Rudolf Simek har hevdet at arkeologiske funn fra nordisk bronsealder, som helleristninger og Trundholmsvognen, har gitt tilstrekkelig med bevis for at solen er blitt sett på som en livgivende guddommelig skikkelse for bronsealderens mennesker, og at solen ganske sannsynlig var objekt for en form for tilbedelse. Simek hevder at de eneste bevis som finnes for at solen hadde fått en personifisering, stammer fra Merseburgerformelen og fra diktene i Den eldre Edda, og at disse referansene ikke gir nok informasjon for å anta at det eksisterte en germansk solkult. «På den annen side,» sier Simek, «en storhetstid for konseptet er åpenbar» med Trundholmsvognen, som særlig støtter oppfattelsen av at solen ble trukket over himmelen ved hester. Simek teoretiserer videre at kombinasjonen av solsymboler med skip i religiøs praksis som skjedde fra bronsealderen og inn i middelalderen, synes å være avledet fra religiøs praksis som var knyttet til en fruktbarhetsguddom som eksempelvis Njord eller Frøy, og ikke til en personifisert sol.