I Romerriket ble det utviklet et nettverk av akvedukter for å føre vann til alle store byer og befolkningssentre. En hadde innlagt vann, med rør som gikk til bosteder og offentlige brønner og fontener. De romerske offentlige badene ble kalt . Disse var ikke bare bad, men viktige offentlige tilbud der en kunne drive mange typer fysisk trening og vasking, med kalde, lunkne og varme bad, rom for instruksjon og debatt, og vanligvis et gresk og et latinsk bibliotek. De ble gikk til allmuen av en velgjører, vanligvis keiseren. Andre rike på denne tiden hadde ikke samme grad av offentlige tilbud, men denne romerske praksisen spredte kulturen deres til steder der det kan ha vært mer motstand mot fremmende skikker. Til forskjell for vanlig skikk på denne tiden var ikke thermaene inndelt etter klasse, og var tilgjengelige for alle uten betaling eller for en liten avgift. Da Romerriket falt stod akveduktsystemet for forfall og kom ut av bruk. Allerede før dette, under kristningen av imperiet, hadde endrede ideer om offentlig moral gjort at badene kom i unåde.