Under Peloponneskrigen satte Perikles i verk en defensiv «stor strategi» viss mål var å utmatte fienden og preservere . Ifølge Platias og Koliopoulos trengte ikke Athen som den sterkeste part å slå Sparta militært og «valgte å ødelegge den spartanske planen for seier.» De to grunnleggende prinsippene i den «perikleanske store strategien» var å nekte å gi etter som han i henhold til oppfordret athenerne til ikke å gi etter med å forkaste det megariske dekretet, og å unngå å strekke seg for langt ut. Kagan sier at Perikles' voldsomme krav om at ekspedisjonsstyrkene ikke skulle deles, kan godt ha vært et resultat av det bitre minnet fra det egyptiske felttoget som han skal ha støttet. Hans strategi skal ha vært iboende upopulær, men Perikles klarte å overtale det athenske folket om å følge den. Det er på grunn av dette at Hans Delbrück kalte ham en av de største statsmennene og militære lederne i historien. Selv om hans landsmenn engasjerte seg i flere aggressive aksjoner kort tid etter hans død<ref>V.L. Ehrenberg, The AcharniansConstitution of the AtheniansPolitikaDe OratoreLibraryThe HistoriesAlcibiades IGorgiasMenexenusPhaedrusCimonLivsskildringerInstitutionesHistorien om Peloponneserkrigen, I-III. Se opprinnelige tekst hos Perseus. Xenofon (?), . Se opprinnelige tekst hos Perseus.