Den middelalderske blancmangé, eller som den også ble kalt, var en rett som hørte til overklassens kjøkken og var vanlig rundt om i Europa frem til tidigmoderne tid. Den finnes i et utall variasjoner i reseptsamlinger fra hele Europa og nevnes i verker som Geoffrey Chaucers . Grunnresepten inneholdt melk og finfordelt kylling (oftest kapun), smakssatt med rosenvann og blandet med rismel som ble tillaget til en slett stuing. På fastedager ble det benyttet mandelmelk eller fisk som erstatning for melk og fugl. Den kunne også inneholde krydder som safran eller kanel og kyllingen kunne varieres med annen fugl som vaktel eller fasan. Krydder ble flittig brukt i middelalderreseptene ettersom de der gav prestisje og luksus til en rett.