Tidsskriftene var å regne som en medierevolusjon i samtiden. De minnet mye om det vi i dag kaller ukeblader, og kunne etableres uten spesiell tillatelse fra kongen, slik man måtte ha for å starte aviser. I prinsippet kunne hvem som helst få sine meninger på trykk, og akademisk utdannelse var ikke lenger et kriterium. Tidsskriftene ble derfor møtt med mye kritikk fra eliten og de etablerte forfatterne. I komedien gjør Ludvig Holberg narr av vanlige folk som diskuterer politikk.