Det var imidlertid ikke mulig å finne midler til en større anskaffelse av revolvere, så først i 1884 ble en mindre bestilling gjort. Hovedarsenalets (HA) regnskaper viser at 150 stk 9 mm revolvere (selvspente) ble mottatt på HA den 15. mai 1885. Dette er den eneste leveransen som er kjent, men noen få ytterligere eksemplarer kan ha kommet noe senere. Etter alt å dømme var revolverne nummerert i fortsettelsen av revolverne fra prøveserien. Dette viser at minst 192 revolvere faktisk ble levert. Serienumre opp til litt over nr 200 er registrert, samt noen få revolvere med nummer som også har en bokstav i nummeret, eksempelvis nr 2a og 2b, 60a og 60b osv. Revolverne i partiet på 150 våpen hadde fått et noe forskjellig utseende fra de tidligere utprøvde. De hadde nå en sylinder med ovale utfresinger, hanens form var endret, utstøteren var endret, og det var også gjort enkelte andre mindre endringer. Pipene var åttekantet og ca. 14 cm lange. De hadde fire venstrevridde rifler, og hadde noe endret form i forhold til de tidligere revolverne. Samme endringer ble gjort fra Nagants side i leveranser av tilsvarende revolvere til belgiske myndigheter. Sammen med leveransen av 9 mm revolvere i 1885 kom det tre revolvere i kaliber 7,5 mm (7,5 mm Nagant). Disse revolverne ble utprøvd og la grunnlaget for den senere M/1893. De fleste revolverne i 9 mm ble solgt til offiserer. Mange ble så tilbakekjøpt av Forsvaret fra offiserene på 1890-tallet da det ble besluttet at de skulle få utlevert 7,5 mm Nagantrevolvere i stedet. Så sent som på 1920-tallet var 183 revolvere i bruk i Forsvaret (ved Tønsbergs befestninger). I 1931 var det 161 stk igjen i bruk samme sted, og det ble da bestemt å formelt utrangere dem. Deretter må revolverne ha blitt avhendet fra Forsvaret.