Verken bladene eller roten til maniokbusken bør spises rå, fordi de inneholder to cyanogene glykosider: linamarin og lotaustralin. Disse dekomponeres ved hjelp av enzymet linamarase, som også finnes i maniok, og frigjør blåsyre (HCN). Maniok med toksiske nivå av cyanogeniske glykosider refereres til som , mens maniok med ikke-toksiske nivå refereres til som . Denne klassifiseringen er utbredt, selv om forskning ikke har klart å finne en korrelasjon mellom opplevd smak og nivå av toksiner. Variasjonene i toksiner er imidlertid stor. Mens det fra maniok kan produseres så lite som 20 milligram cyanid per kilo rot, kan det fra produseres mer enn 50 ganger så mye (1 g/kg). Maniok som har vokst i tørketid er spesielt rik på toksiner.