I tillegg til selvstendighet ønsket Piar mer maktdeling og sosiale og politiske rettigheter for mestizoene. Han var misfornøyd med måten de hadde blitt behandlet på av spanjolene under kolonisystemet, og han håpet at de ville bli behandlet bedre etter rojalistenes nederlag. Riktignok syntes det ikke å bli sånn. Piar, nå uten noen militær støtte, bestemte seg for å bli i Guyana og samle støttespillere for sine synspunkter mot synspunktene til resten av revolusjonslederne (hvorav Piar var den eneste som ikke var hvit).