Etter hvert ble kinematografene mer en tilskuddsgiver som unge filmskapere kunne søke penger fra. Aamots visjon om å dokumentere byens utsende og virksomhet ble på et vis beholdt, men filmene dreide mer i retning av å være rene opplysningsfilmer, og også som en slags bruksanvisning for hvordan byens innbyggere skulle leve og bo i det moderne storbysamfunnet som nå var i ferd med å vokse fram.