Etter avskjeden søkte Rye derfor utenlands. Han havnet omsider i grensefestningen Rendsborg hvor han tilbrakte en rekke år, til han i 1842 ble oberstløytnant og flyttet til København. Opprøret i hertugdømmene i 1848 satte han i en vanskelig situasjon, da hans svoger og flere av hans venner hadde stilt seg på opprørernes side. Han førte dog sin bataljon i slaget ved Bov og ved Slesvig. I 1849 ble han forfremmet til oberst, og i 1849 til generalmajor. Han falt i slaget ved Fredericia, og rakk derfor aldri å se slesvig-holstenernes nederlag.