Når Tara frembringes som yidam, blir hun sett på som å være like virkelig som andre fenomener som går igjennom sinnet. Ved å resitere hennes mantra og ved å visualisere hennes form foran seg eller på hodet til den praktiserende, åpner man seg for hennes energi av medfølelse og visdom. Etter en viss tid deler den praktiserende noen av hennes kvalitetes, blir en del av henne og alt hun representerer. Samtidig ser man at dette kommer ut av ingenting, og at dette har en delvis gjennomsiktig kvalitet som en regnbue. Så følger i mange tilfeller en visualisering av seg selv som Tara. Man blir ett med alle Taras gode kvaliteter samtidig som man innser tomheten i visualiseringen i seg selv som yidam og også tomheten ved sitt eget jeg.