Han fikk deretter jobb i Riksarkivet og i pedagogisk forskning. I 1955 begynte han å undervise på József Eötvös-skolen. Under oppstanden i Ungarn i 1956 ledet han revolusjonskomiteen på skolen. Han deltok også i reorganiseringen av det gamle småbrukerpartiet og i å starte Kristen Ungdomsallianse. Men etter at Sovjetunionen knuste revolusjonen ble han arrestert og satt fri flere ganger. I 1957 fortsatte han som lærer på Ferenc Toldy-skolen, men i 1959 ble han nektet å ha undervisningsjobb på grunn av tidligere politiske aktiviteter. Han begynte derfor å arbeide som bibliotekar, en jobb han hadde i to år. I 1963 skrev han biografier for 80 leger for Ungarns Biografiske Leksikon, noe som gjorde ham interessert i medisinens historie og førte til at han gjorde grunnleggende forskning innenfor dette feltet. Han fikk så jobb i biblioteket og arkivet til Semmelweis Museum, hvor han skulle forske på medisinens historie. Fra forskningsstillingen ble han forfremmet til visedirektør, og i 1974 ble han direktør for instituttet. Hans forskning ble lagt merke til internasjonalt og i 1986 ble han visepresident for International Society for History of Medicine.