I 1102 var biskop Robert en av de biskoper, sammen med Gerard, erkebiskop av York, og biskop Herbert de Losinga av Norwich, som vendte tilbake fra Roma og kunne fortellee kong Henrik I av England at pave Paschalis II hadde fortalt dem privat at kong Henrik kunne gi biskopene investitur slik som før, såfremt det var gode ov verdige menn. Dette skjedde midt mens investiturstriden, og paven benektet senere at noe slikt tilsagn var blitt gitt. Biskop Robert hadde vært del av en kongelig sendeferd til den pavelige kurie for å søke en løsning på striden mellom kongen og erkebiskop Anselm av Canterbury vedrørende lekmannsinvestituret. Biskop Robert hadde også egne ærender i Roma; han søkte pavens tillatelse til å overføre sin bispestol fra Chester til Coventry. På dette punktet var biskop Roberts bestrebelser kronet med hell; han vikk pavens godkjenning.