I 1866 oppholdt Ibsen seg i Roma, og hadde i månedsvis kjempet med emnet «Brand» uten å få til noe. «Så gikk jeg en dag i Peterskirken, og der gikk det med en gang opp for meg en sterk og klar form for hva jeg hadde å si,» forteller han i et brev til Bjørnstjerne Bjørnson. ble så å si forløst under Michelangelos kuppel, nesten som en parallell til at Ibsens dikt ble brukt av Georg Brandes som en karakteristikk av Michelangelo. I Brands samtale med maleren Einar manes frem et bilde av Gud slik han er fremstilt i det sixtinske kapell: Men denne gud er ikke min! Min er en storm, hvor din er vind, ubøyelig, hvor din er døv, allkjærlig, der hvor din er sløv. I tillegg til ble (1867), (1879) og (1881) skrevet i Roma.