Alt i 1807 hadde Stiftsdireksjonen foreslått at Kristiansand burde skaffe seg en gravplass utenfor byen. Dette var en del av en større trend i Europa, og den umiddelbare årsaken var de overfylte kirkegårdene i storbyene, som ofte var blitt kontinuerlig benyttet siden middelalderen. I Frankrike forbød man fortsatte begravelser inne i byene alt i 1765, og andre land fulgte etter. Den første kirkegården av ny type i Norge, Vår Frelsers gravlund i Kristiania, kom i 1808. De lokale myndigheter i Kristiansand mente imidlertid at de to eksisterende kirkegårdene var store nok, og at det ikke var noen helsefare forbundet med å benytte dem også i fortsettelsen.