Den tidligste kirken oppe i Romsdalen er omtalt første gang 1498, på gården Foss, og ble i 1670 flyttet til Flatmark. Gerhard Schøning reiste gjennom Romsdalen omkring 1774 og noterte da at han så spor etter en kirkegårdsmur på Foss (Fossamark). Schøning antok at det tidligere hadde vært kirke på både Foss og Flatmark og at det ikke dreide seg om flytting av kirken fra Foss. Schøning mente at Flatmark hadde vært kirkested i minst 300 år. Denne kirken stod frem til 1797, da en ny korskirke ble bygget på Flatmark. Dette var kirkestedet helt frem til kirken i 1902 ble flyttet til det stedet den står idag, på Monge. Kirkegården som var i bruk frem til 1902, ligger der fortsatt med mur og noen gravminner. Hovedveien gjennom Romsdalen, som også var Nord-Gudbrandsdalens adkomst til havet, gikk langs kirkemuren til 1869, da veien ble flyttet til dagens trasé ved elven. Den store ura og fossen tett ved det gamle kirkestedet kalles Kjerkjeura og Kjerkjefossen. Kirken var viet til det "hellig kors", derav navnet Kors kirke, men sognet skal i middelalderen ha blitt kalt «Flata sokn» etter garden.