Tre aspekter gjentar seg i Herta Müllers forfatterskap: en språkfilosofi, Romania-temaet, og forsvaret av den personlige frihet. Med språket skildrer hun statsmaktens forfall med et språklig forfall, noe som er blitt oppfattet som en skepsis til språket. Hun betraktes som en språkfornyer med stor poetisk følelse for språkmelodier.