I rushtid og ved behov kunne trikkene ha ekstra tilhengere med seg i indre Stockholm, og et spesielt tog fikk kallenavnet «Jitterbuggtåg», ombygde toakslede motorvogn og tilhengervogn fordi disse vugges under kjøring, dermed kallenavnet. Stockholm Spårvägsbolag (SS) hadde overtatt en flåte på 22 tilhengervogner etter overtagelsen av tidlige sporveiselskaper i 1918, den ble utvidet med 50 nye tilhengervogner av type B16 med samme passasjerkapasitet som motorvogner (A1 og A3) i 1920 for å ha standardiserte tog med lik utseende og kapasitet i vognene.