I antikkens Roma betydde ordet maske, eller i daglig bruk den sosiale rolle eller figur som ble framstilt av en skuespiller. Ordet er avledet fra latin (igjen avledet fra etruskiske med samme mening og igjen avledet fra greske πρόσωπον, ) hvor dens opprinnelige mening var en teatermaske. Det norske ordet person er kommet fra latin til norrøne i betydningen jeget, individ, enkeltmenneske. I antikkens Roma kunne , foruten maske, også referere til enkeltmenneskets egenverdi ved at det hadde fullt romersk statsborgerskap. En borger kunne demonstrere sin slekt gjennom bilder, forfedrenes dødsmasker. Disse avtrykkene i voks ble oppbevart i et , familiehelligdommen. Overgangsriter, slike som innvielser for unge mennesker i familien, eller begravelser, ble utført ved helligdommen under overvåkingene av forfedrenes masker. Ved gravferder kunne profesjonelle skuespiller bære disse maskene for å framføre de ærefulle bedriftene fra forfedrenes liv, således knytte maskenes rolle som et rituelt objekt og i dramatisk setting.