Han er tradisjonelt identifisert som Chāṇakya, som var en lærd i Takshashila og senere ble statsminister under Mauryariket. Teksten er sannsynligvis blitt bearbeidet av flere forfattere fra 3. til 2. århundre f.Kr. Verket øvet innflytelse fram til 12. århundre, da det gikk tapt. Det ble gjenoppdaget i 1905, og publisert i moderne form 1909.