Ariès huskes også for å ha åpnet opp for et annet forskningsfelt: Historien om holdningene til døden og dødsprosessen. Ariès så døden, likesom barndommen, som sosial konstruksjon. Hans sentrale verk om dette er (1977), som ble hans siste større verk, publisert samme år som hans status som historiker endelig ble anerkjent ved at han ble opptatt i École des hautes études en sciences sociales (EHESS) som .