På fransk er kanskje den mest kjente elegi (1820) av Alphonse de Lamartine. På fransk kan betegnelsen henvise til et bestemt musikalsk stykke, vanligvis sørgelig eller melankolsk i sitt vesen. Et kjent eksempel er , av Jules Massenet. Det ble opprinnelig skrevet for piano som et studentverk, deretter omskev han det som en sang, og til sist ble det ferdigstilt som (= «påkallelse») for cello og orkester, en seksjon av hans for Leconte de Lisles .