Eriksson ble i 2013 utnevnt til arbeidsminister i Erna Solbergs regjering. Han måtte forlate regjeringen mot sin vilje 16. desember 2015 etter at Fremskrittspartiet bestemte at han skulle byttes ut. Ifølge valgforsker Anders Todal Jenssen skyldtes avskjedigelsen at de «svakeste statsrådene [ble] byttet ut med nye sterke politikere» i forkant av stortingsvalget i 2017. I en bokutgivelse rettet Eriksson, etter at han måtte gå av som statsråd, sterke beskyldninger både mot embetsverket i Arbeids- og sosialdepartementet, Statsministerens kontor, ledelsen i Arbeids- og velferdsdirektoratet og FrPs ledelse, og hevdet de stod i «ledtog» mot ham, og tok et oppgjør med beslutningen om å fjerne ham fra regjeringen; Dagsavisen skrev at Eriksson «hadde en ekstremt dårlig tone med sitt embetsverk». Arbeids- og velferdsdirektør Joakim Lystad, utnevnt av den forrige rødgrønne regjeringen, var en av mange embetsmenn Eriksson kom på kant med, og som han erstattet med Sigrun Vågeng kort før han selv måtte forlate regjeringen. I den forbindelse uttalte Eriksson at han skulle "gjenreise A-en i NAV" (NRK-klipp 10. april 2015). Vågeng måtte selv gå i 2020 som følge av Trygdeskandalen og etter at hun hadde mistet tilliten hos Erikssons etterfølger Anniken Hauglie (H).