I april 1918 ble han direktør for Heil- und Pflegeanstalt Leipzig-Dösen. Han ble professor i 1925, og avanserte i 1927 til rådgivende psykiater for anstalter i den saksiske landsregjering. Han befattet seg allerede tidlig i 1920-årene med hvordan man skulle fremgå vedrørende psykisk sykes forplantning. I vitenskapelige foredrag gikk han inn for å forholde sinnssykes forplantningsmuligheter. Allerede før 1933 gikk han for å være den ledende representant for den rasehygienisk innrettede psykiatri.