IAW begynte under Hanna Rydhs presidentskap i etterkrigstiden å fokusere mer på kvinners stilling i utviklingsland, delvis motivert av et ønske om å demme opp for kommunismen i internasjonalt kvinnesaksarbeid, og hadde under den kalde krigen et provestlig ståsted. Idag arbeider IAW blant annet for ratifisering og implementering av FNs kvinnekonvensjon (CEDAW) og dens tilleggsprotokoll. I tråd med sitt menneskerettsorienterte grunnsyn forstår IAW minoritetsvern som en integrert del av kvinnesaken, og IAW-president Marion Böker har uttalt at det for kvinnesaksbevegelsen er nødvendig å arbeide på grunnlag av menneskerettighetene, som er universelle og udelelige, forsvare demokratiske verdier og kjempe for en inkluderende kvinnebevegelse.