Fredrik Vilhelm ble i 1758 tronfølger som «prins av Preussen» og tiltrådte i 1786 tronen. Han hadde sterke estetiske interesser, men var en svak natur uten utholdenhet, og var helt under innflytelse av sine omgivelser, særlig av sin maitresse grevinne von Lichtenau og Johann Christoph von Wöllner og Johann Rudolf von Bischoffswerder, begge to medlemmer av Rosenkreuzordenen. Det var disse tre som ble politikkens virkelige ledere. Visse skattereformer ble gjennomført, men fremst var regimet særpreget ved sine voldstiltak mot opplysningsidéene, blant annet religions- og sensur-ediktene fra året 1788. I 1791 ble det tilsatt en kommisjon som skulle kontrollere at kun rettroende protestantiske embetsmenn ble utnevnt.