Magnus Lagabøtes bylov fra 1276 påla den som bygget hus langs gater, å holde seg til lik praksis, slik at den felles veien langs bryggene ble lagt i samme høyde. Bortsett fra gruvebyene Røros og Kongsberg var norske byer kystbyer til utpå 1800-tallet. De gatene som på norrønt ble kalt («strede»), skulle bygges parallelt med kystlinjen og bryggene, og være minst 12 alen brede (5,69 meter). Gateløpene som krysset stredene, var enten brede allmenninger eller smalere veiter. Dette gjenspeiles fortsatt i gatenavn. Trondheim har en rekke «veiter», mens veiter i Drammen fikk navn som endte med -gangen. I Bergen og Stavanger er branngater fortsatt kjent som «allmenninger», f.eks Torgallmenningen.