Den tyske kolonimaktens krigføring mot namaene og hereroene regnes som det første industrialiserte folkemordet og det første folkemordet i det 20. århundret. Det har vært diskutert hvor egnet den juridiske definisjonen av folkemord er til å identifisere dem i konkrete tilfeller, knyttet til om det kan påvises om staten hadde intensjon om å utrydde hele eller deler av folkegruppen. En av de vektigste stemmene for å regne det som folkemord er Whitaker-rapporten, en FN-rapport fra 1984 som undersøkte påståtte folkemord. Mellom to tredeler og tre firedeler, eller mellom 67 og 80 prosent av hereroene mistet livet. Det andre er at de tyske myndighetene bevisst gikk inn for å utrydde hereroene. Det kom minst én strategisk beslutning og flere ordrer om å utrydde hereroene høyt oppe fra den tyske administrasjonen, nemlig fra Trotha, som var den tyske øverstkommanderende i kolonien. Som argument mot at dette skulle kunne defineres som et folkemord, kan en trekke frem at von Trotha var en kontroversiell figur innen den tyske administrasjonen. Hans ideer om total utryddelse hadde ikke gehør hos for eksempel den tyske kansleren, og han ble derfor avsatt i 1906.