Ved den første olympiske ishockeyturneringen i 1920 hadde LIHG benyttet seg av Bergvall-systemet, som hadde blitt godt mottatt innen turneringen. I løpet av turneringen ble Bergvall-systemet kritisert for å være urettferdig overfor enkelte av lagene. Formatet ble derfor avskaffet og LIHG innførte i stedet et turneringsformat bestående av en to-delt round robin. Lagene ville innledningsvist bli inndelt i to grupper, hvor de to beste i hver gruppe avanserte til en medaljerunde. Disse fire lagene ville spille en ny round robin om medaljene. Resultater mellom lag fra samme innledende gruppe ble overført til mellomrunden, slik at disse lagene ikke skulle spille mot hverandre på nytt. Dette formatet ville forbli uendret inntil Vinter-OL 1992, da den siste round robin-runden ble erstattet med et sluttspillsformat med utslagsrunder.