I denne regionen i utkanten av Himalaya dør flere soldater av de tøffe fjellforholdene enn av fiendens kuler og artilleri. Det er stor snøskredfare i de store høydene som finnes i Siachen, og i og med at dette er en isbre er det ekstra stor fare for sprekker. Dette gjør patruljering av området til en livsfarlig oppgave. I de store høydene er også oksygeninnholdet i luften bare 50 % av hva det er ved havoverflaten. Temperaturen kan vinterstid falle ned til -30 °C, men med de sterke vindene, som kan komme opp i 150 km/t og vare i dagevis, kan den effektive temperaturen være -50 °C. Den ekstreme kulden kan føre til frostskader, blant annet forfrysninger, frostbitt og hypotermi. Den sterke solstrålingen som reflekteres av snøen kan videre resultere i snøblindhet og hudskader. Høydesyke er et annet problem som kan forekomme i høyder over 3 000 moh, og som kan føre til døden dersom det ikke blir tatt hensyn til de første symptomene. Inderne er i større grad rammet av disse helsefarene siden de har militærposter i større høyder enn pakistanerne. I tillegg får ulykker under slike forhold oftere en dødelig utgang. Det antas at åtte av ti dødsfall skyldes været og høyden, samt fall i bresprekker og snøras. Soldater som er stasjonert på Siachen-breen kan kun oppholde seg der i en kortere tidsperiode (rundt en måned), fordi lengre opphold vil endre blodets egenskaper og få dødelige konsekvenser.