NKF ble igjen mer aktiv i internasjonalt arbeid rettet mot FN-systemet etter at daværende seniorforsker ved NUPI Torild Skard, tidligere lagtingspresident (SV), assisterende utenriksråd, FN-direktør og styreleder i UNICEF, ble valgt til leder i 2006, og dette engasjementet ble videreført og utvidet under Skards etterfølger, professor Margunn Bjørnholt, som også satt i styret i NKFs internasjonale moderorganisasjon International Alliance of Women (IAW) og som var den mest aktive personen i IAWs ledelse sammen med den daværende presidenten Joanna Manganara. I Skards og Bjørnholts ledertid tok NKF en aktiv rolle i arbeidet med skyggerapporteringen om Norges gjennomføring av FNs kvinnekonvensjon til FNs kvinnediskrimineringskomité (CEDAW-komiteen), deltok med egne arrangementer under møtene i FNs kvinnekommisjon i New York og bygget ut NKFs internasjonale samarbeid, særlig innen IAW-familien og i FN-relaterte prosesser. NKF samarbeidet i denne perioden også nært med foreningens nærmeste søsterorganisasjoner i kvinnesaksbevegelsen, Dansk Kvindesamfund og Kvenréttindafélag Íslands. I Bjørnholts ledertid tok NKF i 2013 initiativ til etableringen av en bred og inkluderende paraplyorganisasjon, Norges kvinnelobby, som har som formål å arbeide på grunnlag av menneskerettighetene for alle jenter og kvinner, særlig gjennom overvåkning av gjennomføringen av kvinnekonvensjonen i Norge, et av de viktigste menneskerettsinstrumentene som er relevante for kvinner samt minoritetskjønn, og som knyttet til seg en rekke eksperter med tilknytning til NKF, som Karin Bruzelius, Cathrine Holst, Anne Hellum og Hege Skjeie. NKL har et mer norsk fokus enn et av NKFs tidligere initiativer, Forum for Kvinner og Utviklingsspørsmål, og NKF vektla at FOKUS og Norges kvinnelobby vil utfylle hverandre. NKF la i tråd med sin egen forankring i menneskerettighetene vekt på at en organisasjon NKF har grunnlagt må arbeide på grunnlag av menneskerettighetene, for alle jenter og kvinner uansett bakgrunn og identitet – herunder kjønnsidentitet og seksuell orientering – og dette ble nedfelt i vedtektene. NKF vurderte menneskerettighetene som et samlende grunnlag. NKF stod for planleggingen og i all hovedsak for oppbyggingen av prosjektet. NKF tok også en mer aktiv rolle i myndighetsdialogen i Norge, og som NKF-leder deltok Bjørnholt i den offisielle delegasjonen til FNs kvinnekommisjon. NKF engasjerte seg fra samme tid i økende grad i spørsmål om vold mot kvinner og Istanbul-konvensjonen som trådte i kraft i 2014. I tillegg stod særlig spørsmål om økonomisk likestilling og finansieringen av likestillingsarbeidet på agendaen for NKF.