Ansett som en av de ledende konservative i det argentinske bispeembetet, ble han medutløsende for stridigheter i forholdet mellom kirken og Peróns statsmakt. I 1955 støttet han statskuppet som kalte seg «den frigjørende revolusjon» og som styrtet president Juan Domingo Perón; i dagene før kuppet fremmet han de sivile kommandosoldatene, som – selv om de ikke spilte en relevant militær rolle – kjempet mot tropper lojale mot den konstitusjonelle regjering til president Perón i Alta Córdoba, og de angrep og okkuperte offentlige bygninger, og utgjorde en faktor for permanent forbindelse med kuppmilitæret. Bare i Córdoba forårsaket disse kommandosoldatene mer enn 27 dødsfall i løpet av de tre dagene frem til 16. september 1955, for det meste peronistiske sivile som protesterte til fordel for å opprettholde konstitusjonell orden.