Han ble benyttet som apostolisk visitator (det vil si pavelig gransker, ), og foretok apostoliske visitasjoner blant annet til professorer ved nederlandske presteseminarer og det katolske universitet i Nijmegen i 1939, etter andre verdenskrig, og ighen i 1955. Formålet med disse visitasjoner var å finne om det på disse læresteder var problemer med ny-modernistiske teologiske proposisjoner - særlig slike som var blitt direkte fordømt i 1907 i den pavelige encyklika . Han ble fra noen hold kritisert for en for stor iherdighet under disse granskningene.