I «hans mest begivenhetsløse Tour», så Hinault aldri ut i trøbbel på vei til å fullføre Giro-Tour-dobbelen i Tour de France . Han vant prologen i Basel, Sveits, før ledelsen kort gikk over til Ludo Peeters og Phil Anderson. Hinault fikk tilbake den gule trøya etter den første tidsforsøket og vant den samlede klassifiseringen enkelt. Han tok fire etapper, inkludert igjen den siste på Champs-Élysées, denne gangen fra en gjengsprint. Hans deltakelse i sprinten på siste etappe ble sett på som et svar til kritikere, som nok en gang hadde beklaget at Hinault hadde kjørt Touren uten . Zoetemelk ble igjen nummer to, mer enn seks minutter bak Hinault. Senere i sesongen la Hinault til nok en seier i Grand Prix des Nations.