Ifølge den beste doktrinen fører feilslutningen med å maskere ansvaret for den "preterintensjonelle" hendelsen på et deklamatorisk nivå som uaktsomhet/forsiktighet/inkompetanse til bare én konklusjon: <<den "preterintensjonelle" forbrytelsen er ikke mottakelig for hermeneutiske utsmykninger; det står eller faller med attribusjonskriteriet som genererte det>>. Begrunnelsen for å forsvare den ontologiske karakteren til den "preterintensjonelle" forbrytelsen er i samsvar med prinsippene om rettssikkerhet og ensartet anvendelse av den relevante lovgivningen: i rettspraksis – som rapportert av doktrinen – har modellen for "preterintensjonelt" ansvar antatt den konsoliderte rollen som "jokertegn" for saker der det ikke er mulig å bevise agentens drapsforsett.