Til tross for den dårlige mottakelsen til og dets to singler ”The Big Picture” og ”Cool On Your Island” (1988), mente Atlantic Records at det likevel var potensial i Amos, og i 1989 fikk hun beskjed om at hun måtte produsere et nytt album innen mars 1990. Da hun viste dem sine første opptak, ble de avvist med den grunn at ”en jente og en pianoting” ikke kom til å selge på et tidlig 90-tallsmarked fullt av grunge, rock, rap, hiphop og dansemusikk. Etter å ha blitt omskrevet og utvidet med hjelp fra Steve Caton, Eric Rosse, Will MacGregor, Carlo Nuccio og Dan Nebenzal, endte albumet opp fullt av råe, følelsesladde sanger, som omhandlet hennes religiøse oppdragelse, seksuelle oppvåkning, hennes kamp for å skape sin egen identitet og voldtekten. Styret i Atlantic forandret mening da de hørte den redigerte versjonen, og planla å markedsføre henne som arvingen til Joni Mitchell og Laura Nyro, alternativt som en kvinnelig versjon av Elton John. De forventet at det tradisjonelt mer åpne markedet i Storbritannia ville ta Amos inn i varmen og skape rykter som de kunne dra tilbake til Amerika med. Atlantic flyttet Amos til England tidlig i 1991 for å spille på små klubber, som forberedelse til det nye albumet som skulle bli sluppet under tittelen Little Earthquakes.