Akk be meg aldri mere om denne ene sang,jeg synger ingen flere når den har lydt sin gang,ennu har jeg så mangen en sorgfull sang igjen,kun ei Midtsommersangen, akk be meg ei om den. Jeg vet hvor den bedårer jeg vet hvor den er smukk,i tonene er tårer i orden er sukk.Mens snærende som slangen den seg om hjertet snor,jeg kan Midtsommersangen, jeg kan den ord for ord. Jeg lærte den der hjemme hvor alt var sol og sang,den tonet fra en stemme det lød som harpeklang,og jeg, jeg fulgte klangen jeg minnes det så vel,det var Midtsommersangen han sang den siste kveld. Hva er det som har hyllet mitt liv i sorgens flor,hva er det som har tryllet hver blomst i sorten jord,Hva er det som fra vangen ved midnatt toner hen,det er Midtsommersangen, akk lytter ei tild en.