Den eldste kjente nedtegnelsen av legenden om Den evige jøde forekommer i en engelsk krønike av Eoger de Wendover og i den engelske historieskriveren Matheus Parisiensis’ fra omkring 1250. På trykk fortelles legenden i en tysk folkebok fra 1602, der hovedpersonen blant annet får navnet Ahasverus. Den kom i dansk oversettelse allerede i 1631 og til Sverige i 1643.