Det juridiske embetsstudiet, senere kalt profesjonsstudiet, ble innført i Danmark-Norge i 1736 ved det som da var helstatens felles universitet, Københavns Universitet, og videreført i Norge fra 1811 på grunnlag av den danske studieordningen og graden. Som følge av de felles røttene og det i store trekk felles lovsystemet i Danmark-Norge deler det danske og norske juridiske profesjonsstudiet mange tradisjoner. Gradsbetegnelsen master i rettsvitenskap erstattet i Norge den eldre gradsbetegnelsen cand.jur. i perioden 2004–2007, mens gradsbetegnelsen fortsatt er cand.jur. for det tilsvarende femårige danske juridiske profesjonsstudiet. Cand.jur. og master i rettsvitenskap er likeverdige og studieløpene er omtrent like omfattende ettersom studieåret ble lengre da studietiden ble standardisert med Bolognaprosessen. På (amerikansk) engelsk kan graden oversettes med dobbeltbetegnelsen JD, LL.M. for å synliggjøre både profesjonsutdanning (JD) og forskningskvalifikasjon (LL.M.) (se nærmere nedenfor); på dansk og i andre nordiske sammenhenger vil graden gjerne oversettes som cand.jur., som er en bedre kjent tittel i det øvrige Norden. Det har vært foreslått at personer med mastergrad i rettsvitenskap fortsatt skal kunne benytte cand.jur. som sidetittel for å fremme nordisk standardisering, forståelse og mobilitet.