I 1910 ble ideen om bruk av elektrisitet i kobbersmeltingen igjen tatt opp. Nå hadde Knudsen forlatt Sulitjelma, og med Westly som smeltehyttesjef ble dette sett på med andre øyne. Flammeovnsdrift var kostbart, mens det i Sulitjelma var mange fosser (Sulitjelmavassdraget) som kunne utnyttes til å produsere elektrisk kraft. Det ble utført overslag som viste at verket kunne spare 30 000 kroner årlig om en heller brukte elektrisk energi fra vannkraft. Til å begynne med ble det eksperimentert med fremstilling av ferrosilisium av slagg. Senere ble det forsøkt på videreforedling av skjærstein, et sulfidisk anrikningsprodukt av kobber som inneholder kobber, sulfid og jern, samt små mengder edelmetaller.