Han mente at i kyststrøkene hadde klima, levemåte og et kosthold først og fremst bestående av fisk, ført til dovenskap som igjen ga stor fattigdom. Den store interessen for fiske tok mye av tiden, og den øvrige tiden brukte allmuen til å sove. Derimot mente han at oppdyrking og arbeid med jorden ville fordrive skjørbuk og det tykke, slimete, blodet. I neste omgang ville sunnere mat gi bedre kraft i allmuens legemer. På reiser hadde han sett at det fantes store, jevne, frodige, marker egnet til åkerbruk, men som ingen hadde dyrket opp. Et annet forhold han påpeker var allmuens dårlige forstand på å utnytte husdyrgjødsel. I Lofoten og Vesterålen så han at gjødselen bare ble liggende i hauger like store som husene. I andre tilfeller ble fjøsene lagt nært ved en elv slik at møkken kunne skylles bort og renne ut i havet.