Navn, som annet språk, har sin opprinnelse i talespråket snarere enn skriftspråket, og skriftformer av navn er i utgangspunktet sekundære. Frem til 1800-tallet og tildels 1900-tallet hadde folk sjeldent et bevisst forhold til skrivemåten og navnet for en og samme person kunne i skriftlige kilder skrives på mange forskjellige måter, dels med ulik ortografi (som ofte kan virke kunstig i dag) og dels med ulik oppbygging avhengig av kontekst. Normalisering kan gjelde både ortografien og oppbyggingen av navnet. Historisk ble folk til vanlig ofte bare kalt ved fornavn eller ulike kallenavn.