På 500-tallet var de vestgermanske stammene som frankerne tilhørte blitt kristne grunnet betydelig press for en katolsk konvertering av Klodvig I. Frankerriket, styrt av merovingernes dynasti, var det mektigste av de kongedømmer som etterfulgte Vestromerriket. Senere, som følge av slaget ved Tertry i 687, ble merovingerkongene redusert til maktesløshet, og fikk siden tilnavnet («gjøre-ingenting-konger»). Bortimot all regjeringsmakt ble utøvet av deres øverste myndighetspersoner, rikshovmestre (latin: ), og var den faktiske makten bak tronen, mens monarken selv var blitt redusert til seremonielle funksjoner.