Under den femte runden opplevd iranerne masseflukt ut av Teheran og andre byer ettersom man fryktet angrep med kjemiske stridsmidler. Terrorbombingen i slutten virket gjennom den potensielle trusselen om dødelige giftgass fraktet med ballistiske missiler som traff helt tilfeldig. I mars-april 1988 var regimet i Teheran paralysert gjennom masseflukten fra Teheran og andre byer, økonomien tok alvorlige skader og nasjonalmoralen hadde kollapset. Nederlagene på slagmarken og den blodige utmattelseskrigen hadde en viktig rolle, men irakerne tok krigen til sivilbefolkningen og påførte dem ekstra påkjenninger med et regn av bomber og missiler.