Christophorus Clavius var ikke alene i arbeidet med kalenderreformen. Den kalabriske doktor/astronom Aloysius Lilius gjorde det vesentligste arbeidet, og Clavius forberedte etter hans død det endelige forslaget med de siste modifikasjoner. Arbeidet munnet ut i at paven innførte den gregorianske kalenderen i 1582. Her dreide det seg i det vesentligste om å sørge for at det målte år virkelig tilsvarte det astronomiske år. Vårjevndøgn (primær-equinox) skulle atter falle på 21. mars, slik det var fastlagt av det første konsil i Nikea i 325. Frem til 1582 gjaldt den (etter Julius Cæsar oppkalte) , som i forhold til årets reelle lengde var elleve minutter og fjorten sekunder for langt. I løpet av 128 år summerer denne lille feilen seg til ett fullt døgn.