Den 9-ende juli 1958 var Howard Ulrich ute med sin sønn Sonny Ulrich i båt. Cirka klokken åtte på kvelden ankom dem Lituyabukten i båten sin. Når klokka var omtrent kvart over ti på kvelden, hørte dem buldring i fjellene ved bunnen av fjorden. Howard tenkte ikke noe mere over dette, men etter en liten stund så han noe beveget seg i sidesynet. Han kikket mot det han så i sidesynet, og dette minte han mest som en atomeksplosjon. Deretter så han en vegg på 30 m med vann som kom imot han. Howard prøvde å få opp ankeret, men det satt fast på bunnen. Dette ankret satt i en 71 m lang kjetting (40 fathoms), når bølgen traff dem ble de løftet opp med båten, til hele ankerkjettingen ble dratt ut, og deretter røyk den av som en hyssing. Båten var da løs, og ble med bølgen innover land over trærne. Howard tenkte at dette var også stedet, som de ville ende opp. Men på et mirakuløst vis, ble de med bølgen tilbake noe forskremt, men like hele. To andre båter og personene i dem var ikke så heldig.