Redaktør i Narvik-avisen , Georg Rokkan (1889–1959), skrev i 1930-årene om «Statens knugende hånd over Nord-Norge», og mente da konsekvensen av den harde sparepolitikken som de borgerlige partiene førte, hadde gått hardt utover økonomien i Nord-Norge. Kriseforliket i 1935 mellom Arbeiderpartiet og Bondepartiet ga et regimeskifte over til den såkalte Nygaardsvold-sosialismen. Denne offentlige politikken fikk da en sterk stilling nordpå, i en tid hvor landsdelen var preget av å være underutviklet og preget av naturalhusholdning. Politikken integrerte Nord-Norge i den kapitalistiske markedsøkonomien. Særlig var utbygging av infrastruktur viktig og politikken ga en form for «hjelp til selvhjelp» ved å stimulere til egenaktivitet, som statsviter Erik Oddvar Eriksen uttrykker det. En annen konsekvens var at makten til nessekongeene og sørnorske handelsmenn ble svekket. Offentlige initiativer som råfiskloven, meieriorganisasjonene og kredittinstitusjoner (banker) ga mulighet for folkelig innsats og innovasjon, det samme med samvirkeorganisasjonene. Dette var enkle midler, med liten statlig innsats, for å stimulere den tradisjonelle selvhjelpskulturen som fantes.