At den andre, kapitlene 10–22:16, har overskriften «Salomos ordspråk», er trolig årsaken til at boken overhodet ble tatt med i den bibelske kanon. Sammen med 25-29 er denne delen antagelig den eldste, ettersom den forutsetter at kongedømmet består. Den kan ha blitt til så tidlig som på 700-tallet f.Kr., det vil si et par hundre år etter kong Salomos død. Da hadde trolig ordspråkssamlinger vært i omløp i et par århundrer, muligens også i lenger tid. I et tillegg i 22:17-24:22 viser avsnittet 22:17-23:12, «De vises ord», direkte litterære lån fra den egyptiske visdomsbok som tilskrives Amen-em-ope, «Amen-em-opes instruksjoner». Tidfestelsen av papyruset er vanskelig, av noen satt til 22. dynasti, av andre til 26. egyptiske dynasti; iallfall ikke eldre enn farao Takelot I, sønn av Osorkon I i 22. dynasti. At Amen-em-ope skulle ha levd i første del av 18. egyptiske dynasti, som noen har foreslått, stemmer dårlig med uttrykksmåter som kjennes fra senere egyptisk. Men her kommer den internasjonale sammenhengen i visdomsdiktningen tydelig fram, og kan ha nådd den hebraiske forfatteren(e) gjennom en arameisk oversettelse.