Det mest utbredte eksempelet på kalksteinsfjellene i Europa er karstformasjonene i De dinariske Alper. Kalkstein er en svært porøs bergart, som likevel er vanskelig å erodere. Vann er den viktigste nedbrytningskraften, som løser opp kalkstein i forbindelse med kjemiske reaksjoner. Når det siler gjennom sprekker i kalksteinen åpner det opp flere sprekker og kanaler, som ofte kan gå svært dypt, og man kan få hele systemer med underjordiske avløp. I løpet av lang tid kan disse arbeidet seg dypere og dypere og etterlate seg tørre grotter og underjordiske labyrinter av kanaler og sjakter. Taket i disse grottene kan til slutt falle ned, og danne dype juv, slik at vannet igjen blottlegges for overflaten. Dinariske elver, som Vrbas, Neretva, Tara og Lim, har for eksempel dannet praktfulle juv. De dinariske Alper synker ned i Adriaterhavet i vest og danner her flere øyer og havner langs kysten av Kroatia.