Begrepet ble popularisert i 1960-årene av Jane Jacobs sine urbane studier. Bedring av gangbarhet er basert på ideen om at byrom skal være mer enn bare transportkorridorer designet for å få gjennom flest mulig kjøretøy, men også være ta vare på fotgjengere som oppholder og beveger seg der. Et beboelig og gangbart sted bør tjene en rekke bruksområder, brukere og transportmåter, og redusere behovet for biler for reiser.