Verket åpner med en som består av en allegrosats og en påfølgende adagio; utvidet med den påfølgende duetten utgjør dette en fullstendig instrumentalkonsert. Det antas at Bach her brukte opp igjen en konsert fra tiden i Köthen, men mulig er at denne omfangsrike innledningen ble skrevet for Påskeoratoriet, slik at den originale Schäferkantate i virkeligheten åpnet med duettsatsen. Den klanglige sjarmen ved arien beror på instrumentasjonen med dempede fioliner og doblingen i øvre oktav av blokkfløyter over en rolig bankende, orgelpunktaktig continuo i bassen. Dermed oppstår det like mye et inntrykk av voggesang som av hyrdemusikk; begge fører til at satsen er en av de mest sjarmerende og inspirerte blant Bachs verdslige kantater. Koret «Glück und Heil» avslutter verket.