Hans avhandling omhandlet ironi og spesielt sokratisk ironi. Kierkegaard mener at Aristofanes' portrettering av Sokrates, i Aristofanes’ er den mest presise representasjonen av mannen. Der hvor Xenofon og Platon portretterte Sokrates seriøst, følte Kierkegaard at Aristofanes var best til å forstå den sokratiske ironis avanserte detaljer.