For sjøsamene var hovednæringen fjordfiske, mens sauehold, jordbruk og utmarksressurser ga biinntekter. Siden 1990-årene har fjordfisket blitt dårligere på grunn av generell overbeskatning, blant annet fordi trålere har fått tillatelse til å fiske i fjordene. Sjøsamene har mange steder forlatt bygdene eller funnet nye næringer. Noen har fått nye båter eller gått over til mer intensivt jordbruk, da med vekt på sauehold, moderne jordbruk og nydyrkning. Husholdningene har dermed blitt mer preget av markedsøkonomi og forbruk, og økonomisk og kulturelt har sjøsamene blitt mer tilknyttet det norske samfunnet. Det er mer vanlig at disse snakker norsk enn at de behersker samisk. Den samiske forfatteren og historikeren Odd Mathis Hætta (1940–) har beskrevet hvordan generasjonen født på slutten av 1800-tallet snaket samisk og behersket norsk. De uttrykte ikke samisk identitet for sine barn, men skjulte den heller ikke og snaket samisk og gikk i samiske klær. Mens generasjonen etter, født før 1940, snakket både norsk og samisk, men tok til seg norsk identitet. For dem var utfordringen å bygge ned sin samiske identitet, noe som også fikk en naturlig løsning da mange flyttet til byer i Sør-Norge.