I middelalderens Trondheim var det to brede allmenninger som også var byens bredeste gater. Dette var Øvre allmenning og Nedre allmenning, som begge gikk øst-vest parallelt med fjorden. Hovedgaten fulgte gateløpet til de nåværende Schjoldagerveita og vestover til Westermannsveita og Sommerveita, men var betydelig bredere enn det disse veitene er i dag. Øvre allmenning ble regulert bort etter bybrannen i 1681 og den påfølgende reguleringen etter Cicignons byplan.