Han blir vanligvis regnet som en del av den svenske proggrörelsen, selv om han ikke tilhørte bevegelsens mest politiske artister. Han kom også ut på det kommersielle plateselskapet Metronome. Tekstene hans var heller ikke så uttalt politiske. Ordkunstneren Magnell var dratt mer mot det eksistensielle og melankolske, selv om den krasse politiske kritikken fortsatt var tilstede.