I motsetning til Gondor var Arnor ikke velsignet med hell, og Dúnedain av Nordens undergangen begynte med ulykken ved Sverdliljevollene i året 2 i det tredje tideverv. Det nærmeste Arnor hadde en gullalder var i det første århundre etter at det ble grunnlagt. Det var ulike grunner til at det ikke hadde samme suksess som Gondor: en tynnere befolkning, hardere klima, splittelsen fra Gondor, og splittelsen til tre mindre riker som etter hvert førte til at de ble knust av Hekseriket Angmar. Til tross for dette forsvant ikke dynastiet av herskerne av Arnor (Isildurs slekslinje). Isildurs arvinger ble til stammefyrster av de få gjenlevende Dúnedain i Norden, helt til etter Ringkrigen da Arnor ble gjenopprettet av kong Elessar (Aragorn).