Når Kanji mottar beskjeden om at han har magekreft og mindre enn et år igjen å leve, forsøker han å avfinne seg med sin forestående død. Han forteller ikke sønnen om kreften, siden sønnen ikke lenger tar hensyn til ham. Han gjør derfor et forsøk på å leve til det fulle ved å oppsøke Tokyos natteliv, men han oppdager fort at dette ikke er løsningen. Dagen etter, fører et tilfeldig møte med en av sine tidligere underordnede ham til å forfølge en annen tanke. Kanji blir fascinert av hennes kjærlighet til livet og boblende entusiasme. Han forteller henne at han skulle ønske han kunne leve en dag i en slik sorgløs, ungdommelig tilstand. Hun forteller ham at hennes lykke kommer fra sin nye jobb på en leketøyfabrikk, som får henne til å føle at hun leker med alle barna i Japan. Inspirert av dette, dedikerer Kanji hans gjenværende tid til å nå en verdig prestasjon før hans liv ender. Gjennom iherdig innsats er han i stand til å overvinne byråkratiets treghet, og får bygd en lekeplass på noe som tidligere var en skraphaug.