Den tradisjonelle oppfatningen er at Daniel selv er den opprinnelige forfatteren av , men det blir avvist av forskere som ikke aksepterer bokens profetier. Disse forskerne ser på som en pseudepigrafi datert til rundt 165 f.Kr. og som handler hovedsakelig om den makkabeiske perioden og styret til Selevkidrikets kong Antiokos IV Epifanes på 100-tallet f.Kr. De som deler denne oppfatningen inngår i den makkabeisk tese i analysen av . Fortellingene i kapitlene 1-6 er betraktet som en litterær sjanger av legender som er eldre enn visjonene i kapitlene 7-12. Visjonene i den siste halvdelen av er teoretisert til å ha blitt skrevet av en anonym forfatter i makkabeiske perioden og som satte sammen legendene med visjonene til en bok på 100-tallet f.Kr. I henhold til dette synet er dens hensikt ikke å bli lest som en profeti av Vestens politiske historie ellers om en eksatologisk framtid.