Et klitikon kan defineres som et språklig element som fonologisk likner et affiks og syntaktisk et ord. Fonologisk ligner det på affiks, som innebærer at det ikke oppfyller de fonologiske kriteriene for et ord. I norsk (med unnatak av noen dialekter) må et ord oppfylle minst disse kriteriene, som norske klitikon generelt ikke oppfyller: Et ord må ha minst én stavelse. Denne stavelsen må kunne ha trykk og eventuelt aksent. Dersom et enstavelsesord ender på vokal, må vokalen være lang. Dersom et ord begynner med en ustemt plosiv, må plosiven være aspirert. Klitikon oppfører seg syntaktisk som ord, og det innebærer at det må oppfylle i det minste dette kriteriet: Et ord er ikke avhengig av å stå ved siden av et annet ord som hører til én særskilt ordklasse. Klitikon oppfyller dette kriteriet ved å være «promiskuøse» i valg av vert. Affiks kan derimot normalt bare stå til et språklig element som hører til én særskilt ordklasse,