Forskjellige selskaper, forskere og standardiseringsorganisasjoner definerer begrepet etter ulike kriterier. Både etter måten standarden brukes og hvordan den vedtas. De fleste av ulikhetene skyldes hvilke lisens- eller patentkostnader som regnes som akseptable. Internettstandardiseringsorganisasjonen W3C definerer en åpen standard som en standard som kan implementeres uten å måtte betale godtgjørelse for bruk av den. Den samme betingelsen er grunnprinsippet for EUs definisjon som også er gjeldende i enkelte EU-medlemsland. Enkelte mindre restriktive definisjoner av åpen standard legger vekt på at lisensavgifter og vilkår for bruk er underlagt (på engelsk: ). Av anerkjente internasjonale standardiseringsorganisasjoner er det bare IETF og Den internasjonale telekommunikasjonsunion som omtaler standarder som beheftet med patent- eller lisensutgifter som «åpne». ISO og IEC omtaler spesifikasjoner som medfører kostnader ved bruk som «standarder», men uten å omtale de som «åpne».