Som ung under kulturrevolusjonen ble han sendt til landsbygden ved innsjøen Baiyangdian (白洋淀), der han begynte å lese og skrive poesi. Flere av hans skolekamerater skulle også bli kjente som ekspontenter for den underjordiske poesibevegelsen kalt «tåkedikterne» (kinesisk: 朦胧诗人; pinyin: ): Bei Dao, Gu Cheng og Mang Ke. Duo Duo tidlige dikt er korte og elliptiske og i noen av dem er det henspilling til politiske temaer. I hans tidlige dikt finnes det mange spor som leder til vestlige diktere som Charles Baudelaire, Marina Tsvetajeva og Sylvia Plath. Hans stil gjennomgikk en utvikling midt o 1980-årene til lengre og mer filosofisk poesi. Til forskjell fra Bei Daos korthugne billeddspråk skrev Duo Duo lengre poesi med vekt på lyd og retorikk. Noen av hans dikt grenser til essyistikk som fra 1984 (诲教), som talte til Kinas «tapte generasjon» på samme vis som Bei Daos dikt . I 1989 var Duo Duo vitne til protestene på Den himmelske freds plass. Ved en tilfeldighet var han den 4. juni booket på et fly til London for poesiopplesning på British Museum. Han levde deretter i mange år i Storbritannia, Canada og Nederland. Hans poetiske språk gjennomgikk der en forsndring med tema som eksil og rotløshet. Duo Duo begynte også å benytte det kinesiske språk på et mer selvbevisst vis. I blant er hans dikt på gränsen til det ugjennomtrenglige men likevel meget effektive, som for eksempel diktet (看海). I 2004 vendte Duo Duo tilbake til Kina der han ble hedret både av en yngre generasjon poeter og fikk en litterær rehabilitering. Han underviser ved universitetet i Hainan, dit den kinesiske poeten Su Dongpo (Su Shi, 1037–1101) en i sin tid ble sendt i indre eksil av det kinesiske hoff.