I Norge og resten av verden brukes likevel som oftest begrepet «i god tro» i beskrivende forstand: "Han handlet i god tro" eller "kjøpskontrakten ble inngått i god tro". Begrepet er gjerne ikke bindende i juridisk forstand, og "bona fide" klausuler i kontrakter er dermed mer å regne for å være et forsøk på å gi inntrykk av å ta ansvar, der man i praksis fraskriver seg ansvar.