Etter det tyske angrepet på Norge i april 1940, forsøkte Quisling å overta regjeringsmakten mot tyskernes vilje, men inngikk gradvis i et samarbeid med okkupasjonsmyndighetene. Under krigen ble derfor «quisling» forsterket som skjellsord. Navnet ble heretter synonymt med «landssviker», «forræder» og «kollaboratør» på flere språk, og særlig brukt om personer som samarbeider med en fiende eller okkupasjonsmakt, for eksempel i en marionetteregjering.