Iranerne hadde ved vanvare vandret rett inn i allerede planlagte og utlagte ildsoner som de irakiske artilleristene hadde opprettholdt for maksimal utnytting av deres ildkraft uten større vanskeligheter. Mi-24 helikopterpilotene som oftest skjøt med deres tung ildkraft på trygg avstand, hadde på forhold vært instruert hvor de skulle angripe, når de skulle skyte f.eks. Gjennom mesterlig planlegging med stor hovedvekt på organisasjon hadde et ugjennomtrengelig forsvar blitt oppført med stor suksess. Tåregass var tatt i bruk i massiv omfang av de irakiske styrkene som var uforberedt på irritasjonsgass som spredt kaos i rekkene. Flere av angrepene i 14. juli til 2. august var stoppet med bruk av tåregass.