Boken har blitt tolket på mange ulike måter. «From Gerard Genot's structuralist reading, to Emilio Servadio's psychoanalytic, to Elémire Zolla's mythopoetic interpretation up to Cardinal Giacomo Biffi's theological christological reading, Collodi's puppet has been compared with heroes and anti-heroes of the great epics of the Western tradition such as Odysseus, Aeneas, Christ, Dante the Voyager, Don Quixote, Candide, Renzo Tramaglino» På samme måte som i den samtidige boka (1884) stiller boka spørsmålet om det er brytet verdt å bli veloppdragen og sivilisert. Pinocchio svinger mellom to impulser: på den ene siden å bli sivilisert og være sin far til ære, og på den annen side å følge utforskertrangen og lystimpulsene. Boka kan også sees som en historie om det grunnleggende godhjertede og velmenende barnet. Det er også mulig å oppfatte historien som en fabel om Collodis egne vansker med å finne innpass i sosieteten i Firenze i sine oppvekst- og etableringsår.