Etter drapet av den tulunidiske emir Khumarawaih i 896 brøt kaos ut i Egypt. I 896-97 anførte Ibrahim II et ifriqiyansk felttog for å gjenerobre og sikre sine østlige grenseland mor det tulunidiske Egypt. Noen av de verste fortelliger om Ibrahim IIs brutalitet er fra dette felttoget. Da han kom til Tripoli, lot Ibrahim II guvernøren Muhammad (hans egen fetter), henrette og spidde (det skal ha vært fordi han hadde hørt at abbasidenes kalif al-Mu'tamid hadde talt vel om ham). Samme årest angrep og beseireta han de ibadittiske nafusa i et stort slag ved Manu (sør for Gabès), og dermed var deres uavhengige imamat ikke mer. Etterpå skal Ibrahim II ha oppstilt en trone og beordret nafusa-fangene til å paradere foran ham en etter en slik at han kunne drepe hver fange selv med en lanse. Han skal således ha personlig drept 500 fanger før han ble for sliten. I Ajdabiya, opå grensen til Barqa, skal han ha kokt og spist hodene til femten av sine fiender.