Burgher var typisk sett bosetninger under beskyttelse av en borg og/eller festningsmurer og hadde vanligvis et markedsted med en bred hovedgate eller forbindelsepunkt, markert med hva skottene kalte et (engelsk: ; norsk: markedkors), foruten havn, lagerbygninger og hus for borgerne og andre innbyggere. Opprettelsen av 16 kongelige burgher kan bli sporet til styret til David I, som styrte i tiden 1124–1153, og det er påvist 55 burgher ved 1296. I tillegg til de fremste kongelige burgher, kom det i senmiddelalderen baroni-burgher og eklektiske burgher, med 51 opprettet mellom 1450 og 1516. De fleste av disse var langt mindre enn deres kongelige motparter. Som ekskludert fra handel med utlandet fungerte de hovedsakelig som lokale markedsentre og som sentre for håndverkindustri. Burgher var sentre for de grunnleggende håndverksarbeid, inkludert framstilling av sko, klær, tallerken, potter, snekkerarbeid, brød og øl. Det ble vanligvis solgt på markedsdagene. Generelt utførte burgher langt mer lokal handel med deres innland, som de var avhengig av for mat og råmaterialer, enn handel nasjonalt eller med utlandet.