Sand- og grusbunnen gjorde stedet egnet til å begrave døde fangstmenn. Den beskyttede bukta er blant de beste ankringsplassene på vestkysten, og forekomsten av gravjord har gjort stedet ettertraktet siden starten av den nederlandske og engelske fangstperioden (1600-tallet), fra perioden hvor virksomheten enda var landfast og ikke skipsbasert. Den engelske hvalfangsten etter grønlandshval brukte området sommerstid, og de tidligste restene omfatter spekkovner, hustufter og graver. Det er rikelig med hvalbein, men også noe rester etter slakting av hvalross. Det er også funnet harpuner, krittpiper og keramikk. Det er rester etter to hvalfangststasjoner, antakelig engelske fra 1618-50 - en på hver side av elvedeltaet i bukta. Begge stasjoner har både hustufter og graver, den østlige med 12 personer begravd - og man antar at aktiviteten var meget stor på 1600-tallet.