I løpet av tidlig middelalder antok bortimot alle lærde at jorden er rund, slik som det først ble hevdet av antikkens grekere. Pythagoras hevdet på 500-tallet f.Kr. at jorda var rund. Dette ble senere støttet av blant andre filosofen Aristoteles og matematikeren Euklid. Eratosthenes ved biblioteket i Alexandria var dermed i stand til å foreta en beregning av jordas omkrets. I dette øyemed oppfant han og tillempet en trigonometrisk metode utover de allerede kjente begrepene «breddegrad» og «lengdegrad». Eratosthenes tok utgangspunkt i at solen sto rett i senit i byen Syene (dagens Aswan i Egypt). Samtidig kastet en obelisk skygge i Alexandria, rett nord for Syene, noe som viste at solen måtte stå 7,2 grader fra senit. Ettersom denne vinkelen er 1/50 av sirkelens omkrets, måtte jorden omkrets være 50 ganger større enn avstanden mellom Syene og Alexandria. En løper målte avstanden til drøyt 800 kilometer, og resultatet ligger nært opptil riktig tall, 40 000 km for hele omkretsen. Ut fra denne gradberegningen måtte jordens omkrets være rundt 250 000 stadier eller 45 360 km. Til sammenligning beregner astronomene på Norsk romsenter omkretsen til 40 075 km, hvilket gjør Eratosthenes' regneferdigheter imponerende, foretatt uten hjelp fra satellitter og datamaskiner.