Urbaltisk var et SOV-språk. Det var i besittelse av enkelte unike trekk, som frie fonologiske trykk med to tonelag, de korte proto-indoeuropeiske vokalene *o og *a slått sammen til en *a, beholdt og videreutviklet den urindoeuropeiske avlyd, og beholdt før dentale konsonanter og produktiviteten til ordstammen Urspråket hadde også sitt eget sett med diminutive suffikser, identiske endelser for tempus og grammatisk modus, grammatisk fortid ved å anvende temavokalene og , så vel som sitt eget leksikon, inkludert onomastiske elementer.