Til tross for dårlig erfaring i å hjelpe marginale bønder og afroamerikanere, blant andre, i motsetning til dens ofte generøsitet mot visse forretningsinteresser, var effekten av New Deal å heve og styrke nye interessegrupper slik at de kunne konkurrere mer effektivt for interessene ved å la den føderale styresmakten utvikler seg til en mekler i konkurranse mellom alle elementer og sosiale klasse og fungere som en makt som kunne gå i mellom når det var nødvendig for å hjelpe noen grupper og begrense makten til andre. Mot slutten av 30-årene konkurrerte amerikansk forretning om innflytelse med en stadig sterkere arbeiderbevegelse som brukte masseorganisering og noen ganger militante aksjoner, en organisert landbruksøkonomi, på grunn av tiår med landbruksorganisering som gikk tilbake til bøndenes organisasjoner og populistiske opprør sent i det 19. århundre og med opprørte konsumenter. New Deal utførte dette ved å skape en rekke statlige institusjoner som i stor og permanent grad ekspanderte rollen til føderale styresmakter i amerikansk liv. Styresmakten var nå pliktet til å i det minste gi minimal assistanse til de fattige og arbeidsledige, beskytte retten til arbeiderorganisasjoner, stabilisere banksystemet, bygge hus for de med lav inntekt, regulere finansmarkedene og gjøre mange andre ting som tidligere ikke hadde vært føderalt ansvar.