Tidligere norske hovedfag innebar at man skrev en hoved, og i enkelte fag utviklet det seg en tradisjon for forholdsvis høyt faglig nivå, slik at norske hovedfag i en del tilfeller kan anses å ligge et sted mellom en høyere grads eksamen og en forskningsgrad. Enkelte hovedoppgaver kunne holde et nivå på høyde med avhandlinger levert for forskningsgrader. De generelle kravene til vitenskapelig nivå på hovedoppgaver var imidlertid ikke sammenlignbare med kravene til som doktorgrad, lisensiatgrad og magistergrad. En viktig forskjell er at det ble gitt karakterer ved hovedfag og at en dårlig hovedoppgave dermed kunne godkjennes med en dårlig karakter, mens innlevert for forskningsgrader som doktorgrad, lisensiatgrad eller magistergrad bare kunne godkjennes hvis de holdt et høyt vitenskapelig nivå (per definisjon laudabelt).