tårn «paa Kirchen». I 1709-notatene om kirka står det blant annet at det var en liten stavbygning, med et lite tårn bygd opp fra grunnen av, og at kirka var velholdt både utvendig og innvendig. Ifølge en befaring ved kirka i 1721 var den «en gammel stavkirke med taarn fra grunden, saa og en svale paa søndre side og et vaabenhus af stavbygning. Skipet hevdes å være 12 alen langt utenom svalgangene, og bredden ni alen. Våpenhuset var fire alen i kvadrat. Regnskapene for 1720–1722 viser at svalgangen på nordsiden gikk tapt i en storm. Indvendig vel holdt og malet.» Da kirken ble revet i 1861, stod bare rester av en svalgang igjen på vestsiden. Det kan ikke fastslås med sikkerhet om svalgangen har gått rundt hele kirken eller ikke.