Ifølge en annen historie gikk han langs Bryggen i Bergen da han fikk øye på sin gamle jekt, som i mellomtiden hadde blitt kjøpt av andre. Han hoppet ned i båten, slengte mannskapet på fire på land i en håndvending, og begynte å lage seg til for å ta en tur på Vågen. Båtens nye eiere tilkalte politiet, som møtte mannsterke opp. Storeviken nektet å forlate skuta, og klamret seg fast i masta. Han var ikke til å rikke. Til slutt fant politiet på å slå et tau rundt den digre kroppen, og feste tauet i ei heisekran på kaia. Etter å ha heist en stund, kjente de at det gav etter. Men til sin store forbauselse så de at hele jekta svinget i lufta, hengende etter Storeviken som fremdeles kneip rundt masta med armer og bein. Da senket de ham og båten ned på vannet igjen. Og da Storeviken skjønte at de hadde gitt opp, satte han i en rungende latter som etter hvert smittet over til hele folkemengden i Vågen. Stemningen ble god, jekteskipperen bød kraftkaren på en dram, og de ble gode venner. Siden gjorde Storeviken aldri mer krav på jekta.