Den eksakte betydningen varierer mellom ulike skoler og tradisjoner. Den best kjente er tolkningen til madhyamaka innenfor mahayana-buddhismen, hvis grunnlegger var Nagarjuna. Nagarjuna presenterte de to sannheter som epistomologiske sannheter. Fenomenens verden har en foreløbig eksistens, og er verken virkelig eller uvirkelig, men logisk ubestemmelig. Fenomenene er tomme (sunyata) for en iboende essens eller et selv, men eksisterer gjensidig avhengige av hverandre.