Bloomfield dominerte utviklingen av strukturalismen i lingvistikken fra 1930-årene og til han døde. Hans filosofi kan i hovedsak karakteriseres ved at han brukte behavioristiske prinsipper for studiet av mening, ved vekten han la på formelle prosedyrer for analyse av språklige data og ved en generell vekt på å utstyre lingvistikken med en sterk vitenskapelig metodelære. Fra 1960-tallet overtok generativ grammatikk strukturalismens plass.