Lovsamlingene i mosebøkene i Det gamle testamente i Bibelen påbyr dødsstraff for en rekke religiøse og sosiale lovbrudd. Menneskeverdet begrunner dødsstraff ved mord (1. Mos. 9:6). Det er også dødsstraff for mange andre forbrytelser, motivert på ulike måter. Det er nevnt dødsstraff for ikke å være omskåret (1. Mos. 17:14), for å arbeide på helligdagen (2. Mos. 31:14, 2. Mos. 35:2), for å gjøre narr av Herren (3. Mos. 24:16), for å ha samleie under en menstruasjon (3. Mos. 20:18), for homofili (3. Mos. 20:13), for å stjele en slave (2. Mos. 21:16), for å ligge med en slavinne (5. Mos. 22:22), for å ligge med en forlovet pike (5. Mos. 22:24), for å ligge med et dyr (2. Mos. 22:19, 3. Mos. 20:15), for ikke å feire påske (4. Mos. 9:13), for voldtektsofre som ikke roper om hjelp (5. Mos. 22:23), for den som forbanner sin far og mor (2. Mos. 21:15–17, 3. Mos 20:9), for den som rører Sinai-fjellet (2. Mos. 19:13), for den som har et gjenferd eller en spådomsånd i seg (3. Mos. 20:27), for å være en trollkvinne (2. Mos. 22:18), for å unnlate å høre på en prest eller dommer (5. Mos. 17:12), og for den som tilber andre guder (5. Mos. 17:2–5, 5. Mos. 13:5–10). Den gammeltestamentlige Gud påbyr også Israels folk å henrette alle nabofolk som ikke vil overgi seg i krig (5. Mos 20:13).