Manetti gravde seg ned i bøker, sov kun for noen få timer i løpet av natten, gikk knapt utendørs, og tilbrakte all sin tid med å oversette fra gresk, studerte hebraisk, og gi sine kommentarer til Aristoteles. Strozzi dro til Hellas på egne midler for å søke etter gamle bøker, og fikk Plutark og Platon plassert foran seg. Bracciolini dro til konsilet i Konstanz og fant Ciceros i et kloster der og han kopierte Quintilianus for egen hånd, oppdaget Lucretius, Plautus, Plinius den eldre, og mange andre latinske forfattere. Guarino reiste gjennom Midtøsten på jakt etter skrifter. Giovanni Aurispa kom tilbake til Venezia med mange hundre manuskripter. Alt dette var en fortsettelse av et fenomen som hadde eksistert i flere år. Det er tanken på Roma som alltid har dominert italienerne, tanken som var framtredende fra Boëthius til Dante, fra Arnold av Brescia til Cola di Rienzo, og ble ytterligere heftig hos Petrarca og Boccaccio. Alt, både hos den enkelte og samfunnet, ble endret av kunnskapen om oldtiden.