Bakgrunnen for Den kulturelle skolesekken kom utover på 1990-tallet. Arbeidet startet opp i Hedmark, der man i 1991, 10 år før DKS ble opprettet som et nasjonalt program, stiftet Turnéorganisasjonen, som samme år startet med "Skolepakka" – et kunst- og kulturformidlingsprogram med profesjonelle kunstnere på turné til grunnskolene i Hedmark. Hver elev fikk fra denne høsten et bredere kunsttilbud i tillegg til Rikskonsertenes skolekonsertordning. Flere fylker og kommuner fulgte etter. Det ble satt fokus på at barn og unge har krav på et kulturtilbud som er likeverdig med det tilbudet voksne har. I stortingsmelding nummer 61 (1991–1992) ble det understreket som et viktig prinsipp at barn og unge på den ene siden må få opplevelser med profesjonell kunst, og på den andre siden at barnas egne kulturelle ressurser blir tatt i bruk. Videre ble det i handlingsplanen (KUF og KD, 1996) lagt vekt på at barn må få opplevelser med profesjonell kunst av høy kvalitet, samtidig som de får utfolde seg med egne kulturelle aktiviteter.