Eggene klekkes inne i hunnen, og larvene ernærer seg den første tida på hunnens kroppsvæsker og organer uten at hun dør før de er født. Hunner «føder» levende unger gjennom en egen kanal som munner ut under hunnens hode der hun ligger med hodet og brystet delvis ute av verten. Hundrevis av små larver kryper eller sprøytes ut av hunnen og videre ut av vertsdyret. Nyklekkede primærlarver (første stadium ) er i gjennomsnitt 230 mikrometer lange, mindre enn mange encellede organismer. De er svært mobile med med seks føtter og velutviklede punktøyne som gjør dem i stand til å se farger. Undersiden av kroppen er dekket av små hårlignende strukturer (microtrichia), som lar larvene holde seg fast til våte overflater med en kapillærvirkning. På baksiden av kroppen er det velutviklede store bustlignende hår festet til muskler, som lar larvene hoppe. Fotsegmentet av bena deres har strukturer som lar dem klamre seg til vertene. De nyklekte viftevingene begynner straks en leiting etter et eget vertsdyr. De kryper opp i en blomst, hvor de venter på at en passende vert skal komme for å spise fra blomsten. De foretrekker bier, vepser, sugere, teger, sølvkre eller kakerlakker. Når de har funnet et vertsdyr klamrer de seg fast og skiller ut et enzym for å mykne en del av vertens ytre skjelett og trenge seg inn i vertens kropp. Her fortsetter den å vokse på vertens bekostning. Nesten umiddelbart inne i vertens kropp skjer første hudskifte, og alle seinere larvestadier - og voksne hunner - er nesten ubevegelige, men det første larvestadiet er altså annerledes.