Loktypen er den første fireslyndrede maskinen i Norge, og var brukbar til det meste bortsett fra de raskeste ekspresstogene. Med sine relativt små drivhjul var de gode til å gå i store stigninger og til å komme igang med tunge godstog. På Bergensbanen ble type 26 i 1915 avløst der av den enda tyngre, men ellers ganske like type 31a etter at banen ble forsterket. 26-lokene ble derfor flyttet over på andre banestrekninger, gikk mye i Hamar distrikt, noe i Trondheim distrikt og var å se på Gjøvikbanen til elektrifiseringen i 1963. Etter krigen gikk lokomotivet i Hamar distrikt i Ht. 355/56 Otta-Åndalsnes-Otta (til 1958), Ht. 405/06 Hamar-Otta-Hamar (til 1958), Gt. 5703/04 Hamar-Otta-Hamar (til 1958), Gt. 5705/06 Hamar-Otta-Hamar (til 1958), Gt. 5707/08 Hamar-Otta-Hamar (til 1958), Gt. 5287/88 Hamar-Otta-Hamar (til 1963), i Pt. 301/02 Hamar-Tynset /Røros-Hamar (til 1965), Gt. 5217/5716/5717 Hamar-Elverum-Støren-Hamar (til 1965), Gt. 5291/92 Hamar-Tynset/Røros-Hamar (til 1968) og Gt. 5293/94 Hamar-Elverum-Hamar (til 1968). I 1948 ble tre 26-maskiner i Hamar og Oslo distrikt, (nr. 378, 398 og 411), bygget om til oljefyring, men med gjennomgående dårlig resultat. I Trondheim distrikt var de å se i Pt. 301/02 Trondheim-Tynset-Trondheim (til 1964) og i Gt. 5712/5711 Støren-Tynset-Støren (til 1964). Lokenes siste driftoppgaver i vanlige tog var på Rørosbanen i Gt. 5219 (Hamar-Elverum) så sent som 1. juni 1969 og på Solørbanen i Gt. 5081/82 Kongsvinger-Elverum-Kongsvinger til april samme år. Det siste året NSB hadde regulær dampdrift, 1970, stod det alltid oppfyrt en 26-maskin på Hamar stasjon som reserve for diesellokene på Rørosbanen. Lokomotivene 411 og 412 var de siste i så måte, og når man lot fyren på 411 slokne den 31. oktober 1970, var også dampdriften ved NSB slutt hva angikk all planmessig bruk.