Det viktigste forskningsfeltet hans har vært grenseoverskridende luftforurensning, og på dette har han vært blant de fremste i verden. På 1970- og 1980-tallet stod han sentralt når det gjaldt å utvikle metoder for å beregne forholdet mellom ulike typer utslipp av forurensing (sur nedbør, overgjødsling, fotokjemiske oksidanter, tungmetaller) og hvilke økosystemer som seinere mottar disse. Ut fra dette lar det seg gjøre å fastslå hvor mye land A bidrar til forurensinga i land B («skyldmatriser»). Dette har vært og er viktig i arbeidet med å framforhandle internasjonale miljøavtaler.