Mens den modernistiske kritiske teori (som beskrevet over) tar for seg «former for undertrykking og urett som har ledsaget utviklingen av den industri- og selskapskapitalismen som politisk-økonomisk system», søker postmoderne kritiske teorier å (re-) politisere de sosiale problemene «ved å situere dem i sin historiske og kulturelle kontekst, å implisere seg selv i prosessen med å samle og analysere data, og å relativisere deres funn». Mening forstås i seg selv som en ustabil størrelse på grunn at de raske omskiftningene i de sosiale strukturene. Som resultat fokuserer den postmoderne samfunnskritikken heller på lokale manifestasjonene av de sosiale fenomenene enn mot brede generaliseringer.