I Norge var det stor motstand mot avtalen og den fremkalte den mest dramatiske krisen i Unionen mellom Sverige og Norge før selve oppløsningen i 1905. Ved samlingen av Stortinget i 1821 truet kong Karl Johan den norske nasjonalforsamlingen med troppesamling på Etterstad for å få godkjent avtalen. På tross av sterk motstand måtte Stortinget gi etter og godta betaling til Danmark. Da Finansdepartementet i 1820 lyktes å skaffe et lån fra et tysk bankierfirma (på folkemunne kjent som tyvelånet, både pga. årstallet, men også pga. lånets effektive rente på 12 %), ble kong Karl Johans forsøk på å bruke gjeldsoppgjøret for å presse frem en tettere union og en sterkere kongemakt avvist.