De stridende staters tid kom etter noen generasjoner med relativ fred og harmoni. Men denne fredsperioden var bare en forberedelse på det blodbad som skulle følge. De fire mektigste statene var alle sammen plaget av indre maktkamper. Seks ledende landbesittende familier førte krig mot hverandre i staten Jin. Chenfamilien drev på og utryddet politiske fiender i Qi. Herskernes legitimitet ble ofte utfordret i Qin og Chu av andre medlemmer av kongefamilien, og det raste dermed borgerkriger der. Alle statene ble infisert av slike maktkamper, og blodbadet skulle bare fortsette i den påfølgende tid. De stridende staters tid begynte i 403 f.Kr., da de gjenværende tre ledende familier i Jin – Zhao, Wei og Han – delte staten mellom seg; det maktesløse Zhou-hoffet måtte bare anerkjenne deres myndighet.