De første Aristoteles-kommentatorene virket i Hellas og i det greskspråklige område i hellenistisk tid, og gjennom flere hundreår var det østlige Middelhavet sentrum for aristotelestradisjonens hovedlinje. På 300-tallet e.Kr. utviklet den latinske greina seg, den blomstret opp på nytt i Italia på 800- og på 1200-tallet. På 300-tallet utviklet det seg livskraftige avleggere i Syria og Armenia med utgangspunkt i skolene i Athen og Alexandria. Fra den syriske greina vokste det fram en omfangsrik, stort sett arabiskspråklig tradisjon under den islamske opplysningstida i det 800. århundre, der arabere, jøder, syrere, persere, senere også tyrkere var aktive. På 1100-tallet startet en ny bølge i Konstantinopel og Spania som påvirket Vest-Europa. Etter Konstantinopels fall i 1453 kom mange greskspråklige lærde (og dokumenter) til Vesten og påvirket tenkemåten.