Gåter er i sitt vesen metaforiske og i den forstand minner de om poetiske grep som de norrøne kjenninger, det å si en ting for å mene noe annet, eksempelvis å kalle et skip for en sjøhest, og sjøens bølger for Odins ølskum. Gåter kan beskrive et objekt og utfordre tilhøreren å avsløre hva objektet er. En variant er at objektet selv taler i jeg-form, et grep som også diktet benyttes i det gammelengelske diktet hvor korset selv er fortelleren.