Monroe og Miller foreslo da franske Yves Montand, som hadde spilt i en oppsetning av Millers teaterstykke, , i Paris. Krasna og Kanter jobbet med enda en ny versjon av manuset, som hadde blitt omdøpt til , før innspillingen startet 18. januar 1960. Monroe og Miller ble gode venner med Montand og hans kone, skuespillerinnen Simone Signoret, under innspillingen. Montand øvet på å forbedre engelskuttalen sin og fikk hjelp av Monroe og Miller. Monroe møtte imidlertid stadig for sent på filmsettet og Montand skrev en lapp til henne der han kjeftet på henne på grunn av dette. I mars streiket både Writers Guild of America og Screen Actors Guild, noe som førte til at alle Hollywood-produksjoner måtte ta en pause. Produsenten Jerry Wald overtalte imidlertid Miller til å jobbe med manuset til . Dette skuffet Monroe, som mente Miller gikk på tvers av sine idealer. De mange forsinkelsene førte til at Montand ikke rakk en planlagt 30 dagers turné i Japan i midten av mai. Han måtte betale 120 000 dollar for å komme seg ut av kontrakten, men fikk tilbakebetalt summen av Fox. Da Miller måtte på forretningsreise og Signoret returnerte til Europa for å spille inn en film, innledet Monroe og Montand, ifølge ryktene, et kortvarig forhold som tok slutt da innspillingen var fullført. I selvbiografien sin, , kritiserte Signoret pressen for å ha blåst opp hendelsen. Hun påpekte også at bare de fire som var involvert visste hva som egentlig hadde skjedd. Monroes halvsøster Berniece Baker Miracle hevdet at det angivelige forholdet bare var et PR-stunt for å fremme interessen for filmen.