På midten av 1900-tallet hadde katastrofer som den store London-smogen i 1952 fremhevet problemet med luftforurensning, men det ble fortsatt ansett som et lokalt problem: få forstod at forurensning kunne reise og gjøre skade over lange avstander, eller at et lands forurensning kunne skade et annet. Ironisk nok forårsaket kortsiktige løsninger på lokale forurensningsproblemer ofte større, langsiktige problemer: Storbritannias Clean Air Act 1956 "løste" Londons smogproblemer gjennom tiltak som høye skorsteiner, som spredte forurensningen over et større område og lengre avstander.