Solheim studerte i Kristiania på begynnelsen av 1890-tallet. Han var litterært interessert, drømte om å bli forfatter, og hadde venner blant bohemen, særlig Arne Dybfest. Han hadde fått noen småting på trykk i avisene. Peter Egge, som bare møtte ham én gang, omtaler ham som «en eksaltert, en noe oppskrudd person», mens Margrete Kjær omtaler ham som «nervøs og ulykkelig».