Zhu Xi sammenligner et sted (menneskenaturen) med en perle og (materien) med en vannpytt. Han ser for seg at perlen befinner seg nede i vanndammen, og sier at vannets beskaffenhet – om det er klart eller om det er grumsete – avhenger av betrakterens dygd og erkjennelse. Uvitende eller onde mennesker kan ha den samme natur som de kloke og god, men deres er annerledes. For de vise er likesom rolig og klart vann som muliggjør -perlen å bli sett i all sin glans. Men for den uvitende eller onde er som sølevann. – Dyr har ifølge Zhu Qi egentlig også en dygdig natur, men deres er som tykk søle.