En del skinnegående transportsystemer, oftest lokalt i byene, ligner på den «ekte» jernbanen – men er som regel skilt fra denne, både fysisk og ved at f.eks. strømsystemene er annerledes. Skillelinjene mellom systemene er ofte flytende, og flere former for kombivogner (f.eks. kombitrikker av -typen) finnes og kan gå både i gatene og på «ekte» jernbanespor. Med disse forbehold kan systemene inndeles f.eks. slik: Trikk/sporvei – persontransport (sjelden godstransport) i bygater og bystrøk. Bybane, persontransport i bystrøk, nær slektning av trikken, men for en stor del i egen trasé. Forstadsbane – persontransport med geografiske begrensninger; kan gå som trikk i bygatene, og er iblant en trikkelinje forlenget ut i forstedene. Mellombytrikk, går som trikk i bygatene, men også fra by til by, ofte i landlige omgivelser mellom byene – f.eks. de schlesiske trikkene i Polen, Kusttram i Belgia og på øya Man. T-bane (metro) – helt eller delvis tunnelbasert og med meget høy kapasitet; som regel adskilt fra all annen trafikk, persontransport i og rundt de største byene; bruker gjerne strømskinne istedenfor kontaktledninger. Semimetro eller «nesten-T-bane», bybane som nærmer seg en egentlig T-bane i kapasitet – og anleggskostnader.