Carl Jung har en referanse til Galla Placidia i sin selvbiografi (kapittel IX, seksjon «Ravenna and Rome»). Han forteller om en visjon om «fire store mosaikkfreskoer av utrolig skjønnhet» som han opplevde i Battistero Neoniano (Baptisterium i katedralen i Ravenna) rett etter å ha besøkt Galla Placidias grav i samme by. Han hadde vært, forteller han, «personlig berørt av figuren Galla Placidia» og forteller videre at «Hennes grav synes for meg å være en avsluttende arv via som jeg kan nå fram til hennes personlighet. Henens skjebne og hennes hele vesen var levende presentert for meg.» Jung ble senere overrasket over å oppdage at mosaikkene han og en bekjent husket hadde faktisk aldri eksistert.