De tyske artilleristene med ekspertise fra vestfronten fortsatte det daglige bombardementet, men mer målbevisst med nye metoder om hvordan å sikte seg inn på lokaliteter. Allerede i den innledende fasen av krigen var det åpenbart at artillerivåpenet ute i det frie med direkte sikte var meget sårbart for kontraskyting. En lettvint løsning var å grave ned kanonene, haubitsene og bombekasterne i terrenget og benyttet artilleriobservatører for indirekte ildledelse. For den angripende parten måtte det fiendtlige artilleriet nedkjempes, men det var meget vanskelig mot nedgravde batterier.