DMWD var blitt bedt om å komme opp med et våpen som kunne trenge gjennom en tre meter høy og 2,7 m tykk betongmur som utgjorde en del av Atlanterhavsvollen. Det ble videre angitt at enheten skulle landsettes fra et landingsfartøy, da det var svært sannsynlig at strendene ville bli en blodig slagmark for alle som forsøkte å sloss der. Sekondløytnant Nevil Shute beregnet at over ett tonn eksplosiver ville være nødvendig for å sprenge en stor nok åpning i en slik mur til at en stridsvogn kunne komme gjennom. En slik mengde eksplosiver ville være et betydelig problem, og et av forslagene som ble diskutert til slutt resulterte i bygging av prototypen «Great Panjandrum». Den foreslåtte enheten (eller våpenet) var sammensatt av to hjul, tre meter i diameter, 30 cm bredt med en sentral trommel fylt med eksplosiver. Den skulle drive et sett med kordittraketter festet til hvert hjul, i hjulenes felger. Det ble spådd at når den ble sjøsatt (landsatt) og fylt med to tonn sprengstoff ville Panjandrum kunne oppnå hastigheter på rundt 97 km/t og rase gjennom alle hindringer for å nå sitt mål. Navnet «Great Panjandrum» ble valgt av Shute etter Samuel Footes berømte tulleavsnitt i en av sine bøker hvor i den avsluttende linje sier «til kruttet renner ut av hælene på støvlene hans».