Uttalen av varierer også i høy grad. I mellomsvenske dialekter kan den uttales som en av frikativene og og ganske ofte som approksimanten . Selv tapper som er vanlige. I sørlige Sverige brukes skarrende -uttale som og . I smålandsk forekommer en blanding av skarre-r og tungespiss-r, avhengig av stillinga i ordet; for eksempel uttales den første r-en i ordet som tungespiss-r, og den andre skarrende, mens det i vestgötsk er motsatt. Til forskjell fra dialekter i Midt-Sverige, Norrland og Finland assimileres heller ikke med supradentale konsonanter i de sørlige dialektene. uttales altså dermed .