Fra kong Dan til Svend Estridsen har beretningen nærmest krønikeform, men fra og med år 1157 skifter teksten karakter og blir til en årbok. Denne oppbygging følger eksemplet fra Lundeårboken. I begge avsnitt utnyttes eldre kilder (bl.a. fra Saxo Grammaticus og klostrene i Sorø og Colbaz), men det er også en del stoff, som ikke kjennes fra andre steder.