Det eneveldige tsarstyret hadde blitt styrtet tidligere på året i det som ble kjent som Februarrevolusjonen. Tsar Nikolaj II hadde blitt tvunget til å abdisere, og landet fikk en ny og provisorisk regjering. Monarkiet som institusjon var imidlertid ikke avviklet, og Vladimir Lenins kommunistparti (kjent som «bolsjevikene») var bare et av mange konkurrerende partier. I løpet av året bygget kommunistene opp maktbasen sin blant annet ved å organisere industriarbeidere i de såkalte arbeiderrådene (russisk: ), og disse ble sentrale i kampen mot den provisoriske regjeringen. Den 7. november (25. oktober etter datidens russiske kalender) gjennomførte kommunistene et kupp i hovedstaden Petrograd, og overlot makten til sovjetene. En sovjetkongress ble nå landets høyeste myndighet, og kongressen ga regjeringsmakten til bolsjevikene og andre revolusjonære. Dette ble begynnelsen på Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk, forløperen til Sovjetunionen.