På slutten av 1969 ble det avholdt en ekstraordinær IRA-konvensjon i Irland. Ledelsens hensikt med konvensjonen var å endre konstitusjonen til IRA, for å endre IRA fra en militær til en politisk organisasjon. Resultatet av konvensjonen var en dramatisk endring i konstitusjonen, slik at medlemmer i IRA kunne sitte i folkevalgte forsamlinger, dersom de ble valgt inn. IRA anerkjente på det tidspunktet hverken parlamentet i Dublin, «an Dail», eller Stormont, og heller ikke det britiske parlament. Medlemmer kunne stille til valg, men skulle altså avstå fra å ta setene, dersom de ble valgt inn. Dette var en svært dramatisk endring for mange republikanere. Mange republikanere var allerede fremmedgjort av ledelsens kommunistiske ideologi, og disillusjonert etter IRAs manglende evne til å forsvare katolikker i Nord-Irland i 1969. Etter denne endringen i konstitusjonen var splittelse uunngåelig. Etter IRAs konvensjon samlet Seán MacStiofán flere IRA-medlemmer i Nord-Irland, avholdt en egen konvensjon og opprettet dermed Den Provisoriske IRA. Den gjenværende IRA under Cathal Goulding ble heretter kjent som Den Offisielle IRA(OIRA). De fleste IRA-avdelingene i Nord-Irland valgte å gå over til PIRA, og flere konverterte etterhvert fra OIRA til PIRA.