Før moderne tiders historieforskning og naturvitenskap, var det vanlig med en bokstavelig tro på Bibelens ord om gigantiske mennesker og annet. Merkelige skjelettfunn og fossiler kunne derfor bli forklart som spor etter kjempene før vannflommen. I 1577 ble det ved Luzern i Sveits funnet 70 centimeter lange knokler som man trodde var levninger etter 5-6 meter høye nefilim fra Noahs tid. Først i 1786 viste den tyske anatomen Johann Friedrich Blumenbach at opphavet var en mammut. I 1705 ble en tann på størrelse med en neve, og seinere beinfragmenter fra en «ukjent art» som siden viste seg å være en mastodont, funnet ved Hudson-elva i USA. Også her mente kristne lenge at «Claverack-kjempen» var bevis på en gigant som hadde druknet i Guds storflom.