Formen karakteriseres hovedsakelig av solosang (se monodi) og teksten ble tillagt så stor vekt at man unngikk komplisert musikkledsagelse – musikkens rolle var å understøtte teksten. Med bare én instrumentgruppe som hovedsakelig klimpret akkorder, anså tidens musikklærde og tilbakeskuende komponister (for eksempel Giovanni Artusi) at det ble begått en feil mot de tradisjonelle komposisjonsreglene, og kritiserte komponistene som skrev på denne nye musikkformen.