Av ulike grunner har både Friedman, Hayek og Mises argumentert for at staten bør begrense direkte involvering i økonomien til et minimum, uansett hvor edle motivene er. Hayek sammenligner det med overspising. Så lenge man spiser er det vel og bra, men når resultatene av overspisingen gir seg til kjenne vil man angre. Tilsvarende, mener Hayek, vil statlig intervensjon kunne gi kortsiktige resultater med henblikk både på produktivitet og sysselsetting, men i det lange løp vil det gjøre alt verre. Dette fremgår spesielt i hans verk , hvor det blir hevdet at statlig reguleringer og planlegning kan få uønskede konsekvenser, og om mulig føre til totalitarisme.