Ar-Raqqah og ar-Rāfiqah vokste sammen til én by, og sammen ble de større enn den første Umayyade-hovedstaden Damaskus. I 796 valgte kalif Harun al-Rashid ar-Raqqah/ar-Rafiqah til sin residens. I 13 år var ar-Raqqah hovedstad for abbasideriket som strakk seg fra Nord-Afrika til Sentral-Asia, mens hovedadministrasjonen ble værende i Bagdad. Palassområdet i ar-Raqqah dekket et område på omkring ti kvadratkilometer nord for tvillingbyene. En av dem som grunnla Hanafi-retningen innen jus, Muḥammad ash-Shaibānī, var den øverste qadi (dommer) i ar-Raqqah. Prakten til hoffet i ar-Raqqah er dokumentert i flere dikt, innsamlet av Abu al-Faraj al-Isfahāni i hans «Sangenes bok» (Kitāb al-Aghāni).