I 1569 bestemte Kong Fredrik II at alle utlendinger som hadde bosatt seg i riket de to siste årene og som ikke bekjente seg til den evangelisk-lutherske lære, måtte forlate landet. I 1584 kom det forbud mot at tatere fikk oppholde seg i landet. Førstegangs pågripelse ble straffet med bortvisning, etter en eventuell andre pågripelse ble straffen ett års straffarbeid etterfulgt av bortvisning.