Suksessen i begynnelsen fulgt til at flere og flere reist med sine privatbiler med ferjene, og noen av ferjerederiene som Nihon Kosoku Ferry og Terukuni Yusen konsentrert seg om å tilby reiseopplevelser til sjøs som på et cruiseskip eller et hotell, med de ikoniske (Solblom) ferjene under fellesnavn «Sun Flower» i spissen. Disse kunne være veldig store, mer som passasjerskip enn som ferjefartøy, som «Sun Flower 1» på 11,332 grt med plass for passasjerer og 208 biler i 1972, eller den luksuriøse «Sun Flower 11» på 13,598 grt fra 1974. Mange av ferjene i 1970-årene med rette kan betegnes som , men de var raskt solgt bort etter Oljekrisen. I 1980-årene ble de fraktorienterte ferjene dels omgjort for å frakte flere passasjerer i minst to dekk, og dette er fremdeles standarden for dagens ferjer selv om noen av disse kunne ha meget luksuriøse interiør. «Ferry Lilac» på 23,824 grt som var den største i sin tid i 1984, var først ut med svømmehall. Taiheiyo Ferry innført «skandinavisk standard» på sine ferjene i 1990-årene, og dette gjorde disses ferjer populært. En av de siste ferjene hos dette rederiet er «Ishikari» (III) på 15,762 grt levert fra Shimonoseki skipsverft, 199,9 meter lang med plass for 783 køyer og 189 lastevogner.