Da den svenske konge Karl IX i høsten 1611 hadde lidd nederlag ved Kalmar for en mindre, men mer krigsvant dansk hær med et sterkt innslag av leiesoldater, ønsket han seg nye leietropper i egen tjeneste. En flamlender i svensk tjeneste som spesialist i beleiringskrig, oberst Johan van Mönnichhoven, fikk i oppdrag å reise til hjemlandet for å verve leiesoldater. Generalstatene som nå utgjorde Nederland hadde i 1609 inngått våpenstillstand med Spania og hadde derfor store mengder leiesoldater som de ikke kunne demobilisere av redsel for plyndringog ukontrollert vold. Til tross for forbudet mot å avgi leietropper til Sverige til strid mot Christian IV under Kalmarkrigen hadde Generalstatene interesse av å kvitte seg med de belastende leietroppene og tillot dermed svensk verving.