Ved grunnleggelsen var det mye diskusjoner angående navnet Gammel-Snaustrinda, både i Snaustrinda og i den nye utbrytergruppa. Formålet med navnevalget var å fortsette samarbeidet med gjensidig tildeling av oppdrag man selv ikke kunne eller ville ta på seg. I sommerhalvåret var Gammel-Snaustrinda tilstedeværende i Trøndelag og klar for oppdrag. I vinterhalvåret, når alle var i jobb, kunne studentene ta oppdragene. Det gikk likevel ikke mange år før dette samspillet døde hen. Først og fremst fordi repertoiret begynte å sprike slik at det ikke var det samme hvem som tok oppdraget, men også fordi etterspørselen etter gammeldans på bryllup sank drastisk (folk ønsket popmusikk i stedet).