I Moss på 1700- og 1800-tallet var det allerede flere skipsverft, som lå på fastlandet ved siden av Jeløya. Skipsbygging var en betydelig næring på grunn av byens tilgang til treverk, som var det viktigste byggematerialet for skip på den tiden. Jeløya, som ligger strategisk plassert i Oslofjorden, ga naturlige havneforhold og området var ideelt for sjøfart og skipsbygging. Noen av disse verftene spesialiserte seg på mindre fartøy, som skuter, seilskip og senere dampskip. Verftene produserte hovedsakelig seilskip frem til dampmaskinen begynte å dominere slutten av 1800-tallet, noe som også førte til en gradvis endring i skipsbyggingsteknikkene. Seilskipene var avhengige av naturens krefter, hadde en enklere bygge struktur, og krevde betydelig mannskap. Dampskip representerte en teknologisk revolusjon med større pålitelighet, men var mer komplekse å bygge og operere, med avhengighet av drivstoff. Overgangen fra seil til damp markerte et betydelig skifte i skipsfartens historie, og dampskip la grunnlaget for den moderne shipping-industrien. I tillegg til skipsbygging, spilte vedlikehold og reparasjon av skip en viktig rolle. Siden Moss lå sentralt til i Oslofjorden, var området et naturlig stoppested for skip som trengte reparasjoner. I tiden før 1950 ble mange fartøy vedlikeholdt og reparert ved skipsverftene, noe som sikret arbeid for skipsarbeider selv i perioder der nybygging av skip kanskje ikke var like stor.