Den øverste gruppen var , inndelt i 72 stammegrupper. Alle de høyeste embeder i riket var forbeholdt dem alene. var de folkegrupper som hadde støttet mongolenes erobring av Kina. Den gruppen omfattet særlig tyrkere og turko-tatarer, men også innvandrede alaner og russere. De svarte mongoler kunne drive handel, innkreve skatter, låne ut penger og inneha posisjoner i det midlere embedsmannsskikt. Den tredje gruppen var nordkineserne, kalt . Til denne gruppen regnet man dessuten kitaner, mandsjuer og koreanere. De fikk ha håndverksyrker og kunne være lavere embedsmenn, men kunne ikke bli ledende offiserer. Sørkineserne utgjorde den fjerde og mest rettsløse gruppen. De fikk ikke en gang verge seg mot slag, og ble pålagt de tyngste skattebyrder. Men mongolene passet på å ikke konfiskere deres private faste eiendom. Dermed kunne de bevare de rikere sørkineseres nøytralitet. Isteden beslagla de alt det land som Sòng-dynastiet-kansleren Kia-se-tao hadde ekspropriert for staten, noe som ikke bidro til å bedre den lavere bondestands kår. Kineserne hadde ikke lov til å eie våpen eller hester. Yrkesskifte eller ekteskap over disse gruppegrensene var forbudt.