Begrepet oppsto på begynnelsen av 1400-tallet i England og Wales. Det henviste da særlig til religiøse grupper som ved den ene eller den andre årsaken adskilte seg fra den etablerte kirke eller former for protestanter som nektet å anerkjenne statskirkens autoritet. Ved (Toleranseloven) av 1689 fikk dissenterne store innrømmelser, og på begynnelsen av 1800-tallet ble alle unntakslover mot dem, inkludert katolikker, opphevet. Den historiske korrekte betegnelse på engelske dissentere er i dag .