Departementet hadde bedt ham om dokumentasjon for pengene som var lånt, men Helle hadde ikke kunnet skaffe attestasjoner fra fordringshaverne eller kvitteringer på at han hadde betalt dem. Helle viste til at han hadde lånt kr 5 750,- av sin far som var betalt tilbake med kr 2 000 tre ganger inklusive kr 250,- i renter og den notisbok faren skulle ha ført lånet opp i var ikke funnet og faren var død. Helles svigerforeldre hadde bekreftet at de på mange måter hadde måttet hjelpe, men heller ikke disse ga noen legitimasjon for utlånte beløp. Departementet fant at det ikke var ført bevis for personlige utgifter ut over de midler han hadde mottatt under krigen. Departementet fant det sannsynlig at søkeren kunne ha pådratt seg personlig gjeld på grunn av sin utstrakte illegale virksomhet og at han ikke hadde kvittering hver gang han hadde utbetalt penger var en naturlig følge av forholdene på den tiden. Departementet anbefalte ikke noen månedlig utbetaling og påpekte at renter heller ikke kunne anbefales da det var Helle som først hadde søkt i 1960. Søknaden om et beløp til folk som hadde ytt ham hjelp ble ikke innvilget da disse måtte selv søke og begrunne sine søknader.