Før Stockholmskonvensjonen fantes det ulike regionale og nasjonale tiltak for å regulere og forby enkelte POP-er (som PCB og DDT), men mangelen på en global, bindende avtale førte til at mange land fortsatt produserte eller brukte POP-er. Videre kunne forurensning forårsaket i ett land spre seg over landegrenser gjennom luft- og havstrømmer, og dermed utgjøre en global trussel.