I vervingen ble det, som i Norge, lagt vekt på kampen mot kommunismen og bolsjevikene, og det var ikke krav om at soldatene skulle være nasjonalsosialister. Korpsets første sjef var oberstløytnant i artilleriet Christian Peter Kryssing (1891–1976) som ikke var noen nasjonalsosialist, men betraktet korpset som et forbund av anti-kommunister utenfor danske nazisters kontroll. Han fikk med regjeringens billigelse innvilget «orlov» (permisjon) fra den danske hær, og ble med rang av leder for frikorpset som var organisert som en bataljon under . Frikorpset ble likevel helt fra starten brukt av det danske DNSAP som en av partiets aktiviteter. Kryssing prøvde forgjeves å stanse dette; tyske myndigheter ville ikke sette inn frikorpset på østfronten om det var frigjort fra nazistisk ideologi. Korpset ble tatt i ed 5. august 1941 i Langenhorn i Tyskland, der deltakerne også ble utdannet. 22. februar 1942 ble Kryssing avsatt og erstattet av den danske nazisten Christian Frederik von Schalburg, ikke minst på grunn av Kryssings motstand mot nazifisering av korpset. Våren 1942 ble frikorpset sendt til østfronten, og Kryssing fulgte med som artillerist, avanserte til generalmajor og ble den utlendingen som oppnådde høyest rang i tysk militær under andre verdenskrig. Han kom hjem til Danmark i juni 1946 som alliert krigsfange og ble av Københavns byrett idømt åtte års fengsel for landssvik, av landsretten halvert til fire år. Han ble løslatt på prøve i mai 1948 og var da formelt avskjediget fra den danske hær siden mai 1945, enda krigsministeriet i 1941 hadde innvilget ham lovlig permisjon.