Den neste økonomiske reformen kom i 1946, etter oktoberrevolusjonen i 1944, og etter at sentralbanken i 1945 ble omgjort til et offentlig foretak og byttet navn fra «Banco Central de Guatemala» til «Banco de Guatemala». Den store depresjonen rammet Guatemalas økonomi hardt, og den gjeldende pengepolitikken ga ikke rom for en motsyklisk pengepolitikk. President Juan José Arévalo og finansminister (og senere sentralbanksjef) Manuel Noriega Morales fikk hjelp fra Federal Reserves økonomer Robert Triffin og David L. Grove, og ga sentralbanken styringsverktøy innen pengepolitikk, valutapolitikk og kredittpolitikk, for å sikre en stabil økonomisk vekst. Disse verktøyene var bl.a. styringsrente og reservekrav til bankene. Hjemmelen for disse nye verktøyene lå i den nye sentralbankloven som ble vedtatt 11. desember 1945 – «Ley Orgánica del Banco de Guatemala».