Sammen med Jevtusjenko regnes han som ledende innen den russiske etterkrigspoesien. Etter at en brann ødela for hans avsluttende eksamen i arkitektur i 1957, og på Boris Pasternaks anbefaling, begynte han som poet. I 1959 publiserte han sitt første verk og samme år kom diktet . Året etter kom hans to første samlinger og . Med få års mellomrom utgav han deretter diktsamlinger, og i 1979 mottak han en statlig pris for sin poesi.