På samme tid utviklet amatøridrettsutøvere i England seg, og de første amatørkonkurransene begynte i 1850-årene. Rammene for kulestøtkonkurransene ble definert i 1857, der den offisielle vekten på kula skal være 16 Pounds (7,257 kg), og diameteren på kastringen skal være 7 fot (2,135 m) in 1857. Kulestøt er nevnt som en av øvelsene i Queenborough (1859), og fra 1860 ble de beste kulestøtresultatene notert i en utgivelse kalt «World best lists of the year». De britiske amatørlekene hadde kulestøt på programmet fra starten i 1866. I de tradisjonsrike universitetskonkurransene mellom Oxford og Cambridge ble det konkurrert i en Oxford-versjon av kulestøt, tohåndskast, i tillegg til det vanlige enhåndsstøtet. Det var stor forskjell på amatørene og de profesjonelle utøverne fra Høylandslekene. Den profesjonelle Donald Dinnie (1,85 m og 100 kg) støtte 13,89 m i 1867, over 2 meter lenger enn de beste amatørene på den tiden. På et oppvisningsstevne i Perth i 1868 nådde han 15.08 m, det året støtte den beste amatøren, John Stone, 11,55 m.