Bjerkås så at mye stod på spill for andre kvinnelige teologer. Hun var derfor ikke villig til å forhandle om en særskilt prest for kvinneprestmotstanderne. Hun var prest for i Berg og Torsken, holdt hun fast på. Den lokale aksjonsgruppen som reagerte på å få en kvinnelig og liberal teolog, gjorde høsten 1961 et nytt forsøk på å få en mannlig prest. Denne gangen samlet de 96 underskrifter på et brev de sendte til departementet. De fikk i tillegg støtte fra flertallet av biskopene og det frivillige kirkemøtet. Bjerkås gjorde det klart at hun ikke ville godta noen fast tilleggsprest. Samtidig sa hun at hun ikke ville motsette seg om motstanderne ble betjent av omreisende prester som fra tid til annen kom innom i regi av ulike organisasjoner, noe som var vanlig. Hun så saken som en fundamentalt viktig sak for kvinnelig prestetjeneste.