Smalbuksfly tilbyr vanligvis mindre komfort for passasjerene enn bredbuksfly som følge av den relativt trange kabinen og kortere avstand fra kabinen til motorene og deres lyd og vibrasjoner. Den sterkt buede formen på kabinveggene i smalbuksfly kan gi de reisende en følelse av å befinne seg i et rør, spesielt i maskiner med langt skrog. Særlig på lengre flyreiser kan dette oppleves som ubehagelig. Den større kabinbredden i bredbuksfly gir en følelse av luftigere og romsligere omgivelser. Smalbuksfly har et større forhold mellom overflate og skrogvolum enn fly med større skrogdiameter. Det forholdsvis store overflatearealet av skroget på smalbuksfly fører til en større økning i luftmotstand, både sett i forhold til flystørrelsen og sammenlignet med fly med større skrogdiameter. Dette resulterer videre i et tap av drivstoffeffektivitet. Smalbuksfly med høy passasjerkapasitet og dermed stor lengde har en viss risiko forbundet med seg i form av tailstrike, det vil si å utilsiktet treffe bakken med halepartiet ved avgang eller landing. Airbus A321 er for eksempel mer utsatt for tailstrike enn sin kortere variant A319. Siden smalbuksfly kun har én midtgang i passasjerkabinen, tar ombordstigning og avstigning vesentlig lengre tid på et slikt fly enn på et fly med to midtganger og samme passasjerkapasitet. Dette er spesielt merkbart ved reiser med spesielt lange fly som trafikkerer høyfrekvente ruter, slik som for eksempel Airbus A321 og Boeing 757. Dette var også en av grunnene til at for eksempel Boeing 757-300 knapt klarte seg i konkurransen mot den betydelig eldre A300 fra Airbus på kortere flyvninger med store passasjervolumer.