Siden slutten på Vilhelmskrigen var Irland kontrollert av engelske minoriteten, det såkalte («Det protestantiske herredømmet»), anglikanske – britiske jordeiere og kirkemenn som på vegne av den britiske kronen styrte over den katolske-irske majoriteten gjennom Straffelover (), en form for institusjonalisert sekterisme. Medlemskap av det irske parlamentet ble begrenset til medlemmer av den etablerte kirken, som ble forventet å identifisere seg tett med de økonomiske og politiske interessene til England. Støtten fra den katolske herredømmet til den jakobinske siden under krigen hadde ført til at parlamentet vedtok de nevnte straffelovene, som hindret dem i å inneha regjerings- eller militærstillinger og begrenset katolikkers mulighet til å kjøpe eller arve land. Andelen av land eid av katolikker, som allerede er redusert etter tidligere konflikter på 1600-tallet, fortsatte å synke.