Et legeme med temperatur vil generelt emittere (sende ut) stråling med alle mulige bølgelengder. Imidlertid er det for enhver bølgelengde alltid en øvre grense for hvor mye stråling som kan avgis. Funksjonen av og som viser denne grenseverdien kalles Plancks strålingslov. For en gitt absolutt temperatur, målt med enheten kelvin (K), har funksjonen for Plancks strålingslov en toppverdi for bølgelengden som er invers proporsjonal med temperatur. Dette er gitt av Wiens forskyvningslov. Ut fra Wiens forskyvningslov kan det vises at toppverdien for emisjon fra et kjølig legeme, som jordoverflaten, oppstår ved mye større bølgelengder enn fra solen.