I 1846 sendte herredsstyret i Land en søknad til departementet om å få utredet muligheten av å bygge en kanal mellom Randsfjorden og Tyrifjorden. Departementet ga kanaldirektør Røyem i oppdrag å iverksette undersøkelser. I 1853 oversendte Røyem departementet et «Forslag og Overslag til Kanalisering av Drammens Hovedvasdrag til Randsfjorden samt af Bivasdragene Vestfoselven fra Fiskumvand til Dramselven, Bægnaelven fra Spirillen til Dramselven og Hallingdalselven fra Næs til Krøderen». I de påfølgende årene oppstod det strid mellom de berørte kommunene både om hvilke arbeider som eventuelt burde utføres, og om finansieringen. Kanaldirektør Røyem besørget en ny og mer omfattende utredning i 1857. Den opprinnelige kalkylen anslo den totale kostnaden til 12.000 kroner, mens den nye lød på 31.700 kroner totalt. Formannskapene i Hønefoss og Norderhov nedsatte da en felles komité som utarbeidet en søknad til Staten om at kanaldirektør Røyems nye kanalplan skulle bli fullt ut finansiert av Staten, eventuelt at Staten skulle dekke den delen av regningen som ikke ble dekket de 12.000 kronene som kommunene så langt hadde avsatt til formålet. Departementet beordret kanaldirektøren til å starte en begrenset utbygging, slik at det ble mulig med skipsfart mellom Folefoss og Busund. Kostnadsrammen skulle være begrenset oppad til kr. 12.000. Dersom de berørte kommunene klarte å skafte tilveie ytterligere midler til prosjektet, var Staten villig til å øke sine bevilgninger, innen en øvre grense på halvparten av kanaldirektørens estimat på 31.700 kroner.