Den mest fremstående av tidens poeter var Alexander Pope, men Popes storhet ligger delvis i hans konstante strid med andre poeter, og hans kaldblodige, tilsynelatende neoklassiske tilnærming til poesien konkurrerer med idiosynkratiske versemål fra poeter som Ambrose Philips. Det var på denne tiden at James Thomson skrev sin melankolske og Edward Young skrev . Dette er også æraen da man konkurrerte alvorlig om hyrdediktningens rette utforming. I kritikken slet poetene med en doktrine om sømmelighet, om å kunne koble høvelige ord med en høvelig mening og oppnå en språkbehandling som passet til emnets tyngde. På den samme tiden var på sitt mest populære. Alexander Popes og er fortsatt blant de største liksomhelt-dikt som er skrevet.