Hellfire Club har blitt omtalt i en rekke litterære verker, blant annet: Jerome Klapka Jerome omtaler den i sin roman (1889) Ian Fleming nevner i romanen (1955) «rare engravings of the Hell-Fire Club in which each figure is shown making a minute gesture of scatological or magical significance.» Neil Gaiman navngir en fordervet bar i underverden som «The Hellfire Club» i sin tegneserie (1989–1996). Diana Gabaldon har lagt handlingen i sin historiske novelle (1998) til klubben, Lawrence Miles har referanser til Hellfire Club i flere utgivelser. Hans roman fra 2002, , har figurer som videreformidler Hellfire-tradisjonen, mens radiohørespillene , og har en Francis Dashwood som en sekundær figur i handlingen. I tredje sesong av (engelsk: ) er det en scene i begynnelsen av episode «Ink & Incapability» (1987) hvor prinsregenten nevner at han ble full på en «Naughty Hellfire Club» kvelden før. Spillefilmen (1960), med Keith Michell og Peter Cushing i hovedrollene, forteller om Dashwoods klubb.