Solinnstrålingen på en fast flate (som et vindu eller et tak) er avhengig av vinkelen solstrålene treffer flaten med. Dette er årsaken til at polområdene er mye kaldere enn ekvatorområdet. I løpet av et år får polene mye mindre solinnstråling enn ekvator fordi solvinkelen er mye mindre over polene. Denne effekten kan benyttes i arkitekturen til å designe bygninger som er kjølige om sommeren og varme om vinteren ved å ha store vertikale vindu på ekvatorsida av bygningen (sørsida på den nordlige halvkule). Dette gir maksimal solinnstråling om vinteren når solen står lavt på himmelen, og minimerer strålingen om sommeren når solen står høyt på himmelen midt på dagen. Solens bane mellom nord og sør varierer med 47 grader gjennom året.