I 81 f.Kr. ble Sulla utnevnt til diktator for så lang tid han ønsket, uten seks måneders tidsbegrensning, som ellers var forutsetning for dette embete. Denne uvanlige æresbevisningen (som vanligvis bare ble brukt i tider med ekstrem fare for byen, som i den andre punerkrigen, representerte et unntak i Romas politikk som ellers forsøkte å unngå for mye personlig makt til enkeltindivider, og var uten sidestykke fram til Julius Cæsars utnevnelse til diktator mindre enn femti år senere, da han gjorde slutt på republikken.