Det er utformingen av membranen som er den store teknologiske utfordringen. En osmotisk membran har maskevidde ned mot 1/10 mm. Den stopper klor og natrium, men slipper vannmolekylene gjennom. Membranen består av et porøst bæreskikt. På dette ligger den osmotiske membranen med en tykkelse på 50-100 nanometer. Oppgaven er å lage membranen slik at den får størst mulig gjennomstrøming av vannmolekyler. Arealkravene er enorme og en opererer med tall som 1000 m membranflate per m der avstanden mellom membranflatene kan være 0,5 – 1 mm.