På akkadisk er den forventede formen for Anat blitt til Antu, tidligere Antum. Det er også den ordinære hunkjønnsformen som ble tatt av Anu, den akkadiske utgaven av An, «Himmelen», den sumerske himmelguden. Antu opptrer i akkadiske tekster hovedsakelig som en noe fargeløs make av Anu, mor til Ishtar i eposet , men er også identifisert med den nordvestsemittiske gudinnen ‘Anat av i all vesentlighet det samme navnet. Det er ukjent om dette er utjevning av to opprinnelig adskilte gudinner med navn som tilfeldigvis synes å sammenfalle, eller om Anats kult spredde seg til Mesopotamia hvor hun ble dyrket som Anus dronning ettersom den mesopotamiske formen av navnet hennes antydet at hun var en kvinnelig motpart til Anu.