Paul Dukas var svært selvkritisk og avbrøt mange påbegynte komposisjonsforsøk, dessuten destruerte gjerne det han var misfornøyd med, slik at lite av det han skrev er bevart. Hans tidligste bevarte verk er den energiske (1896) som i mangt påminner om Beethovens og César Franck. I likhet med den eneste symfonien Franck skrev, har Dukas' tre satser i stedet for de vanlige fire: Allegro non troppo, ma con fuoco; Andante espressive e fuoco; Allegro spiritoso.