Den nasjonale bevegelse kulminerte med Estlands uavhengighetserklæring i 1918, etter at Russland var svekket etter første verdenskrig. Estlands uavhengighetskrig varte i 2 år, 1918-1920 og ble avsluttet med freden i Tartu, hvor Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk anerkjente Estland som selvstendig stat. Landet fikk sin første konstitusjon i 1920 som innførte parlamentarisme og et statsoverhode med tittelen rikseldste (). Den 1. desember 1924 gjennomførte det estiske kommunistpartiet med støtte fra Sovjet-Russland et kuppforsøk. Forsøket ble slått ned, men flere ble drept, blant andre landets transportminister Karl Kark.