Konseptet med nevnt over holdt forrang i middelalderen, men ved tidlig moderne tid var konseptet med foretrukket. Dette skiftet reflekterte viktigheten av skotsk lov i utformingen av klansystemets struktur ved at (krigereliten) ble belønnet med chartere og kontinuiteten av arvelig rekkefølge var sikret. Arvingen til høvdingen var kjent som og var vanligvis den direkte mannlige arving. I en del tilfeller ble den direkte mannlige arvingen imidlertid satt til siden for en mer politisk dyktig eller krigersk slektning. Det var ikke mange stridigheter over etterfølgelsen etter 1500-tallet og ved 1600-tallet var det svært sjeldent at den mannlige arvingen ble satt til side. Dette var styrt og begrenset av (en form for tillitsavtale etablert ved gjerning eller oppgjør), som forhindret eiendommer fra å bli delt opp blant kvinnelige arvinger og således også forhindret tap av klanens eiendommer.