Grunnsetningene ble behandlet i plenumsmøtet 16. april, en dag som ble husket som «varm og tumultuarisk». Den dagen sto også det første slaget mellom de to hovedgrupperingene i forsamlingen. Første grunnsetning (og første paragraf i Grunnloven) fra konstitusjonskomiteen handlet om selvstendigheten: Skulle Norge være selvstendig, og skulle landets regent kalles konge? Wergeland argumenterte for innskrenket monarki, men argumentet innebar en lengre forelesning forsamlingen ikke hadde tid til. Folk begynte å rope «Til saken!» Sverdrup erklærte at han med sin akademiske bakgrunn også nok kunne holde et foredrag om gresk statsforfatning. President Anker forsvarte Wergeland, men etter ytterligere en halv time mistet også han tålmodigheten og ba Wergeland legge talen frem skriftlig. Denne episoden kom til å svekke Wergelands posisjon, han holdt også senere lange, forberedte taler og fikk et stempel som møteplager. Hans danskehat og støtte til unionspartiet var neppe til styrke for de svenskvennlige i forsamlingen.