Med tiden stilte borgerskapet krav om en likeberettigelse i maktutøvelsen overfor adel og geistlighet. Denne usikkerhet i grunnlaget for Gudsfreden ble utnyttet av kongemakten, som gjorde seg til domsmakt i alle forhold vedrørende stridigherer mellom landets innbyggere. Kirken oppnådde derved kongens beskyttelse og hadde ikke lengre bruk for Gudsfreden.