Matadoravl er en måte å begrense utavl på, der de fleste generasjoner blir mer eller mindre i slekt med hverandre. Gjennom matadoravl kan man således sørge for at det er de beste avlsdyrenes egenskaper som blir videreført, men det bærer også med seg en risiko for reduksjon av rasens genetiske mangfold. Matadoravl kan således føre til at genfeil spres ukontrollert. Et eksempel på dette er arvelig greyhound nevropati. For hundeavl anbefaler Norsk Kennel Klub at en hund ikke bør ha flere avkom enn tilsvarende av antall registrerte hunder i rasepopulasjonen over en 5 års periode. Genetikere anbefaler imidlertid maksimalt for tallrike hunderaser.