Lauterpacht ble i 1955 valgt av FNs generalforsamling og sikkerhetsrådet til dommer ved Den internasjonale domstolen. Han etterfulgte da Arnold McNair som hadde vært hans mentor tidlig i karrieren og gikk av som professor i Cambridge. McNair argumenterte overfor den britiske regjeringen at Lauterpacht burde nomineres til hans egen etterfølger. Lionel Heald, Attorney General for England and Wales, mislikte nominasjonen og argumenterte med at Lauterpacht ikke var skikkelig britisk: «It is therefore surely desirable that our representative at The Hague both be and be seen to be thoroughly British, whereas Lauterpacht cannot help the fact that he does not qualify in this way either by birth, by name or by education.» (Det er klart ønskelig at vår representant i Haag både er og blir oppfattet som britisk, mens Lauterpacht kan ikke gjøre noe med det faktum at han på dette punktet ikke er kvalifisert verken ved fødsel, ved sitt navn eller ved sin utdanning.) McNair ble deretter dommer ved Den europeiske menneskerettsdomstol. Lauterpacht hadde før dette vært medlem av FNs International Law Commission. Lauterpacht fungerte som dommer til han ble syk og døde.