Forholdet til Liszt skildret hun i den selvbiografiske romanen (1846). Etter at (1847) fikk en svært god mottakelse i mediene, skjønte d'Agou at styrken hennes lå innen politisk analyse og kommentarvirksomhet, og gav opp fiksjonen. etablerte henne som en feministisk tenker av Mary Wollstonecraft og Germaine de Staëls type.