Militæroffiserene fikk frie hender for planlegging av den strategiske bombingen i Iran, og startet en reorganisering av IrAF samtidig som man fortsatte angrepene dypt inn i Iran. I juli ble flyangrepene intensiverte etter man hadde fått flere fly og bedre utstyr. Rafsanjani og Khamenei valgt å fortsette med krigsforberedelsene i troen om at krigen kan vinnes, noe som illustreres av kodenavnet på offensiven fra 30. juni; «Karbala», som er om den hellige byen Karbala i Irak. Utfallet av «Karbala 1»-offensiven overbeviste iranerne om at de kan vinne, så en rekke offensiver ble startet i resten av året. General Shaban var fast besluttet om å tvinge fram en avgjørelse, og satset på økonomisk krigføring ved å ramme Irans økonomi selv om det sendes ballistiske missiler over grensen mellom Irak og Iran. Selv om 4 Scud-B og 19 Oghab missiler var avfyrt mot Amarah og Basra, ble ikke flystyrkene beordret på nytt mot byene. Hver gang Shaban angrepet oljefasiliteter som Kharg, Lavan og endog Larak oljeterminalene - sistnevnt lå 1,200 km fra Irak - gjengjeldte Iran med fly- og rakettangrep på irakiske byer.