Kontinentalsokkelen er den delen av kontinentalmarginen som går fra kysten og ut mot havet. Kontinentalsokkelen antas å utgjøre 6 eller 7 % av havbunnen. Bredden på kontinentalsokkelen over hele verden varierer i området 0,03–1500 km. Kontinentalsokkelen er generelt flat, og ender ved sokkelbruddet, hvor det er en drastisk økning i skråningsvinkelen: Gjennomsnittsvinkelen på kontinentalsokkelen over hele verden er 0° 07′, og typisk brattere nærmere kysten enn den er nær sokkelen pause. Ved sokkelbruddet begynner kontinentalskråningen, som kan ligge 1–5 km over havbunnen. Kontinentalskråningen viser ofte trekk som kalles undervannskløfter. Slike kløfter skjærer ofte dypt ned i kontinentalsokkelen, med nær vertikale sider, og fortsetter å kutte morfologien til dyphavssletten. Disse kløftene er ofte V-formede, og kan noen ganger utvide seg til kontinentalsokkelen. Ved bunnen av kontinentalskråningen er det en plutselig nedgang i skråningsvinkelen, og havbunnen begynner å jevne seg ut mot dyphavssletten. Denne delen av havbunnen kalles kontinentalstiging, og markerer den ytterste sonen av kontinentalmarginen.