Kaptein Søfring Hansson og admiral Klas Fleming tok risikoen ved å seile, i håp om at fartøyet ville få bedre stabilitet ved å ta ombord tre hundre mann med utstyr i Älvsnabben. Seilasen fra Stadsholmen til Älvsnabben var kort og i lukket farvann. Den erfarne kaptein Hans Jonsson hadde gått ombord for å hjelpe til. Som en av flåtens meste erfarne fartøysjefer skulle han være dyktig nok til å takle et rankt skip. Hverken Hansson eller Fleming visste imidlertid om skipets svakhet, at det var altfor kraftig konstruert og at skroget var topptungt.