Nyheten om at Ludvig XIV hadde akseptert testamentet til Karl II og at andre fordelingsavtale var død, var et personlig nederlag for Vilhelm III, som hadde konkludert at Filip V ikke ville være mer enn en fransk klientkonge. Imidlertid var det mange i England som argumenterte for at det å akseptere testamentet var å foretrekke framfor en avtale hvor Frankrike fikk utvidet sitt territorium, inkludert at Napoli og Sicilia som under fransk kontroll utgjorde en trussel mot Englands handel med Midtøsten og østover. Etter anstrengelsene med niårskrigen dominerte toriene underhuset og var ivrige på å unngå konflikt og gjenopprette normal kommersiell aktivitet. For Vilhelm III gjorde Frankrikes økende makt krig uunngåelig, og sammen med Anthonie Heinsius, raadspensionaris av Holland, og øverste leder av den nederlandske stat, begynte forberedelsene for å få støtte for krig. For dette fikk Vilhelm III hjelp fra franskekongens egne handlinger som helt og holdent komprimerte den fordelaktige posisjonen som Ludvig XIV holdt.