Innenfor den kirkelige organisasjonen av den westfaliske delen av Erkebispedømmet Köln fantes en egen . Dette var en geistlig domstol, med en overveiende verdslig selvstendighet. På 1400-tallet ble deres sete deretter innrettet i Arnsberg. Kort tid etterpå ble de lagt til Soest. Der hadde de sine seter til like før Soestfeiden, hvoretter de igjen ble innrettet i Arnsberg, og deretter fra 1478 til 1483 i byen Werl. Domstolen ble i dokumenter fra 1602 kalt . På 1700-tallet ble den kalt . Den eksisterer ennå idag i Prostikirken St. Walburga i Werl. Størstedelen av hertugdømmet var opprinnelig innordnet erkediakonen som stedfortreder for Domprosten i Köln og prosten i Soest. Mot slutten av 1700-tallet var den sørlige delen inndelt i de fem dekanatene Attendorn, Brilon, Medebach, Meschede og Wormbach. Sammen dannet de kommissariatet Sauerland. Nord for dette var kommissariatet i Haar-distriktet, som i det vesentlige omfattet erkediakonatet Soest. I tillegg til dekanatstrukturen fantes sognet Arnsberg med sete i kloster Wedinghausen. Abbeden i klosteret hadde innenfor sitt område også retten som erkediakon. I tillegg fantes sognet Römershagen innenfor dekanatet Siegburg, såvel som sognene Volkmarsen og Marsberg i bispedømmet Paderborn.