Fra 1877 med utgivelsen av ble Émile Zola både vellykket og rik. Han ble bedre betalt enn eksempelvis Victor Hugo. Det var en ubarmhjertig klar skildring om hvor lite som skal til for arbeiderklassens ungdom, tross gode forsetter og anstrengelser, miste fotfestet og bukke under i elendighet på grunn av alkohol. Det er ikke en roman mot alkoholisme. Brennevinet er ikke årsaken, men symptomet, et stadium i forfallet. Årsaken ligger i at det knapt finnes muligheter å unnslippe elendigheten.