Den tid trykksaken sto «i sats», var oppgaven å påse at linjene var i riktig rekkefølge, stavefeil og lignende var ryddet ut, språk og rettskrivning var i tråd med gjeldende norm. Vanligvis ble det trykket et korrektureksemplar, men drevne korrekturlesere gjorde like gjerne jobben speilvendt og opp-ned. For å gjøre rettingen lettere for typografene, er der egne korrekturtegn som ble skrevet på korrekturarkene (Norsk Standard 899). Disse tegnene benyttes fremdeles i for eksempel forlagskorrektur.