Ved 1830-tallet var grunnlaget for en tsjekkisk litteratur lagt, og forfatterne fokuserte heretter mer på sine verkers kunstneriske verdi og mindre på å utvikle idéen om en tsjekkisk litteratur og kultur i det hele. I løpet av denne perioden ble det skrevet to slags litteratur: Biedermeier-litteratur, som søkte å opplyse leserne og oppfordret dem til lojalitet mot Østerrike-Ungarn (f. eks. Karel Jaromír Erben og Božena Němcová), og romantikken, som la vekt på individets frihet og fokuserte på subjektiviteten og det underbevisste (f. eks. Karel Hynek Mácha). Disse forfatternes verker ble i stor grad offentliggjort i avisene eller i det litterære magasinet «Květy», som ble utgitt av Josef Kajetán Tyl.