Navnet Skuteviken kommer antagelig av at kjøpmennene på Bryggen brukte fjæren på Bradbenken og i Skuteviken til opptrekksplass når skutene skulle kjølhales. Skuteviken er mest kjent for sine bøkkere og slaktere. På grunn av støy og lukt fra bøkkerverkstedene ble disse gjerne plassert litt utenfor sentrum. Det var bøkkerverksteder på Nordnes og i Sandviken også, men flest var det i Skuteviken, og der finner vi i dag navnene Bøkkergaten og Bøkkersmuget. Under første verdenskrig døde næringen nesten ut. Bøkkere ble også kalt «kipere» (fra tysk = tønne), og i Skuteviken var den såkalte «kippermusikken» fast innslag i nyttårsfeiringen frem til bergensbrannen i 1916. Da hadde det vært tradisjon i over hundre år at deltakerne samlet seg på Skutevikstorget nyttårsaften, gjerne utkledd som til karneval. Man trommet på bøtter, blikkspann og kjeler, blåste i fløyter og slo på instrumenter som ble kalt «kikhoster», der bråket kom fra lokk med bjeller på som ble smelt sammen, og strenger spent over en boks med småstein eller spiker som raslet når en slo på strengene. Flokken marsjerte oppover Skuteviksveien gjennom Steinkjelleren og Øvregaten ned til Torgallmenningen. Mange sluttet seg til opptoget underveis, og avhengig av været kunne bråket pågå i noen timer, for dette årvisse rabalderet var noe politiet så stort på. I dag lever denne folkefesten videre i Florø som «Kjippen».