Ressursidentifikasjon i forespørsler: Individuelle ressurser identifiseres i forespørsler, for eksempel ved å bruke URI-er i RESTful-vevtjenester. Ressursene i seg selv er konseptuelt skilt fra representasjonene som returneres til klienten. For eksempel kan tjeneren sende data fra databasen som HTML, XML eller JSON, men ingen av dem behøver å være tjenerens interne representasjon. Ressursmanipulering gjennom representasjoner: Når en klient har en representasjon av en ressurs, inkludert enhver medfølgende metadata, har den har nok informasjon til å endre eller slette ressursens tilstand. Selvbeskrivende meldinger: Hver melding inneholder nok informasjon til å beskrive hvordan meldingen skal behandles. Dette kan for eksempel være hvilken parser som man skal kalle for en gitt mediatype. Hypermedia som motor for applikasjonstilstanden (, HATEOAS): For en REST-klient betyr dette at når en har besøkt en initiell URI i en REST-applikasjon så bør klienten være i stand til å gjøre seg nytte av alle tilgjengelige ressurser den trenger. Dette kan sammenlignes med en menneskelig nettbruker som besøker en hjemmeside, og da har mulighet til å navigere seg videre på siden. Etterhvert som innsynet eller adkomsten fortsetter vil tjeneren respondere med tekst som inkluderer hyperlenker til andre ressurser som for tiden er tilgjengelige. Det er ikke nødvendig for klienten å være hardkodet med informasjon om strukturen eller dynamikken i programmet.