I starten var birkebeinerne bare en fattig opprørsflokk, navnet kom av bjørkeneveret de brukte som sko, og mange var omstreifere eller fredløse. Deres første mobiliseringsmøte i 1177 fant sted i Värmland i Sverige, hvor de også etter hvert høstet politisk støtte fra både lendmenn og konge. Mange trøndere som støttet birkebeinerne var misfornøyde med å miste sysler og makt de hadde fått av Øystein Møyla. Etter at vikingtiden med sine lønnsomme plyndringstokter var over på slutten av 1000-tallet, trengte aristokratiet nye måter å få inntekter på, slik at de kunne opprettholde sin livsstil. Ifølge historiker Sverre Bagge var borgerkrigene en løsning på denne krisen. Krigene førte til større økonomisk overskudd hos kongemakten. Aristokratiet kunne søke seg til kongens tjeneste og få lønnsomme embeter som lendmenn eller sysselmenn.