I middelalderen var Nederlandene (nederlandsk: ), inkludert Belgia, lokalisert med grenser mot Frankrike og Det tysk-romerske rike, og utgjorde en del av deres respektive periferier, og de ulike områder som Nederlandene besto av hadde blitt selvstyrte ved 1200-tallet. Under habsburgerne ble Nederlandene organisert som en enkeltstående administrativ enhet, og på 1500- og 1600-tallet skaffet den nordlige delen av Nederlandene seg uavhengighet fra Spania som De forente Nederlandene (den nederlandske republikk). Den store grad av urbanisering som karakteriserer det nederlandske samfunn ble oppnådd ved en relativt tidlig tidspunkt. Under republikken kom de første av en rekke storstilte nederlandske utvandringer utfor Europa.