Ordet er opprinnelig et svensk dialektord og betyr egentlig og er avledet av «gå tungt og klossete».. Det er i slekt med bl.a. engelsk og lavtysk , proppe. Ordet ble tatt inn som låneord i dansk fra svensk på 1920-tallet, og til norsk fra svensk på 1940-tallet. I Aftenposten fikk bruken av ordet et oppsving i 1943, mens avisen var kontrollert av nazistene. Uttrykket pamp har trolig spredt seg fra fagbevegelsen til også å bli brukt mektige ledere generelt. I PaxLeksikon fra 1980-tallet beskriver Jon Elster fagforeningspamper som tillitsvalgte som har fått avstand til de som skulle representere, ikke lenger utøver yrket sitt og som har «viklet seg inn i maktelitens spill». Elster skiller også mellom førstegenerasjonspamper og andregenerasjonspamper, som er personer som har arvet pampestaus uten arbeidserfaring.