Den raske industrialisering som begynte i tiårene før statens dannelse fortsatte fram til midten av 1800-tallet. Den store irske hungersnøden i 1845–1849, forverret av myndighetenes passivitet, førte til demografisk sammenbrudd i store deler av Irland og økte krav om irsk landreform. 1800-tallet var en epoke med rask økonomisk modernisering og vekst av industri, handel og finans, der Storbritannia i stor grad dominerte verdensøkonomien. Utadgående migrasjon var tung for de viktigste britiske utenlandske eiendelene og for USA. Det britiske imperiet ble utvidet til de fleste deler av Afrika og store deler av Sør-Asia. Colonial Office og India Office styrte gjennom et lite antall administratorer som administrerte enhetene i imperiet lokalt, mens demokratiske institusjoner begynte å utvikle seg. Britisk India, den desidert viktigste oversjøiske besittelsen, opplevde et voldsomt opprør, om enn kortvarig, i 1857. I oversjøisk politikk var den sentrale politikken frihandel, som gjorde det mulig for britiske og irske finansmenn og kjøpmenn å operere med suksess i mange ellers uavhengige land, som eksempelvis Sør Amerika.