I Sankt Petersburg ble han godt kjent med Fjodor Dostojevskij og antas å være modell i (utgitt 1880). Solovjov hadde en meget forsonlig holdning og ivret for en forening av alle kristne kirker med gjensidige konsesjoner, men var en avgjort motstander til tolstojanismen, særskilt dens sats om «ikke-motstand mot det onde». Han vakte stor oppseelse med sine forelesninger om det «gudemenneskelige» 1877–81 og om Fjodor Dostojevskij 1881–83. Solovjov arbeidet i det vesentlige med epistemologi og filosofi frem til sin død. Med sin bror fremarbeidet han en oversettelse av Platon.