Fra 1930 og 1932, og fra 1936 til 1937, ble haugen utgravd under ledelse av Speiser, og de mellomliggende år av Charles Bache. Det ble funnet spor av kontinuerlig bosetting fra det sene sjette årtusen før Kristus og til 1300-tallet. Fra det 6. årtusen stammer rester av en tett landsby med enkle adobehus og polykrom keramikk fra den Halaf-tiden (oppkalt etter Tell Halaf). Til de yngre funn hører Stempelsiegel med dyremotiver fra det tredje årtusen f.Kr. og fundamenter til templer fra assyrisk tid. Mot midten av 5. årtusen reduserte landsbybebyggelsen seg og etter et hiatus (tidsavsnitt uten arkeologiske funn) dukker det opp tre byggverk av midtsalstype. De har en nisjepældekorasjon rypisk for senere templer, men det ble ikke avdekket noe alter som ville ha kunnet bekredte at de var templer. Alle tre bygninger ligger inntil en åpen plass.