På slutten av 1906 eller tidlig i 1907 begynte enkelte av medlemmer i menigheten å tale i tunger, og det var helt nytt og ukjent. Mange var skeptiske. Seehuus tok dette opp som egen sak på menighetsmøtet 10. mars 1907. Fra referatet: . Det ble splittelse i menigheten og det kom forslag om å forby tungetale på møtene. Saken fikk ingen løsning.