Fram til parlamentarismen blei innført i 1884, var det kongen som på egen hånd utnevnte statsrådene. Disse stillingene var da lite politiske – og mer å regne som avansementsmuligheter for embetsmenn. Det var derfor ingen faste regjeringsskifter slik vi har i dag, men derimot hyppige skifter av departementssjefer. Dette blei forsterka av ordninga med ei statsrådsavdeling i Stockholm. Denne bestod av en statsminister og to statsråder. Disse to skulle skiftes ut årlig, og det ble dermed ofte flyttinger mellom Christiania og Stockholm og mellom departementene.