Navnet Lucia, som betyr «den lysende» etter det latinske ordet («lys»), ble i Norge også kalt . Seinere kan navnet også ha blitt knyttet til djevelnavnet Lucifer («lysbringeren»). Slik oppsto trolig den uhyggelige, kvinnelige vetten Lussi som passet på at førjulsskikkene og fristene ble fulgt, og som kunne komme med «lussiferda» eller «lussireia», et nattlig spøkelsesritt på samme måte som «åsgårdsreia» i jula. Ved lussimesse regnet en med at juletida tok til. Om grovarbeidet med tresking og spinning ikke var ferdig, baking og brygging til jul ikke var godt igang og folk ikke lot arbeidet hvile denne natta, kunne Lussi og hennes ridende trollfølge fare over hustakene, skremme med fæle ansikter mot ruta, rase ned skorsteinspipa, gjøre hærverk og skade mennesker og dyr. Det var derfor viktig at folk holdt seg inne denne kvelden og natta. Dette var også den eneste natta i året da dyra kunne snakke med hverandre. Perioden ble også kalt «de sterke døgn» eller «dyre døger». For å verne seg kunne en tegne kors av tjære eller skjære kors inn over alle dører og vinduer på gården. Gjenstander av stål og levende lys kunne også gi beskyttelse.