Babylon forble en mindre by i en liten stat fram til den sjette amorittiske herskeren, Hammurabi, regjeringstid i 1792–1750 f.Kr. (eller ca. 1728–1686 f.Kr. i lav kronologi). Han fikk satt i gang store byggearbeider i Babylon, og utvidet den fra en liten by til en stor by som var verdig kongedømmet. Som svært effektiv hersker, etablerte han et byråkrati, med beskatning og sentralisert regjering. Hammurabi befridde Babylon fra elamitternes dominans, og faktisk fordrev elamittene fra det sørlige Mesopotamia og invaderte Elam selv. Deretter erobret han systematisk det sørlige Mesopotamia, deriblant byene Isin, Larsa, Eshnunna, Kisj, Lagasj, Nippur, Borsippa, Ur, Uruk, Umma, Adab, Sippar, Rapiqum og Eridu. Hans erobringer ga regionen stabilitet etter turbulente tider, og samlet lappeteppet av små stater til en enkelt nasjon; det er først fra Hammurabis tid at sørlige Mesopotamia fikk navnet .