På 1970-tallet ble ACT-modellen videreutviklet fra ettervernarbeidet som sykehusets sosionomer utførte. Psykiaterne ble gjort oppmerksomme på at sosionomenes pasienter i liten grad ble gjeninnlagt, mens reinnleggelsesprosenten for sykehuset som helhet var på 60 %. Det ble etablert et forskningsprosjekt der sosionomene kartla behov, og hva slags intervensjoner de ente ville være hensiktsmessig for at utskrevne pasientene skulle klare å følge opp medisinering og andre behandlingstilbud. Ut fra dette ble små team kalt Training in Community Living utviklet, der en blant annet tok med seg aktuelle behandlere og tilretteleggere fra sykehusavdelingene ut i samfunnet, og der arbeidet med alle problemfylte aspekter i pasientenes liv.