Anna Skeide gremmet seg over at hun kom så sent i gang med lyrikken, men hovedgrunnen var trolig den andre verdenskrigen. Hun debuterte i 1957 med – alle de tre første diktsamlingene hennes hadde titler som var knyttet til sjøen. «Jeg har alltid følt en dragning til havet, selv om jeg ikke vokste opp ved havkanten, var det noe undrende over denne fjordarmen ved barndomsheimen min i Ørsta. Sjøen lå aldri i ro, der var alltid et drag av skjulte krefter som jeg vanskelig kunne fatte,» har hun sagt. Diktene hennes formidler lengsler og naturstemninger ved hjelp av direkte bilder i en uprentensiøs form.