Øyteorien er overførbar til et hvilket som helst isolert livsmiljø. For eksempel innsjøer, bjørketrær, myrhull og beskyttede bukter. Denne forståelsen av øyer som et mer generelt fenomen dannet grunnlag for ideen om metapopulasjoner, som igjen gav muligheten for å modellere overlevelse og utdøen i metapopulasjonsdynamikk. Vidfereførelsen av dette er landskapsøkologi, som er et viktig i bevaring av biologisk mangfold, spesielt i forhold til habitatfragmentering, der vi stadig skaper «øyer» som er mindre og mindre i størrelse, og mer og mer isolerte.