I norsk offentlig forvaltning, bl.a. i departementene, var førstesekretær en saksbehandlerstilling, plassert over sekretær og under konsulent. Tittelen sekretær ble tatt i bruk for ansatte med høyere utdannelse i departementene i 1899/1910, og erstattet den eldre tittelen kopist. For en person med høyere utdannelse, vanligvis embedseksamen, var dermed sekretær begynnerstillingen og førstesekretær den første stillingen man kunne bli forfremmet til. På slutten av 1900-tallet gikk sekretær og førstesekretær i praksis ut av bruk som saksbehandlerstillinger, og i dag er den vanlige begynnerstillingen for en saksbehandler med høyere utdannelse førstekonsulent, med rådgiver som den første stillingen man kan forfremmes til.