Romerrikets innenrikspolitikk var havnet i handlingsudugelighet i forvaltningen samtidig som det skjedde midlertidige løsrivelser av delområder fra riket som i Gallia, , og Palmyra. Imidlertid lyktes det keiserne fra og med Aurelian å overkomme krisen som ikke hadde rammet alle deler av riket like hardt. Diokletian bestrebet seg på å ytterligere stabilisere og samtidig reformere den romerske stat. Han grep til flere tiltak som allerede var utviklet av hans forgjengere. Den grunnleggende reformen av forvaltningen førte til økt sentralisering og byråkrati. Skattesystemet ble mer restriktivt. Den sivile sektor ble holdt adskilt fra den militære, et prinsipp som ble fastholdt fram til periodens avslutning. Riket ble også inndelt i stifter for å sikre en bedre forvaltning. Det ble også innført en myntreform, men her ble resultatene mer beskjedne.