Historisk drev musikkonservatorier ofte både profesjonell utdannelse av musikere og fritidsundervisning, særlig av barn og unge. Fritidsundervisningen hadde dels et allmenndannelseselement, siden musikkundervisning på grunnleggende og middels nivå var relativt vanlig i borgerlige miljøer som en del av allmenndannelsen, og dels et rekrutteringselement, gjennom at musikalske talenter som senere gikk videre med en mer profesjonell musikkutdannelse gjerne begynte på fritidsundervisningen og ble oppdaget der.