I 784 autoriserte han undervisning med bruk av basert på to nylig antatte kommentarer: Gongyang-kommentaren (公羊傳, ) og Guliang-kommentaren (榖梁傳, ) Disse kommentarene var i pakt med konfuciansk idelogi og en språkbruk som fremmet guddommeliggjøringen av keiseren som «himmelens sønn» posisjonert i rikets miste, og som skulle, under denne guddommelig yopplyste ledelse, utvide sin innflytelsessfære til de barbariske landene, og bringe lykke til menneskene. I 798 ble de to kommentarene pliktlesning ved regjeringsakademiet.