Franskmennene ble selv var overrasket over hvor effektiv operasjonen, langt utover det de hadde ventet. Den unge hertugen av Berwick, en fremtidig marskalk av Frankrike som var tilstede, skrev mot slutten av sitt livet at «noe mer motbydelig har aldri blitt sett før, og ingenting kommer nærmere plyndringen av Troja.» Gjennom Europa skapte ødeleggelsen sinne. Øyeleggingen var et brudd mot de uskrevne regler som styrte krigføring på denne tid. Det var uhørt å bombardere et sivilt mål som ikke var involvert i krigen, for å tvinge fienden til å heve en omringelse. Vanligvis bombarderte man bare forsvarsverker og bymurer, slik at byene kunne erobres intakte. Ministre fra Storalliansen møttes i Haag og avgjorde å hevne ødeleggingelsen av Brussel. Bombardementet hadde i tillegg vært nytteløst ut fra et militært synspunkt, siden de allierte ikke hevet beleiringen av Namur, som falt 5. september. Det ødela derimot ryktet til kong Ludvig XIV. Hundre år senere omtalte Napoleon bombardementet som «like barbarisk som det var nytteløst».