Hullkortet ble oppfunnet av Jean-Baptiste Falcon i 1728, som en forbedring av hullbåndet, som ble oppfunnet av hans læremester tre år tidligere. Joseph Marie Jacquard brukte hullkort da han i 1801 fant opp den automatiske vevstolen. Charles Babbages analytical engine, ansett som den første datamaskinen som ble planlagt (men aldri ferdigstilt) var tenkt å bruke hullkort. Utover 1900-tallet, helt opp til 70-tallet, ble dette mye brukt som lagringsmedium. Fra ca. 1920 til 1950 var dette det mest populære lagringsmediet. Andre alternativer var etterhvert trommelminnet (oppfunnet 1932), williamsminnet (oppfunnet i 1946), kvikksølvminnet og magnetbåndet (oppfunnet i 1951). Men etter at magnetkjerneminnet (en forløper for dagens RAM) kom i 1952 ble nesten alle disse gradvis utfaset. På slutten av 1970-tallet var hullkort ennå det mest brukte lagringsmedia i Norge, men på begynnelsen av 1980-tallet gikk man ganske raskt over til andre medier. Mer moderne former for lagringsmedia er f.eks. disketter, platelager, magnetbånd, CD-er, DVD-er, minnepinner og ulike minnekort.