Lindstrøm var stor og jovial og forlot sjelden skuta slik de andre av ekspedisjonsmedlemmene gjorde. Det eneste som kunne lokke kokken ut, var muligheten for rypejakt. Ferske råvarer var selvfølgelig høyt verdsatt på de lange ekspedisjonene. Lindstrøm var også en sindig og rolig mann og var viktig å ha blant mannskapet når «polarnervene» meldte seg og hjemlengselen gnagde i den lange mørketiden og etter flere år i isen.