Margaret Kennedy ønsket et respektabelt omdømme som en seriøs forfatter, og det å bli innledningsvis kjent som forfatter av tragiske gråtedramaer ble noe av en ulempe for henne. Hun var dog ofte dommer ved litterære prisbedømmelser. Av hennes utgivelser etter krigen står (1950) fram i særdeleshet. Den handler om et hotell ved kysten som blir tilintetgjort ved at en klippe raser ut, og hotellets gjester kan ha omkommet (eller kanskje ikke) i undergangen, omtrent som i Thornton Wilders . Hennes barnebarn Serena Mackesy har kalt romanen for «en av de smarteste metaforer noen gang.» Den har kommet ut i nyere opplag senere, det samme har (1951) og .