I vikingtid og tidlig middelalder var pelshandel noe som ga stor inntjening for samene. Arkeologisk materiale og skriftlige kilder vitner om at rikdommen ble ujevnt fordelt, for eksempel forteller rikt utstyrte gravplasser om dette. I de norrøne tekstene som , og fortelles det om finnekonger. I tillegg har en skriftlige kilder fra 1500- og 1600-tallet, for eksempel var den svenske biskopen Olaus Magnus (1490–1557) og den norske topografisk-historikeren Peder Claussøn Friis (1545–1614) opptatt av sagatidens finnekonger. Det underbygger hypotesen om at det eksisterte samiske stormenn. En ser også for seg at ledere i de samiske og norrøne samfunnene kunne ha bygget allianser via gaver og giftermål.