I Skandinavia ble det på 1700-tallet vanlig å gi nyadlede slekter det franske predikatet og senere det skandinaviske (av) istedenfor . I en svensk sammenheng vil typisk implisere enten at slekten ble adlet på 1600-tallet (f.eks. ), eller at den stammer fra Tyskland (inkludert svenske besittelser, for eksempel Svensk Pommern) eller Baltikum og i noen tilfeller Danmark; i Danmark-Norge ble det også vanlig å gi , og dessuten forekom blandingsformer. Da slekten Morgenstierne ble adlet fikk den navnet von Munthe af Morgenstierne. Medlemmer av slekten Løvenskiold kan også ses å ha brukt selv om et slikt tillegg ikke er tatt med i adelsbrevet. Utover på 1800-tallet sluttet de fleste norske slekter å bruke foran navnet. På 1900-tallet tok et par norske slekter på nytt i bruk .