Arapahostammen forsøkte i det lengste holde seg borte fra de hvite og utenfor 1800-tallets indianerkriger, men kom likevel til å vederfares meget ille, ettersom de hvite uriktig kom til å oppfatte dem som allierte til lakotasiouxer og cheyenner. Flere trefninger hadde antent hat fra hvite nybyggere som bodde i området, og etterlot arapaho- og cheyenne-stammene i konstant frykt for å bli angrepet av amerikanske tropper. For eksempel, den 12. april 1864, fikk en gårdbruker tropper for å angripe en gruppe på 15 krigere som hadde bedt om å bli belønnet for å bringe muldyrene tilbake til ham. Krigerne handlet i selvforsvar og sendte troppene på flykt. Dette kom tilbake til oberst John Chivington, som ble fortalt at indianerne skjøt først. Han hørte også at 175 storfe ble stjålet fra regjeringen. Chivington «beordret tropper til å finne og ’tukte indianerne’.» Soldater brente landsbyer og forsøkte å drepe indianere, volden eskalerte måneder før massakeren ved Sand Creek 29. november 1864.