Fløgstad debuterte som prosaforfatter i 1970 med . I 1972 kom novellesamlinga , der han lar sjøfolk og skiftarbeidere i tungindustrien komme til orde på deres eget språk, og forfatterens marxistiske grunnsyn blir tydelig. Gjennombruddet kom i 1977 med romanen . Her følger han utviklinga av det norske industrisamfunnet gjennom to generasjoner i etterkrigstida. I er det snarere avviklinga av industrisamfunnet som skildres, der siste generasjon mister klassetilhørigheten sin og ender i rastløshet og indre tomhet.