Innen teater er Harold Pinter og Samuel Beckett blant inspirasjonskildene, men som skolert dramatiker oppgir David Mamet ofte Aristoteles' som sitt drama-teoretiske forbilde, med vekt på dialog og språk som karakterskapende faktor. Klassisk retorikk er også noe han har vært opptatt av både i dramateori og essays. Han drar ellers veksler på et vidt utvalg av litterære, filosofiske og sosiologiske forelegg, og i sistnevnte kategori for eksempel den norsk-amerikanske Thorstein Veblens . Skuespillet har blitt sammenlignet med Arthur Millers (). Han lar ofte sine karakterer spille ut replikker og kontroversielle tema ved hjelp av et til tider profant språk som likevel kjennetegnes av en sterk dramatisk og rytmisk karakter.