For mest mulig effektiv opptenning i nyere ovner med forbrenningskammer anbefales det å fyre fra toppen, i motsetning til nederst som i gamle dager. Ifølge SINTEF kan riktig opptenning redusere utslipp av skadelige gasser med opptil 80% under opptenningsfasen. Med nyere ovner anbefales det å bygge bålet med tørre vedkubber liggende flatt nederst, og med opptenningsved og eventuelt tennbriketter liggende flatt øverst. Bålet tennes så fra toppen for at brennkammeret med luftehullene skal varmes opp, hvilket skaper god trekk i ovnsrørene og pipen. Dette gir mer oksygen til flammene og dertil bedre forbrenning. Flammene i forbrenningskammeret vil også antenne gasser fra kubbene nederst som ikke allerede har antent, og dermed sørge for at disse ikke kondenserer og blir til sot i pipen. Opptenningsbrikettene kan være med på å sikre rask nok opptenning av opptenningsveden og dermed minst mulig røyk i opptenningsfasen. Til motsetning vil en langsom opptenning med lav temperatur føre til ufullstendig forbrenning. Det er viktig at ovnen får nok luft fra rommet, spesielt under oppfyring. Kjøkkenvifte og ventilasjonsanlegg kan skape et undertrykk i rommet slik at det ikke kommer nok luftstrøm inn i ovnen, og dermed reduserer trekken i pipa. Det anbefales derfor å åpne lufteventiler i rommet samt sette stuedører på gløtt inntil det brenner godt i ovnen. Når ovnen er god og varm (etter omtrent 15 minutter) kan man skru igjen lufteventilene i rommet.