På mange stasjoner og lokomotivstallområder var det vannstendere i stedet for eller i tillegg til vanntårn. Vannstendere er vesentlig slankere enn vanntårn, og dermed enklere å plassere. Vannstenderne fikk vann fra vanntårn (historisk eksempel: Sira stasjon), fra eget basseng (historisk eksempel: Garnes stasjon), fra cisterne nedsprengt i fjell (historisk eksempel: Grovane stasjon) eller fra kommunalt vannverk med tilstrekkelig kapasitet (eksempel: Urskog-Hølandsbanens stasjon på Sørumsand). Samme vannbeholder kunne forsyne flere vannstendere med vann. Denne løsningen fantes blant annet på Grovane stasjon på Setesdalsbanen.