I 2012 utgav hun boken , der hun diskuterer det hun mener er norsk snillisme, rasisme mot hvite, middelmådighet, jantelov og mangel på respekt for tradisjonell, norsk kultur. Hun hevder at Norge befinner seg i en «borgerkrig» og at sekstiåtterne «smadret» vår egen kultur, «egget til splid mellom far og mor, barn og foreldre, lærer og elev, mann og kvinne», og «nedtonet tradisjonelle autoriteter som politi, lærer og prest, infiltrert samfunnsforskning, skoleverket, forlagsvirksomhet og andre institusjoner». Denne indoktrineringen i Norge skjer ifølge Herland «ironisk nok etter omtrent de samme propagandametodene som tyskerne brukte i forkant av og under krigen». Hun skriver videre at nordmenn lever i «en konstant krigssituasjon», en krig som foregår i byråkratiet, på arbeidsplassene og i familiene. Hun skriver også om sin gudstro og om sitt kultursjokk ved å komme til Norge etter oppveksten i Afrika. Kritikk har i det vesentlige handlet om generalisering, karakteristikker og anekdotisk bevisføring.