Fra 80-tallet og frem til hennes død, var kunstverkene hennes preget av ekspresjonistiske akrylmalerier på papir og lerret. I flere av maleriene bruker hun avispapir og gamle fotografier. Hun var en av de mange i sin generasjon som arbeidet i et grensland mellom figurasjon og abstraksjon. Med dette følte Sæverud at hun kom fram til noe hun lenge søkte og sier: «Veien hit har det tatt 20 år og vandre. Kanskje er jeg nå blitt mer bevisst det jeg arbeider med. Ihvertfall opplever jeg sterkere sikkerhet i det jeg gjør.» Landskapet og menneskene var som regel grunnlaget for maleriene,og fargene var ofte tonet ned i enten svart, grånyanser eller blått.