Steen-Johnsen var i 1920- og 1930-årene preget av sosialrealismen med mange motiver fra arbeidslivet i byen og på bygda. I en serie malerier med sterke og ofte mørke farger skildret han landsbygda, bryllup, gravferd, hesing, vedsjau og pløying -i hovedsak med motiver fra Nord-Østerdal (Holøydalen, Tolga, der han hadde røtter). Arbeidslivet i byen – på trelastlageret, havna, jernbanestasjonen og veiarbeid inngår i denne fasen, som også inneholdt rene naturskildringer fra øvre Telemark og fra Østerdalen. Denne første hovedfasen i hans kunstnerliv ble avsluttet med hans store separatutstilling i Kunstnernes Hus i 1941 som også kan betegnes som hans virkelige gjennombrudd.