Målet for EM, som ble foranlediget av at hennes trener P. Lucas mente hun manglet motivasjon og ikke trente hardt nok (!), var å forsvare de tre titlene fra forrige kortbane-EM i Trieste. På 800 m fri hadde hun verdensrekord i tankene og la ut i et sinnssykt tempo, og ledet med en kroppslengde på feltet etter bare 50 meter. Hun lå fremdeles et halvt sekund under rekorden ved 750 m, men sprakk på de siste hundre meterne, og endte opp knappe halvsekundet bak rekorden –likevel et hav foran resten av feltet. Selv om hun tydeligvis hadde møtt veggen, var hun ikke snauere enn at hun fosset inn til tidenes tredje raskeste tid på 100 m rygg bare en knapp time etterpå. Sølvmedaljør Antje Buschschulte uttalte at “it is no shame at all to lose to Manaudou – she wins every competition she swims." Å svømme flere øvelser med høy internasjonal standard kort tid etter hverandre har etter hvert blitt en av Laures fremste signaturer. 400 m fri gikk i overlegen og suveren stil for Manaudou. Hun senket sin egen verdensrekord til 3:56:09, og forsvarte dermed sine tre titler fra foregående år. Det gode løpet vitnet om at det kan bli mulig for Laure å oppnå sitt høyeste mål; å bli den første kvinnen under den magiske 4-minuttersgrensen i langbane. Manaudou skapte for øvrig furore (særlig i Frankrike) etter at hun svømte kvalifiseringen i den italienske landslagsbadehetten, angivelig som en hyllest til sin italienske kjæreste som overraskende vant 400 m medley kvelden før.