I praksis gransket legene dens sykes symptomer gjennom for eksempel å studere urinens kvalitet og følge sykdommens ulike faser ved pasientens sykeseng. Legene stolte på naturens egen legende kraft. Likeledes ordinerte Galens mosjon og utluftning som middel for å drive ut skadelige emner. Videre ble det benyttet medisiner, blant annet opium som man mente framkalte kulde i tilfeller hvor varmen var for stor. Man la vekt på massasje, samt bad- og varmebehandling. For å få balanse i kroppsvæskene var det vanlig med avledende og utdrivende behandling. Av væskene ble slimet og snørret, som man antok hørte til hjernen, tilskrevet en viktig rolle som en sykdomsrelatert faktor. Det gjaldt derfor å bidra til naturens egen legningsprosess, og det enkleste var å tappe ut de væsker som hadde ført til ubalanse i kroppens, og da ble årelating tatt i bruk. Årelating førte i praksis til at leger og bartskjærere tok livet av flere mennesker enn de reddet fordi de svekket allerede syke mennesker ytterligere.