Milbank fremholder at den sekulære verdensanskuelsen har sprunget ut fra to kilder: en heretisk (altså, i utgangspunktet kristent tankegods men avvikende fra ortodoks lære) og en paganistisk (uten slektsskap til kristendommen)(Milbank 2006:5). Begge disse lærene deler oppfatningen (ifølge Milbank) at virkeligheten springer ut fra en grunnleggende konflikt, eller rent kaos; retningene skiller seg fra hverandre på hvordan de forholder seg til denne konflikten. Heresiens sekularisme fremholder lov som nødvendig (jmf. Thomas Hobbes) fordi individer i sin konkurransetrang søker herredømme over hverandre. Røttene til denne anskuelsen er å finne i senskolastikkens nominalisme, (som hevdet at begreper kun eksisterte som navn og var uten objektiv referanse) og dens voluntarisme (som fremholdt at viljen er det fundamentale prinsipp for verdens skapninger). Machiavelli er kanskje den som skal ha størsteparten av æren for å ha influert vestlig filosofi med paganistisk tankegods. Hos ham tar det sekulære form i hensynsløs politisk styring hvor en hersker kan oppnå, og beholde makten i møte med konflikt. Disse tankene finner sitt opphav i tidlige greske og romerske myter som idealiserte styrke, skjønnhet og evner, heller enn rettferdighet og medmenneskelighet.