I Fennoskandia kollapset elgstammen på 1700-tallet, trolig som følge av den enorme ulvestammen som da fantes her og et stigende jaktpress fra en økende befolkning. På den tiden fanget man helst elg og annet storvilt i fangstgraver. Da elgpopulasjonen kollapset gikk det også nedover med hundeholdet, siden det ikke lenger var bruk for dem. Midt på 1800-tallet var det derfor en viss risiko for at de tradisjonelle dyrehundene kunne dø ut. Da den nye jaktloven kom i 1863 ble det forbudt med fangstgraver i Norge, samtidig som myndighetene lanserte sin utryddelseskampanje for ulv og mer moderne våpen var tilgjengelige. Dette førte til at elgstammen på nytt begynte å vokse, sammen med interessen for elgjakt og elghunder.