Etter at europeerne hadde oppnådd innflytelse og kontroll over Nord- og Sør-Amerika, vendte de imperialistiske aktivitetene seg mot øst og Asia. På 1800-tallet hadde de europeiske statene en åpenbar sosial og teknologisk fordel overfor landene i øst. Storbritannia fikk kontroll over det indiske subkontinent, Egypt og halvøya Malaysia; Frankrike tok Indokina; mens Nederland sementerte sin kontroll over Nederlandsk India. Britene kontrollerte også Australia, New Zealand og Sør-Afrika med et stort antall britiske kolonister som utvandret for bosette seg i disse koloniene. Russland koloniserte store områder for prosjektering av jordbruk i Sibir. På slutten av 1800-tallet hadde de europeiske statsmaktene fordelt resten av Afrika mellom seg. Innenfor Europa selv hadde økonomiske og militære utfordringer skapt et system av nasjonalstater, og etnisk-språklige grupperinger begynte å identifisere seg selv som særskilte nasjoner som ønsket kulturell og politisk selvstyre. Norge var et av disse landene. Denne nasjonalismen kom også til å bli en viktig politisk strømning til mange folkeslag over hele verden på 1900-tallet.