En dyptgripende følelse av det urettferdige i at foreldre ikke kunne bestemme hvilken språkform deres barn skulle lære i skolen, var grunnlaget for Lydersens sterke engasjement i Riksmålsforbundet. Han engasjerte seg særlig i de lokale avstemningene i folkeskolene over valg av språkform og markerte seg spesielt i den såkalte Åsen-saken i begynnelsen av 1960-årene, der spørsmålet først ble avgjort gjennom en rettssak.