Sjálfstæðisflokkurinn har alltid unngått å appellere til noen bestemt samfunnsklasse. Derfor har partiet også lyktes relativt godt med å få velgere blant arbeiderklassen, hvilket delvis har sin forklaring i partiets støtte til islandsk selvstendighet i 1930-årene. Partiet henter allikevel mye av sin støtte blant middelklassen, og velstående og universitetsutdannede er overrepresenterte blant partiets tilhengere. Sjálfstæðisflokkurinn var den eneste konsekvente motstanderen av ølforbudet på Island, og tre fjerdedeler av de som stemte for å oppheve dette i 1989, regnet seg som velgere av partiet. I slutten av 1980-årene var om lag en tiendedel av landets befolkning medlemmer av partiet.