Mens jernbaneingeniørene i Frankrike oppgav akkumulatorlokomotivet, kom det til sin rett i Storbritannia. Et batteridrevet lokomotiv med en kapasitet på 60 batterier ble utviklet som skiftelokomotiv i Lancashire & Yorkshire Railway i 1903. På dette tidspunktet var de dampdrevne skiftelokomotivene utkonkurrert av de mer effektive og enkle batterilokomotivene. I undergrunnsbanen i London var det oppstått et behov for ikke-elektrifiserte assistansekjøretøyer, blant annet når kjørestrømmen måtte slåes av. De første batterilokomotivene bygget av Hurst Nelson and Co i Motherwell ble levert i august 1905 til Londons undergrunnsbane. De var spesialkonstruert for de trange tunnelene kalt «the tube» med 80 batterier i en vogn som var 15,4 meter lang.