Under en ironisk rekke av hendelser i løpet av midten av 1400-tallet forsøkte den latinske kirke å organisere et korstog som hadde det mål å gjeninnføre Det bysantinske riket som gradvis ble revet i stykker av osmanske tyrkere. Forsøket feilet da flertallet av bysantinerne nektet å slå sammen den østlige kirken med den vestlige kirken. Den greske befolkningen mente at den bysantinske sivilisasjon som var bygget på den ortodokse tro ville være faktisk mer sikker under osmansk styre. Bysantinerne ofret sin politiske frihet for å bevare deres tros tradisjoner og ritualer. På slutten av 1300-tallet og tidlig på 1400-tallet ble to former for korstog organisert av kongedømmene Ungarn, Polen, Valakia (en del av dagens Romania) og Serbia. Begge ble kontrollert av det Det osmanske rike. I løpet av den osmanske beleiringen av Konstantinopel i 1453 døde en betydelig andel av riddere og soldater fra Venezia og Genova i forsvaret av byen.