De første koloniene ble opprettet langs to strekninger til Iberias mineralrikdommer — langs den afrikanske kysten og på Sicilia, Sardinia og på Balearene. Senteret for fønikernes verden var byen Tyr som fungerte som en økonomisk og politisk midtpunkt. Her endte handelen over land fra Østen, silkeveien og røkelseveien. Betydningen og makten til Tyr begynte å svinne hen etter tallrike beleiringer og til slutt dens ødeleggelse ved Aleksander den store, og rollen som den ledende fønikiske sentrum gikk videre til Sidon, og til slutt til Kartago. Hver koloni betale skatt til enten Tyr eller Sidon, men ingen av moderbyene hadde noen faktisk kontroll over koloniene. Dette endret seg med veksten til Kartago ettersom kartagerne utpekte sine egne fullmektige som styrte byene. Kartago beholdt mye av den direkte kontrollen over koloniene. Denne politikken resulterte i et antall av iberiske byer som stilte seg på romersk side under de puniske krigene.