I sangen synger Harrison som om han er ligningsmannen. Denne blir fremstilt som en ondskapsfull person som ser etter kreative muligheter for stjele pengene til folk: (). Ligningsmannen ber tilhøreren å være takknemlig for at han ikke går tomhendt unna: og i en kjølig referanse til den britiske toppskatten på 95 prosent på den tiden. Han går så langt som å anbefale de som dør å oppgi i ligningen de myntene som tradisjonelt blir lagt på øynene til den avdøde: . Sangen avsluttes med å erklære at tilhøreren jobber for ingen andre enn ham: .