Den viktigste evolusjonære nyvinningen i denne gruppen var et egg som kunne legges på land. Flere karakteristiske egenskaper gjør landegget egnet til å overleve utenfor vann: Eggeskallet er læraktig eller hardt. Fosteret er omgitt av to fosterhinner ( og ), som omslutter henholdsvis selve fosteret og fosteret, allantois og plommesekken. Hos pungdyr og placentale pattedyr hvor eggen eutvikles inne i moren, vil chorin være lite utviklet og hos noen forsvinne helt i løpet av fosterutviklingen. vokser ut som en utposing av plommesekken og er velutviklet. Den inneholder fosterets avføring slik at denne ikke forgifter fosteret inne i egget. Også amfibier har allantois, men denne er aldri noen stor struktur. Det fins ikke lenger noe fritt larvestadium i dyrenes utvikling, og dyrene lever hele livet på land. Unntakene i så måte (for eksempel havskilpadder, hvaler og sjøfugl) har sekundært gått tilbake til et akvatisk levesett. Egget inneholder mye plomme i en spesiell plommesekk (fordi fosteret – ulikt yngel og rumpetroll – ikke lenger kan finne næring selv). Hos placentale pattedyr er plommesekkens funksjon overtatt av navlestrengen, og plommesekken er et lite vedheng som tilbakedannes på et tidlig fosterstadium. På grunn av eggets store plommereserver er cellekløyvingen ikke lenger total, men overfladisk. Selv om de fleste pattedyr ikke lenger legger egg, finner man mange av disse egenskapene igjen hos pattedyr: Fosterhinnene er bevart (selv om chorion kalles hos pattedyr), og det samme gjelder allantois og plommesekk, som begge inngår i dannelsen av morkaken.