Gjennom hele sin karriere, var Luria en frittalende politisk talsmann. Han sluttet seg til Linus Pauling i 1957 for å protestere mot testngen av atomvåpen. Luria var en kraftig motstander av Vietnamkrigen og en tilhenger av organisert arbeidskraft. På 1970-tallet, var han involvert i flere debatter om genetisk modifisering, der han talte for et kompromiss der man tok hensyn til moderate tilsyn og regulering snarere enn et fullstendig forbud eller full vitenskapelig frihet. På grunn av hans politiske engasjement, ble han svartelistet fra å motta midler fra National Institutes of Health for en kort stund i 1969.