I det 18. århundre oppstod en ny bosetning omkring en km øst for den opprinnelige landsbyen. Den ble kalt («Skurene»), og var i hovedsak et sted hvor fattige fiskere og bønder bodde. Stedet ble merket av på sjøkart, men fikk aldri et eget navn. Da Den katolske kirke gjenetablerte seg i det 19. århundre ble sognekirken lagt til dette området, mens Church of Ireland holdt til i den eldre landsbyen. Dette førte til vekst og bedring av standarden, og etterhvert vokste den nye landsbyen seg større enn den gamle. Innen utgangen av det 19. århundre hadde de to vokst sammen til det moderne Clontarf, og området hadde blitt urbanisert. Det var først et feriested for rike Dublinboere, men ble raskt en forstad. Innen midten av det 20. århundre hadde Clontarf blitt innlemmet i Dublin, og stedet regnes nå med blant de indre forstedene.