Et spesielt fenomen er at det i enkelte grupperinger og tider har vært benyttet som en hedersbetegnelse. I 1 Krønikebok 15:18, 20; Nehemja 12:9 er det en som heter Oni (=konsonantene i ). Men dette egennavnet trenger ikke være avledet av (urettferdig behandlet), men kan også være avledet av «svar» - (Jahve har svart meg og gitt meg et barn). Også Salomo benytter som en tittel på seg selv i 1 Krønikebok 22:14 hvor han legger frem en bønn: «Se, i min har jeg laget Herrens hus, med omkring 100.000 (talenter) gull og omkring 1 000 000 sølv». Hvis dette skal handle om økonomisk fattigdom, sammenligner iallfall ikke kongen seg med sine borgere. I Salme 119:50 finner man fremtredende tendenser til en fattigdomsfromhet. «Min trøst i min er at ditt ord gir meg liv». I 119:92 uttrykkes videre: «Hvis ikke din lov hadde vært min lyst, hadde jeg gått til grunne i min ». I Job 36:7-8 er det å være og det å være rettferdig som to sider av samme sak. Det synes i Forkynneren 6:8 som om den fattige er klok, imens den rike er en dåre - og den fattige stiller spørsmål ved sine fortrinn. Kanskje mest utnyttes dette paradokset i Sakarja 9:9 hvor den kommende kongen skal komme ridende på et esel. I disse sammenhengene synes å bety ydmyk, og at de er urettferdig behandlet er mindre fremtredende.