Handlingen begynner med at moren dør, den eneste personen han har hatt kontakt med. Gråter gjør han ikke, og han er heller ikke særlig trist. Hennes død etterlater imidlertid et tomrom som Elling fyller igjen med sine oppdiktede forestillinger. Han begynner nå å se mer ut på verden, blant annet blokkene som omkranser leiligheten. Som om det ikke var ille nok fra før, tar han på ingen måte initiativ til å oppsøke og kontakte andre mennesker nå, i hvert fall ikke direkte kontakt. Rommet til mor tømmer han, og han investerer i et rådyrt teleskop med penger han har spart opp på konto. Teleskopet plasserer han i vinduskarmen rettet mot leilighetene i de andre blokkene. Meningen hans med dette er å få et innblikk i andres liv gjennom vinduet uten at han på noe som helst måte skal bli oppfattet som en kikker. Gjennom teleskopet observerer han hva som foregår i de andre leilighetene. Han merker seg små, avslørende detaljer, gir personene navn og livshistorie og dikter handlinger og samtaler.