Likevel forlot de ikke helt den improviserte progrock-sjangeren, for albumet har flere markante jazz-influerte låter som for eksempel «The Sleeper» og «Echoes», og disse har et igjenkjennelig og nesten identisk lydbilde som de tidligere utgivelsene og . Begge disse låtene kan sies å være høydepunktet på –utgivelsen, og «Echoes» har siden blitt en gjenganger på bandets liverepertoar og regnes for å være en av de beste låtene Camel har spilt inn. Selv om de ikke klarte å nå målet om korte radiovennlige låter er likevel et av de mer tilgjengelige utgivelsene fra bandet, som da hadde fått en tendens til å fokusere på det instrumentale.