Loven forbød alle anker til paven som vedrørte saker om ekteskapelige forhold og testamenter. Den gjorde kongen til høyeste rettslige instans i England, Wales og engelske besittelser. Dette ble oppnådd ved å hevde at England var et keiserdømme (), og vise til tidligere konger i området med navns nevnelse av Edvard I, Edvard III, Rikard II og Henrik IV.