Trass i det intense bombardementet og den konstante beskytningen, bar bjørnen vitale forsyninger av ammunisjon og mat til sine medsoldater som sloss på fjellsiden. Mange observatører som var vitne til denne bemerkelsesverdige hendelsen tvilte på det de så, men historien var ingen legende. Baklengs og forlengs fortsatte han, om og om igjen, med å bære tunge granater, artilleri-bokser og matsekker fra lastebil til lastebil, fra en ventende soldat til en annen, uten anstrengelse. De tunge drønnene av eksplosjoner og skudd så ikke ut til å plage bjørnen. Voytek fortsatte med dette helt til klosteret var tatt.