Før parlamentarismens inntog i Norge i 1884 hadde den utøvende makt (som da var kongen personlig og hans råd) visse domener som Stortinget ikke kunne blande seg inn i (kongelige prerogativer), men med parlamentarismens fremvekst måtte den utøvende makt godta at den ikke kunne utøve makt uten å ha et flertall bak seg i parlamentet.