Både gjennom utdanning av edisjonsfiloger og gjennom de premisser som er lagt for utgivelsen er det nedlagt et betydelig nybrottsarbeid med Henrik Ibsens skrifter. I brevbindene har dessuten Narve Fulsås hatt «et fokus på kildekritikk og empiri som savner sidestykke i norsk litteraturforskning.» Det økonomiske ansvaret har ligget hos Universitetet i Oslo, og så vel papirutgave som digital publisering, tilleggsbevilgninger, og nødvendigheten av kollasjonerte tekster, har vært debattert gjennom avisoppslag i Dagens Næringsliv og i Aftenposten, samt i tidsskriftartikler.. Gjennom et hasardiøst utfall mot internettutgaven tilbød informatikeren Håkon Wium Lie seg gratis å utføre jobben med digitaliseringen av Ibsens skrifter. Prosjektets leder, professor Vigdis Ystad, forklarte Wium Lie under et møte om HIS i Polyteknisk forening at fakultetet ikke ga tillatelse for andre til å publisere noe som helst på nett. Fakultetet ønsket heller ikke å gi anledning til å publisere delresultater av de pågående arbeidene før selve fagprosjektet var avsluttet (ved utgangen av 2010). Dessuten ble det elektroniske hovedprosjektet utarbeidet i XML-format, mens trykkfilene var i PDF-format, slik at det ikke var noen rent mekanisk håndmanøver å fullføre arbeidet med å publisere filene.» I 1998, da HIS startet arbeidet, hadde norske forlag brukt mange penger på å utvikle CD-ROM som alternativ til bøker. Disse viste seg både å ha svært begrenset lagringskapasitet og hengte seg lett opp. Likevel ble det ti år senere kritisert at en primært hadde satset på publisering av papirutgaven, istedenfor å konsentrere seg om å lansere en elektronisk utgave av kildefilene. Den samlede tekstmengden i prosjektets arkiv utgjør ifølge Vigdis Ystad ca. 200 000 sider.