Gammeløstslavisk var en etterkommer av urslaviske språk og beholdt trofast mange av opphavets trekk. En påfallende nyvinning i dette språkets evolusjon var utviklingen av såkalte pleofoni (eller polnoglasie, full vokalisering, bruk av hele stemmer) som kom til skille østslaverne fra andre slaviske dialekter. Eksempelvis, vanlig slavisk *gordъ, bosetning, , ble reflektert i gammeløstslavisk som gorodъ; vanlig slavisk , ble i gammeløstslavisk som moloko; og vanlig slavisk , , ble i gammeløstslavisk . Andre slaviske dialekter er avvikende ved å løse lukkede stavelser likvide lyder *eRC og *aRC som flytende metatese (hvor et fonem bytter plass i et ord) som i sørslavisk og tsjekkisk-slovakisk, eller ved ingen endring i det hele tatt.