Denne perioden så en nedgang i mange av de afrikanske sivilisasjonene og en framgang hos mange andre. Etiopia gikk i epoken («prinsenes tidsalder») i 1790 da keiseren ble en gallionsfigur og landet ble styrt av krigsherrer, skjønt landet kom tilbake igjen under keiser Tewodros II. Swahilikysten fikk en nedgang etter at portugisere og de arabiske omanifolket tok kontroll. Songhairiket falt for en marokkansk invasjon med skytevåpen i 1591. Kongedømmet Zimbabwe ga veg for mindre kongedømmer som Mutapa og Butua. Andre sivilisasjoner i Afrika vokste fram på denne tiden; Oyoriket i dagens Nigeria fikk sinn gullalder, det samme fikk kongedømmet Benin. Ashantiriket i Vest-Afrika vokste fram til en viss betydning i hva som er dagens stat Ghana i 1670. Kongoriket hadde også en blomstringstid i denne epoken. Europeisk utnyttelse av Afrika nådde samtidig sitt høydepunkt på denne tiden.