Til sist ble avgjørelsen om hva man skulle gjøre med demonstrantene tatt av en gruppe av de eldste i partiet. De så trusselen mot ettpartistyret som en utvikling som lignet på det som skjedde under kulturrevolusjonen. Selv om de fleste av de eldste i partiet ikke hadde noen offisiell posisjon så kunne de regne med støtte fra de militære. Dèng Xiǎopíng var leder for partiets militærkommisjon og kunne derved erklære unntakstilstand. Yang Shangkun var folkerepublikkens president og selv om dette var en formell posisjon etter grunnloven av 1982 så var presidenten formelt øverstkommanderende. De eldste i partiet anså at langvarige demonstrasjoner var en fare for landets stabilitet. Demonstrantene ble sett på som verktøy for «borgerlige liberale» og de som trakk i trådene. De ble også sett på som redskap for elementer innen partiet som ønsket å fremme sine personlige interesser.