Sammen med de etterfølgende bøkene (1991) og (1992) blir gjerne nevnt som del av en trilogi, tematisk samlet om identitetsutvikling i lys av europeisk kulturhistorie. Mens handler om kirkens kulturhistorie og handler om filosofiens historie, legger særlig vekt på den europeiske mytetradisjonen. Bøkene har også komposisjonen felles; med to parallelle verdner som nærmer seg hverandre. Gaarder selv var imidlertid ikke oppmerksom på at han hadde skrevet en trilogi før en journalist gjorde ham oppmerksom på det. Komposisjonsgrepet med historier som ligger som esker i hverandre er bedre forløst i enn i etterfølgeren .