Gómez Dávila foretok ingenting for å gjøre sine verker kjent i det brede. Bare gjennom tysk (og senere italiensk, så vel som fransk og polsk) oversettelse ved slutten av 1980-tallet, begynte Gómez Dávila å bli lest av poeter og filosofer, som for eksempel Robert Spaemann, Martin Mosebach, Botho Strauß, Reinhart Maurer, Rolf Schilling, Heiner Müller, Franco Volpi, Asfa-Wossen Asserate og Krzysztof Urbanek.