Striden om Vilnius var det vesentlige temaet i Litauens utenrikspolitikk i mellomkrigstiden og Kaunas ble betraktet som midlertidig hovedstad. Vilnius' befolkning var for en stor del jødisk og etnisk polsk. Hviterussland (Belarus) var et kjerneområde i Polen-Litauen og det var etnisk like naturlig at Vilnius ble en del av Hviterussland. I Vilnius-provinsen var det mot slutten av tsar-tiden 10-20 % etniske litauere, mens folketellingene har motstridende opplysninger om andelen etnisk polske og etnisk belarusere i provinsen.