Charles Axel Guillaumot valgte de forlatte kalkstensminene fra romertiden, som befant seg ved , og etter å ha ombygget og forsterket minene kunne man begynne å flytte de mange likene. Man flyttet diskrét likene på store vogner nattestid om vinteren. Det tok to år å tømme , deretter fortsatte man med de mest belastede av byens andre kirkegårder, bl.a. og . Sent på 1870-tallet var prosjektet fullført – da hadde man flyttet restene av mer enn seks millioner mennesker fra mer enn 30 kirkegårder i Paris og fylt mer enn 350 underjordiske rom med de jordiske levningene.