Allerede i 1880-årene var det fremkommet krav om revisjon av de da eksisterende lovene. Disse kravene ble reist på vegne av kvinner og arbeidere. Spesielt kvinner hadde vært utsatt, for loven hadde fritatt mennene for ansvar. Kvinnesaksforkjemperen Hagbart Berner – første og hittil (2015) eneste mannlige formannen i Norsk Kvinnesaksforening – uttrykte det slik: Menn kunne «drive Tøilesløsheden som professionelle Forførere» uten å rammes, mens kvinnen ble «knuged af nød og skam». Det var som oftest arbeiderklassens kvinner som ble berørt.