På den annen side var keiseren i stand til å styrke sin maktbase i hertugdømmet Schwaben, da han arvet besittelsene til Henrik Løvens fetter Welf VI. Under valget av en ny biskop av Lüttich (Liège) i september 1191 favoriserte han Albert de Rethel ettersom Albert var en onkel på morssiden til keiserinne Constance, som både han og Constance hadde planlagt å bli den neste biskopen av Liège, men på tiden for valget var keiserinne Constance hadde blitt fengslet av sicilianere. Den andre kandidaten Albert av Louvain, broren til hertug Henrik av Brabant, fikk mer støtte. I januar 1192 hevdet Henrik at valget var under tvist og utnevnte isteden sin nyutnevnte keiserlige kansler Lothar av Hochstaden, prost for kirken St Cassius (Bonner Münster) i Bonn, en av Tysklands eldste kirker, og bror av grev Dietrich av Hochstaden. I september 1192 fortsatte han til Lüttich (Liège) for å håndheve arven. Flertallet av valgmennene i Liège godtok den keiserlige avgjørelsen på grunn av keiserens trussel, og Albert de Rethel ga også opp, men nektet indignert et økonomisk oppgjør tilbudt av keiseren. Albert av Louvain måtte også gi etter og søkte støtte hos paven i Roma og hos erkebiskopen av Reims. I Reims tok han de hellige ordrene med pavelig samtykke, men han ble like etter drept av leiemordere. Hans bror hertug Henrik valgte å inngå en fredsavtale med keiseren, men forble en bitter fiende.