I det bysantinske riket og de arabiske kalifatene bygde alkymister i tidlig middelalder på arbeidet til Zosimos. Bysantinske og muslimske alkymister ble fascinert av begrepet metalltransmutasjon og forsøkte å gjennomføre prosessen. Den muslimske alkymisten Jabir ibn Hayyan fra 700-tallet (latinisert som Geber) analyserte hvert klassiske element i forhold til de fire grunnleggende egenskapene. Brann var både varm og tørr, jord kald og tørr, vann kald og fuktig, og luft varm og fuktig. Han teoretiserte at hvert metall var en kombinasjon av disse fire prinsippene, to av dem innvendig og to utvendig. Fra denne forutsetningen ble det begrunnet at omdannelsen av ett metall til et annet kunne utføres ved å omorganisere dets grunnleggende kvaliteter. Denne endringen ville bli formidlet av et stoff, som kom til å bli kalt på gresk og på arabisk (hvorfra ordet eliksir er avledet). Det ble ofte ansett for å eksistere som et tørt rødt pulver (også kjent som , rødt svovel) laget av en legendarisk stein – de vises stein. Eliksirpulveret ble sett på som en avgjørende del av transmutasjonen av senere arabiske alkymister.