Fiskebestandene i Svardalsvatnet ble på slutten av 1900-tallet sterkt skadd som følge av sur nedbør. Bestanden av røye i vatnet gikk tapt på 1980-tallet til tross for gode gyteforhold, mens bestanden av aure var overtallig. Bestanden av ørret ble redusert på 1980-tallet og ble i 1988 vurdert som «tynn». I 1997 ble den imidlertid vurdert som «delvis god», til tross for at vassdraget var meget surt og hadde høyt innhold av aluminium. En forklaring kan være at både saltinnholdet og innholdet av organisk stoffer i vassdraget var høyt, noe som trolig bidro til å redusere giftvirkningen av aluminium og hindre salttap. For å bøte på forsuringsskadene ble det satt igang bekkekalking i 1992, mens vatnet ble fullkalket i årene 1994 – 2002. Kalkingsprosjektet er nå avsluttet.