Med årene fikk de årvisse billedtrampingene preg av å bli en lokal folkelig festivitet. Særlig kvinnene fra fornøyelseskvarteret Maruyama sørget med sine forseggjorte kimonoer oppsikt og tilstrømning av skuelystne. Nederlenderne, som var protestanter og tildels nokså antikatolske selv, hadde siden 1609 hatt et nærvær i byen med Det nederlandske ostindiske kompanis handelsenklave. Noen av deres ledere (oppferhoofden) ved faktoriet på Dejima i havnen, etterlot korte skildringer av hendelsene i sine tjenestejournaler. Noen av bemerkningene gjengav foreteelsene med gru, mens andre observatører var mer avslappede i sine referater. Det var ved disse skildringer at bildetrampingen ble kjent i Vesten på tidlig tidspunkt.