Etter at han kom tilbake til Norge utdannet Hagn seg som gravør og bodde en rekke steder, blant annet Stavanger, Kristiania og Røldal. Han flyttet tilbake til USA i 1905, denne gangen alene, med mål om å livnære seg som tegner. Han returnerte allerede året etter og besluttet å bli kunstmaler. I årene 1905–1906 gikk han på Harriet Backers malerskole i Kristiania, og besøkte også kunstakademiet i København. Det var i denne perioden at han endret etternavn fra til det mer moderne og fikse . I årene 1910–1913 hadde han tre lengre opphold i det internasjonale kunstnermiljøet på Montparnasse i Paris. Dette var en så å si obligatorisk del av utdannelsen til de som ønsket å bli moderne kunstnere. Hagn deltok på Høstutstillingene hvert år i tidsrommet 1912–1916, til mildt sagt blandede kritikker. Han deltok på utstillingen Salon des indépendants i Paris i 1914. Hagn er dag innkjøpt av Nasjonalgalleriet, og nyter en viss anerkjennelse for sin rolle i kunsthistorien; hans malerier dukker av og til opp på kunstauksjoner. Som kunstner var han i tiden før første verdenskrig en utpreget modernist, noe som gjorde ham omstridt. Han kom tilbake fra Paris som trolig Norges første kubist, og noe senere, i 1917, ble han beskrevet som landets da eneste futurist. Hagn var særlig inspirert av den russiske maleren og kunstteoretikeren Vasilij Kandinskij, både når det gjaldt malerstil og kunstfilosofi. I 1916 ga han ut en delvis selvbiografisk novellesamling med tittelen . Han skrev også reisebrev og artikler for flere aviser, blant annet , og .