Mange økosystemtjenester blir solgt som varer i private markeder for eksempel tømmer og fisk, men om en skal prissette økosystemtjenester som er tilgjengelige for alle og ikke omsettes i et marked, er det ikke noen opplagt pris. Uten markedspriser må en finne metoder for prissetting på andre måter. Ved økonomisk verdisetting av økosystemtjenester forutsettes det at mennesker er rasjonelle, og at de bare vil betale én pris for en vare eller tjeneste om verdien av tingen er like stor eller større en prisen. Generelt er ideen at selv om individer tar beslutninger av ulike årsaker, avslører trender de aggregerte preferansene i samfunnet, hvorfra den økonomiske verdien av tjenester kan utledes og tildeles. De seks viktigste metodene for å verdsette økosystemtjenester monetært er: Unngåelige kostnader: Tjenester gjør det mulig for samfunnet å unngå kostnader som påløper uten disse tjenestene. Et eksempel er vannrensning i våtmarksområder for å unngå helsekostnader. Erstatningskostnad: Tjenester kan erstattes med menneskeskapte systemer. Et eksempel på tap av et økosystem som er et våtmarksområde som sørger for vannrensing og flomdemping, og at en sammenligner det med kostnaden for et nytt vannrensinganlegg. Faktorinntekt: Tjenester sørger for å øke inntektene. Et eksempel er forbedret vannkvalitet som forbedrer kommersielt fiske og øker fiskernes inntekt. Reisekostnad: Etterspørsel etter tjenester kan kreve reiser, der reisekostnader kan gjenspeile verdien av opplevelsen. For eksempel verdien av økoturisme. Hedonistisk prissetting: Etterspørselen etter tjenester kan gjenspeiles i prisene folk er villige til betale for lignende varer. For eksempel vil boligprisene reflektere at folk er mer villige til å betale mye for å bo ved havet, verses å ha en fjellutsikt eller en park i nærheten. Likeledes vil prisen for en jordbrukseiendom reflektere dens jordkvalitet og vanntilgang. Betinget verdivurdering: Tjenesteetterspørsel kan finnes ved å sette opp hypotetiske scenarier der verdivurdering av alternativer må foretas. Eksempel spørre besøkende om de er villige til å betale for økt tilgang til nasjonalparker.