Anikkens grekerne hadde en opphavsmyte hvor de trodde at jonerne var etterkommere av Ion (enten en sønn eller barnebarn av Hellen, grekernes mytiske stamfar) og hadde migrert fra Hellas til Anatolia i mytiske tider. Historien er attestert fra den klassiske perioden. Herodotos uttalte at i Asia beholdt jonerne inndelingen i tolv byer som hadde rådet i joniske land i nordlige Peloponnes, deres tidligere hjemland, som ble til Akhaia etter at de dro. Den mytologiske opphavsfortellingen om migrasjonen er imidlertid mest fullstendig gjengitt av forfatterne Strabon og Pausanias fra romersk tid. De fortalte at jonerne ble utvist fra Peloponnes av akhaiere, og ble gitt tilflukt i Athen av kong Melanthos. Senere, da Medon ble valgt til konge av Athen, ledet brødrene hans, «sønnene til Kodros», en gruppe jonere og andre til kysten av Anatolia. Samtidig bosatte aeolerne seg i kysten ved Boiotia nord for jonerne og dorerne slo seg ned på Kreta, øygruppen Dodekanesene og i Karia.