Aldri tidligere i sitt forfatterskap hadde Maurits Hansen fremstilt øvrighetspersoner i et så lite flatterende lys som i denne romanen. Embetsmenn og akademikere hadde alltid blitt fremstilt som de gode. Riktignok hadde han i mange av sine fortellinger vært svært kritisk overfor standsforskjellene, men han har aldri vært i tvil om hvem som var født eller oppdratt til å regjere og administrere. Farene og truslene mot embetsstanden kom utenfra, fra kremmere, høkere og den nye tids fabrikanter, sjelden fra embetsstanden selv, slik som tilfellet er med .