I Nord-Norge ble omveltningene store da folk i løpet av en generasjon fikk tilnærmet samme velstand som folk sør i landet. Tradisjonell husholdningsøkonomi, som fortsatt i 1945 styrte arbeids- og familiestrukturer, ble drastisk endret, og i 1970 var det tradisjonelle livet så godt som forsvunnet. Utbygging og mangfoldiggjøring av velferdstjenester, aviser, radio og infrastruktur var noe som på kort tid omformet landsdelen. Storsamfunnets normer og verdier fikk gjennomslag, mens det lokale og særegne gradvis ble visket ut. Da den store etterkrigsgenerasjonen ble voksne sist i 1960-årene, kom en motkulturell reaksjon. De var kritiske til foreldregenerasjonens livsform, de problematiserte forskjellene i velstandsutvikling mellom by og land, og de var skeptiske til de sosiale kostnadene som de hurtige strukturendringene hadde ført med seg. Sosiologen Ottar Brox' (1932–2024) bok, (1966), blitt stående som det klassiske bidraget til en kritisk gjennomgang av Utbyggingsprogrammet for Nord-Norge.