Mens det er like stor variasjon i teknikker som det er i kliniske møter, er sjelen i metoden imidlertid mer varig og kjennetegnet av noen viktige punkter: Motivering for endring er fremkalt fra klienten, og ikke pålagt fra krefter utenfra. Det er klientens oppgave, og ikke rådgiverens, å formulere og løse opp hans eller hennes ambivalens. Direkte overtalelse er ikke en effektiv metode for å løse opp ambivalens. Rådgivningsstilen er generelt stille og frembringer informasjon fra klienten. Rådgiveren er styrende, slik at denne hjelper klienten å gjennomgå og løse opp ambivalensen sin. Villighet for endring er ikke et trekk ved klienten, men et fluktuerende resultat av mellommenneskelig samhandling. Den terapeutiske relasjonen likner et partnerskap eller vennskap.