I tiden under keiser Tiberius på midten av 100-tallet e.Kr. ble arbeidet til Meleagros fortsatt av en annen epigramdikter, Filippos av Thessalonika, som var den første som benyttet begrepet antologi. Hans samling, som inkluderte dikt fra tretten forfattere som kom etter Meleagros, ble også arrangert alfabetisk, og inneholdt et innledende dikt. Den generelle kvaliteten var dog av lavere kvalitet enn Meleagros’ samling. Noe senere, under keiser Hadrian, ble ytterligere en tilføyelse som ble utformet av sofisten Diogenianos Grammatikos (100-tallet) og deretter satte Straton fra Sardis sammen sin elegante samling Musa Puerilis (Μουσα Παιδικη), bestående av sine egne produksjoner og av forfattere fra før sin tid. Ingen ytterligere samling fra ulike kilder er nedtegnet før i tiden under keiser Justinian da skriving av epigrammer, særlig med seksuell figur eller tendens, fikk en stor blomstring fra pennene til Agathias Scholastikos, Paulus Silentiarius og deres litterære sirkler. Deres oppfinnsomme, men affekterte produksjoner ble samlet av Agathias i en ny antologi kalt Sirkelen (Κυκλος). Denne var den første som var inndelt i bøker, og arrangert i henhold til emnene til de enkelte tekstene.