Venstre ble en tid delt i tre fløyer. De "regjeringstro" med bl.a. Jørgen Løvland og Abraham Berge, sentrum med Carl Berner og etter hvert Gunnar Knudsen, og de "opposisjonelle" med Johan Castberg, Wollert Konow og Johan Ludwig Mowinckel. Stortingsgruppen ble i 1908 oppløst, og Venstre gjenoppstod som et eget parti, med klare grenser mot Høyre og samlingstanken innen Samlingspartiet. Ved stortingsvalget 1912 var Venstre igjen det største partiet, og kunne danne en ny regjering under ledelse av Gunnar Knudsen.