Ordningen med folkeavstemning om omsetning av brennevin ble opprettholdt, men flertallet av de avgitte stemmene skulle være utfallet uansett deres andel av totalt antall stemmeberettigede. Dersom det ikke ble krevd avstemning, kunne kommunestyret i byer der det var tillat å omsette brennevin, fornye bevillingen, men bevilling kunne ikke gis uten avstemning i byer der brennevinsomsetning ikke hadde funnet sted. Det innebar at det fortsatt var obligatorisk med avstemning der man ville foreta endringer (opprettelse/nedleggelse). Bevilling til salg og skjenking av brennevin kunne fremdeles bare gis til et allerede etablert samlag for omsetning av vin eller øl og vin eller til Vinmonopolet som ble stiftet i 1922. (Samlagsordningen utløp i 1938.) Kommunestyret sto fritt til å bestemme hvorvidt øl og vin skulle kunne omsettes i kommunen eller ikke, og det var ikke adgang til å forlange folkeavstemning om dette.