Claudius tjenestegjorde i den romerske hæren hele sitt voksne liv, og klatret i det militære hierarkiet fram til keiser Gallienus gjorde ham til kommandant av sitt elitekavaleri og til sist til sin nestkommanderende. I september 268 opplyses det at ble han forfremmet til militær tribun med den keiserlige hæren som omringet usurpatoren Aureolus i Mediolanum. Midt under beleiringen sommeren 268 ble Gallienus myrdet. Det er ulike redegjørelser for mordet, men de fleste kildene er samstemte om at de fleste av hans egne folk ønsket ham død. Soldatene utropte Claudius til ny keiser og det var mistanke, men aldri bevist, at han var ansvarlig for mordet på Gallienus. Claudius viste seg mindre blodtørstig da han ba senatet om å spare livene til Gallienus' familie og tilhengere. Claudius fikk den avdøde keiseren guddommeliggjort og gravlagt i en familiegrav ved Via Appia. Han var mindre høysinnet mot Romas fiender. Opprøreren Aureolus forsøkte å få til en avtale med den nye keiseren, men da han overga seg til Claudius ble han drept av pretorianergarden.