Dette politiske tomrommet ble utnyttet av Kilderik I, høvding for en gruppe frankere. Han synes å ha samarbeidet med romerne, eller med en gruppe romere, mot vestgoterne og sakserne i Loiredalen, og selv om han var en hedning fant han det formålstjenlig å samarbeide med den galliske kirken. I dette la han grunnlaget for et kongedømme, merovingerriket som hans etterkommere hadde de neste tre århundrene. I de forvirrende årene etter den siste keiser i Vestromerriket i 455 må Kilderik ha virket som en naturlig leder for nordlige Gallia. Han døde i 481 eller 482, og hans grav i Tournai, som ble avdekket 1653, viste stor rikdom, blant annet flere hundre gullmynter preget i Konstantinopel, noe som kan antyde en del av hans betydning.