Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm ble henrettet for å stoppe den pågående melkestreiken i 1941, men også i en rekke andre tilfeller ble det tatt og henrettet gisler for å true nordmenn til å avstå fra videre motstand mot okkupasjonen. Historikeren Harald Berntsen har karakterisert slike henrettelser som et eksempel på terrorisme. Mossad-drapet i Lillehammer, der israelsk etterretning henrettet den marokkanske kelneren Ahmed Bouchikhi i 1973, regnes av norsk PST som det første kontraterrorangrepet med dødelig utfall på norsk jord i nyere tid. Politikeren og samfunnsdebattanten Erling Folkvord og journalisten Carsten Thomassen (som senere selv ble drept i et terrorangrep i Afghanistan) karakteriserte attentatet som statsterrorisme. Jan Oskar Engene omtaler det som personrettet politisk vold. I 1989 ble Arne Myrdal ble kjent skyldig i forsøk på dynamittattentat mot asylmottaket i Hoveleiren på Tromøy. Myrdal skal ha hatt planer om å skaffe «store mengder våpen til terrorhandlinger.» I 1993 ble Aschehoug-sjef William Nygaard skutt og forsøkt drept. Attentatet antas å være en følge av forlagets utgivelse av og forsvar for Salman Rushdies roman Sataniske vers. Harald Stanghelle karakteriserte attentatet som statsterrorisme. En fatwa ble utstedt mot forfatteren og alle oversettere og forleggere som bisto i å utgi boken. Nygaard var selv ikke i tvil om at Iran sto bak eller hadde skylden for attentatet. I 2001 ble 15 år gamle Benjamin Hermansen et tilfeldig offer for tre personer tilhørende nynazistiske Boot Boys. Journalisten og forfatteren Øyvind Strømmen regnet drapet på Benjamin Hermansen med som et av eksemplene på politisk vold og terror de siste 40 årene. Arfan Bhatti ble funnet skyldig i skadeverk på synagogen i Oslo i 2006, men frifunnet for terrorpunktet i tiltalen. I 2008 ble Mahmed Jamal Shirwac drept på Heimdal; gjerningsmannen var preget av et høyreekstremt tankegods, og ble dømt til psykisk helsevern i straffesaken etter drapet.