To av de mest kjente konsertene i festivalens historie er Miles Davis' solo fra 1955 på albumet og Duke Ellington Orchestras lange fremføring fra 1956 av , med en særlig imponerende saksofonsolo spilt av Paul Gonsalves. I 1999 ble det utgitt et album med tittelen , der opptredenen i 1956 var blitt rekonstruert. Bortsett fra selve festivalforestillingen til " Diminuendo and Crescendo in Blue ", inkludert den fjernt-klingende Gonsalves-soloen, brukte det originale albumet gjenskapelser, note for note, av noen av settets høydepunkter, som ble spilt inn på nytt i studio . Det nye settet gjenskapte den originale festivalforestillingen etter at et opptak fra Voice of America (som sendte forestillingen) ble oppdaget og blant annet den merkelige klangfargen til Gonsalves-forestillingen. Gonsalves, viste det seg, gikk opp til feil mikrofon for å spille sin legendariske solo; han gikk opp til VOAs mikrofon og ikke bandets. Gonsalves' opptreden gjorde publikum så begeistret at festivalsponsorene fryktet at publikum var på randen av opptøyer.