De store jernbaneutbyggingene i USA og Canada foregikk som regel med subsidier fra staten, både som utbetalinger ved ferdigstillelse av delstrekninger, og i form av tildelinger av betydelige land-arealer langs linjen. Land-arealene kunne brukes til å skaffe trevirke til byggingen (sviller og broer), og ble også solgt til nybyggere. Great Northern Railway var et unntak i så måte, siden byggingen ble gjennomført for egen regning - uten statssubsidier eller tildeling av land. Dette gjorde at linjen ble bygd uten å måtte forholde seg til strenge tidsfrister som gjerne var forbundet med utbetaling av statssubsidiene. Ulempen var at kostbare seksjoner som for eksempel lange tunneler og større bro-prosjekter måtte utsettes til selskapet hadde tjent nok penger til å gjennomføre dem. Et slikt eksempel var det siste store hinderet før banen var ferdig - linjen over Stevens Pass i Cascade Mountains nær stillehavskysten. Her var det planlagt en tunnel gjennom det høyeste punktet, men en midlertidig løsning med sikksakk-spor og vendesløyfer over passet ble bygd i påvente av at selskapet skulle få råd til den dyre tunnelen (som ble åpnet i 1900).