Filmen mottok kritikk for sin fremstilling av Herman Watzinger, som kritikerne mente var historisk ukorrekt. Etterkommere av Watzinger mente at flåteekspedisjonens nestkommanderende i filmen ikke lignet på den virkelige personen, verken fysisk eller karaktermessig. Dette utløste en debatt i hvilken grad man kunne ta seg kunstneriske friheter når man lager en spillefilm basert på virkelige hendelser. Datter til Watzinger mente at filmen gav et «grovt uriktig bilde» av hennes far, mens andre beskrev det som et karakterdrap. Filmskaperne innrømte at de hadde tatt seg stor dikterisk frihet i skildringen av Watzinger og at dette ble gjort for å øke spenningsnivået i filmen, men nektet for påstandene om å ha begått karakterdrap.