Sentralmaktene hadde ikke noe felles militær kommando som kunne koordinere arméer langs hele Østfronten, den østerriksk-ungarske øverstkommanderende Conrad von Hötzendorf ønsket en selvstendig rolle, mens den tyske overkommandoen under en tofrontskrig ikke hadde anledning for mer enn en egne stab kalt med Paul von Hindenburg og Erich Ludendorff. Hindenburg og Ludendorff ble etter hvert ansvarlige for de tyske styrkene i øst, og disse hadde deres egne ambisjoner. Polen ble åstedet for flere offensiver i løpet av høsten fra den 4. oktober, blant annet forsøkt Hindenburg å erobre Warszawa under sine fremstøtene fra 9. oktober til desember uten suksess mot sterk russisk motstand. Det første felttoget mot Warszawa i september og oktober med den tyske niende armé i første omgang reddet k.u.k. hæren som var meget hardt presset, men lokket til seg overlegne russiske arméer inn i det vestlige Polen.