Weyler ble svært frustrert over Los Mambies-opprørernes måte å kjempe på. Som klassisk utdannet offiser, var kampen på slagmarken en æressak der arméer møtte hverandre og avgjorde slagets utfall. På Cuba slo opprørerne til uten avtalt slagmark, og forsvant deretter like raskt som de var kommet. Enten forsvant de i skog og fjell eller inn blant sivilbefolkningen. Skulle opprørerne overvinnes, mente Weyler, måtte de skilles fra sivilbefolkningen. Dette kunne oppnås ved å plassere sivilbefolkningen i landbyer og leire som ble kontrollert av lojale spanske tropper. På denne måten kunne man stoppe såvel rekruttering som matforsyninger til opprørerne.