Den karakteristiske med lepperunding oppstod ved at norrøn (uttalt som i tysk) beveget seg framover. Norrøn (uttalt som i tysk) tok den ledige plassen som oppstod. Lang norrøn ble en -lyd. I moderne norsk henger rettskrivinga delvis igjen i det norrøne, derfor har vi slike inkonsekvenser i rettskrivinga som: og (feie) og (hold), og .