Men fremrykningene gjennom Galicia og Polen etter gjennombruddet ved Gorlice-Tarnow som reddet Østerrike-Ungarn fra den kritiske situasjonen man hadde kommet i etter Karpaterslaget, var ikke uten en pris. Tross til dels skremmende stor tap i en målestokk som ville ha knekket andre hærer, var ikke den russiske motstandsevnen eller deres kampånden svekket, og man hadde holdt seg i god orden gjennom prøvelsene. K.u.k. hæren mistet flere hundretusener under stridighetene fram til september, alene ved Rovno hadde man et tap på 300 000 døde, sårede og fanger i september etter Conrad atter en gang ønsket å fortsette fremrykningen. Denne siste fremrykningen i sør som tvunget tyskerne til å intervenere ved å erobre Lutsk for å stabilisere situasjonen, kalles . Under denne offensiven som startet under kodenavnet «Den svarte-gule offensiven» fra 31. august inn i Vestre Ukraina, hadde 500 000 soldater under ledelse av Conrad, men bare 200 000 var tilbake ved 25. september, alene i den fjerde arméen var 49 000 soldater forsvunnet, bare 2 000 drepte og 7 000 sårede under strid.