Astronomer beregnet i utgangspunktet massen til Pluto ut fra dens antatte effekt på Neptun og Uranus. I 1931 ble Pluto beregnet å være omtrent med samme masse som jorden, men nye beregninger i 1948 nedjusterte massen til omtrent massen til Mars. I 1976 beregnet Dale Cruikshank, Carl Pilcher og David Morrison ved universitetet på Hawaii Plutos for første gang, og de fant at den passet med metanis. Det betydde at Pluto måtte være eksepsjonelt lyssterk for sin størrelse, og derfor ikke kunne være mer enn 1 % av massen til jorden. Plutos albedo er 1,3–2,0 ganger større enn jordens.