Begrepet er utenfor Tyskland i dag først og fremst kjent som slagord i den nasjonalsosialistiske ideologien og propagandaen som preget Tyskland i mellomkrigstida, særlig etter at Adolf Hitler overtok makten i 1933, og under andre verdenskrig. Siden 1920 mente nasjonalsosialistene at den germanske (ariske) rase var overlegen i forhold til andre raser og at den derfor trengte «livsrom», det vil si plass til å leve og vokse. Dermed anså tyske myndigheter at de hadde rett til å skaffe seg nye bosetningsområder. Dette gjaldt fremfor alt , «Livsrom i øst», det vil si landområder i Sentral-Europa og Øst-Europa fram til Uralfjellene, der tyskere og beslektede folk skulle fortrenge de slaviske folkene som bodde der. Denne forestillingen dannet det ideolgiske grunnlaget for Hitlers krigerske ekspansjonspolitikk, og ble spesifisert i den såkalte Generalplan Ost.