Med formannskapslovene av 1837 bestod amtstinget, senere fylkestinget, av ordførerne i alle fylkets landkommuner. Opprinnelig var amtmannen/fylkesmannen selvskreven som formann. Ved en lovendring i 1923 fikk fylkestinget velge sin egen formann, som fungerte som møteleder i fylkestinget og fylkesutvalget, for ett år i gangen.