De fleste av lovene ble fjernet av Georg IV, flere av dem allerede mens han var prinsregent. Ikke-katolske dissentere ble unntatt fra lovene noe tidligere. Fra Karl IIs tid sluttet man å kalle dem recusanter, og gikk over til å bruke begrepet (tilsvarende det norske «dissentere»), Katolikker fikk full toleranse fra 1829, med unntak av at en katolikk ikke kan sitte på tronen eller være gift med den britiske monarken.