Kirkesognet omtales først i skriftlige kilder i et middelalderdiplom datert 15. februar 1389 (DN IV:558). Både skipet og koret i stavkirken skal ha vært tilnærmet kvadratisk. Skipet målte cirka 5,6 m x 5 m. Etter suksessive utvidelser fremstod kirken etter hvert som en korskirke. Da dikterpresten Jørgen Moe tok over som kapellan i 1853 initierte han gamle planer overfor formannskapet om å reise ei ny kirke på plassen, siden den gamle var for liten og i elendig forfatning. Det fikk han tilslutning til, så i 1857–1859 ble det reist ei nye kirke på stedet. Den gamle stavkirken ble revet rett etter at den nye kirken ble innviet, senhøsten 1859, men kirketuften skal ha vært synlig til langt ut i 1880-årene.