Der er to grener av italiske språk: Sabelliske språk (nå utdøde), som omfatter Oskisk (ca 400–100-tallet f.Kr.), som ble talt i området sør for Aternoelven i Abruzzo og langt ned i Sør-Italia. Den umbriske språkgruppe, som ble talt nord for Aternoelven, opp til områdene omkring Marecchiaelven. Denne gruppe var ytterligere oppdelt i umbrisk (ca 600–100-tallet f.Kr.), som har gitt navn til nåværende Umbria. Omfatter en rekke dialekter som hernikansk, nordosansk (marrukinsk, pelignisk, vestinsk) og sabinsk (samnittisk) volskisk, snakket av volskerne som var bosatt i sørlige Latium ekvensk, talt av ekverne i det nordøstlige Latium, marsisk, talt av marserne, som var bosatt i Abruzzo, nær den nåværende byen Avezzano. Sørpikensk (ca 500–300-tallet f.Kr.), talt av sabinere, som var bosatt ut mot Adriaterhavet i det nåværende Marche. Latinsk-faliskiske språk, som omfatter Faliskisk, talt av faliskerne, som var bosatt nord for Roma omkring den by som nå heter Civita Castellana. Faliskisk var sterkt påvirket av latin. Latin, som har gitt navn til området Latium omkring Roma. I takt med at romerne underla seg den italienske halvøya ble latin utbredt og enerådende, og senere også utenfor Italia. Romanske språk som har utviklet seg fra latin.