Hveding var rådgiver ved Kuwait Fund for Arab Economic Development 1963–1965, hvor han jobbet med infrastrukturprosjekter og industriplanlegging. Han jobbet da mye med økonomiske problemstillinger, og han oppfattet seg etterhvert, etter sigende, mer som økonom enn som ingeniør. Denne kompetansen var viktig i utformingen av fra 1969, hvor Hveding foreslo langtids grensekostnad som basis for prissettingen av elektrisk kraft. Han var kritisk overfor Arbeiderpartiets industripolitikk, og da spesielt subsidiering av statlige energileveranser til kraftkrevende industri. Bruk av langtids grensekostnad ved prissettingen ville ramme denne industrien hardt. Hveding var konstituert departementsråd i Industridepartementet 1967–1968 og rådgiver ved Industrial Bank of Kuwait 1975–1977.