Henriks behov for å skaffe finanser for å sikre sin egen og monarkiets posisjon førte til en økning i aktivitetene for en sentralisert regjering. En konsekvens av den normanniske erobringen i 1066 førte til at England som nasjon fikk en egeninteresse i å knytte kontakter i Frankrike, ikke bare i Normandie, men også i Flandern, Bretagne og innover mot Loire. Grunnen var at Frankrike var så fragmentert at de franske kongene hadde lite å stille opp mot normannerne. De engelske kongene influerte i fransk politikk via franske vasaller i ulike distrikter, Normandie, Anjou, Poitou og Gascogne. At Henrik selv måtte oppholde seg i store deler av sin tid i Normandie betydde at han måtte ha tillitsfulle folk i viktige posisjoner i England som styrte på hans vegne. Henriks tilstedeværelse i Normandie førte til gnisninger med den franske kongen, og Henriks knyttet allianser med grevskaper i nærheten, Anjou, Blois og Flandern. Han knyttet kontakter så langt unna som Tyskland og Italia.