DESI har blitt studert mye siden oppstarten i 2004 av Zoltan Takáts, I Graham Cooks gruppe fra Purdue University med det mål å se på metoder som ikke krever at prøven skal være i et vakuum. Både DESI og direkte analyse i sanntid (DART) har i stor grad vært ansvarlig for den raske veksten i omgivende ioniseringsteknikker, med en spredning av mer enn åtti nye teknikker som finnes i dag. Disse metodene gjør det mulig å analysere komplekse systemer uten forberedelse og gjennomstrømninger så høyt som 45 prøver i minuttet. DESI er en populær kombinasjon av teknikker, slik som elektrosprayionisering og overflate desorpsjonsteknikker. Elektrosprayionisering med massespektrometri ble beskrevet av Malcolm Dole i 1968, men John Bennett Fenn ble tildelt en nobelpris i kjemi for utvikling av ESI-MS på slutten av 1980-tallet. I 1999 ble desorpsjon av åpen overflate og frie matriseeksperimenter skrevet i litteraturen ved bruk av et eksperiment som ble kalt desorpsjon/ionisering på silisium. Kombinasjonen av disse to fremskrittene førte til innføringen av DESI og DART som de viktigste omgivende ioniseringsteknikkene som senere skulle bli flere forskjellige teknikker. En spesielt, på grunn av økende studier i optimalisering av DESI, er nanospray desorpsjon elektrosprayionisering. I denne teknikken desorberes analytten til en bro dannet via to kapillærer og analyseoverflaten.