Den populære betegnelsen skyldes at utbredelsen av svaitaket i 1700-årene falt sammen med interessen for kineserier i Europa. Dekorasjoner med kinesiske motiver ble meget populære på tapeter, møbler, keramikk, også i folkekunsten. Motivene kunne være rene ornamenter, eller landskaper, planter, mennesker og bygninger. Pagoder – med svaitak – ble særlig mye brukt. I europeisk hagekunst ble det moderne å utstyre hagen med et «kinesisk» lysthus. Interessen for kineserier kan ha bidratt til utbredelsen av svaitak med «kinavipp», i tillegg til at takformen også ble vanlig i rokokko-arkitekturen.