Etter Wannsee-konferansen 20. januar 1942 sendte Heydrich ut et rundskriv, med Görings fullmakt vedlagt, til regionale sjefer for sikkerhetspolitiet med instruks om at alle forberedende tiltak skulle iverksettes. Adolf Eichmann sendte 31. januar 1942 et rundskriv til alle regionale gestapokontorer med orientering om det nye deportasjonsprogrammet. Ifølge rundskrivet var manglende kapasitet i øst til å absorbere deporterte en begrensende faktor, men snart ville nye muligheter for absorbering bli utarbeidet (dette siste var kodespråk for massemord). Himmler og Friedrich-Wilhelm Krüger (HSSPF i Generalguvernementet) beholdt de to mest radikale (Odilo Globocnik og Fritz Katzmann) og byttet ut de andre SS-sjefene Generalguvernementet. I februar 1942 ble det lagt planer for utvidelse av krematorier og gasskamre i Auschwitz. Fra midten av februar ble tyske jøder deportert til Belarus myrdet der. I mars var det en bølge av deportasjoner fra Tyskland til Lublin-området og slovakiske jøder ble deportert til Auschwitz. I Belzec ble jøder fra Lublin drept i stort antall fra mars 1942 og i Sobibor begynte massemordet i april.