Ved premieren i Carnegie Hall ble slutten av hver sats møtt med tordnende applaus, og Dvořák følte seg forpliktet til å reise seg og bukke. Dette var en av de største offentlige triumfene i Dvořáks karriere. Da symfonien ble publisert, var flere europeiske orkestre raskt ute med å fremføre den. Alexander Mackenzie dirigerte London Philharmonic Society i den europeiske premieren den 21. juni 1894. Clapham sier at symfonien ble "en av de mest populære gjennom tidene", og i en tid da komponistens hovedverk ble ønsket velkommen i intet mindre enn ti land, nådde denne symfonien resten av den musikalske verdenen og har blitt en "universell favoritt. ". Den hadde blitt fremført [per 1978] oftere "enn noen annen symfoni i Royal Festival Hall, London" og det er en "enorm etterspørsel i Japan".