Promethevs-myten er behandlet forskjellig fra Hesiods skildring i («den slue Promethevs») og i («slue Promethevs som hadde bedratt ham (Zevs) på grusomste måte»). Hesiod skildrer i hovedsak Promethevs som en halvkomisk skurk som utfordret Zevs’ autoritet. Zevs har skjult maten og ilden for menneskene for at de selv må sørge for sin velferd, og dette betraktes hos Hesiod som et gode. Hesiod legger også skylden på Promethevs for den første kvinnens, Pandoras, ankomst og at hun brakte med seg ondskapen til menneskene i «Pandoras krukke». Hos Aiskhylos framstår Promethevs snarere som menneskenes velgjører.