På grunn av vekten og den høye skuddtakten ble den sett på som ideell for bruk i jagerfly, og montert som akselkanon (der den skyter gjennom propellakslingen) i flere franske jagere. Et problem med kanonen var ammunisjonen, som kom i 60-skudds tønnemagasiner som på Oerlikon-kanonene. Disse ble fort tomme, og de franske ingeniørene hos Hispano-Suiza utarbeidet et nytt ladesystem med ammunisjonsbelter. Det ble også arbeidet med tyngre kalibre, særlig et program for å utvikle en 23 mm versjon som ville ha gitt de franske jagerne en betydelig slagkraft mot bombefly. Alle programmene ble imidlertid stoppet da tyskerne invaderte i 1940.