Selv om oppmarsjen til valget neppe tilfredsstilte internasjonale standarder for "frie og rettferdige valg" med like muligheter til å drive valgkamp, ble valget mye fredeligere og åpnere enn de aller fleste hadde forventet. En grunn til dette kan ha vært massivt press fra SADC (Southern African Development Community) og Den afrikanske unionen. SADC og særlig Sør-Afrika la sterke føringer for hvordan valget skulle avholdes, at medier skulle være åpne for opposisjonen, at alle skulle få drive kampanjer fritt, at det skulle være internasjonale observatører fra SADC tilstede i hele landet, og mulighet for et stort antall nasjonale valgobservatører, samt offentliggjøring av godkjent valgresultat utenfor hvert valglokale umiddelbart etter at opptellingen var ferdig. Den andre grunnen kan ha vært at Mugabe var så sikker på å vinne at han tillot alle disse forordningene, samtidig som han, etter egne standarder holdt en ganske laber kampanje. Den tredje grunnen, som er noe mer usikker, kan ha vært at Makoni, tidligere en av Mugabes mest betrodde tillitsvalgte, hadde mye både åpen og skjult støtte innenfra ZANU-PF. Mugabe syntes usikker på hvordan han skulle gripe an denne opposisjonen, noe som ble viktig særlig i forhold til eventuell rigging av stemmer, og hvilken vei denne riggingen eventuelt ville gå.