Artister som Tim Hardin, Joan Baez, Odetta, Gary Glitter, Bob Dylan, The Animals, Dolly Parton, Bachman-Turner Overdrive, Nina Simone, The Rolling Stones, Frijid Pink, Jimi Hendrix, The Doors, Nina Simone, Toto og Muse har spilt inn coverversjoner av sangen og den har blitt en populær sang for bar- og pubartister. Pete Seeger og the Weavers spilt inn en versjon. Dylan spilte tidlig på 1960-tallet Guthries versjon live på klubber i New York og Dylan var i Denver der han hørte Judy Collins fremføre låten før ham selv. Dave Van Ronks versjon inspirerte Bob Dylan. Dave van Ronk var en venn av Dylan og hadde hjulpet Dylan tidlig i karrieren. I et intervju av Martin Scorsese i hans Dylan-biografi , sier folkesanger Dave Van Ronk at han utarbeidet arrangementet som Dylan deretter brukte til sitt første album (1962). Det var Dave Van Ronks sofistikerte arrangement Dylan brukte. Van Ronks spilte den selv inn i 1964. Dylans første innspilling var med kassegitar. Den ble deretter lånt av Eric Burdon, som i 1964 ledet sangen til ny popularitet da hans gruppe, The Animals, ga den ut med elektriske instrumenter. Det var Dylans spesielle arrangement og frasering som inspirerte The Animals, og Eric Burdon kallte den for «Bob Dylan's song» (da Dylan senere fremførte låten ble han kritiserte for å stjele musikk fra The Animals fordi deres versjon var mest kjent). Denne versjonen påvirket i sin tur Dylan til å bevege seg mer mot rock. Denne versjonen, som ble arrangert av hele gruppen, men bare kreditert til keyboardisten Alan Price, blir ofte spilt på radiostasjoner som spiller «oldies» og klassisk rock. I 1969 spilte Frijid Pink inn en velkjent psykedelisk versjon av sangen. I fra 2006 spiller Shawn Mullins en versjon av sanget sunget fra en kvinnes perspektiv.