Bellman skrev muntre (og iblant triste) dikt om kjente personer fra Stockholms folkeliv. Melodiene i visene hans er ofte lånt fra samtidige musikkstykker, for eksempel franske operaer, og komponister som Händel og Roman. Hans livsglede står i kontrast til hans mange sykdomsbeskrivelser, som hans skildringer av kopper, malaria (kalt pga frostriene eller , fjerdedagsfeberen), hodepine, kjønnssykdommer og ulike lungesykdommer, samt de plagsomme følgene av drikkfeldighet. Trangboddheten for Stockholms 70.000 innbyggere var ekstrem, med forurenset drikkevann fra tilgrisede brønner, og skjørbuk var utbredt i vinterhalvåret.