Psykoanalytikeren Robert Waelder beskrev dette først i 1925. Begrepet kom først i 1968 av Heinz Kohut. Lidelsen forekommer oftere hos menn og rammer flere yngre enn eldre. Det finnes ingen standardbehandling for forstyrrelsen. Den høye komorbiditen med andre psykiske lidelser påvirker utfall. Psykoterapeutiske behandlinger faller inn i to kategorier: psykoanalytisk/psykodynamisk og kognitiv atferdsterapi, med økende støtte for integrering.