I eldre byggeskikk, før bolighus fikk ildsteder som ovn eller peis med lukket pipe over tak, var boligdelen åpen til oppunder taket, og røyken fra åpen ild fant veien ut gjenom en ljore i taket eller en åpning i teltet. Da fantes bare første etasje og ingen annen etasje, og heller ikke noe adskilt loft. Ordet betegnet da bare uoppvarmede bygninger i to etasjer, hvor underetasjen var ei bu brukt til å lagre mat, og overetasjen et sovested for gjester, helst om sommeren.