De to prestebrødrene Hans (1587–1648) og Peder Povelsson Paus (1590–1653) fra Oslo har i lang tid vært kjent som slektens eldste sikre stamfedre. Finne-Grønn førte i boken slekten ytterligere to generasjoner tilbake, til kannik ved Mariakirken i Oslo Hans Olufsson (d. 1570), som var prest i den kongelige kapellgeistlighet før og etter reformasjonen, og som hadde adelig rang. Peder Povelsson Paus kom til Øvre Telemark som prest i Vinje i 1618, ble prost i 1633 og var stamfar til en stor etterslekt som på 1600-tallet også kalte seg Vind etter Peders første prestegjeld Vinje. Jon Nygaard skriver at «i Øvre Telemark ble det i løpet av 1600-tallet etablert et aristokratisk samfunnssjikt», et «sammenfiltret embetsaristokrati» der de viktigste familiene var Paus, Blom og Ørn. Gjennom to århundrer delte de «omtrent det som var av embeter i Øvre Telemark». Sorenskriverembetet i Øvre Telemark gikk i arv i familien i fem generasjoner i perioden 1668–1774.