Hvert punkt innenfor spektralkurven angir en fargenyanse eller kulør og kan angis numerisk ved de to koordinatene (). Dette utgjør kromatisitetsdiagrammet for en viss luminans. Geometrisk kan man trekke en rett linje fra hvitpunktet gjennom fargepunktet og avlese dens dominerende bølgelengde der denne skjærer spektralkurven. På motsatt side skjærer den spektralkurven i den komplementære farge. Desto nærmere fargepunktet ligger hvitpunktet, desto mer hvitt inneholder fargen. På denne måten blir for eksempel rosa farge beskrevet som rødt innblandet en viss mengde hvitt. På tilsvarende vis sies fargen å ha stor grad av «metning» desto nærmere den ligger spektralkurven. Det betyr at spektralfargene selv er maksimalt mettet.