Selbusteinen var kjent for sin kvalitet, der det ble produsert steiner i ulike størrelser helt oppe i 1600 kg. Kvaliteten skyldes flere årsaker både naturgitte, kulturelle og forhold knyttet til selve arbeidet. Geologien hadde stor betydning for å kunne utvinne kvernsteiner. Selbu hadde gode forutsetninger for dette med bakgrunn i berggrunnen i kommunen, spesielt var det en geografisk del av kommunen som skilte seg ut. Dette var en sammenhengende lang sone som gikk på tvers av kommunen, denne tynne sonen inneholder bergarter som tilhører den såkalte «Gula-gruppen». Bergarten som førte til at Selbu var en svært egnet plass for kvernsteinsdrift, var en spesiell variant av glimmerskifer (Grenne & Meyer, 2002). De særegne krystallene i skiferen gjorde den spesiell siden den var ensartet og jevn, i tillegg til at det var fordelaktig med små harde korn (Rø, 2002). Varene til Selbyggene var etterspurt, men det ble i ulike perioder produsert mer enn det markedet hadde behov for, tidvis ble det også omsatt steiner til samme pris uavhengig av kvalitet. Dette medførte påfølgende prisfall og utfordringer knyttet til lønnsomhet. Dette undergravde deres eget produkt. Som storprodusent hadde selbyggene sterk påvirkningsevne, og igangsatte selv ulike tiltak for å bøte på utfordringene. Dette innebar begrensinger på produksjonen, kontrollvirksomhet, bøtelegging av ev. overtredelser samt forsøk på effektivisering av drifta og nyopprettede stillinger i forbindelse med dette (Haarstad, 1977).