Stortinget gikk med på at kongen utnevnte en stattholder i Norge og at linjehæren ble brukt utenlands. Norge skulle være ansvarlig bare for egen statsgjeld og norske lover skulle skrives på norsk språk. Den norske regjeringen skulle ha sete i Christiania, mens en del av regjeringen skulle oppholde seg i Stockholm for å holde kontakt med kongen. Unionsvilkårene ble beskrevet i Riksakten som ble vedtatt av Riksdagen og av Stortinget i 1815. Norge fikk sin egen sentralbank, Norges bank.