Hennes forskningskarriere var i hovedsak basert på et samarbeid mellom klinisk kardiologi og teknisk miljø ved NTH i Trondheim. Dette innebar at hun tidlig fikk tilgang på ultralydutstyr av høy kvalitet og så potensialet i hastighetsmålinger i hjertet med doppler-ultralyd kombinert med en usedvanlig gjennomføringsevne. Den første studien ble publisert i 1978. Nye studier ga i løpet av de følgende år et betydelig internasjonalt gjennombrudd. Hun ble invitert til lengre forskningsopphold ved blant annet Stanford University og Mayo Clinic i USA og ble etterhvert en av de mest brukte forelesere i verden innen kardiologisk ultralyd. Fra 1992 gjenomførte hun også forskningsopphold ved universitetene i Linköping, Riyadh og Leuven.