Kirkemusikkens dominerende former i løpet av tidsepoken var messe og motett (flerstemmig kirkesang). Den mest berømte komponist av kirkemusikk på 1500-tallet i Italia var Palestrina, den mest prominente medlem av Den romanske skole hvis stil var glatt og jevn, emosjonell og flerstemt, og som definerte lyden for 1500-tallet, i det minste i henhold til musikkteoretikere på 1800- og 1900-tallet. Andre italienske komponister på slutten av 1500-tallet fokuserte på å komponere madrigaler, den mest populære verdslige musikkformen, og for i bortimot et hundre år ble tilsvarende verdslige stykker for flersang spredt over hele Europa. Viktige madrigalkomponister var Jacques Arcadelt, i begynnelsen av tidsepoken, Cipriano de Rore, på midten av århundret, og Luca Marenzio, Philipp de Monte, Carlo Gesualdo, og Claudio Monteverdi mot slutten av tidsepoken.