På midten av 1800-tallet var Kina hjemsøkt av mange og store problemer. En rekke naturkatastrofer hadde rammet landet. Qing-dynastiet var ikke i stand til å løse problemene, noe som blant annet skyldtes en rask befolkningsvekst og et forfallent byråkrati, som både var for korrupt og for lite sakkyndig til å kunne ta fatt i det økonomiske uføret. I tillegg kom de militære nederlag som riket hadde lidd overfor fremmede makter under for eksempel første opiumskrig (1839–1842). Særlig sør i landet sydet det av opposisjon og opprørstrang mot mandsjuenes herrevelde i landet. Krigene hadde ført til at Kina måtte åpne handelshavnene Kanton, Xiamen, Fuzhou, Shanghai og Ningbo for alle utlendinger, og måtte betale krigsreparasjoner. Kineserne ble forpliktet til frihandel (inklusive opium) på de europeiske maktenes vilkår, og måtte avstå Hongkong til Storbritannia.