Etter 1900 ble skolestellet for barn fra reindriftsfamilier i Sverige lagt om. Omgangskolene ble nå kalt for nomadeskoler, og ble obligatoriske. I de tre første skoleårene fulgte skolene reindriftsfamiliene i lavvoer. For de høyere trinnene ble elevene sendt på fase skoler (i kåter), der de bodde hos familier i nærheten. Hensikten med dette opplegget var at barna skulle få det som var ansett som nødvendig skolegang, samtidig som de ble tilknyttet reindriften. Med et slikt utdannelsesløp hadde de begrenset mulighet for videre utdannelse. Ordningen var resultat av en politikk der en mente at «lapp skall vara lapp.» Dette ble i realiteten en form for segregasjon, formet av en evolusjonistisk og rasebiologisk tenkning. En vurderte det slik at samene, på grunn av karakter og lynne, ikke ville greie seg i moderne sivilisasjon. Til og med ble det antatt at samene var fysisk predisponert for et nomadisk liv og reinsdyrhold. Konsekvensen av dette fikk og har fremdeles (1999) politiske, sosiale og kulturelle konsekvenser. Samene fikk statlig beskyttelse og samiske områder er fortsatt (1999) statens land.