Sommeren 1869 brøt det ut opptøyer i Mold, som skulle få vidtrekkende konsekvenser for framtidige politiinnsatser mot ordensforstyrrelser i Storbritannia. Forhistorien var at den 17. mai 1869 hadde John Young, den engelske sjefen for Leeswood Green kullgruve, annonsert en lønnsnedgang for sine arbeidere. Forholdet mellom Young og arbeiderne var allerede dårlig, ettersom han blant annet hadde forbudt dem å snakke walisisk mens de arbeidet. To dager senere ble det holdt et møte ved gruvenedgangen, fulgt av at arbeiderne angrep Young og slepte ham til politistasjonen. Syv menn ble arrestert, og rettssaken ble berammet til 2. juni. To personer som ble pekt ut som ledere, Ismael Jones og John Jones, ble dømt til én måneds hardt straffarbeid. En stor folkemengde hadde samlet seg for å høre dommen, og politimesteren i Flintshire hadde sørget for at politimenn var innkalt fra hele landet, samt at det var soldater fra Chester tilstede. Mens de dømte ble ført til jernbanestasjonen ble mengden urolig, og noen begynte å kaste ting på politifolkene. Soldatene åpnet ild mot folkemengden, og drepte fire, hvorav en fullstendig uskyldig forbipasserende. Daniel Owens først roman, (utgitt i bolker 1882–1884) regnes for å være basert på denne hendelsen, selv om forfatteren selv nektet for det.