Som Georges Dreyfus og Sara McClintock har påpekt, er en slik klassifisering problematisk. Den ble ikke brukt i India, for i India ble og gruppert sammen som to metoder for logiske undersøkelser innenfor én og samme skole. Det egentlige skillet gikk mellom på den ene siden, og filosofien til Śāntarakṣita (725–788) og Kamalaśīla (740–795) på den andre siden. De to sistnevnte prøvde å forene madhyamakafilosofien til med yogācāra-filosofien til Asaṅga (315–390), og deres retning ble kalt . Den førstnevnte retningen aksepterte at «eksterne objekter finnes», mens den sistnevnte hevdet at «eksterne objekter finnes ikke».