Paul Bern hjalp Harlow med å få en rolle i , hennes sjuende film på et år. Så snart hun hadde fullført innspillingen arrangerte Bello en tiukersturné med personlige opptredener på kinoer på østkysten. Han hadde imidlertid ikke sikret en som kunne skrive manus til forestillingene, og turneen begynte dårlig. Like før jul i 1931 kollapset Harlow og fikk ordre fra legen om å hvile. Moren overbeviste henne til å fortsette turneen, selv om hun måtte bæres på scenen av Bello på den neste forestillingen i Philadelphia. Hun manglet fortsatt en sketsj å fremføre, var synlig syk og skalv og mumlet på scenen. Den erfarne konferansieren Nils Granlund ble derfor kontaktet i et forsøk på å redde turneen. Han kontaktet de erfarne vitsemakerne Al Boasberg og Edgar Allen Woolf som skrev manus til forestillingen hennes. Den ble fra første gang hun fremførte den en stor suksess, og i februar 1932 ble turneen utvidet med seks uker. Samme måneden ble også utgitt, og for første gang var kritikerne positive til innsatsen hennes. proklamerte at «platinababyen spiller virkelig i denne», mens kalte henne «en skinnende og mer raffinert utgave av Clara Bow».