Stendahl var født i Tønsberg og utdannet seg som arkitekt. Fra tenårene engasjerte han seg i jazzmusikk, som konsertarrangør og skribent. Det var han som fikk Stan Getz til Tønsberg i 1960. Etterhvert ble dette til studier, innsamlings- og registreringsarbeid, samt forskning om norsk jazz. Hans hovedverk er de tre bøkene om norsk jazzhistorie fra starten og frem til 1960, skrevet sammen med Johs. Bergh: , og , utgitt 1987–1997. Stendahl samarbeidet tett med Bergh fra 1958 til Berghs død i 2001, og duoen fikk etterhvert anseelse som de fremste innen norsk jazzhistorisk forskning. Dertil markerte de seg som organisatorer av jazzklubber og konserter, skribenter i en rekke tidsskrifter, aviser, bøker og andre publikasjoner. Han var visepresident og president i Norsk Jazzforbund og i i Tønsberg, redaktør av 1976–1988 og styremedlem i Oslo Jazzhus som han startet i 1984 og Norsk jazzarkiv.