Emin fikk sitt gjennombrudd på slutten av 1990-tallet med kunstverk som handlet om kvinnelige erfaringer knyttet til kropp, seksualitet og sårbarhet. Verkene hennes er gjerne selvbiografiske og utleverende og utforsker allmennmenneskelige tematikker som kjærlighet, begjær, tap og sorg. Hennes gjennombrudd er særlig knyttet til verkene fra 1995, et telt med påsydde navn fra elskere, familiemedlemmer og venner, og fra 1998, som viser en uoppredd seng med rester fra kroppslige og seksuelle aktiviteter. Førstnevnte verk var del av utstillingen i 1997, en utstilling på Royal Academy i London som viste verk fra samlingen til Charles Saatchi. Utstillingen fikk mye oppmerksomhet og er knyttet til begrepet YBA - Young British Artist - som ble brukt om en ny generasjon kunstnere i London, som inkluderte kunstnere som Damien Hirst, Jake og Dinos Chapman, Gary Hume, Sarah Lucas, Chris Ofili, Marc Quinn, Sam Taylor-Johnson, Mark Wallinger, og Rachel Whiteread. Sistnevnte verk besto av rester etter at Emin hadde blitt værende i sengen sin etter et opprivende kjærlighetsbrudd, rester som inkluderte tomme vodkaflasker, sigarettstumper, graviditetstest, kondomer, glidemiddel, klær med spor etter menstruasjon, m.m. I 1999 ble Emin nominert til den prestisjefylte Turner-prisen for utstillinger i Japan og New York, og her viste hun i England første gang. Verket kan beskrives som en ready made eller assemblage og har blant annet forløper i kunstverk som Robert Rauschenbergs fra 1955, et maleri der han også inkorporerer funnede gjenstander. Verket har også blitt sammenlignet med et åsted. ble kjøpt av Charles Saatchi og i 2012 ble det donert til the Museum of Contemporary Art London, sammen med rundt 200 andre verker fra Saatchis samling. Også verket ble kjøpt inn av Saatchi, men ble ødelagt i en brann i 2004.