Folkets edavleggelse i kirkene hadde ikke endelig avgjort spørsmålet om union eller full uavhengighet. Flere av diskusjonspunktene om grunnlovsutkast var knyttet til spørsmålet om uavhengighet og det var dette spørsmålet som tydeligst delte forsamlingen i to partier. Unionspartiet (eller «forhandlingspartiet») var minst (omkring 30 representanter), selvstendighetspartiet hadde omkring 80 og ble delts omtalt som «prinsepartiet».