Lærerinne Rebekka Selte hadde en klasse med 29 piker som gikk ut i 1930, og 29 piker i 1937. Av de 29 som gikk ut i 1930, bodde ett barn i en treromsleilighet, fem i toroms- og 23 i ettromsleilighet. I flere av hjemmene observerte Selte svært vanskelige forhold. Mange av barna var dårlig kledd og trengte hjelp. I en av ettromsleilighetene bodde det ni personer (tre generasjoner). Noen elever forsømte omtrent hver lørdag, og stilte de likevel, merket Selte seg «de redde øynene». Men barna var «snille», og mødrene deres «strevsomme og interesserte». Fra 5. klasse gikk fem av pikene over i middelskolen. To av dem droppet ut, men klarte seg bra. Tre av dem fullførte middelskolen, og den ene fikk post i ett av departementene. Av pikene som gikk ut 7. klasse, fortsatte ni i fortsettelsesskolens dagklasse; andre i kveldsklassen, fordi de måtte ha betalt arbeid på dagtid, deriblant klassens flinkeste elev. Hun ble senere innkjøpssjef for en avdeling i en av Oslo ansette forretninger. En av elevene ble hushjelp for Selte selv, og sammen dro de og kjøpte pianoet eleven hadde ønsket seg hele livet.