Da biografien om Quisling oversatt til norsk og utgitt på forlaget Store Bjørn, ble den svært kontroversiell i Norge ettersom Quisling ble positivt framstilt som idealist, mens nordmenn forøvrig ble framstilt som både urealistiske og hevngjerrige. Den ble derimot positivt omtalt som en velkommen revisjon av det tradisjonelle Quisling-bildet i (TLS) 6.5.1965, og senere i flere britiske og amerikanske aviser. Sentrale personer fra okkupasjonstidens Norge stemplet boken som historieforfalskning og saken førte til debatt om rettsoppgjøret etter krigen. Annæus Schjødt d.e., aktor i Quislingsaken 1945, karakteriserte boken som «frekk historieforfalskning», og Johs. Andenæs påpekte en rekke feilaktige og uheldige formuleringer. Det samme gjorde historikerne Magne Skodvin og Olav Riste.