Hennes dikt uttrykker bitterhet over den behandlingen hun fikk i disse årene. Men da det gikk rykter om at den berømte Sapfo kom til Siracusa, reiste borgerne der en statue av henne som velkomst. I 581 f.Kr. dro hun tilbake til Mytilene og bodde der til sin død. Både hun og Alkaios er i ettertiden blitt husket som de fremste blant de aioliske dikterne. Sapfo og Alkaios regnes for å ha grunnlagt jeg-lyrikken som kunstart, slik som i diktet «Midnatt»: Gått under er nå Selene, Syvstjernen med; men midnatt er inne, og tiden går, og her ligger jeg, alene. Nerven i denne enkle, vemodige strofen ligger i ordet «men» (utelatt fra flere oversettelser), som markerer skillet mellom de skiftende himmellegemene som «går under», i kontrast til det Jeg som vedvarer i sin ensomhet.