I Stortingsmelding nummer 85 utgitt 1951 var det foreslått at fondets størrelse skulle være på 200 millioner kroner. En anså det ikke nødvendig å fastsette det endelige beløpet i loven om utbyggingsfondet, da en uansett kunne tilføre nye midler etterhvert som behovet meldte seg. Fondets midler kunne i sin helhet tilføres som låneinnskudd mot statsgaranti. Allikevel mente en at fondet skulle ha en viss egenkapital, slik at denne kunne danne grunnlag for garantier og inntektene fra egenkapitalen for å kunne gi midlertidige rentenedsettelser og dekning av eventuelt tap uten at bevilgninger over statsbudsjettet trengtes i hvert tilfelle. Egenkapitalen ble satt til 100 millioner kroner. I alt hadde Stortinget innen 1952 stilt til rådighet 406 millioner kroner, noe som i dagens kroneverdi utgjør 7,4 milliarder kroner (2022).