De nye småstuene ble kalt «rallarkåkar», og etter at anleggsperioden var over, ble disse stående ulåste til fri bruk for allmuen. På den annen side ble de opprinnelige telegrafstuene oppgradert og forbeholdt etatens egne høyere funksjonærer. De åpne rallarkåkene ble attraktive for bygdefolk som ville bruke fjellet. Imidlertid ble disse etterhvert lite tiltalende med utøy og forfall. Fisket i Nordre- og Søndre Bjøllåvatn var godt, og dermed var fisket viktig matauk for bygdefolk som ikke hadde tilgang til havet. Fisk ble viktig mat for vinteren. Det hendte at bygdefolk forlot fisken ved vannene og kom tilbake på vinteren for å frakte den hjem. Transporten var gjerne lettere med snø på bakken. Småstuene ble benyttet for dette fisket.