Den svenske oberst Eck meddelte Schmettow i et brev høsten 1814 at han ville forflytte sine soldater over grensen og stasjonere dem ved Røros, Brekken, Sul og Meråker. Schmettow svarte i sitt brev, som også ble rykket inn i flere aviser, at han nektet å godta en slik manøver. Oberstens plan stred med Grunnloven og Mossekonvensjonen. Svenske soldater på norsk side av grensen ville betraktes som brudd på våpenstillstanden. Schmettows resolutte opptreden, og valget om å offentliggjøre kontroversen, bidro til at Stortinget kunne ferdigstille 4. november-grunnloven uten å ha svenske styrker stående på trøndersk jord. I et brev til Stortinget, datert 2. november 1814 forklarer Schmettow at han har samlet tropper for å forhindre brudd på våpenstillstanden. Han viser også til at en anneksjon av det nordenfjellske Norge kunne vært nærliggende for svenskene, dersom Stortingets forhandlinger skulle bryte sammen. Carl Johan var ikke fornøyd med Schmettows opptreden, og sørget for at Schmettow fikk avskjed uten pensjon. Stortinget omgjorde dette da de i 1816 med 57 mot 18 stemmer vedtok at Schmettow skulle ha pensjon lik sin tidligere lønn.