De rene vokalene har i de fleste nyindoariske språk tilsvarende nasalvokaler (for eksempel hindi «måne»). Sanskrit har likeså en nasalisering som betegnes som anusvara (for eksempel «kjøtt»), som imidlertid bare opptrer i forutsigbare tilfeller og derfor, i motsetning til nasalvokalene i de moderne språkene, ikke er fonemisk. Det samme gjelder for den ustemte aspiranten visarga i sanskrit, som oftest opptrer i slutten av ord, og språkhistorisk går tilbake til eller (jamfør nominativendelsen i sanskrit med gresk og latinsk .