Da demokratene hadde sitt landsmøte i 1852, var ikke Pierce aktuell som presidentkandidat. Men de demokratiske toppkandidatene hadde alle mislyktes i å få det nødvendige to tredjedels flertall, så Pierce ble foreslått som en kompromisskandidat. Partiet var raskt blitt enig om en plattform bestående av entydig støtte til 1850-kompromisset og avvisning av ethvert forsøk på å ta opp spørsmålet om slavehold. Imidlertid stemte de 48 ganger og hadde utelukket alle de velkjente kandidatene før de nominerte Pierce, en ukjent outsider som endte med å bli valgt.