Bevegelsen ble etter hvert knyttet nært til ideene til den italienske fascismen, i håp om at dette skulle modernisere samfunnet, og mange av dens kunstnerne falt i første verdenskrig. Noen sentrale navn er Giacomo Balla, Gino Severini, Luigi Russolo, Umberto Boccioni og maleren Ambrogio Casati. Italiensk futurisme var preget av paradokser: mens den var overveiende antifeministisk, hadde den aktive kvinnelige deltakere; mens den søkte å bryte forholdet mellom «fin» og «lav» kunst, verdsatte den maleriet over alle andre former kunstneriske uttrykk; mens den glorifiserte maskinen, vek den unna et mekanisert medium som filmen; og ved 1929, da dens malere hadde avsverget tradisjonelle kunstinstitusjoner, var Marinetti blitt medlem av , det italienske akademi; og mens futuristene i utgangspunktet var revolusjonære, sluttet mange seg til Mussolinis fasciststyre.