Som konge viste Antigonos III Doson seg særs dyktig i taktisk diplomati som i militær strategi. I mindre enn et tiår med styre, sikret han ikke bare grensene, men reetablerte Makedonia som den dominerende makten i regionen. I motsetningen til tidligere makedonske herskere som forsøkte dirkete herredømme over deres innbitt uavhengige naboer i vest og sør, dannet han allianser med Epirus og det akhaiske forbund. Da Sparta, under Kleomenes III, forsøkte å etablere overherredømme over hele Peloponnes, inviterte Aratos av Sikyon (leder av den greske opposisjonen til makedonsk dominans) i 226 f.Kr. Antigonos III Doson til å gripe inn. Han etablerte sitt hovedkvarter på høydene over Korint og gjenetablerte et bredt hellenistisk forbund i 224 f.Kr. under sin ledelse før han satte i gang sitt angrep på Sparta. Den spartanske hæren, langt mindre enn den større og bedre utstyrte makedonske hæren, ble så nedkjempet i slaget ved Sellasia i 222 f.Kr. at det bare var så vidt at Kleomenes greide å slippe unna med noe få ryttere og til sist måtte søke tilflukt i Egypt. I en høysinnet gest forhindret Antigonos III sine soldater å plyndre Sparta under begrunnelsen at det var Kleomenes som var fienden, ikke Sparta.