Skulle trærne fløtes måtte de også merkes for å skille de ulike kjøpernes tømmer fra hverandre når de kom fram til sorteringslenser eller sagbruk (også kalt «fløtningsmerker»). Man kunne også merke hogstklare trær for å se at blinkingen var utført av rette vedkommende (også kalt «hogstmerker»). Merkingen ble foretatt i det barkfrie området (blinken/blesen) med en merkeøks som hadde et speilvendt merke slik at merket ble rettvendt på treet eller tømmerstokken. Det fantes også blinkeøksene som hadde en vanlig øks med plan egg, som ble brukt til å blinke med, og en merkeøks i (baksiden av øksen).