Athen var preget av stor politisk uro i Solons tid. Pengehusholdning ga muligheter til å samle seg formuer. Jorden var mer og mer blitt samlet på få storgodseiere. De små gårdsbrukene hadde stadig vanskeligere for å klare seg. I økende grad måtte de pantsette jorden, og når de ikke klarte å betale for seg, krevde de strenge gjeldslovene at de endte som slaver. Da Solon ble valgt til arkont (øverste embetsmann) i 594 f.Kr. aktet han, til tross for at han selv tilhørte adelen, å skape en mer rettferdig samfunnsordning. Han innførte ikke ny oppdeling av jorden, men gjennomførte gjeldsavskrivning og la ned forbud med tilbakevirkende kraft mot lån med sikkerhet i låntakerens person. Han innførte også en myntreform og ny statsforvaltning der borgerne fikk innflytelse og privilegier etter den av de fire formueklassene de tilhørte; jf. Solon-lovene. Han ble snart en legendarisk skikkelse og ble ansett som det athenske demokratiets far. I hans egen tid var det dog langt igjen til noen egentlig folkemakt.