I skreiv Haagen Ringnes at boka hadde en viktig misjon. Språklig kunne den hatt godt av ytterligere «sanering». I het det at selv om «seks opplevelser med så mange likhetspunkter» kunne virke «monotont å lese», fikk Skartveit fram et viktig mønster i samfunnet. kritiserte boka i ganske betydelig grad for språklig og fortellingsmessig monotoni. «Gro Skartveit har verken språk eller framstillingsevne til å formidle disse kvinnenes erfaringer», het det om fortellingene i boka som ikke var Skartveits egen. Bokanmelder Bjørg Vindsetmo mente også at Skartveit la opp til «en klappjakt på overgripere», og at man ikke måtte, som Skartveit angivelig var blitt, «gripes av av det massehysteri som ikke minst mediene har bygd opp under». Senere biskop Tor B. Jørgensen tok til motmæle mot denne anmeldelsen, idet han fant boka viktig som en sterk og samlet dokumentasjon.