Den danske hønsehunden fikk sin opprinnelse av fra Glenstrup sogn, mellom Randers og Hobro på Jylland. Omkring år 1710 paret Bak jyske gårdshunder med spanske fuglehunder av pointertypen og spansk-portugisiske kjerrehunder som han fikk kjøpt av noen sigøynere. Det sies at bøndene der kalte gårdshundene sine for «blodhunder», men det er lite sannsynlig at de var ekte blodhunder. Mest sannsynlig var de støvere av nordtysk opphav, så på et sett kan man allikevel hevde at blodhunden har bidratt til rasen. Bak skal ha avlet hundene gjennom åtte ledd, før han endelig fikk fram typen med de egenskapene han ønsket seg – en brunspraglet og robust jakthund som jobbet tett på hundeføreren og hadde god nese.