Teleologisk etikk blir vanligvis kontrastert med deontologisk etikk, der regler og moralsk plikt står sentralt, henter rettigheten eller uriktigheten til ens oppførsel fra karakteren til selve oppførselen, snarere enn resultatene av oppførselen. Det står også i kontrast til både dydsetikk, som fokuserer på ens karakter snarere enn på naturen eller konsekvensene av selve handlingen (eller unnlatelsen), og pragmatisk etikk, som behandler moral som vitenskap: å fremme kollektivt som et samfunn over løpet av mange liv, slik at ethvert moralsk kriterium er gjenstand for revisjon. Utilitarisme, at den handlingen som gir mest lykke for flest, er den beste, er også en form for teleologisk etikk. Utfordringen med all teleologisk etikk er at den som gjør en handling ikke nødvendigvis vet hva konsekvensen kommer til å bli. En handling kan framstå som umoralsk, fore eksempel å ofre en uskyldig, men kan rettferdiggjøres utilitaristisk dersom det skaper generell stabilitet og lykke.