Teksten priser mahāyanalæren som den ypperste. Den sier at religiøse relikvier, statuer, bøker, praksis, kunnskap, og alt sunt og gunstig er bra. Men bare i den grad hvor de ikke blir objekter for tilknytning. Den forkynner også verdien av kyndige midler for å hjelpe folk. Dersom prajñāpāramitāsūtraen i 18 000 vers selv blir et objekt for tilknytning, resulterer det i det motsatte av hva den forkynner. Når teksten sier at selv det å skrive ned et enkelt ord fra den er nyttig, kan man ikke transcendere problemet med tilknytning ved å innføre en ny tradisjon.