Antennen ble først beskrevet av Loren G. Windom, med kallesignalet W8GZ, i 1929, i det amerikanske radioamatørtidsskriftet . Antennen han beskrev hadde en enkel leder som fødeledning opp til en horisontal leder, og han varierte fødepunktet mye utenfor sentrum av den horisontale antennen. Den enkle lederen opp til fødepunktet skapte mange problemer med forstyrrelser for TV, støy fra lysnett og apparater inn på radiostasjonen og store radiofeltstyrker i rommet med radiostasjonen.