I 1932 begynte han på medisinstudier ved Kyoto keiserlige universitet, som han avsluttet i 1937. I to år tjenestegjorde han deretter som ubetalt turnuslege ved indremedisin-avdelingen ved samme universitet og begynte på doktorgradstudier med hjertesykdommer som spesialfelt, som han avsluttet i 1943 med en avhandling om hjertelyder. I mellomtiden hadde han flyttet til Tokyo, for å arbeide som lege ved , og hadde giftet seg (i 1942). I 1945 ble han tilsatt som militærlege (sekondløytnant) i Den keiserlige japanske marinen. Under trening fikk han igjen en akutt nyrebetennelse, måtte innlegges på sykehus og ble som følge demobilisert. I 1951 ble han utnevnt til avdelingsleder ved indremedisinavdeling, men reiste kort etter til USA for å studere i ett år ved Emory University i Atlanta. Ved innførte de i 1954, tidligere enn noe annet privatsykehus i Japan, såkalte («mennesketørrdok»)-undersøkelser, dvs. omfattende årlige helsekontroller for middelaldrende personer for å oppdage sykdom så tidlig som mulig. Denne type undersøkelser er ofte blitt kreditert for japanernes lange liv.