Året deretter deltok han i opprettelsen av Institut d'études politiques de Paris der fremtidens politikere skulle utdannes etter de krav og behov som fantes. Hans , skrevet 1871, (1882) samt (1876, den fjerde delen av som behandler Neros regenttid) er uforlignelige i litterær forstand, men de bærer også spor av et misnøyd og skeptisk sinnelag. Forgjeves hadde han forsøkt å få sitt land til å følge hans utstakede veier. Derfor resignerte han og inntok tilskuerens rolle til den tilstundende undergang.