Dual-aspekt monisme kan ses som et forsøk på å håndtere "the hard problem of consciousness" ved å postulere at bevissthet og fysiske prosesser er to aspekter av en underliggende virkelighet, snarere enn separate eller utelukkende materialistiske. Den moderne fysikeren og filosofen Harald Atmanspacher har videreutviklet dual-aspekt monisme innenfor konteksten av kvantefysikk og bevissthetsstudier, inspirert av samarbeidet mellom Carl Gustav Jung og Wolfgang Pauli. Jung og Pauli samarbeidet om ideer som forener psykologi og fysikk, og introduserte begrepet synkronisitet som et prinsipp om meningsfulle tilfeldigheter. Atmanspacher har tolket dette samarbeidet som en form for dual-aspekt monisme, hvor mentale og fysiske aspekter anses som komplementære og stammer fra en underliggende ontologisk struktur. miniatyr|262x262pk|Diagram som illustrerer hypotesen om at kvantebølgefunksjoner kan påvirkes av "bias fra bevissthet," noe som skaper en skjevhet i sannsynlighetsfordelinger. Fra et vitenskapelig perspektiv antyder kvantefysikken at kvantebølgefunksjoner kollapser i henhold til Borns regel, som gir en sannsynlighetsfordeling for mulige utfall. Jung og Pauli mente at det mentale kunne påvirke denne kollapsen, ved å skape en skjevhet i sannsynlighetsfordelingen. Dette innebærer en hypotese der subjektive, mentale aspekter av virkeligheten kan påvirke sannsynlighetsfordelinger i kvantemekanikken og dermed gi fysiske konsekvenser gjennom det mentale, et syn som kan knyttes til ideene bak dual-aspekt monisme.