En av de kinkigste oppgavene biskop Aengenent sto overfor var restrukturering av kirkens økonomi. I perioden fra 1905 til 1930 hadde det foregått bygging i bispedømmet uten særlig konsekvensutredning. Den ene kirken ble gjort enda vakrere og større enn den andre. Den ene bygningen etter den andre var reist. Da krisen kom og inntektene ble halvert, var tretti menigheter ikke lenger i stand til å oppfylle sine økonomiske forpliktelser. I 1933 ble det nedsatt et utvalg for regulering av kirkekreditten, som skulle representere alle interesser i de alvorlige økonomiske vanskeligheter som var oppstått for kirkestyrene. I 1935 måtte de ta det drastiske grep å gjøre kirkenes obligasjoner halvparten rentebærende og halvparten rentefrie. For Aengement, som alltid snakket om streng rettferdighet, var dette vanskelig å fordøye. Omorganiseringen førte til forbedringer, men det var først etter andre verdenskrig at den kom til en vellykket avslutning.