Ifølge den klassiske definisjonen er en en syre med en surhetsgrad som er større enn den til 100 % ren svovelsyre, som har en Hammett-syrefunksjon (H) på -12. Ifølge den moderne definisjonen er en supersyre et medium hvor det kjemiske potensialet til protonet er høyere enn i ren svovelsyre. Kommersielt tilgjengelige supersyrer inkluderer trifluormetansulfonsyre (CFSOH)), også kjent som triflinsyre, og fluorsvovelsyre (HSOF), som begge er omtrent tusen ganger sterkere (dvs. har flere negative H-verdier) enn svovelsyre. De fleste sterke supersyrer fremstilles ved kombinasjonen av en sterk Lewis-syre og en sterk Brønsted-syre. En sterk supersyre av denne typen er fluorantimonsyre. En annen gruppe supersyrer, karboansyregruppen som inneholder noen av de sterkeste kjente syrene. Til slutt, når de behandles med vannfri syre, vil zeolitter (mikroporøse aluminosilikatmineraler) inneholde supersure steder i porene. Disse materialene brukes i massiv skala av den petrokjemiske industrien i oppgraderingen av hydrokarboner til drivstoff.