I antikken hadde elegien et strengt fastlagt metrum; den besto av et varierende antall elegiske distikon, som hver skulle ha et heksameter og et pentameter. Ellers kunne emnet og stemningen variere, men klagesangen var det mest utbredte. Når elegien besto av bare ett distikon, ble diktet gjerne kalt epigram. Epigrammer ble blant annet brukt i gravskrifter.