Konstantins eget forhold til kristendommen – som ikke straks ble gjort til statsreligion – er omstridt i forskningen. Snarere kan man muligens betegne ham som tilhenger av den kristne gud uten at det sier noe om hans forhold til de andre kulter. Hedninger kunne fortsatt inntil videre utøve sine kulter og ha tilgang til høye statsembeter, også hvis kristne ble foretrukket. Konstantin lot sine sønner bli oppdratt som kristne, ga kirken rike gaver og styrket biskopers makt. Han lot grensene ved Rhinen og Donau sikres ytterligere og sluttet en overenskomst med goterne i 332. Utenrikspolitisk sto riket under ham så godt som det ikke hadde gjort siden 100-tallet.