I Nydalen ble det i krigsårene bygget på østsiden av elva, øst for nåværende Gullhaug torg. I nordenden av stålverket kom , med litt nærmere elva. Men for Spigerverket skulle krigstidas hastverk bli en ulykke: Da stålverket ble etablert var det med kullfyrte stålovner av Martin-typen, en teknologi som man aldri helt lærte seg å beherske, og som slett ikke ble regningssvarende da krigen endte og prisene stupte. I flere år ble ovnene stående nesten ubrukte, mens verket akkumulerte underskudd og levde på bankens nåde.