Langaard sto i 1914 tiltalt for at han 13. september 1913 avfyrte et haglskudd mot Georg Dreier Antonsen og traff ham i ansiktet, slik at han mistet et øye. Antonsen hadde brutt seg løs fra arresten, og Langaard var blant de frivillige som deltok i borgerarresten av Antonsen, etter at han hadde vært hjemme for å hente en hagle. Da Langaard gikk inn i bygningen så han Antonsen over seg i en trapp og at det glimtet i en øks. Deretter fyrte han av et skudd. Han trodde det var Antonsens føtter han hadde sett, men som altså viste seg å være hodet. Langaard mente seg fullt berettiget til å skyte, ettersom det var selvforsvar. Dessuten hadde han som politiets medhjelper rett til å skyte, mente han. Det fremgikk av referatene fra rettssaken at den lokale handelsstand mente at Antonsen var en meget farlig mann, og at det hadde vært nødvendig å stanse ham. Hovedstadspressen hadde stilt seg mer kritisk til politiets opptreden og at de hadde latt godseieren slippe til med hagla. Antonsen ble dømt til ni måneders fengsel, en bot på 50 kroner og pålagt for alltid å holde seg unna Steinkjer, Sparbu, Stod og Beitstaden prestegjeld. Langaard ble frifunnet på alle punkter. Han flyttet imidlertid fra Steinkjer til Gjøvik før rettssaken startet, og vendte aldri tilbake til byen.