Velferdsstaten regnes som en europeisk oppfinnelse, med en sped begynnelse på slutten av 1800-tallet, da nasjonale ordninger sosial forsikring ble etablert. Disse markerte et radikalt brudd med prinsippene i datidens fattiglovgivning slik nødtrengende skulle få grunnleggende behov dekket å være avhengig av tigging eller veldighet. Med 1900-tallets gradvise utbygging av offentlig velferd ble ikke lenger veldedighet den primære formen for hjelp, men også i land med gode velferdsordninger er veldedig innsats avgjørende for manges livskvalitet. Organisasjoner som Frelsesarmeen baserer sitt virke på dette behovet. Mange organisasjoner har veldedighet som sin viktigste funksjon eller som en helt sentral del av sitt arbeid.