Wallins senere verk har konsolidert hans internasjonale anseelse, noe som har resultert i flere bestillinger og fremførelser. I 1998 mottok han Nordisk råds musikkpris for sin . Dette verket er representativt for Wallins nye, mer intuitive tilnærming til komposisjon, som også har ført til verk som for xylofon og marimba (1995). Her har Wallin gitt musikerne en høy grad av frihet og lydverdenen er minimal. I tillegg til hans mange orkester- og kammermusikkverk har Wallin komponert en rekke multimediaverk (som det populære performance-stykket for ballong og for computer og controller-dress), og skapt electroakustisk musikk for flere av Norges fremste samtidsdans-ensembler, koreografer og billedkunst. Blant hans komposisjoner finner man også to musikkdramatiske verk, som har mottatt gode kritikker: radiooperaen , for jazzsangeren Sidsel Endresen og 4-kanals lydbånd (1999), og kammeroperaen (2000), basert på en samling tidligere modernistiske manifester. Som , eksperimenterer disse verkene fritt med språk og ulike klangvalører i den menneskelige stemme, solo og i kombinasjon med andre medier.