På grunn av den store mengden språk som er innblandet, gjenstår fortsatt mye arbeide innen de fonologiske korrespondsnsene mellom språkgruppene kan endelig fastlegges. Typologisk sett finnes det imidlertid store forskjeller mellom de sinittiske og de tibeto-burmanske språk. Den største forskjellen er at i den tibeto-burmanske familien er ordfølgen i hovendsetningen subjekt, objekt, verb (SOV-språk); på kinesisk: subjekt, verb, objekt (SVO-språk). Kinesiskn er et, i alle hva gjelder morfem, monosyllabisk og isolerende språk, mens tibetansk er et agglutinerende språk. Spesielt er det i tibetansk et mangfold av kasussuffiks, noe som kinesisk helt mangler.