Testflyene ble innkjøpt den 9. januar 1930 og fikk betegnelsen . I februar 1930 besluttet Flygvapnet i stedet å gå for Bristol Jupiter-motoren, som var flyvåpenets standardmotor. Dermed ble Carl Clemens Bücker tvunget til å modifisere de to bestilte flyene med nye motorfester, samt gjøre endringer på fremre del av skroget. Disse ble hetende . Samme år ble det bestilt ytterligere fem fly med Jupiter VI-motor. Under prøveflyvningene ble det oppdaget vibrasjoner i halepartiet under glideflukt. Både Svenska Aero og det Sentrale Flyverkstedet i Västerås (CFV) forsøkte å løse problemet uten å lykkes. Til tross for dette ble flyet godkjent av Flygvapnet. Etter leveransen arbeidet Bücker og CFV med en endring av understellet slik at flykroppen fikk en mer kantete form enn på tidligere Jaktfalker. Som alternativ motor ble den nyutviklede Jupiter VIIF-motoren valgt. Flygvapnet anskaffet i 1932 tre Jaktfalk II, som varianten ble kalt. Svenska Aero arbeidet hardt med å eksportere Jaktfalken. Militære representanter fra Argentina og Japan prøvefløy flyet uten at det resulterte i bestillinger. Den eneste eksportordren kom fra Norge, som i 1931 bestilte et fly med Armstrong Siddeley Panther IIIA-motor, som ble brukt til sammenlignende testing mot en Hawker Fury. Da Flygvapnet i 1933 ønsket å bestille ytterligere syv fly, var Svenska Aero kjøpt opp av ASJA (jernbaneverkstedets flyavdeling), og leveransene ble gjort herfra, med noen mindre modifikasjoner av stabilisatoren og frontvinduet.