Etter krigen hadde Bjerkås vansker med å falle til ro i husmorrollen hun hadde hatt før krigen, og hjemmet var også i endring da barna flyttet ut og hun i 1946 fikk sitt første barnebarn. Hun ønsket nå å være til nytte for samfunnet og for Gud, slik hun følte hun hadde vært under krigen, og hun begynte å engasjere seg i kvinnesaken. Hun var i kontakt med Norsk Kvinnesaksforening uten å finne det hun var på jakt etter der. I stedet fant hun en oppgave i søndagsskolen på Jar. Denne ble drevet av en kvinne som hadde blitt nær venn av Ingrid Bjerkås etter kallsopplevelsen hennes under krigen, og Bjerkås ble først hjelper på søndagsskolen, før hun ble en av fire lærere. Hun fant stor glede og mening i dette, men opplevde samtidig at hun fikk flere spørsmål til bibelfortellingenes historisitet og de pedagogiske metodene som ble brukt. I 1951 bestemt hun seg for å studere teologi og tok forberedende ved universitetet som femtiåring.