Den norskutviklede båten var designet av Peder Lunde jr. som var olympisk mester i seiling fra OL i Roma i 1960, som også deltok i OL i 1968, 1972 og 1976. Han vant Norsk designpris i 1966 som et resultat av oppfinnelsen som hadde blitt introdusert som i en tid da hydrofoilbåten «var i skuddet» som hurtigbåt den gang. Med sidekjølene vil båten ha sterk stabilitet hentet fra trimaranen koblet med gode sjøegenskaper fra V-skroget i et helplanende skrog, som muliggjør høy fart med datidens motorstyrke på 30-50 hestekrefter. Den sterke stabiliteten sammen med romsligheten i skroget muliggjør familieutflukt til sjøs med sjøegenskaper som en rask passbåt, og kunne ha plass for opptil åtte passasjerer for den minste varianten. Alle Trifoil-varianter med dels unntak av Trifoil 120 hvor det var valgfritt, har utenbordsmotor. Den største varianten, Trifoil 120, var på tilbud med utenbordsmotor eller innenbordsmotor.