Lovløshet, urett og maktmisbruk var viktige tema for Abaj. I det episke diktet “Eskendir” kritiserer han Aleksander den stores maktbegjær og stiller hærføreren opp mot filosofen Aristoteles. I satiriske dikt som “Embetsmannen og hans frakk” harsellerer han med både de uopplyste og undertrykkerne. Abai var en troende muslim, men han var også en progressiv opplysningsmann som kritiserte kunnskapsløse imamer. Hans filosofiske tanker og ideer hadde stor innflytelse på utviklingen av den demokratisk tankegang og frigjøringsbevegelsen i Kasakhstan på begynnelsen av 1900-tallet. Han så at folkets framtid lå i utdanning og søken etter kunnskap da dette kunne hjelpe folk til å se feilene i samfunnet og måter å avvikle de på. Han oppfordret til arbeid og til å lære seg et yrke og til å verdsette dyder som respekt, nestekjærlighet, ærlighet og beskjedenhet i motsetning til skryt, grådighet og svindel. Abaj var bekymret for de yngre generasjoner og forsøkte å lære de at man bør lære mens man enda er ung, å kaste bort livet på fornøyelser vil lede til ugagn.