Vinteren 400-401 utførte de plyndringtokt i Noricum og Raetia. Disse ble stanset av Stilicho, en halvt vandalsk general i romersk tjeneste, som rekrutterte flere av dem for å kjempe mot Alarik. For å styrke forsvaret av Italia trakk styresmaktene i Vestromerriket store hærstyrker vekk fra grensen mot Germania. Dermed kunne alanerne, svebere og vandalene uhindret krysse en islagt Rhinen 31. desember 406. De to neste årene plyndret de Gallia før de i 409 slo de seg sammen med vandalene og sveberne i å krysse Pyreneene og vandre inn i Den iberiske halvøy, og bosatte seg på nytt i Lusitania og Carthaginiensis. På vegne av sine romerske allierte angrep vestgoterne under kong Wallia alanerne og vandalene i 416. Innen 418 var alanerne smadret som en selvstendig gruppe. De overlevende kom antagelig under vandalsk styre og forsvinner fra kildene. I 428 krysset vandalene (som antagelig også omfattet alanerne) Gibraltarstredet og kom inn i nordlige Afrika hvor de opprettet et mektig kongerike som varte fram til de ble beseiret av den bysantinske keiser Justinian I den stores hær på 500-tallet.