Den 9. armés langsomme fremrykning (kun 8 kilometer maksimalt, og de nådde ikke første sovjetiske forsvarslinje) skyldtes dels de sterke sovjetiske forsvarsverkene, men hadde også sin årsak i manglende konsentrasjon av angrepsstyrken. Den sovjetiske ledelsen hadde forutsett de tyske angrepspunktene og konsentrert styrkene sine der. Den sovjetiske 13. armé som fikk hovedtyngden av angrepet, var også den sterkeste enheten, målt i soldater og panservernvåpen. De sovjetiske generalene hadde dessuten antatt at hovedangrepet ville komme i nord, og det var derfor større styrker på nordre enn på søndre side av lommen.