Denne nepotismen var i datidens systemer en meningsfylt innretning idet den var med på å støtte og sikre Pavens maktposisjon og maktutfoldelse. På den tid, før fremveksten av et godt utviklet og profesjonelt forvaltningsbyråkrati, var det rett så alminnelig at en hersker satte inn slektninger og andre særlig betrodde fra vennekretsen i nøkkelstillinger. En nepote kunne således ivareta en rekke representative oppdrag for paven, i stor grad gjaldt det i det daglige representasjobns- og protokollære oppdrag som for eksempel å undertegne diplomatisk post og forestå miottagelser. Noen virkelig egen makt var det sjeldent at nepoten innehadde.