I tillegg til krønikene og biografene fantes det en rik muntlig poesi som var en sammensmeltning av kristne med førkristne tradisjoner. Den lyriske diktningen var knyttet til årstidene, viser om våren, viser som ledsaget arbeidet på markene, viser for solverv og viser for nyår. Versemålet kalles for byliner, og betyr «det som har hendt», noe som ikke må blitt forstått bokstavelig. Levninger av mytologisk emner betyr antagelig at mange av dem er svært gamle, og de sang også om overdrevne eller oversanselige emner. Noen av visene var korte, mens andre var lange epos på flere tusen vers. De hadde ikke rim, men sterk rytmisk betoning, antagelig sunget til musikkinstrumenter. Det finnes tre sykler: , og .