Det var tre adskilte distrikter eller riker i Frankerriket: Austrasia som omfattet elvedalene til Maas og nedre Rhinen; Neustria som strakte seg nord fra Loire og nesten til Maas, men omfattet ikke Bretagne som var uavhengig; og Burgund som tilhørte det sentrale og sørøstlige delene av dagens Frankrike. I hver av disse områdene var det egne høyere embetsmenn, rikshovmestere, som styrte på vegne av kongen siden Klotar II og Dagobert I. Disse rikshovmesterne var ikke ubetydelige kongetjenere, men lokale adelsmenn med større jordeiendommer og politisk makten enn kongen. Da monarkiet falt fra hverandre under merovingerkongene, ble makten som lå til kronen utøvet av rikshovmesterne i hver av disse områdene, men den nominelle herskeren ble ansett som , «skyggekonger».