Oksidasjon (eller oksidativt stress) er en kjemisk reaksjon, der elektroner overføres fra et elektrongivende atom i et molekyl til et elektronetagende. Etter reaksjonen foreligger det én, to, eller flere, utad neutrale, molekyler (de reduserte) mens det er én del som får mindre elektroner (den oksiderte) enn den kunne har hatt. Inni kroppen binder den seg da til alt som kan donere disse elektroner. Et eksempel på oksidasjon er et eple som skjæres i to og blir brunt. Oksidasjon kan skape skadelige kjedereaksjoner som kan få konsekvenser på cellenivå. Antioksidanter motvirker denne oksidasjonen ved blant annet å la seg selv oksideres for å beskytte andre molekyler. Frie radikaler er atomer eller molekyler som mangler Elektroner. Dette gjør dem svært reaktive med andre stoffer kroppen er bygd av. Radikaler frigjøres gjennom biokjemiske prosesser i kroppen. Frie oksygenradikaler for eksempel dannes når kroppen bruker oksygen til å forbrenne næringsstoffer som fett og karbohydrat. Mange av disse kjemiske stoffene er uheldige for kroppen. Vi kan få for mye av dem gjennom vedvarende stress, stråling, infeksjoner og en rekke andre faktorer. Det kan også se ut til at disse frie oksygenradikalene påvirker aldringsprosessen. De kan også føre til endringer i arvestoffer, DNA. Dette kan igjen føre til feilkodering, feil transkribering i ribosomene og eventuelt føre til kreft (dersom apoptosen ikke inntreffer) og hjerte- og karsykdommer. Antioksidanter beskytter oss mot disse frie radikalene, slik at cellene i kroppen vår ikke blir skadet.