Karthago hadde i mellomtiden sikret vennskapet med den numidiske Syphax. Da Syphax nærmet seg, måtte Scipio heve beleiringen av Utica og befeste sine stillinger ved kysten mellom Utica og Karthago. Året etter ødela han to kombinerte arméer fra karthagerne og numiderne. Det gjorde han ved å nærme seg i ly og sette fyr på den karthagensk/numidiske leiren, hvor soldatene fikk panikk og flyktet bare for å bli slått ned av Scipios hær. Selv om det ikke var et slag, anslår både Titus Livius og Polybios dødstallene i dette ene angrepet til over 40 000 karthagenere og numidere i tillegg til de som ble tatt til fange. Lovprisningen og fordømmelsen for denne gjerningen er omtrent proporsjonal. Polybios sier at En av Hannibals biografer, Theodore Ayrault Dodge, går så langt som å antyde at dette angrepet var utført i feighet og bruker ikke mer enn totalt en side på denne hendelsen, til tross for det faktum at det sikret beleiringen av Utica og satte Syphax effektivt ut av spill for resten av krigen. Ironien i Dodges sine anklager er at angrepet viser trekk som minner om Hannibals utgangspunkt i bakholdsangrepene sine.