Det finnes to foreslåtte modeller av hvordan Norwich utviklet seg. Det er mulig at tre atskilte angelsaksiske bosetninger, en nordenfor elven Wensum og to på hver sin side sør for elven, slo seg sammen ettersom de vokste seg større. Den andre modellen er at en ny angelsaksisk bosetning nordenfor elven dukket opp i midten av det 600-tallet etter at de tre andre var blitt forlatt. Den eldgamle byen var et blomstrende midtpunkt for både byttehandel og andre typer handelsvirksomhet i East Anglia til 1004 e.Kr. da byen ble plyndret og brent av vikingen Svein Tjugeskjegg. Handelsmynter og potteskår fra Rhinland som kan dateres tilbake til det 8. århundret indikerer at handel over lengre avstander skjedde lenge før dette. Mellom 924 og 939 ble Norwich etablert som en by på grunn av det faktum at byen hadde sin egen mynt. Ordet dukker opp på mynter rundt om i Europa som ble lagd i denne perioden under Adalstein. Nordboere hadde sterk innflytelse i Norwich i 40-50 år til slutten av 800-tallet, og de opprettet et angelsaksisk-skandinavisk område mot den nordlige enden av den nåværende King Street.