I semiotisk sammenheng oppstår en konnotasjon når det denotative forholdet mellom en signifikant (det uttalte ordet eller fysiske uttrykket) og dets signifikerte (meningsinnholdet) er utilstrekkelig til å tjene fellesskapets behov. Et annet betydningsnivå blir betegnet som konnotativ. Disse betydningene er ikke objektive representasjoner av tingen, men nye bruksmåter oppfunnet av språkgruppen.