I 1918 overtok han lærestolen for sinologi ved Collège de France, som etterfølger av sin lærer Édouard Chavannes. Hans nye forskningstyngdepunkt var daoismen; i 1922 offentliggjorde han for første gang en artikkel innen emnet. I 1927 offentliggjorde han , som ble et standardverk om det gamle Kinas historie, litteratur og filosofi.