Den var den ledende radikale eller «militante» organisasjonen innen den britiske stemmerettskampen, og var i motsetning til andre organisasjoner som kjempet for kvinners stemmerett bare åpen for kvinner. WSPU ble styrt og strengt kontrollert av Emmeline Pankhurst og hennes døtre Christabel og Sylvia. Fra 1906 fikk WSPU tilnavnet «suffragetter», som oppstod som et nedsettende kallenavn i media i kontrast til det etablerte begrepet «suffragister» som beskrev den etablerte kvinnestemmerettsbevegelsen. WSPU var kjennetegnet av bruk av sivil ulydighet og direkte aksjon, og begynte etterhvert å engasjere seg i det de selv beskrev som et «terrorvelde». Ved siden av demonstrasjoner og mer konvensjonelle aksjonistiske virkemidler omfattet dette brannstiftelser, sending av farlige kjemikalier i posten som skadet flere postansatte, forstyrrelse av politikere gjennom avbrytelser og tilrop, vindusknusing og annen vandalisme mot offentlige bygninger og fremprovosering av arrestasjoner. Da medlemmer ble fengslet deltok de i sultestreiker og ble tvangsfôret. Emmeline Pankhurst sa at gruppens mål var å «gjøre England og alle sider av livet i England usikkert og utrygt».