Danmark forbød slavehandel på Gullkysten fra 1. januar 1803, men slaveriet fortsatte likevel på øyene i Karibia. Da England satte fri sine slaver i British West Indies i 1838, begynte slavene på St. John å rømme til nærliggende Tortola og andre britiske øyer. 24. mai 1840 stjal elleve slaver fra St. John en båt og rømte til Tortola i løpet av natten. De åtte mennene (Charles Bryan, James Jacob, Adam [alias Cato], Big David, Henry Law, Paulus, John Curay), og tre kvinner (Kitty, Polly, og Katurah) var fra Annaberg-plantasjen og ti Leinster Bay-eiendommer. Bror Schmitz, den lokale misjonæren fra Moravian, ble sendt til Tortola av politiet på St. John for å overtale slavene til å komme tilbake. Etter å ha møtt de rømte slavene og politiet på Tortola, vendte Schmitz tilbake til St. John for å formidle slavenes beslutning om å holde seg unna. Den dårlige behandlingen de fikk av tilsynsmennene på plantasjene var grunnen. Etter at de tilsynsmennene ble byttet ut på plantasjen, vendte Charles Bryan, hans kone Katurah og James Jacobs tilbake til arbeidet ved Leinster Bay-plantasjen. Kitty, Paulus, David og Adam flyttet til St. Thomas. Henry Law, Petrus og Polly ble på Tortola. John Curry flyttet til Trinidad. Ingen av de rømte slavene ble straffet.