Den siste fasen for steinete planeter er . Denne begynner når kun et lite antall planetesimaler er igjen og embryoene er massive nok til å perturbere hverandre, noe som gjør at banene blir kaotiske. I denne fasen fordriver embryoene de gjenværende planetesimalene, og de kolliderer med hverandre. Resultatet av denne prosessen – som varer 10–100 millioner år – er dannelsen av et begrenset antall legemer på størrelse med jorden. Simuleringer viser at antallet overlevende planeter i gjennomsnitt ligger på 2–5. I solsystemet kan disse være representert av jorden og Venus. Dannelsen av begge planetene krevde fusjon av omtrent 10–20 embryoer, mens et lignende antall av dem ble kastet ut av solsystemet. Noen av embryoene, som oppstod i asteroidebeltet, antas å ha brakt vann til jorden. Mars og Merkur kan anses som gjenværende embryoer som overlevde denne rivaliseringen. Steinplaneter, som har klart å smelte sammen, setter seg til slutt i mer eller mindre stabile baner, noe som forklarer hvorfor planetsystemer generelt er fylt til grensen; eller, med andre ord, hvorfor de alltid synes å være på grensen til ustabile.