I Italia fant familien tilbake til en sedvanlig rutine med å kombinere vitenskap og selskapsliv. De hadde ikke noe fast tilholdssted, men reiste fra sted til sted. Sammenlignet med andre europeiske land var den vitenskapelige kretsen i Italia begrenset, så deres sosiale nettverk var mer knyttet til engelskspråklige kretser, og ikke så mye vitenskapelige kretser. Det var imidlertid unntak, de fant også venner med interesse for vitenskap, og de holdt til en viss grad kontakten med tidligere venner ved hjelp av brevveksling. I Firenze i Toskana fant de den største vitenskapelige kretsen, mens klimaet rundt Roma var best for Williams sykdom. I Firenze ble de blant annet kjent med hertug Leopold II, som ga Mary fast tilgang til biblioteket sitt. Her kom hun til å finne mye materiale for det som kom til å bli hennes neste bok, . Selv om de stadig kom til nye steder, opprettholdt Mary sin daglige rutine – hun skrev om morgenen, og hadde besøk av venner på kveldstid. William fikk utvidet permisjonen to ganger, med seks ytterligere måneder hver gang. Våren 1840 sa han imidlertid opp sin posisjon som lege, og fikk tildelt en årlig pensjon på halv lønn.