Fuglekroppen er tilnærmet fullstendig dekket av fjær ( eller ), som består av døde, forhornede (keratin) epitelceller som vokser opp fra en fjærsekk (som har muskler slik at fjærene kan beveges). Det ytre fjærlaget kalles dekkfjær (konturfjær). Fjæra består av skaft, stråler og bistråler. Dekkfjærene dannes i områder kalt fjærbed (pterylae), med mellomliggende ganger (apteria) hvor dunet dannes. Den nederste delen av dekkfjæra kalles fjærposen (calamus) og er hul og luftfylt. Den fester fjæra til fjærsekken. Ovenfor sitter skaftet (rachis), som er dekket av et hornlag og blir tynnere og tynnere ut mot tuppen. På hver side av skaftet går det ut fjærstråler (rami) som har bistråler (radii) med heftekroker (hamuli) på den ene siden. To rekker med fjærstråler danner to fjærfaner (vexillum). Strutsefjær mangler heftekroker.