Musketerkorps oppsto på slutten av middelalderen med oppfinnelsen av luntelåsen. Denne gjorde datidens håndkanoner mer håndterlige og økte den praktiske rekkevidden til omkring 30 meter. Særlig under Tredveårskrigen ble musketerer en viktig komponent i hærene. Flintlåsen gjorde muskettene mer driftssikre, og Fredrik II av Preussen utviklet mye av det som skulle komme til å bli musketertaktikk. I Syvårskrigen ble musketerene den viktigste delen av hæren, og hadde sin storhetstid under Napoleonskrigene. Etter innføringen av rifler som standard infanterivåpen og minié-prosjektiler, steg rekkevidden og dødeligheten til infanterivåpnene så mye at de klassiske musketerkorpsene ikke lenger kunne manøvrere på slagmarken i militær formasjon, og skillet mellom musketerer og de lette og mindre organiserte tiraljørene ble visket ut.