Georges Dumézil fremmet en forsiktig sak for identiteten til Uranos og vediske Váruṇa på tidligste indoeuropeiske kulturelle nivå. Dumézils identifikasjon av de mytiske elementer er delt av to figurer, og støtter seg i stor grad på lingvistisk fortolkning, men posisjonerer ikke en felles opprinnelse, noe som ble gjenopptatt av Robert Graves og andre. Identifikasjonen av navnet Ouranos med hinduistiske Váruṇa, basert delvis på en posisjonert urindoeuropeisk rotord i betydningen av «binding» — oldtidens gudekonge Váruṇa binder den onde, og oldtidens gudekonge Uranos binder kyklopene — er i stor grad avvist av den mer sannsynlige etymologien fra urgresk , igjen avledet fra urindoeuropeiske rot , «å fukte, å dryppe», en referanse til regn.