Skriftsspråket ble brukt i deler av Sentral-Asia fra mellom 600-200 f.Kr. (avhengig av alderen på Issyk-inskripsjonen) og 700 e.Kr. Det ble brukt i Kushriket, og var knyttet til nomadene på den eurasiske steppe i det gamle Baktria. Skriften ble oppdaget av arkeologer i 1950-årene. Tekster er funnet på hulevegger og malt keramikk. Det meste av skiftene ble trolig skrevet på palmeblad-manuskripter eller neverdokumenter som har blitt oppløst. Skriften ble brukt av administrasjonen i Kushan sammen med det greske alfabetet og kharoṣṭhī. Skriften hadde mindre enn 30 tegn, og mest sannsynlig omkring 25. Skriften ble muligens avledet av det arameiske alfabetet, og modifisert med diakritisk tegn.