Etter rask etterforskning ble saken bragt for retten noen uker etter drapet. Rettssaken varte 2 dager. Dommer i straffesaken, Erich Lehmberg, instruert juryen om å frikjenne Tehlirjan dersom han handlet uten fri vilje og av et «indre sinnsopprør». Juryn brukte mindre enn 1 time på komme til sin konklusjon. Han ble av retten frifunnet for straffeansvar for drapet da retten la vekt på de mentale lidelsene Tehlirian hadde gjennomgått under deportasjonen. Tehlirjan ble løslatt av tysk rett juni 1921 på grunnlag av den traumatisering han hadde gjennomgått etter at hele familie var utryddet. Johannes Lepsius med flere vitnet til fordel for Tehlirjan. Misjonæren Lepsius understreket at massakrene var systematiske. Flere overlevende fra massakrene vitnet. Saken var i stor grad basert på vitner, noe som var kontroversielt fordi vitnene ble ansett som subjektive. Lepsius ble ansett som mer troverdig enn vitner som var ofre for regimets brutalitet.