Abd al-Qādir ble gjort til amir i 1832, to år etter franskmennene hadde begynt sin erobring av Algerie, og støttet av en rekke lojale stammer. Opprøret hadde framgang og opprørerne ledet av al-Qādir vant flere seire fram til 1842, men opprøret ble til slutt beseiret av den franske marskalk og generalguvernør. Thomas Robert Bugeaud. I 1837 undertegnet al-Qādir og marskalk Buguead Tafna-traktaten, hvor al-Qādir anerkjente fransk styre i Oran og Alger mot at franskmennene anerkjente hans styre i de gjenværende to tredjedelene av landet nord for Sahara. I 1839 gjenopptok al-Qādir motstanden mot erobringen, og hadde framgang fram til 1842. I 1847 ble al-Qādir tvunget til å overgi seg på grunn av den stadig større og brutale franske hæren i Algerie og på grunn av hans vanskeligheter med å oppnå støtte fra de fleste stammene øst i landet.