I boken understreker Tunander at den tradisjonelle venn/fiende-inndelingen har blitt supplert av en kosmos/kaos-inndeling, som gjør at europeiske stater søker sentralitet heller enn territorium, og i noen tilfeller avskjærer mindre utviklede nasjonalistiske områder (f.eks. det tsjekkiske tilfellet i 1993). Han har skrevet artikler om grenselandets geopolitikk og om den geopolitiske forskeren Rudolf Kjellén for , , og samt for det italienske tidsskriftet . Han argumenterer i tidsskriftartiklene og i rapporter til Europakommisjonen og i bøkene (2009) og (2012) for at den amerikanske beskyttermakten har delt den enkelte vestlige stat i en «dobbelstat»: et demokratisk hierarki versus et sikkerhetshierarki knyttet til USA. Med henvisning til Schmitt, Morgenthau og Fraenkel, utviklet han teorien om «the dual state» som en stat bestående av en «regular democratic state» eller «public state» (Peter Dale Scott) som opptrer i overensstemmelse med lovverket, og en parallell «deep state» eller «security state» som gjør sikkerhetshensyn gjeldende («securitize») (Wæver) og har mulighet til å sette ned veto mot avgjørelsene til den demokratiske staten Militærkupp og kuppforsøk under den kalde krigen (som i Tyrkia, Hellas, Italia, Frankrike og Spania) ble forstått i lys av «vetomakten» til «den dype staten». Hans begrep, «the deep state», som en benevning på den parallelle sikkerhetsstaten har hatt et betydelig gjennomslag i den amerikanske debatten. Tunander siterer sine samtaler med tidligere forsvarsminister James R. Schlesinger, som snakket om en svensk «dual state»: det nøytrale «Political Sweden» versus «the Military Sweden».