For å unngå forvekslinger med slektninger, tok han kunstnernavnet Jacques Villon som en hyllest til en fransk middelalderpoet François Villon. Han mistet etterhvert enhver interesse for juss i forhold til det livlige kunstnermiljøet omkring Montmartre på den tid. Han tok opp tegning og grafikk og ble bidragsyter til både aviser, tidsskrifter og plakatsøyler.