Lydarslått er en slått folk skal sitte stille og konsentrert og lytte til, i motsetning til de ulike, rytmiske danseslåttene. I Telemark, Aust-Agder og på Vestlandet er lydarslåtter for det meste eldre springar og gangar som på 1800-tallet ble omformet slik at da ikke lenger hadde danserytme. Disse lydarslåttene ble til dels utviklet som konsertmusikk på bakgrunn av Myllargutens suksess med konserter på hardingfele. I Valdres brukes betegnelsen lydarslått om slåtter som antas opprinnelig å ha vært laget bare for lytting og var i bruk av de eldste spelemann som er kjent. Lydarslåtter fra Valdres (dialekt: ) er typisk i en rolig og høytidsstemt stil i 2/4 eller 6/8 takt, og til dels med lite markert rytme. St. Thomasklokkelåtten var opprinnelig en kulokk (inspirert av historien om Thomaskirken på Filefjell nedrevet i 1808) utviklet til lydarslått. «Budeien på Vikafjell» komponert av Sjur Helgeland er en annen kjent lydarslått. «Skjoldmøyslaget» og «Førnesbrunen» er kjent lydarslåtter fra Setesdal/Telemark. Lydarslåttene er særlig knyttet til slåttemusikk på hardingfele og stilistisk skiller de seg lite fra dansemusikken. Hans W. Brimi fra Lom fra drev med lydarslått på vanlig fele.