Redskaper som brukes til laksefiske Kilenot – et flytende bundet redskap som fanger laks etter ruseprinsippet (selvfangende), utviklet på 1820-tallet og overtok utover 1800-tallet for settenot de fleste steder i Norge, krever ikke kontinuerlig tilsyn. Lakseverp, sittenot, aktenot, flakenot, rykkenot – kan lokalt ha flere utforminger, men er i prinsippet et kammer som kan stenges etter at fisken har gått inn, redskapet må derfor betjenes av person som holder vakt (derav navnet sittenot). Settegarn – et garn som er satt i rett eller svakt buet linje og begge ender er festet til bunnen eller land. Bunngarn – et bundet, fasttstående redskap som fanger etter ruseprinsippet, sammensatt av et landgarn og selve bunngarnet (ringen), ringen har bunn (gulv) og kileformet inngang (kalv, kjeft, led). Blir mest brukt på grunne steder med lite tidevann (Oslofjorden, Drammensfjorden, Vestfold, Skagerakkysten). Gilje Drivgarn – et bundet redskap som brukes enkeltvis eller knyttes sammen til en garnlenke, ofte over flere kilometer, driften i vannet holdet garnet utstrakt og loddrett. Krokgarn – utviklet fra settegarn og fanger etter snareprinsippet ved hjelp av et ledegarn og en fangstdel, utviklet i Trøndelag og på Møre omkring 1760. Sportsfiske med stang - innført i Norge på 1800-tallet av engelske sportsfiskere.