Fra og med 1300-tallet f.Kr. kom de luvisktalende innfødte talerne til å utgjøre flertallet av befolkningen i den hettittiske hovedstaden Hattusa. Det synes som om at på den tiden som det hettittiske riket falt sammen, en gang rundt 1180 f.Kr., var den hettittiske kongen og medlemmer av den kongelige familie helt og holdent tospråklig i luvisk. Lenge etter at hettittisk hadde dødd ut, fortsatte luvisk å bli snakke i de nyhettittiske bystatene i Syria, slike som Milid og Karkemisj, foruten også kongedømmet Tabal i det sentrale Anatolia som blomstret på 700-tallet f.Kr.