Fortelleren sporer av i en uendelig rekke av digresjoner (som ofte kan strekke seg over et helt hefte eller mer), med bisarre emner som nesens betydning for personligheten (med åpenbare assosiasjoner mellom nese og penis), døping av ufødte barn ved hjelp av pipette, og datidens legevitenskaps mange latterligheter. Den protestantiske presten Sterne raljerer over katolisismen, men ironiserer også over sine egne prekener (som i den virkelige verden ble utgitt nettopp under psevdonymet Yorick). I den grad Tristram selv nevnes underveis, er det som eksempel på at farens forhåpninger uavlatelig slår feil; ofte takket være uhell og misforståelser som skyldes farens egne teorier. Fortelleren gir seg også inn på diskusjoner med tenkte lesere og kritikere, og kommenterer kvinners og menns ulike lesemåter. Underveis stiger hans frustrasjon over den stadig økende avstanden mellom fortelling og liv: Det tar lengre tid å skrive om livet, enn å leve det.