Mendelssohn forsøkte i skriftet (1786) å ta sin bortgangne venn i forsvar mot beskyldningen for spinozisme. Jacobi svarte i . Striden gikk over fra et mer personlig spørsmål om Lessings oppfatning, til en debatt for og mot spinozismen. Av Jacobi ble denne fremstilt med sin påståtte ateisme, fatalisme og materialisme som den uundvikelige konsekvens av enhver forstandsmessig filosofering. «Det finnes ingen annen filosofi enn Spinozas», påstod han i denne betydning. Han så derfor også kabbalisme, samt Gottfried Leibniz' og Christian von Wolffs tankemåter som, om enn ufullendt, spinozisme, som ikke heller var mindre fatalistisk eller ateistisk. På dette grunnlag kunne vitenskapen, ifølge Jacobi, ikke erkjenne Gud og heller ikke by på noen akademisk frihet.