I årene etter 1814 forsøkte den felles kong Karl III Johan og hans administrasjon å holde den norske offentligheten under kontroll. De ble etablert aviser og tidsskrifter med skribenter som utfordret kongens makt. For å innsnevre trykkefriheten forsøkte kongen å få inn et tillegg i riksakten, men forsøket ble avvist av Stortinget. Åsmund Forfang viser i boken at i rettssaker om trykkefriheten brukte norske domstoler § 100. Dommerne så bort fra trykkefrihetsforordningen av 27. september 1799 fordi den ifølge § 94 i grunnloven av 1814 var falt bort. § 94 innebar at Stortinget skulle utarbeide nye lover for Norge.