Ruta Wermuth ble deportert fra Kolomea med sine foreldre; hun forklarer at folk begynte å skrike da de merket stanken av klorin fra vognene. Da vognen var stappfull, kløv en full ukranier inn, svingte pisken og skjøt rundt seg slik at folk presset seg enda hardere sammen, og han fikk inn enda flere. Wermuth stod mot veggen og var tidvis bevisstløs. Foreldrene dannet et skjold foran henne; en gang da hun kom til bevissthet, oppdaget hun at alle var nakne. På en eller annen måte hadde disse fullt påkledde, sammenstuvede menneskene i desperasjon klart å få av seg klærne i heten. Så våknet hun igjen av frisk luft. Moren hvisket at noen hadde lagd et hull i veggen, at det var natt og de nå kjørte gjennom en skog, og at de måtte prøve å hoppe ut. Wermuth ble skjøvet ut og holdt under armhulene; så ble hun sluppet. Hun overlevde krigen; men først 20. juni 1994 fikk hun vite at også broren Salek var i live, da han ringte henne fra England. 5 dager senere møttes de på Heathrow .