I enkelte avtaler belastes alle kostnader oljeselskapene, deretter nedbetales kostnadene av 100% av produksjonen fra første fat produsert, inntil investeringer og andre kostnader er nedbetalt. Så fordeles inntektene av den resterende produksjon mellom landets myndigheter og oljeselskapene. I andre avtaler kan det være at bare 50 % av produksjonen kan brukes til å dekke kostnader, mens 50 % skal fordeles mellom myndigheter og deltakere fra første fat. Innholdet og gunstigheten for myndighetene vil altså variere fra avtale til avtale. Der det er usikkerhet om størrelsene på ressursene i funnet vil dette kunne være en ugunstig avtale for oljeselskapene. Avtaleformen er vanlig i Aserbajdsjan.