Begrepet opptrådte første gang i klassiske tekster som Ἀλβίων, , eller Ἀλουΐων, , i Klaudios Ptolemaios’ greske skrifter, senere som Albion i latinske dokumenter. Historisk sett refererte begrepet til Britannia som en helhet og er til sist basert på den indoeuropeiske rotordet for «hvitt». Det kom senere til å bli benyttet av gæliskspråklige i formen som Alba (dativ , genitiv , nå foreldet) som navnet på det piktiske kongeriket Piktland, lokalisert i middelalderen nord i dagens Skottland. I fusjonen mellom gælere og piktere ble Alba benyttet for riket under kong Causantín mac Áeda (Konstantin II, 943-952). Regionen Breadalbane (, den øvre del av «Alba») har også sitt navn fra det.