Den 15. november 1944 etablerte den ungarske regjering «den store ghetto» for 69.000 jøder, mens ytterligere 30.000 jøder utstyrt med beskyttelsesdokumenter kom seg til den internasjonale ghettoen. Den 19. november 1944 protesterte Vatikanet sammen med de fire andre nøytrale makter - Sverige, Spania, Portugal og Sveits - kollektivt nok en gang og krevde at deportasjonene av jøder måtte innstilles. Regjeringen gav etter, og forbød «dødsmarsjene». Men på dette tidspunkt rådet det nærmest anarki i Budapests gater, og den 21. november fortsatte deportasjonene. Pilkorsveldet fortsatte med sine voldsorgier, foretok raid inn i den internasjonale ghetto og myrdet jøder der selv mens sovjetiske styrker rykket stadig nærmere byen. Rotta og Wallenberg var blant de få diplomater som forble i Budapest under disse forhold. Etter den sovjetiske innmarsj i byen ble Wallenberg grepet og bragt til Moskva, hvorfra han aldri ble løslatt. Gilbert skriver at av de 150.000 jøder som var i byen ta tyskerne grep makten i mars 1944, overlevde nesten 120.000 - 69.000 fra Den store ghetto, 25.000 i den internasjonale ghetto, og ytterligere 25.000 som skjulte seg i kristne hjem og religiøse institusjoner rundt om i Budapest.