Samme år begynte taborittene under ledelse av Žižka å bruke makt mot mer radikale grupper i taborittbevegelsen i nærheten av Tábor, så vel som mot katolikker som fortsatte ritualene. Dette førte til en utvisning av den radikale kjernen av taborittene (pikardene) rundt forkynneren Martin Húska fra Tábor av de lokale myndighetene (Jan Žižka, Nikolaus von Pelgrims, Jan z Jičína) og våren 1421 til utryddelse av Húskas tilhengere i Tábors nabolandsbyer av Žižkas tropper. Tortur og henrettelse på bålet av Húska, som var populær i Tábor såvel som i Praha, ble overlatt av Žižka og kalixtinerne til den katolske erkebiskopen av Praha, Konrad von Vechta i Roudnice. Žižka betegnet tilhengerne av Húska systematisk som utuktige «adamitter» og «pikarder».