Brevet ser ikke ut til å ha gjort nevneverdig inntrykk på Lagtinget, så bonden søkte Lagtinget om tillatelse til å legge en telefonlinje selv. Saken ble behandlet av en nemnd på fem personer, og tre av dem ville avvente den danske statens telefonutbygging. Ólavur á Heygum fikk likevel tillatelse, slik at linjen hans senere kunne bli kjøpt opp av staten, og i 1905 la han endelig linjen mellom Vestmanna og Tórshavn. Kostnaden var 28 281 kroner og 14 øre. De første husene som fikk innlagt telefon var dermed i Geil i Tórshavn, hos Hans Bærentsen på Sund, Óli Kristian Debess på Oyrareingir, Ole Jacobsen i Kvívík og Ólavur á Heygum selv. I 1906 søkte Ólavur á Heygum om tillatelse til å bygge ut telefonnett over hele Færøyene, men samme år besluttet Lagtinget selv å begynne en landomfattende utbygging. Det ble også lagt en kabel i Sandagerði i Tórshavn, hvor det fra samme år var telegrafforbindelse til omverdenen, etter at Det Store Nordiske Telegraf-Selskab fikk konsesjon og åpnet sin sjøkabel til Shetland og Island. En slik kabel ble første gang påtenkt i 1853. I 1906 begynte også Telefonverk Føroya Løgtings (nå Føroya Tele) å sette over telefonsamtaler på Færøyene. Bokholder Anton Degn var televerkets første direktør fra 1906 til 1912.