Tarquinia regnes som knutepunktet i det etruskiske trossystemet, ettersom den skal ha vært grunnlagt av Tarchon, regnet som etterkommer av Herakles og grunnlegger av det etruskiske forbund, samt den som bevitnet den hellige kunnskapen kalt da den ble kunngjort av spedbarnsorakelet Tages som steg opp av marken foran Tarchon. («dronningens alter») fra 900-tallet f.Kr., etruskernes helligdom på haugen utenfor Tarquinia, rommer et eldgammelt alter som trolig forestiller Tarchons kenotaf, orientert mot stjernebildet Herakles. I Tarquinia finnes også en helligdom tilknyttet graven til et lite barn med en hodeskalle deformert på en måte som tyder på epilepsi, en lidelse som ofte vil oppstå etter hodeskade. I antikken ble forbundet med åpenbaringer og transetilstand. Fra alteret her rant blod og drikkoffer i en kanal til en nærliggende kløft. Slike tidlige helligdommer i sentrum av boplasser og trolig oppført av sentrale styringsmakter, er tydelige tegn på at Etruria var ganske urbanisert fra rundt 650 f.Kr. Etruskisk religion stilte ingen krav om templer eller kultstatuer før utpå 500-tallet f.Kr.