Da kronprinsregenten i april 1905 foreslo at det skulle åpnes nye underhandlinger på et bredere grunnlag, trakk Boström seg tilbake for å gi sine etterfølgere frie hender. Men han hadde ved sin tidligere opptredener hisset opp stemningen i Norge så sterkt at det ikke lenger kunne ventes noen minnelig løsning av striden mellom de to folk, og i Norge var man bestemt på å opprette et eget konsulatvesen selv med fare for en sprengning av unionen. At Boström med sin steile holdning overfor Norges krav har hatt vesentlig skyld i å fremkalle denne utgang, kan neppe omtvistes.