Kritikerne i utviklet en ny form for filmkritikk, fokuserte på eksperimentell film og diskuterte internasjonale filmskapere. De var kritiske mot den standardiserte franske filmen, som før -kritikerne hadde betegnelsen og . Denne filmstilen hadde dominert den franske filmindustrien og bestod av store produksjoner med studioinnspillinger, oftest filmatiseringer av noveller, dramaturgiske, med store stjerner og filmprodusenten i sentrum for produksjonen.