Tidlig i 1886 fikk Tsjekhov tilbud om å skrive i et av de mer populære avisene i St. Petersburg, («Nye tider»), som var eid og redigert av magnaten og avisredaktøren Aleksej Suvorin. Suvorin betalte tolv kopek pr linje, nesten dobbelt så mye som Lejkin, og gav ham frie tøyler med hensyn til fortellingenes lengde. Det viktigste var likevel at Suvorin ikke krevde at historiene skulle være humoristiske eller skrevet på kortest mulig tid, slik at Tsjekhov fikk anledning til å konsentrere seg om kvaliteten på det han skrev. Suvorin ble en livslang venn, kanskje Tsjekhovs nærmeste – selv om den høyreorienterte Suvorin på mange måter var Tsjekhovs motpol. Men de hadde det til felles at begge hadde arbeidet seg opp fra små kår, Aleksej Suvorins far var en enkel soldat, og Aleksej selv hadde arbeidet seg oppover som lærer, journalist og kritiker.