Keileys spesielle omsorg rettet seg mot de afroamerikanske katolikkene i bispedømmet hans. Denne omsorgen var genuin; i hans område kunne det fortsatt forekomme lynsjinger av svarte. Men hans godvilje strakk seg ikke så langt som at han syntes at noen svart mann burde få bli presteviet. Ett av hans argumentene var at det var så mange hvite som foraktet negrene at svarte prester ikke ville kunne bli akseptert.