Men Zamenhof oppfattet støtten til ido som en manipulasjon fra Couturat og andre ledende ido-tilhengere, og det store flertallet av esperanto-tilhengere fortsatte å være lojale mot esperanto. Følgen blei en bitter strid, som fortsatt preger forholdet mellom bevegelsene for esperanto og ido hundre år etter. (F.eks. gir Wikipediaene på esperanto og ido helt motsatte bilder av arbeid.) Esperantistene framstilte som et enmanns-show fra Couturat, der de kjente forskerne og organisasjonene som hadde sluttet seg til, i praksis ikke hadde noe å si. Det er nok noe i dette bildet. Men på den andre siden hindret ikke dette esperanto-lederne i å støtte aktivt i årene før 1907, da blei oppfattet som positiv til esperanto. vant også flere av de mest kjente intellektuelle i , som støttet ido av overbevisning og ikke fordi de blei manipulert til det.