Hans eksil ble til en velsignelse for hans litterære karriere: Han fikk tid til å forfatte dikt, fabler, reflekterende reiseskildringer og essays der han bragte inn og forente elementer fra konfucianisme, taoisme og buddhisme. Men hans skrifter gir også uttrykk for en buddhismekritisk reformkonfucianisme, som noen andre representanter holdt seg til i løpet av hans levetid. Blant hans verker var det også didaktiske fabler og satiriske lignelser om politisk grusomhet og sosial nød.