Hans regjeringsadministrasjon var for det meste uten fremgang fra enhver synsvinkel. Egypts selvstendighetsbestrebelser ble kronet med hell i 1873, da kediven utnyttet sultanens pengeforlegenhet og vant en på det nærmeste suveren herskermakt. En voksende forvirring i rikets sosiale og finansielle forhold, statsbankerotten i 1875 (Mahmus var den hovedansvarlige for dekretet som suspenderte utbetalingene fra de tyrkiske fondsinvesteringer), og de samme år ved russiske agitasjoner fremkalte folkereisninger i Bosnia, Hercegovina og Bulgaria gav omsider blant folket opphav til en misnøye, som førte til «softaopprøret» i Konstantinopel den 11. mai 1876, da sultanen måtte la Mahmud fratre.