Bettino Ricasoli ble i 1861 utnevnt som Kongeriket Italias statsminister; som Cavours direkte etterfølger. Som statsminister inkorporerte han Garibaldis frivillige styrker i den regulære hæren, trakk tilbake eksildekretet mot Giuseppe Mazzini, og forsøkte å oppnå en forsoning med Pavestolen. Dette siste strandet på pavens . I tillegg til å være regjeringssjef var han også utenriks- og innenriksminister, samt krigsminister i egen regjering. Samarbeidsproblemer med Giuseppe Garibaldi gjorde at han i 1862, måtte tre tilbake til fordel for Urbano Rattazzi.