Fasaden eller på et orgel er ofte utformet med klingende eller stumme piper; såkalte . Pipeverket plasseres frittstående, eller det er innebygd i en «nisje» eller orgelkammer. Det kan også forekomme orgler med fasader i flere retninger. Det var vanlig å plassere den dominerende stemmen som en del av fasaden. Dermed kan man på eldre orgler (før 1850) ut ifra fasaden se hvilke et orgel har, samt også hvilket (fottall) orgelet er bygget opp omkring. Fasadens form har tradisjonelt sett fulgt de vekslende stilretningene. Dette tok slutt omkring 1800. Det ble også slutt på bruken av klingende fasadepiper rundt 1850, da orgelets utforming også ble et romarkitektonisk spørsmål på bakgrunn av romantikkens stadig større orgler.