Etter akademiets dom holdt Corneille seg krenket taus i tre år før han vendte tilbake. Han viste at han hadde lært sin lekse ved å dedikere sitt neste stykke til Richelieu, som nådig tok imot unnskyldningen. Dette dramaet, (1640), var en nesten regelbundet, og hadde handling fra Romas historie. Suksessen var like stor som tidligere. Med (1640-1641) overvant tidligere motstandere, og etter martyrdramaet (1641-1642) ble han anerkjent som Frankrikes største dramatiker. Disse fire dramaene tilhører i dag det stående repertoar på den nasjonale franske scene og studeres i skolene.