I stoisk fysikk fremmet Poseidonios en teori om kosmisk «sympati» (), en organisk innbyrdes forhold av all framtoninger i verden, fra himmelen til jorden, som en del av en rasjonell formgivning som forente menneskeheten og alle ting i universet, selv de som var midlertidig og romlig adskilte. Selv om hans lærer Panaitios hadde betvilt divinasjon, benyttet Poseidonios teorien om kosmisk sympati som støtte for hans tro på divinasjon, enten det var gjennom astrologi eller profetiske drømmer, som en form for kvasivitenskapelig forutsigelse.