Den nordlige avarermarken og den sydlige marken Karantania utgjorde opprinnelig tilsammen en buffer mot avarene som grensemarker, og skulle beskytte Karl den stores rike mot invasjon. Områdene var etablerte omkring 800 øst for Bayern, som var innlemmet i Frankerriket. Traktaten i Verdun, som regulerte arverekkefølgen etter Karl den stores død, var årsaken til at de to autonome markene ble tatt opp i det østfrankiske rike i 843. Området, som tidligere het Avarermarken, bar fra 900-tallet navnet Marcha Orientalis, og strakte seg fra Enns i vest til Morava og Leitha i øst, og var underlagt den østfrankiske kongen Ludvig II.