Også tapt, og antagelig bevisst ødelagt, er Michelangelos temperamaleri av paret i intim samhandling, bestilt i 1529 av Alfonso d'Este for hans palazzo i Ferrara. Det ble fraktet til Frankrike for den kongelige samling i 1532, og var i Fontainebleau i 1536. Michelangelos egen skisse for verket, gitt til hans assistent Antonio Mini, benyttet den som utgangspunkt for flere kopier til franske kunstsamlere før Mini døde i 1533. Skissen overlevde i over et århundre. Blant de kopier fra denne er en ambisiøs gravering av Cornelis Bos, ca. 1563; marmorskulptur av Bartolomeo Ammanati som nå er i Museo Nazionale, Palazzo del Bargello i Firenze; to kopier av den unge Rubens som ble gjort på hans italienske reise, og malt etter Michelangelo, ca. 1530, nå i National Gallery i London. Michelangelos komposisjonen fra rundt 1530 viser en manieristisk tendens i figurenes langstrakthet og vridninger som var populær i samtiden. I tillegg finnes det en skulpturgruppe, som har likheter med den romerske Prado-gruppen vist over, som det fram til 1800-tallet var forstått som gjort av Michelangelo selv.