Det offentliges innsats for å skaffe boliger til vanskeligstilte har sin bakgrunn i den store befolkningsøkningen i byene på siste halvdel av 1800-tallet. I kampen for bedre livsvilkår ble ”boligsaken” en viktig mobiliseringsfaktor for arbeiderbevegelsen. Blant andre forklaringsfaktorer kan nevnes forståelsen for at dårlige boforhold gir redusert arbeidsevne og økt misnøye, filantropisk omtanke for helse og moral og en lovgivende stat som instruerte lokale myndigheter også med hensyn til sosiale forhold og bygningskontroll.