Det bysantinske leksikonet hevder at Kallimakhos produserte 800 boktitler, noe som synes som et overdrevet tall. Av disse er det kun seks hymner, sekstifire epigrammer, og en del fragmenter som er bevart. En betydelig fragment av Hekale, et av hans få lengre dikt som behandler episk materiale, har blitt gjenoppdaget i Rainer-papyrusen. Hans (Αἴτια, «Årsaker»), et annet sjeldent lengre verk som er bevart kun via fillete papyrusfragmenter og sitater hos senere forfattere. Det var en samling med elegiske dikt i fire bøker (bokruller) som handlet om grunnleggelsen av byer, uklare religiøse seremonier, unike lokale tradisjoner tilsynelatende valgt ut ved at de var merkelige, og andre skikker fra den hellenistiske verden. I alle fall de første tre bøkene opptrer en fast formel ved å stille et spørsmål til en muse i formen «, på Paros benytter de som dyrker kharitene verken fløyte eller krone?» , på Argos er det en måned navngitt for ‘sauer’?» , på Lefkas har bildet av Aretmis en morter på sitt hode?» En rekke av spørsmålene kan bli rekonstruert fra fragmentene. Et avsnitt fra , det såkalte , bedre kjent som («Berenikes hår»), har blitt rekonstruert fra papyruslevninger og ble feiret med den latinske adapsjonen av Catullus.