Et stridsspørsmål i denne tida var om statrådene kunne gjøres ansvarlig i økonomiske saker før statsregnskapet var formelt revidert. Dette hang sammen med at både regnskap og revisjon hadde et stort etterslep – i 1830 var 1818-regnskapet det siste som var godkjent. Stortinget bestemte i 1830 at det skulle være en fast desisjonskomite til å etterse regnskapa, og at denne – av de samme habilitetsgrunnene – skulle ligge under Odelstinget. De første åra valgte Odelstinget at protokollkomiteen også skulle ha desisjonsansvaret. Det var så i noen tid ulike modeller for hvordan kontrollarbeidet skulle organiseres, fram til en i 1862 endte på å ha én fast komite for alt kontrollarbeid, protokollkomiteen.