Alle forestillinger om en historisk nødvendighet innebar for Popper en holistisk og deterministisk samfunnsanalyse (hvor han med refererte til en ideologi som krever at individets interesser underordnes interessene til en større helhet, som «rasen» eller «klassen»). Popper viste at historisismen i siste instans fornekter menneskets handlefrihet – mennesket kan i beste fall fremskynde eller forsinke, men ikke endre historiens forutbestemte gang. Ved å underordne enkeltmenneskenes skjebne under en påstått historisk lov, åpner historisismen opp for en rettferdiggjøring av totalitære ideologier. Historisismen er dermed ikke bare gal, den er i sin ytterste konsekvens totalitær.