Den amerikanske filologen Albert Bates Lord, professor i slavisk og sammenlignende litteratur ved Harvard University, undersøkte muntlige beretninger om jugoslaviske poeter samlet av Milman Parry på 1930-tallet, og episke tekster fra blant annet og . Lord konkluderte med at muntlige fortellinger var mer preget av improvisasjon og variasjon enn skriftlige tekster, men at de også fulgte bestemte mønstre og strukturer. Han identifiserte det han kalte «formler», som var faste og repeterende uttrykk som «rosa daggry», «vinmørkt hav» og andre spesifikke fraser som i noen tilfeller lenge hadde vært kjent fra Homer og andre muntlige epos og ved å utnytte disse formlene kunne historiefortelleren bevare rytmen og stilen i fortellingen, samtidig som han tilpasset historien til ulike situasjoner, publikum og stemninger. Ifølge Lord var så mye som 90 % av muntlige fortellertradisjoner sammensatt av passasjer som gjentas, ordrett eller bare ved erstatte enkeltord.