Han var departementets leder i den første uke etter frigjøringen i 1945, da med tittel Rådmann. Etter tiden 9.–14. mai 1945 ble han utenriksråd 1945–46, før han etterfulgte Erik Colban som ambassadør i London som også innebar å være minister til Dublin. Av helsemessige årsaker ba han om omplassering i 1958 og ble etterfulgt i London av Erik Braadland. Prebensens siste stasjonering var ved Norges ambassade i Roma fra 1959 til hans død i 1961. Prebensen er en av få nordmenn som har mottatt Storkorset av St. Olavs Orden (1953), og var også innehaver av Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905-1955.