Ludvig den fromme, sønn av Karl den store, er sjeldent framstilt i slag av annalistene, men heller dirigerer andre til å gjøre så, eller forhandler for fred. Kontrasten mellom Ludvig og hans far og hans bestefar er åpenbar. Mens tidligere konger var urokkelige og klippefaste figurer, avbildet som bedre mennesker enn deres fiender, selv i nederlag av den reviderte versjonen, er annalskribentenes Ludvig en mindre mann som gir den militære makten til andre menn, ikke ulikt annalenes tidligere beskrivelser av merovingerkongene. Mirakuløse støtte, og Guds støtte, ledet Karl den store og hans menn til seier, men stort sett kun dårlige ting omgir Ludvig, slik som et varsel lest i stjernene som det hevdes skal ha forutsett hans hærs nederlag under ledelsen av grev Aizo (eller Aisso), og det plutselige sammenbrudd av en buegang som Ludvig og hans menn spaserte over i 817 og som nær drepte ham. Slike referanser til påfallende naturlige fenomener, merkelige hendelser, og mirakler blir i økende grad vanlig i annalene for 800-tallet. I tillegg til astrologiske merkverdigheter, slik solformørkelser, begynner det overnaturlige å komme inn i teksten, satt opp mot de rituelle årlige hendelsene som jul- og påskefeiringer. Bort imot to dusin landsbyer er rapportert for å ha blitt ødelagt i en himmelsk brann i 823, mens det på samme tid er sagt at navnløs pike begynte en faste som varte i tre år.