Gerbert av Aurillac delte opp tall i kolonner med tre og tre tall ved hjelp av en bue (kalt en «pytagoreisk bue») da han brukte kulerammer med hindu–arabiske tall på 900-tallet. Fibonacci fulgte denne konvensjonen med grupperinger på tre da han skrev tall, som for eksempel i det innflytelsesrike verket «» på 1200-tallet. Tabeller med logaritmer skrevet av John Napier i 1614 og 1619 brukte punktum som desimalskilletegn, og punktum ble brukt videre i Henry Briggs sitt innflytelsesrike matematiske arbeid på 1600-tallet.