Ettersom gammelengelsk var et av de første morsmål som ble skrevet ned søkte 1800-tallets forskere etter røttene til en europeisk «nasjonalkultur» (se ) og hadde således spesiell interesse for angelsaksisk litteratur. Gammelengelsk ble dermed en del av universitetsstudiene. Etter den andre verdenskrigen har det vært en økende interesse for de fysiske manuskriptene i seg selv. Neil Ker, en paleografer, utga den banebrytende i 1957, og ved 1980 var bortimot alle angelsaksiske manuskripter blitt gjenutgitt på engelsk. J.R.R. Tolkien, kjent som en forfatter av fantastisk litteratur, er kreditert for å ha skapt en bevegelse for å se på gammelengelsk som et emne for litterær teori i hans forelesninger fra 1936. Disse ble siden utgitt av hans sønn i 1983 i form av essaysamlingen .