Han var sjelesørger for søsterkongregasjonen og prestefelleskapet , og ble godt ansett for sin pastorale iver i møte med syke og fattige. I 1935 anbefalte den apostoliske nuntius til Spania, erkebiskop Federico Tedeschini ham til pave Pius XI som en kandidat for en bispeutnevnelse som apostolisk administrator av bispedømmet Barbastro, som var blitt ledig etter at den forrige prelaten, Nicanor Mutiloa Irurita, var blitt forflyttet til Tarazona.