I det norske språket er sammensetning av ord normen, i motsetning til engelsk og romanske språk hvor ordene vanligvis stilles uavhengig ved siden av hverandre eller blir uttrykt gjennom fraser. Det sammensatte ordet «dørhåndtak» blir for eksempel oversatt til og på henholdsvis engelsk og det romanske språket fransk. Fordi det i prinsippet ikke er noen begrensing på hvor mange ord som kan settes sammen til et nytt ord, er det heller ingen fysisk begrensing på hvor langt et ord kan bli. Det er derfor vanskelig å finne et konkret eksempel på hva som er det lengste ordet i et språk som norsk eller tysk hvor sammensetninger er et høyfrekvent fenomen. I er ordene «forsiktig­hets­for­an­staltning» og «menneske­rettighets­­erklæring» de to lengste med 27 bokstaver hver, mens det tyske ordet («Forening for underordnede tjenestemenn i hovedkontorets ledelse av Donau-dampskipsfarts elektriske tjenester») er listet i fra 1996 som det lengste publiserte tyske ordet med sine 79 bokstaver.