Gitt København-tolkningas brede oppslutning er det noe overraskende at det ikke fins noen konkrete, «offisielle» kilder som beskriver tolkningas innhold. Istedenfor har ulike tilhengere i ulike sammenhenger presentert deler av sine oppfatninger. Den nedenstående lista beskriver det som antagelig er de viktigste karakteristikkene ved København-tolkninga. Kvantetilstanden til et system er gjennom kvantemekanikken; det fins altså ikke noen «skjulte variabler» – dvs. deterministiske fysiske størrelser som ligger bak kvantesystemers tilsynelatende indeterminisme. København-tolkninga anser dermed kvantesystemer for å være prinsipielt indeterministiske. Bølgefunksjonen tolkes som en ren beskrivelse av (bayesianske) sannsynligheter, og ikke som en fysisk realitet. Det er måleresultater som anses som reelt eksisterende, ikke bølgefunksjonen. Under en måling, dvs. ved interaksjonen mellom kvanteobjekt og måleinstrument, «kollapser» bølgefunksjonen: Bølgefunksjonens sannsynlighetsfordeling går over til å realisere én konkret tilstand (nemlig den målte). av de mulige tilstandene som blir realisert, er prinsipielt ubestemt og dermed uforutsigbart. Overgangen skjer (dvs. den tar ikke tid resp. har en uendelig hastighet), og innebærer dessuten at partikler før deres bølgefunksjon har kollapsa. Bølgefunksjonens kollaps . (Ifølge noen varianter er det bare observasjon som kan forårsake bølgefunksjonens kollaps, men ifølge andre kan også et måleinstrument fungere som «observatør» og forårsake kollaps. En teori setter som betingelse at målingene på et tidspunkt vil bli bevisst observert) Heisenbergs uskarphetsrelasjon tolkes som et inkompatibilitetsprinsipp: Visse egenskaper ved et system kan ikke være definert (eller målbare) samtidig. Hvis en partikkel f.eks. har en presist definert posisjon på et bestemt tidspunkt, er det meningsløst å snakke om partikkelens bevegelsesmengde på det samme tidspunktet. Bølge–partikkel-dualiteten tolkes i tråd med Bohrs komplementaritetsprinsipp: Det er måleanordninga som avgjør om et kvanteobjekt har bølge- eller partikkelegenskaper. Det er mao. meningsløst å spørre om et kvanteobjekt «egentlig» (dvs. uavhengig av hvilken av dets egenskaper som måles) er en partikkel eller en bølge.