I prajñāpāramitā-litteraturen sies det at tingene og fenomenene er «tomme» for «egen eksistens» (), fordi de er relative og ikke absolutt virkelige. På samme måten benektes et «permanent» selv i et univers der ingenting er stabilt, men i en evig forandring. Ifølge er tingenes forgjengelighet selve årsaken til lidelsen, som er den første av de fire edle sannheter.