På 200-tallet var de romerske grensene svekket mot de germanske stammene som krysset Rhinen og Donau og strømmet inn i Imperiet. I øst krysset persiske Sasanideriket elven Eufrat og angrep romerske Syria. Da perserne under Sjafur invaderte Mesopotamia åpnet den unge keiseren dørene til Janustemplet i Forum Romanum i Roma for siste gang i romersk historie, og med Timesitheus som hærfører ble en stor hær sendt østover. På veien ble invasjon av gotere fordrevet over Donau. Deretter, våren 243 ankom Timesitheus og Gordian II i Syria. Målet for persernes ekspansjon var øvre Mesopotamia (hva som i dag er sørøstlige Tyrkia og nordlige Syria og nordlige Irak), mye av dette området vest for Eufrat hadde vært under direkte romersk kontroll for mer enn en generasjon. Den romerske hæren gjenerobret Carrhae og Nisibis. Perserne ble drevet tilbake over Eufrat og beseiret i slaget ved Resaena i 243. Krigen var en suksess og Gordian, som hadde ankommet hæren, planla en invasjon inn i Sasaniderikets territorium. Samtidig døde hans svigerfar av sykdom, kanskje under uklare omstendigheter. Den gjenværende pretorianske prefekt, Julius Priscus, overbeviste den unge keiseren å utnevne sin bror, Julius Philippus, som Timesitheus' etterfølger. Ukjent på dette tidspunktet, men det ble den neste keiseren, kjent som Filip araberen.