En rabbiners oppgaver og rolle utviklet seg i Fariseer- og Talmud-perioden, en tid da de lærde kodifiserte jødedommens skriftlige og muntlige lover. Den første som ble tildelt tittelen som rabbiner i Mishna, var Yohanan Ben Zakkai, en skriftlærd som var aktiv i første halvdel av det første århundret. I de siste århundrene har pliktene til en rabbiner gjort ham mer innflytelsesrik. Rollen likner på presterollen i kristendommen, men rabbineren er ikke en prest som formidler budskap mellom Gud og mennesker, og han har tradisjonelt heller ingen spesielle oppgaver i utøvelsen av gudstjenesten i synagogen. En annen viktig forskjell er at sentrale religiøse handlinger som vielser, navngivning og ledelse av gudstjenester ikke er forbeholdt rabbineren.