Forskerne Neck og Houghton (2006) definerer selvledelse som en selvinnflytelsesprosess som baseres på specsfikke kognitive og adferdsmessige strategier, så som formulering av personlige målsetninger, selvkontroll, refleksjon over egen praksis, selvobservasjon, fokusering på indre og ytre motivasjonsstrategier, personlig verdibasering og anvendelse av konstruktiv fantasi og selvkommunikasjon. Center for Ledelse i Danmark har definert selvledelse som I samme spor følger en definisjon i Det Nationale Kompetenceregnskab i Danmark: Selvledelseskompetanse er evne og vilje til å treffe beslutninger om eget arbeide, hva angår metode, planlegging og gjennomførelse med henblikk på å bidra til realisering av virksomhetens mål og verdier. K.M. Bovbjerg beskriver selvledelse som en ny ledelsespraksis: . B. Bertelsen sin definisjon av selvledelse omfatter blant annet at: Forskerne Groth og Skrytberg sin definisjon var: "Selvledelse er betegnelsen for den dynamikken som utspiller seg i samspillet mellom en høy adferdsmessig, en høy følelsesmessig og en høy kognitiv forpliktelse. Det vil si at selvledelse henviser til medarbeideren sin selvstendige varetagelse av noen, sett fra ledelsens side, delegerte arbeidsoppgaver, hvor ivaretagelsen av disse skjer med bakgrunn i: 1) et følelsesmessigt engasjement i forhold til arbeidet og/eller virksomheten, og 2) en vedkjennelse av eget ansvar til både å kunne se til og si fra i forhold til gitte arbeidsoppgaver/betingelser. Næringslivpsykologen Flemming Andersen definerer selvledelse som I tillegg skriver han og et annet sted at . I tillegg kan selvledelse også forstås som et rammevilkår. I denne rammen disponerer medarbeideren selv over sin arbeidstid, velger faglig løsningsmetode og prioriterer oppgaver selvstendigt. (Sanina Kürstein, redaktør og forfatter i antologien "Selvledelse og Fællesskaber – nye perspektiver på det moderne arbejdsliv" fra Dansk Psykologisk Forlag 2010).