I den andre uken av juni møtte Catesby i London den fremste jesuitten i England, fader Henry Garnet, og spurte ham om moralen i forta seg noe som kunne medføre at uskyldige ble drept, sammen med de skyldige. Garnet svarte at slike handlinger kunne ofte bli unnskyldt, men i henhold til hans egen redegjørelse senere ble Catesby advart ved et andre møte i juli i Essex hvor han viste ham et brev fra paven som la ned forbud mot opprør. Kort tid etter ble Garnet fortalte av jesuittpresten Oswald Tesimond at han hadde tatt imot Catesbys skriftemål, hvor han da fikk høre om sammensvergelsen. Garnet og Catesby møttes en tredje gang den 24. juli 1605 i huset til den rike katolske Anne Vaux i Enfield Chase. Hun var tredje datter av William Vaux, 3. baron Vaux av Harrowden, en kjent tilhenger av katolisismen. Anne Vaux var i slekt med Catesby, og til flere av de andre konspiratørene. Hennes hjem ble ofte benyttet til å skjule prester. Garnet besluttet at Tesimonds redegjørelse hadde blitt gitt konfidensielt i skriftemål og at kanonisk rett forhindret ham å gjenta hva han hadde hørt. Uten erkjennelse at han var oppmerksom på det nøyaktige vesen av konspirasjonen forsøkte Garnet å fraråde Catesby fra hans planer, men uten nytte. Garnet skrev til en kollega i Roma, Claudio Acquaviva, hvor han uttrykte sin bekymring for et åpent katolsk opprør i England. Han fortalte Acquaviva at «det er en risiko at en del private forsøk kan begå forræderi eller bruke makt mot kongen», og anmodet paven om å utstede et offentlig brev mot bruk av makt.