Martini utgikk fra Duccios fargeharmonier samtidig som han fortsatte forsøkene med å anvende linjen til dekorative formål, og hans senere verk har nesten karakter av abstrakte komposisjoner. I 1315 hadde han tilstrekkelig formue til å få oppdraget å male en i Sienas byhus. I dette verket fremgår tydelig Martinis påvirkning fra Duccio, men det avslører også han kjennskap til -familiens skulptur samt den sienesiske kunstens anvending av linjen.