I tidlig moderne engelsk er det to personlige pronomen i andre person: , dagligdags pronomen i entall, og , som var både pronomen i flertall og dagligdags pronomen i entall (som i moderne fransk og og moderne tysk og ). var allerede begynt å bli avleggs i tidlig moderne tid, men forble vanlig ved henvendelse til Gud og ved andre bestemte enkelthendelser og tidvis for å adressere de som sto i lavere grad.