Byggverket er i tre og har 230 plasser. Det er det første kirkebygget på dette stedet. Ålvundeid har tradisjonelt hørt til Øksendal sogn med kirke på andre siden av fjorden. På 1800-tallet ble kirken i Øksendal liten i forhold til størrelsen på et økende folketall og voksende menighet. I mars 1845 søkte bøndene på Ålvundeid kongen om å reise kirke på gården Storbråtens grunn. Søknaden var vedlagt en skisse av et avlangt åttekantet kirkebygg uten tilbygg for våpenhus. Stiftsdireksjonen i Trondheim likte ikke forslaget til et åttekantet bygg og trodde ikke det var økonomisk gunstig. Statens typetegninger for kirkebygg på landet hadde blitt lagt frem på Ålvundeid, men de ønsket det åttekantede bygget som opprinnelig skissert. Folket på Ålvundeid ønsket åttekant fordi de da kunne bruke tømmer av mindre dimensjoner, tømmer av store dimensjoner til et rektangulært bygg var det liten tilgang på i bygda. Dessuten hadde de tilgang på en byggmester som hadde reist en lignende åttekantet kirke på Romfo i Sunndal. Stiftsdireksjonen kunne gå med på åttekant dersom kor og våpenhus ble tilføyd som et utbygg på åttekanten. Sogneprest Glükstad hadde sans for åttekantformen som han blant kjente fra Sør-Fron kirke som han regnet som en av landets vakreste. Til slutt ba allmuen om å få bygge en åttekantet kirke på 9 alen i hver kant «aldeles som Romfo kirke», med våpenhus og sakristi i tilbygg og med prekestolen til venstre for alteret i stedet for over alteret. Regjeringen ga endelig tillatelse i mars 1847 og byggingen tok til samme sommer under ledelse av Ole Pedersen Tøfte. Tolv mann arbeidet i en måned med tømringen. Kirken ble innredet året etter. Tøfte blir beskrevet som egenrådig og ville ha prekestolen over alteret som i Romfo kirke, noe sognepresten fikk snakket ham bort fra og prekestolen ble plassert på gulvet. Tøfte sørget for å kappe tømmeret slik at alle veggene ble like lange. Skiferstein til taket ble kjøpt på Oppdal og lagt på i 1849.