Iberiske krigere lot seg i stor grad hyre av både Kartago og Roma som leiesoldater og hjelpetropper. En stor andel av de kartagiske styrkene under punerkrigene besto av iberiske og keltiberiske krigere. Iberisk egne krigføring var basert på angrep og plyndring mellom stammene. I direkte kamp var ibererne kjent for jevnlig å angrip og deretter trekke seg tilbake mens de kastet spyd mens de ropte og skreik mot sine fiender, men uten faktisk å gå i direkte konfrontasjon. Denne formen for krigføring, haste fram og så tilbake, betegnet romerne som . Derimot ble ibererne særskilt dyktige i raske overfall og geriljataktikk. I de påfølgende iberiske opprørene etter den romerske erobringen av Iberia påførte ibererne stadige skader på romerske soldater ved sine tallrike overfall.