I den yngre dryastiden (ca. 10 900–9 600 f.Kr.) endret klimaet seg i retning av kjøligere og tørrere forhold. Samtidig med avsmeltningen av innlandsisen over Nord-Europa skjedde det en flytting av vestavindsbeltet mot nord, slik at middelhavsområdet og Midtøsten ble liggende i en kjølig tørkesone. Dessuten falt mengden karbondioksid (CO) i atmosfæren, og dette rammet fotosyntesen til ville kornslag. Det medførte endringer i sammensetningen av plantesamfunnene og følges i forandringer av de fødeemner som befolkningen på stedet samlet inn.