Ivanov og en annen dommer, Gletkin, diskuterer Rubasjovs skjebne. Gletkin oppfordrer til å bruke harde, fysiske metoder for å demoralisere fangene mest mulig og tvinge frem tilståelsen hans. Men Ivanov insisterer på at Rubasjov kommer til å tilstå etter å ha innsett at dette er den eneste logiske tingen å gjøre – gitt hans situasjon og hans tidligere forpliktelser ovenfor partiet. Gletkin minner om at under kollektiviseringen av bøndene kunne de ikke overtales til å overgi deres individuelle avlinger før de ble torturert (eller drept). Siden dette bidro til å muliggjøre det endelige formålet for en sosialistisk utopi, var dette både den logiske og den dydige tingen å gjøre. Ivanov tror på å innføre tøffe handlinger for å nå målene deres, men han blir også plaget av de lidelsene han forårsaker. Ivanov har ikke latt seg overbevise av den yngre mannens argumenter, og Rubasjov fortsetter sin tilværelse i ensomhet. Rubasjov får høre at en annen fange snart skal henrettes.