Parsons store sosiologiske prosjekt var å utvikle et enhetlig rammeverk for sosiologien og samfunnsvitenskapene. Han mente sosiologien var preget av en lite fruktbar spenning mellom (mennesker er determinert av ytre årssaker) og (mennesker er determinert av indre årsaker). Dette er det han kaller aktør/struktur-problemet. Han ønsket videre å kombinere det beste fra positivismen og idealismen i en ny syntese; Parson mente at mennesker både er et fritt velgende aktør, samtidig som man alltid er underlagt ytre betingelser (både sosiale og fysiske) som man ikke kan kontrollere fullt ut.