Bernhard Dunker var ansett som en av landets beste skrankeadvokater, og ble etter hvert utnevnt til overrettsporkurator (1837), høyesterettsadvokat (1841) og endelig regjeringsadvokat (1859–1870). I løpet av karrieren endret hans politiske syn seg betraktelig, og han ble en ledende skikkelse i arbeidet for norsk selvstendighet. Han ble også tilhenger av juryordningen, og forsvarte Marcus Thranes agitasjon. Ellers var han i styret for Christiania Theater en tid, og var modell for advokat Berendt i Bjørnstjerne Bjørnsons fortelling om fra 1875.