I de fleste tilfeller var mønstrene av abstrakt, ikke-figurativ art, og deres betydning er derfor vanskelig å tolke. Preben Meulengracht Sørensen har foreslått at de kanskje ikke har noen annen betydning enn å fungere som ren dekor. Gregor Paulsson mener derimot at de stiliserte dyrehodene og deres uklassiske kropper som griper hverandre i føttene, slik som på de norske treutskjæringene på Osebergfunnet, tilhører en symbolverden som anskueliggjør at den ikke er knyttet til de klassiske tankebyggene, «men i en nordisk, sterkt følelsesfylt og magisk verden. En tid- og målløs følelse, utenfor alle handlingsrelasjoner til det framstilte, må ha blitt vekket av dem.» Utsmykningen med gripedyr viser som regel, i likhet med de bilder som illustrerer fortellingene, et fastfrosset øyeblikk midt i en scene, hvor det er opp til betrakterens fantasi å fastslå hvilke handlinger som deretter utføres, for eksempel av et rovdyr eller fabeldyr som er ved å kaste seg over et annet dyr. Plantemotiver fikk en oppblomstring i første halvdel av vikingtiden, men forsvant deretter igjen omkring år 1000.