Grammatikken i setesdalsk har beholdt bøyingen fra gammelnorsk i tallord, som bøyes etter grammatisk kjønn, «tvei gúta», «tvæ jentur», og «tvau born». Den gammelnorske endingen «-r», som i , har gått over til den «hengende e-en», eller en svarabhakti, som i «hest'e». Dette er bare i hannkjønnsord. Som i dialektene i Vest-Agder og Vest-Telemark, har «fjell» og andre ord som slutter på «ll» blitt til «dd», men når det ordet har et tillegg så går den tilbake til «ll», som i «fjødd», men «fjøllsendi». Foran labiale og velare konsonanter har «l»-en gått bort, som i «kåv'e» , og «fókk» , på samme måte som i engelsk. Ord som slutter på «-al», «-ar» (det vil si på nynorsk skrivemåte) har blitt til som i «sommår», «gåmål'e», og «håmåri». Aspirasjon på trykksvake stavelser har blitt beholdt i setesdalsk.