Festningen spilte en viktig rolle som eksilsted og maktbase flere ganger under Mamelukksultanatet. Dens betydning lå i dens kontroll over karavaneruten mellom Damaskus og Egypt og pilegrimsveien mellom Damaskus og Mekka. På 1200-tallet brukte mamelukkherskeren Baibars det som et springbrett på sin oppstigning til makten. I 1389 ble den egyptiske sultan Barquq sendt i eksil til Al-Karak, hvor han samlet sine støttespillere før han vendte tilbake til Kairo.