Bjørnstjerne Bjørnsons bondefortellinger er preget av nasjonalromantiske strømminger, som var typiske for den kulturelle samtiden, imidlertid er forfatteren også opptatt av å skildre mørkere sider ved norsk folkeliv, slik som for eksempel alkoholisme i . Bildet Bjørnson gir av bønder og fattigfolk er mangfoldig og slett ikke entydig idyllisk. En skikkelse som Aslak i peker fram mot naturalismen. . De første mindre bondefortellingene kom på trykk anonymt i som Bjørnson selv utga i årene 1855–57. (1857), en kort kunstnernovelle, ble først trykt i København, og siden i Folkebladet. I 1857 publiserte han . Før fortellingen kom i bokform, hadde den gått som fortsettelsesfortelling i . ble i de to første år etter utgivelsen den oversatt til svensk, engelsk, tysk og nederlandsk.