Et tidlig prosjekt som situasjonistene viet seg til kaltes , som kan oversettes med «å drive», noe som innebar å vandre omkring i bylandskapet for å se hvordan de ulike bymiljøene påvirker sinnstemninger. Man skulle slippe de viljestyrte prosessene og tillate en lekende og konstruktiv oppførsel. Under vandringene samtalte man med hverandre om hvordan man opplevde ulike ting, og dette ble på et vis også et instrument for å analysere seg selv. Av dette utviklet man teorien om psykogeografi, dvs. hvordan fysiske miljøer påvirker oss. SI mente at den modernistiske byplanleggingen og arkitekturen bare bidrar til et samfunn der mennesker blir mer isolert. Den moderne byen er redusert til en kulisse for konsum.