I tillegg skal han ha tatt for seg islamsk mystikk, sufisme, Helena Blavatskys teosofi og den ariosofiske avleggeren i Lanz von Liebenfels' «teozoologi». I sitt arbeid publisert i 1924 beskriver han møter med sufismen, spesielt bektashidervisjordenen, som han kaller «gammelt tyrkisk frimureri».