Ryggens tidligere bilder – som (1922) og (1926) oppfattes som utypiske for Ryggen ikke bare på grunn av fargevalget, men mest fordi hun i disse bildene brukte tradisjonelle teknikker for perspektiv og komposisjon. Fra 1920-årenes læretid tok det kort tid før hun på 1930-tallet framsto som bevisst på sin egen teknikk: fra det naturalistiske beveger hun seg over et mer abstrakt formspråk, hvor alle elementer i bildene trekkes inn i flaten.