Venstres opphav kommer fra flere ulike bevegelser, som springer ut fra et framvoksende lokalt selvstyre, den kristne lekmannsbevegelsen, den nasjonalliberale tradisjonen i byene – som sidegren til arbeiderbevegelsen og gjennom bondeorganisasjoner. Venstre-bevegelsen var uttrykk for en frihetskamp som hadde en mangeartet bakgrunn, men den samlet folk om typisk liberale krav: Nasjonalt og lokalt selvstyre, demokrati og parlamentarisme, religionsfrihet, allmen stemmerett, bedre vilkår for nynorsken og bygdekulturen – som var undertrykt av embetsmannsmakten, rettigheter for kvinner og juryordningen. Søren Jaabæks «bondevennforeninger» dannet et viktig utganspunkt for Venstre. Jaabæk tok til orde for at man skulle opprette et parti for å få på plass mer systematikk i opposisjonens arbeid. Disse foreningene fantes etterhvert over nesten hele landet, og de dannet mye av det organisatoriske grunnlaget for Venstre, også i Akershus. De lokale venstreforeningene i Akershus var svært aktive i Venstres tidlige historie på 1880-tallet. Vi vet at det var representanter fra Ås, Skedsmo, Sørum, Høland og Ullensaker tilstede på stiftelsesmøtet. Foreningene i Sørum og Høland tilhørte Jaabæks bevegelse, og de andre foreningene var nye; stiftet i 1879-80. Det fantes trolig også liberale foreninger i Eidsvoll, Gjerdrum, Kråkstad og Blaker som bidro. Initiativtageren til møtet, Karender Olsen Dieseth (1846–1915), kom fra Ås og var lærer i allmueskolen. Dieseth ble valgt til formann i den nystiftede . I formålsparagrafen het det at foreningen skulle Foreningen skulle forsvare den liberale valgsieren i 1879 mot «de Reaktionære» og revansjhungeren deres.