An er antatt å være den fremste kilde til all guddommelig autoritet for andre guder og for dødelige herskere, og han er beskrevet i en tekst som den «som behersker hele universet». Han er identifisert med den nordlige ekliptisk pol senteret i stjernebildet Dragen og sammen med sine sønner Enlil og Enki (Ellil og Ea på akkadisk) utgjør de den høyeste guddommelige triade som personifiserer tre bånd av stjernebilder på himmelhvelvingen. På tiden av de eldste skriftlige nedtegnelser var An sjelden aktivt dyrket., og ærefrykten var isteden rettet til hans sønn Enlil, men gjennom hele mesopotamisk historie var det sagt at den høyeste guden i gudeverden hadde , «himmelsk makt». Ans fremste rolle i mytene er å være stamfar til Anunnaki, de betydelige gudene i sumerisk religion. Ans fremste kultsenter var tempelet Eanna («himlenes hus») i byen Uruk, men ved den akkadiske perioden (ca. 2334 – 2154 f.Kr.), hadde hans autoritet i Uruk i stor grad blitt overtatt av gudinnen Inanna, himmelens dronning.