I 1774 sa Lenz opp tjenesten hos brødrene Kleist for å leve som fri forfatter. Han tjente til livets opphold som privatlærer, men dypt forgjeldet forlot han Strasbourg to år etter og reiste med Goethe til Weimar. Selv om hoffet i Weimar først tok vennlig mot Lenz, ble han på Goethes anmodning utvist et halvt års tid seinere. Goethe brøt all personlig kontakt med ham, og skrev i dagboka at det hele skyldtes «Lenz' dåraktighet» (). Den egentlige årsaken er ikke klarlagt, men sannsynligvis hadde den ubeherskede Lenz brutt hoffetiketten.