Han fikk sin sin doktorgrad ved Universitetet i Göttingen i 1887. Der fortsatte han noen år til i en assistentstilling til han ble professor i fysikk ved Universitetet i Leipzig, Da han ikke fikk stillingen som leder for instituttet der, ble han i 1900 tilbudt et fullt professorat ved Universitet i Giessen. Det var der han utviklet sin nye teori for metallers egenskaper basert på antagelsen at de inneholdt elektroner som kunne bevege seg fritt mellom faste ioner. Samme år ble han utnevnt til redaktør for som på den tiden var det viktigste tidsskrift for naturvitenskap i Tyskland.