Man hadde lenge vært opptatt av å finne ut av hvor det indoeuropeiske urspråket opprinnelig var blitt talt. Gjennom 1900-tallet ble det fremsatt en rekke slike teorier, og som indoeuropeernes «hjemland» har man foreslått Anatolia (Colin Renfrew, Gamkrelidze, Ivanov), Balkan (Diakonov) og den pontisk-kaspiske steppen. Man har forsøkt å trekke inn andre fagdisipliner, slik som arkeologi (Renfrew, Marija Gimbutas), kultur- og religionshistorie (Georges Dumézil) og genetikk (Luigi Luca Cavalli-Sforza), for å løse dette spørsmålet. Videre forsøkte man å utvide studiet av indoeuropeiske språk til alle felter av lingvistikken. Særlig diskuterte man fonologien, etter at glottalteorien ble fremsatt på 1970-tallet. Det ble dessuten gjort forsøk på å vise slektskap mellom den indoeuropeiske språkfamilien, og andre språkfamilier, slik som de finsk-ugriske språkene og de kaukasiske språkene.