Etter farens død ble den da 15 år gamle Collas stilt under formynderskap av sin fetter Daniel Poulce, kammerherre hos dronningen. Høsten 1701 kom Jean de Collas under en planlagt Asia-reise sammen med riksgreve Heinrich av Reuss-Plauen til Königsberg, om vinteren 1701/1702 er han gjest hos generalløytnant grev Waldburg-Capustigall (Truchsess von Waldburg) i Langheim, Rastenburg. Her blir han kjent med representanter for mange av Østpreussens fremste adelsslekter. Collas bestemmer seg i 1703 for å gi opp Asiareisen, og til å bli i Østpreussen. Han anskaffet seg godset Dommelkeim i Samland. I Østpreussen virket han gjennom flere tiår som vitenskapsmann og byggmester, og oppførte en rekke berømte slott. Han ble utnevnt til prøyssisk oberstløytnant, kongelig prøyssisk ingeniør og kammerråd. Han var medlem av både det engelske og det prøyssiske vitenskapsakademiet. Han slo seg til ro i 1734, og tilbragte resten av sitt liv på Weissenstein med å administrere sine etterhvert meget tallrike godser. John von Collas ble bl.a. kjent med den 8 år eldre Jean de Bodt (1670–1745), arkitekt for tøyhuset i Berlin og senere kursachsisk general, som også var en fransk hugenott som i 1685 hadde flyktet til Nederland, England og deretter til Preussen.