Statsbankerott kan enten bestå i en gjennom kortere eller lengre tid praktisert tilsidesettelse av inngåtte forpliktelser eller i en definitiv beslutning hvorved staten erklærer sin gjeld for bortfalt eller redusert i et visst forhold. En sådan reduksjon vil som oftest danne avslutningen på en periode i hvilken staten faktisk har vært ute av stand til å oppfylle sine forpliktelser. I så fall medfører statsbankerott som regel ikke noen ytterligere forringelse av kreditorenes stilling, ja ofte vil den enda bevirke at disse nå får noe i stedet for ingenting. Men det som allikevel karakteriserer akten som en bankerott, er konstateringen av at staten nå ugjenkallelig erklærer at ethvert forsøk på atter å bringe forholdene på fote er oppgitt.