Forekomsten som ble til Muggruven ble funnet av skjerperen Ellen E. Rønningen i 1770, muligens noe tidligere av Peder I. Borren. Driften startet umiddelbart og gruven var med unntak av noen få måneder i 1893 og 1914 i kontinuerlig drift frem til nedleggelsen i slutten av 1919, da driften ved hele Kobberverket stanset på grunn av prisfall på kobber.