Kirkefolk som myrdes på grunn av morderens synspunkter på pavens læreutsagn eller kirkens ordninger er blant de sjeldnere tilfeller. Verger avviste ikke bare den uplettede unnfangelse, men var også motstander av prestenes sølibat. Han var imidlertid en kranglevoren person som stadig hadde beklaget seg over sine tildelte oppdrag, og som ikke hadde klart seg i dem på grunn av sitt temperament. Rettssaken benyttet han for å gi uttrykk for sine forskjellige synspunkter og klagemål. Han ble funnet skyldig, og dømt til døden. Verger hadde overbevist seg selv at keiser Napoleon III ville benåde ham. Men dødsdommen ble eksekvert på La Roquette-fengslenes rettersted den 30. januar 1857, og timene før var han preget av redsel og panikk da ingen benådning kom.