Etter examen artium ved latinlinjen på Kristiania katedralskole i 1894 ble det cand.jur. 1899 fra Det Kongelige Frederiks Universitet før noen år som advokatfullmektig og dommerfullmektig. Fra 1905 innehadde han en bevilling til å være høyesterettsadvokat, samme året som han var formann i Det Norske Studentersamfund. I 1906 flyttet han til Egypt for å være dommer ved en blandet domstol i al-Mansurah, der han også ble avdelingens president. Fra 1912 var han i Alexandria, fra 1915 i appellretten, der han var president fra 1927 til han avsluttet i 1931. Efter to år som sorenskriver i Nedenes amt oppga han dette for å vie seg til Den faste voldgiftsdomstolen i Haag, Nederland, der han hadde vært tilknyttet siden 1929. Fra 1935 var han i Folkeforbundets internasjonale flyktningekomité og fra 1936 president i Det internasjonale Nansenkontoret for flyktninger i sveitsiske Genève. På vegne av komitéen mottok han Nobels fredspris i 1938, året før det hele ble avviklet og han reiste til Paris for å lede en kommisjon for barn som flyktet fra Den spanske borgerkrig. Foruten St. Olavs Orden hadde han mange utenlandske.