Etter å ha blitt i 1843 var han et par år fattiglege i Christiania, før han i 1846 ble utnevnt til eskadronskirurg. I 1848 deltok han som frivillig i den første slesvigske krigen. I 1850 ble han utnevnt til korpslege ved opplandske ridende jegerkorps. På denne tiden ble han nærmere kjent med kronprins Karl. Han ble derfor i 1857 utnevnt til kongelig livmedikus, og i 1862 til første livmedikus. Han tok avskjed fra stillingen i 1869.