Den østerriksk-ungarske overkommandoen hadde i forveien utarbeidet to forskjellige strategiske planer som skulle anvendes ved et krigsutbrudd med Serbia eller med Russland og Serbia. I tilfelle krig med Serbia som ville ha støtte fra det mindre nabolandet Montenegro, skulle «» iverksettes, om en krig med Russland skulle oppstå som et resultat av den østerriksk-serbiske konflikten, ville overkommandoen begynne med den andre strategiplanen, «» om en tofrontskrig. For å kunne forbinde disse to strategiplanene, var man nødt til å utarbeide en mobiliseringsplan som delte k.u.k.-hæren inn i tre strategiske enheter- «» på ti korps i tilfelle krig mot Russland med mesteparten av de om lag 32 infanteridivisjonene og de ni kavaleridivisjonene, «» på tolv divisjoner i fire korps for krig mot Serbia og «» på tre korps skulle være sikringsgruppe mot Serbia både i og . Om ble tatt i bruk, ville troppene i og sendes til Galicia mot den russiske fronten. skulle bare sikre grensene mot Serbia og Montenegro.