Våren 1888 oppstod en mediefurore etter en rekke dødsfall forårsaket av stolpemontert høyspent vekselstrømslinjer i New York City og andre steder. Dette ble tilskrevet grådigheten til de lokale lysverkene. I juni samme år ble elektroingeniør Harold P. Brown (1857-1944) i New York kjent som motstander av bruk av vekselstrøm. Han hevdet at de vekselstrømsbaserte lysverkene setter publikum i fare ved bruk av høye spenninger, samt at installasjonen skjer på en slurve måte. Browns kampanje fikk umiddelbart støtte av Edison og hans selskap. Edison prøvde å hjelpe Brown i den offentlige diskusjonen ved å gi elektrisk støt med vekselstrøm til dyr for å bevise dette var mer farlig enn likestrøm. Dokumenter fra denne tiden har vist at det ble inngått en sammensvergelse mellom Edisons Company og Brown for å forsøke å begrense bruken av vekselspenning: Edisons bistod Brown i forsøk på å presse gjennom lovgivning for å kontrollere og sterkt begrense installasjoner med vekselspenning. Konkret gikk dette ut på å begrense den høyeste spenningen som kunne tillates, noen som ville gjøre vekselstrømsystemer til ineffektive kraftsystemer. Edisons ga også teknisk assistanse til Brown med å utføre tester for å vise at vekselstrøm ville være det beste systemet til å drive den nye elektriske stol. I ledtog med Brown og Thomson-Houston Electric Company sørget de for at den første elektriske stolen ble drevet av en vekselstrømsgenerator fra Westinghouse.