I midten til slutten av 2000-tallet f.Kr. ble dreieskiven (hurtig hjul) utviklet ved at det opererte på prinsippet med svinghjul. Den brukte energi lagret i den roterende massen til selve det tunge steinhjulet for å framskynde prosessen. Dette hjulet ble viklet opp og fikk kinetisk energi ved å sparke eller skyve det rundt med en pinne, noe som ga vinkelmomentum. Det raske hjulet gjorde det mulig å utvikle en ny prosess for keramikkframstilling, der en leirklump ble plassert sentralt på dreieskiven og deretter klemt sammen, løftet og formet mens hjulet dreide. Prosessen tenderte til å etterlate ringer på innsiden av krukken og det ble framstilt krukker og vaser med tynnere vegger og med større variasjon, også kar for spesielle behov. Keramikk framstilt på dreieskive kan adskilles fra enklere håndlaget. Pottemakere kunne nå produsere mange flere potter og kar i timen, et første skritt mot spesialisering og tidlig industrialisering.