Under Sobrinos studietider var Karl Rahner den viktigste teologen for ham. Senere kom han til å fokusere først og fremst på den historiske Jesus. Sobrinos kristologi er utviklet i flere bøker og er sterkt preget av hans opplevelser av menneskers ekstreme fattigdom og urettferdighetene de blir utsatt for. For Sobrino er de fattige i sentrum av kirken. Som særlig den tidlige frigjøringsteologien, anså Sobrino sosial urettferdighet som en synd, og regnet de som dreper som syndere -inkludert multinasjonale selskaper, forskjellige væpnede styrker og praktisk talt alle regjeringer. Han mente at mennesker som lever i materiell overflod må lide konsekvensene av at verdens ekstremt fattige lever under konstant livsfare, og at de trenger noe som åpner øynene deres, slik det skjedde med apostelen Paulus i Damaskus.