Deres eneste sønn, den sjette hertugen, tjenestegjorde som Lord Chamberlain of the Household fra 1827 til 1828 og fra 1830 til 1834. Han ble aldri gift og ble følgelig kalt «ungkarhertugen» og ved hans død i 1858 ble det uenighet mellom hans søstre om hvem som skulle arve baroniet Clifford. De andre titlene hans tilfalt grandonkelens sønn, William Cavendish, 2. jarl av Burlington, som ble den syvende hertugen av Devonshire. Han var sønn av William Cavendish, eldste sønn av den ovennevnte 1. jarl av Burlington, yngste sønn av den fjerde hertugen. Han var stattholder i Lancashire og Derbyshire og rektor ved University of London og ved University of Cambridge. Han ble etterfulgt av sin andre sønn men eldste overlevende sønn, den åttende hertugen. Han ble en anerkjent statsmann og det mest berømte medlemmet av Cavendishfamilien. Han var kjent ved tittelen marki av Hartington inntil 1891 og han holdt politiske embeter i førti år. Statssekretær for India og krigsminister kan nevnes. Tre ganger fikk han avslått ønsket om å bli statsminister. Han ble gift med enkehertuginne Louisa av Manchester, som ble kjent som dobbelhertuginnen.