Siden reisen til Italia (hvor paven pleide å oppholde seg) var svært kostbar, fikk erkebiskopene i Nidaros en gang før 1232 innført en engangs-avgift av underbiskopene sine, som besto av halvparten av -tienden (en fjerdedel av tienden som egentlig skulle gå til vedlikehold av kirkebygningene) for ett år, hver gang en ny erkebiskop ble valgt. Det er denne avgiften som kalles . Innrømmelsen av dette privilegiet er ikke kjent fra noe pavebrev, slik at Arne Odd Johnsen mener det må ha blitt vedtatt på et lokalt kirkemøte.