Den første betydelige gruppe polakker i Norge var polske krigsfanger og tvangsrekrutterte arbeidere som under annen verdenskrig var bragt til landet som okkupasjonsmaktens Tysklands arbeidskraft. Etter freden ønsket flere å ikke å vende hjem til Polen, til dels på grunn av skepsis til det kommunistiske regimet som det russiske Sovjetunionen etablerte i deres hjemland. Disse utgjorde en gruppe på ca. 1200 personer, som hadde oppholdt seg i samleleirer i Mysen og Ystehede leir (Halden), begge i Østfold. Ved folketellingen i 1946 var det 1 280 polske statsborgere i Norge, 75% bodde i Østfold og 90% var menn.