Thoresen tok sjelden ordet i plenumsdebattene, men på grunn av sin bakgrunn var han godt kjent. Han måtte tåle mange nedvurderinger av sine evner og harde karakteristikker, som «lakei» og «klasseforræder», i debattene og i pressen. Han mente først at kravet om å utvide stemmeretten kom fra karrierepolitikere som ønsket arbeidernes stemmer, ikke fra arbeiderne selv, men stilte seg senere mer åpen.