Fiskeriene og teknologien knyttet til denne næringen har fra middelalderen, da tørrfisk ble handelsvare for eksport, hatt betydning for bosetningsmønsteret, særlig i Nord-Norge. Bebyggelsen ble flyttet mot fiskefeltene. Åkerbruk og egen korndyrking kunne erstattes av importvarer, mens husdyrhold var nødvendig for å skaffe melk, kjøtt m.m. Dessuten ull og skinn til produksjon av klær og utrustning for fiskerne. Kystgeita var viktig, geiteskinn ble regnet som særlig godt råstoff til sjøhyre. Kystgeita kunne i stor grad klare seg ute hele året.