Boka gir Diamonds forklaring på hvordan vestlig sivilisasjon (rettere sagt eurasiske sivilisasjoner, som inkluderer Nord-Afrika) kom til å erobre og dominere andre sivilisasjoner. Boken begynner etter siste istid og legger i sin forklaring vekt på klima og geografi samt tilfeldigheter som at nyttige planter (gress som ble til kornarter) og dyr (uroksen, villsau) levde i den fruktbare halvmåne hvorfra spredning lett skjedd til Europa, Asia og Nord-Afrika. Diamond er sterkt kritiskt til forsøk på å forklare vestens hegemoni med rasemessig, intellektuell eller moralsk overlegenhet. Forfatteren argumenterte for at forskjellene i utviklingstakt kunne forklares gjennom faktorer som miljømessige og geografiske forskjeller. Diamond legger vekt på utvikling av jordbruk og husdyrhold som ga grunnlag for fast bosetting, større familier (og dermed sterk befolkningsvekst) og spesialisering som la grunnlag for teknologisk utvikling, skriftspråk, byer, stater og militærvesen. Jordbruk og husdyrhold var langt mer produktivt og stabilt enn jakt og sanking. Asia, Europa og Nord-Afrika har fra naturens side planter og dyr som er egnet til jordbruk og husdyrhold, og Eurasia er orientert øst-vest med relativt liten klimaforskjell noe som gjorde migrasjon, spredning og ekspansjon enklere ifølge Diamond. Spredning av folk, kunnskap og teknologi var vanskeligere i Afrika og Amerika på grunn av store klimaforskjeller og andre geografiske barrierer. Diamond mener at miljøet (inkludert nærkontakt med husdyr) favoriserte eurasere gjennom at de blant annet utviklet motstandsdyktighet mot infeksjonssykdommer sammenlignet blant urfolket i Amerika.