Sidney skrev en avhandling om en poesi i tiden rundt 1581 (utgitt i 1595), en poetikk kalt («Poesiens forsvar»), som et forsvar mot et pågående angrep fra puritanerne. Sidney gjør seg til talsmann for renessansens estetikk hvor han krevde overholdelse av sjangrene og de tre enheter. Dette var i overensstemmelse med , ett av diktene i Spensers som gjengir renessansens mening om diktning som sublim kunst og en kulttjeneste for de innviede. En av hyrdene klager over den ringeakt som diktningen har blitt til del, den kunst som er «en gave av guddommelig opprinnelse». At Spenser og Sidney var samstemte, vises i at trykkeren Henry Bynneman på denne tiden utga to små bind fra de to dikternes brevveksling, hvor de diskuterte ulike intellektuelle emner.