Prosessen Vest Tank gjorde kalles for å bensinen. Vann og kaustisk soda tilsettes bensinen og den røres rundt. Svovel og en del andre urenheter binder seg da til kaustisk sodaen og feller ut. Blandingen får så stå og skille seg, og bensinen som legger seg på toppen kan tappes av. Restene er et lag med vann iblandet en del rester etter prosessen, bunnfallet etter fellingen, og et mellomsjikt med olje og vann som ikke har skilt seg skikkelig. Vannet tømte Vest Tank ut i fjorden, og restene ble liggende og hope seg opp i tankene på anlegget. Det ferdig vaskede produktet er en bensin av svært lav kvalitet og med lavt oktannivå (ca. 70). Oktannivået kan heves ved hjelp av kjemikalier. Bensinen man får ut av dette har et svært høyt svovel-innhold. Den inneholder også en rekke miljøgifter fra de forskjellige stadiene i produksjonsprosessen. I tillegg er det vanlig at det blandes andre typer miljøavfall i denne typen petroleumsprodukter, som en form for ulovlig dumping. Vest Tank måtte etterhvert fjerne avfallet som hadde dannet seg i bunnen av den ene tanken som ble brukt til prosessen. Det ble forsøkt å nøytralisere dette ved å tilsette saltsyre. Dette førte til at det dannet seg en brannfarlig gass som ble antent av en gnist fra et kullfilter. Trykket fra eksplosjonen fikk også nabotanken (T4) til å sprekke opp, og avfallet som var lagret i den rant ned på eksplosjonsstedet og brant opp der.