De ble bygget i perioden 1901–1903 som et ledd i stryrkingen av det norske forsvaret forut for unionsoppløsningen i 1905. Hvert fort hadde to fastmonterte 12 cm Schneider Canet-kanoner med en rekkevidde på 10 km, samt flere mindre feltkanoner, og var omringet av skyttergraver og piggtrådgjerder. Bygningene som mannskapene holdt til i ble reist inne i tunneler sprengt ned i berget.