Handelen gikk for seg i en handelsbod mellom en ytre og en indre port til faktoriet. Når indianerne ble sluppet inn i boden var den indre porten stengt og bevæpnede vakter tilgjenglige. Svartfotindianerne var glade for å ha fått en handelsstasjon i sin nærhet og resultatet av pelshandelen vinteren 1832-33 var svært godt. Sommeren 1834 ble fortet besøkt av Karl Bodmer og Maximilian zu Wied-Neuwied. Hestetyverier var en stadig fare, men problemet kunne i det minste delvis løses ved at dyrene fikk beite på en øy i elven og tas inn i fortet om nettene.