Kirken nevnes første gang i 1192, men er trolig eldre. Utgravninger har vist at kirken var bygget av munkesten og kalksten, som har sittet som dekorative bånd i murverket. Om grunnplanen og interiør vet man lite. Ved reformasjonen ble kirken nedlagt, og sognet delt mellom Vor Frue og Helligåndskirken. Selve bygningen ble ikke revet med en gang, men fungerte i en årrekke som steinbrudd for Vor Frue kirke.