I 1932 ble alle klausuler om monarken, generalguvernøren og traktatens forrang slettet fra Fristatens grunnlov, etter at Det britiske parlamentet hadde satt Westminsterstatuttene i kraft. Statuttene foreskrev at alle dominioner var fullt ut uavhengige, og ikke underlagt Det britiske parlamentet. Eneste unntak var Canada, som etter eget ønske var nominelt underlagt Westminster helt til 1982 fordi de føderale og provinsielle myndighetene ikke kunne enes om en felles grunnlov. Fristatens regjering kunne dermed endre lover som ble vedtatt av Det britiske parlamentet på deres vegne.