Den beste utgaven for generell hensikt er kanskje den til Johann Friedrich Dübner i Didots (1864–1872), som inneholder , epigrammene til som ikke eksisterte i den foregående, en appendiks av tekster avledet fra andre kilder, rikelig med noter valgt fra alle, og en bokstavelig prosaoversettelse til latin av Hugo Grotius. Et tredje bind, redigert av E. Cougny, ble publisert i 1890. Den beste utgaven av er en utgivelse framstilt av van Bosch og van Lennep (1795–1822). Det finnes også en fullstendig utgave av teksten gjort av Stadtmüller i Teubner-serien.