Ibsen bekreftet flere ganger at han brukte sin familie som bakgrunn for figurer i både dette og andre skuespill, særlig i karakterskildringen, og anses som det mest kjente litterære portrettet av Ibsens familie. Hovedpersonens far, Jon Gynt, er allment ansett å være basert på hans egen far Knud Ibsen – «sønnens dom over farens ødselhet lyder her både streng og bitter» – mens den respekterte Rasmus Gynt tilsynelatende låner navn fra Ibsen-slektens egen stamfar, Rasmus Ibsen. I et brev til Georg Brandes bekreftet Ibsen at han hadde brukt sin egen familie og barndomserindringer «som en slags model ved skildringen af livet i den rige Jon Gynts hus», mens han i et brev til Peter Hansen avslørte at hans egen mor, Marichen Altenburg, «med fornødne overdrivelser har afgivet modellen til Mor Åse». «Tar vi dette bokstavelig, gir dette uttrykk for Marichen og Paus-familiens kritikk av Knuds ødselhet og storslagne fester» skriver Jon Nygaard. I portrettet av moren som Mor Åse bekrefter han søsteren Hedvigs «beskrivelse av en oppofrende og selvutslettende kvinne». En nærliggende tolkning av at familien Gynt er modellert etter Ibsens familie mer generelt og at Jon Gynt og Mor Åse er basert på hans foreldre, er at Peer Gynt er et ironisk portrett av Ibsen selv; figuren har da også enkelte likhetstrekk med Ibsen i hans selvvalgte og årelange eksil, og dikteriske skaperkraft. Det har vært svært vanlig blant Ibsenforskere å bruke Ibsens skuespill som kilder til Ibsens eget liv og oppvekst. Ibsenforsker Jørgen Haave har imidlertid advart mot en for ukritisk og bokstavelig lesning av Ibsens skuespill som kilder til hans biografi og familieforhold.