I de to foregående felttogene mot den første og andre koalisjonen, i 1796 og år 1800, hadde Napoléon sett for seg at området langs elven Donaus øvre del ville bli sentralt for den franske innsatsen. Ved begge felttog ble krigshandlingene i Italia de viktigste. Hofkriegsrat trodde at Napoléon nok en gang ville slå til i Italia. Napoléon hadde andre planer: 210 000 mann fra Bologne skulle marsjere østover for å omringe general Macks utsatte østerrikske armé hvis den fortsatte marsjen mot Schwarzwald. I mellomtiden skulle marskalk Joachim Murat operere med kavaleri i Schwarzwald for å få østerrikerne til å tro at den franske styrken rykket frem på en direkte vest–øst-akse. Det franske hovedangrepet i Tyskland skulle støttes av franske angrep i andre områder: marskalk André Masséna skulle angripe erkehertug Karl i Italia med 50 000 mann fra italiaarméen, mens Laurent de Gouvion Saint-Cyr skulle marsjere mot Napoli med 20 000 mann og marskalk Guillaume Marie Anne Brune skulle patruljere Bologne med 30 000 mann mot en mulig britisk invasjon.