Matematikerne og benyttet denne interessen til å reise problemet som mangelen på et enkelt felles språk skapte for mange internasjonale konferanser. Ut fra arbeidet de gjorde under verdensutstillinga blei formelt stiftet på initiativ fra Leau 17. januar 1901. Men den relle lederen i i de årene den eksisterte, var hele tiden Couturat. Couturat som i de kommende årene skrev på sitt store verk om universalspråk og etablerte seg som samtidens ledende akademiske interlingvist, blei i denne perioden oppfattet som positiv til esperanto. Esperanto hadde sterk framgang og stor sosial innflytelse i Frankrike i denne perioden, og tilhengere av esperanto gjorde mye for å skaffe støtte til fra andre organisasjoner. Den russiske esperantisten Nazim Evstifegjev ga pengestøtte, som blant annet gjorde den i stand til å ansette egen sekretær. Sammen med Couturats egen innflytelse førte dette til at en del kjente vitenskapsmenn sluttet seg til , bl.a. den danske språkforskeren Otto Jespersen, og den daværende esperantisten Wilhelm Ostwald (som fikk nobelprisen i kjemi i 1909).