Da Grimbergs verdenshistorie ble utgitt på J. W. Cappelens forlag, utløste antroposofene «Grimberg-debatten» 1955-57. De mislikte at Cappelens 1950-talls revisjon av Grimsbergs verk fra 1930-tallet var blitt oppdatert med de nyeste funn innenfor utviklingslæren, ettersom disse var i strid med Steiners oppfatning, og antroposofene mislikte at Grimberg nå fremstod som en fortaler for darwinismen, enda denne er basis for evolusjonslæren som i dag har allmenn vitenskapelig tilslutning. Cappelen hadde fått arvingenes tillatelse til å omarbeide innledningskapitlet ut fra nyere forskning. Likevel rettet Bjørneboe skarp kritikk («») mot professor Anatol Heintz (1898–1975) for å ha omskrevet verket, så det etter Bjørneboes mening kom i strid med forfatterens oppfatning (som var basert på kunnskapen i Grimbergs samtid), dvs. «brudd på åndsverkloven». Men snart kom striden til å handle om Darwins lære i stedet. Bjørneboe siterte den opprinnelige svenske teksten, der Grimberg fremstod skeptisk til det som da var nye teorier. Dette var fjernet fra norsk utgave, hvor professor Heintz la inn andre sitater av Grimberg der han virket mer positiv til evolusjonstanken. Folk som Bjørneboe, Parmann, Karl Brodersen og André Bjerke avviste i debatten menneskets avstamning fra andre skapninger, og hevdet en forpliktelse til å redde menneskets verdighet ved å vise til dets åndelighet. Parmann hevdet i 4. oktober 1955: «» - mens Grimbergs representant i Sverige, direktør Svanström i Norstedts forlag, samme måned skrev at han følte seg sikker på at hadde Grimberg og professor Heintz møttes, ville Grimberg i det store og hele akseptert det Heintz var kommet frem til, basert på nye funn innenfor paleontologien.