Kort tid før sin død ga Sofokles ovennevnte tragedie en fortsettelse i , oppført posthumt i 401 f.Kr. I tidslinjen av de tre dramaene er hendelsene i dette stykket etter og før , selv om det er det siste av de tre Theben-stykkene som Sofokles skrev. Stykket beskrev slutten på Oidipus’ tragiske liv. Hans død skjer i henhold til forfatteren ved Kolonos, en landsby i nærheten av Athen, som også er Sofokles’ eget fødested, «Jordens fagreste eng». Hit kommer Oidipus som en gammel blind tigger sammen med sine døtre Antigone og Ismene til eumenidenes kultplass i Athen. Det synes som om dikteren grubler over livets slutt ved å komme til dens begynnelse. Sittende på en stein blir han oppfordret til å forlate det hellige stedet av landsbyens gamle menn da de oppdager hans identitet. Til sist oppnår Oidipus endelig den forsoning som gjør det mulig for ham å dø i fred.