Veietaten kan spore sitt sitt opphav tilbake til 1664, da kaptein Jens Hauritz ble utnevnt til veiinspektør i Akershus stiftamt. Året etter ble han generalveimester sønnenfjells, samtidig som Nicolaus Helvaderus fikk samme embete nordenfjells. Dermed gikk landet inn i i norsk veibygging. Seinere lå ansvaret for veier under juristene i Justisdepartementet, inntil Frederik Stang i 1846 opprettet en stilling som under Indredepartementet. Målet var å få mer fagkunnskap, men uten å la ansvaret for veiene flyttes for langt unna de politiske beslutningene i departementet.