To av kapitlene utgjør omkring 1/3 av hele teksten og er bevart på sanskrit som egne tekster: Daśabhūmikasūtraen og Gaņdhavyūasūtraen. Den sistnevnte utgjør mer enn 1/4 av teksten. Lingvistiske bevis antyder en opprinnelse i Sør-India i det første århundre e.Kr., men der er også indre bevis som antyder en sentralasiatisk opprinnelse. Den tibetanske oversettelsen har 45 kapitler og er den mest komplette. Oversettelsen var basert på et manuskript på sanskrit fra Nepal i 39 000 vers, og ble foretatt mellom 878 e.Kr. og 901 e.Kr. i tempelkomplekset Samye i nærheten av Lhasa. Den omfatter fra 4 til 6 bind, i ulike utgaver av tekstsamlingen Kangyur i den tibetanske buddhistiske kanon.