Etter Hovdhaugens mening er Burguns avhandling «et svært moderne verk» som «kanskje leses med enda mer forståelse i dag enn da det kom ut. Dengang var det uten tvil forut for sin tid». Som språkforsker var Burgun påvirket av franske forskere, særlig Antoine Meillet. Meillets syn på språkenes utvikling slo først igjennom i norsk språkforskning med Alf Sommerfelt mange år senere. Burguns arbeid besto av en syntese av «lingvistikk, idehistorie, historie og sosial analyse», hvor språkutviklingen ble tolket innenfor en sosial og idehistorisk ramme. Burgun trakk også linjer til europeisk historie og åndsliv, og mente språkutviklingen i Norge på 1800-tallet var mindre unik enn nordmennene selv anså den for. «For ham er det som skjer i Norge en avspeiling – ofte nokså forsinket – av det som skjer i Europa og de norske deltakerne i skuespillet spiller på en scene som er europeisk og ikke bare norsk».