Til tross for sine nederlag ble Abdülhamid sett på som en av de mildeste og godhjertede av sultanene så langt. Han ledet brannvesenet under bybrannen i 1782. Blant muslimene i Konstantinopel var beundringen for hans personlige stil stor, og han var så religiøs at han fikk tilnavn som en «veli» (hellig). Han støttet opp om reformtiltak, fulgte med på styre og stell og samarbeidet vel med rikets statsmenn.