Bourget har særskilt vunnet anseelse som en skarp psykolog, som rettet oppmerksomheten mot den menneskelige karakters underliggende rotsystem, og han var mester i å tyde innviklede sjelsbevegelser. For det meste henter skjønnlitteraturen hans sin tematikk fra de høyere lag av befolkningen under den tredje republikk. Lenge holdt han seg til finansfyrstenes verden; han skildret deres kvinners forvillelser og mest intime følelser med finpenslede strøk, og hans overseende, mildt skeptiske sofistikk slo meget godt an blant overklassens kvinner i datidens Frankrike. Moralsk sett la han skylden for sin samtids svakheter, manglende tro og tilbøyelighet til usedelighet, på en oppfostring som var egnet til å skape forvente, nytelsessyke mennesker. For sin egen del funderte han seg frem til en «omvendelse», med det resultat at han i forsvarer katolisismen og de aristokratiske tradisjonene som samfunnets grunnvoller.