Kinnamos’ verk slutter brått, men det er trolig at originalteksten fortsetter til Manuels død. Det er også tegn som tyder på at teksten er en del av et vesentlig større verk. Historiens helt er keiser Manuel, og Kinnamos fremhever hele tiden det bysantinske keiserdømmets fortreffelighet framfor andre riker. Han er tydelig i opposisjon til paven. Han skriver likevel rett fram som en soldats erindringer. Verket er gjennomarbeidet og stilen, som er i Xenofons ånd, er enkel sammenlignet med andre mer svulstige fremstillinger i perioden. Han er av enkelte, blant andre den britiske leksikografen William Smith, betraktet som en av de beste historieskribentene i perioden.