Begrepet dityrambe ble også benyttet som epitet (tilnavn) for Dionysos. Tilsvarende som paean var både en hymne til og tittel for Apollon, var Dithyrambos både en epitet for Dionysos som det var en sang til hans ære. Platon nevner i , hvor han diskuterer ulike former for musikk, «fødselen til Dionysos er kalt, tror jeg, dityrambe». Platon kommer også med en bemerkning om dityrambe i sin bok (394c) hvor han sier at de er det klareste eksempelet på poesi hvor poeten er den eneste taleren. Plutark framhevet kontrasten mellom dityrambens ville og ekstatiske karakter med paean, festhymnen. I henhold til Aristoteles var dityramben opprinnelse til den athenske tragedie. En vilt entusiastisk tale eller stykke skrift er fortsatt tidvis beskrevet som dityrambisk.