De fleste etnografer og reisende under det osmanske styret klassifiserte de slavisktalende folket i Makedonia som bulgarere. Eksempler på dette omfattet 1600-tallets reisende Evliya Celebi i hans (), og den osmanske politikeren Hilmi Pasha i 1904 og senere. Imidlertid bemerket de også at det språket som ble snakket i Makedonia hadde en egen karakter, ofte beskrevet som «vestlig bulgarsk dialekt». Det er bevis på at enkelte makedonske slavere, særlig de i de nordlige regioner, så på seg selv som serbere, mens i sørlige Makedonia var «den store greske ide», gresk Μεγάλη Ιδέα , støttet av store deler av den slaviske befolkningen. «Den greske ide» var et konsept om gresk nasjonalisme som uttrykte det mål å etablere en gresk stat som skulle omfatte alle etniske grekere ettersom en stor gresk befolkning etter den greske uavhengighet i 1832 fortsatt levde under osmansk styre. Selv om slaverne i Makedonia ble referert til som «bulgarere» har en del forskere antydet at etnisitet i middelalderen var langt mer flytende enn hva vi ser på den i dag, en forståelse som er avledet fra 1800-tallets romantikkens idealer om en homogen nasjonal stat.