I opplysningstiden var de topografiske prospektene svært populære. Verden skulle utforskes og kunnskap deles, og kongehus og andre oppdragsgivere betalte geografer, kartografer og kunstnere for å reise og dokumentere det de så, både i topografiske tekster og bilder. Ifølge geografihistoriker Gerald Strauss var årsaken til at topografiske beskrivelser fikk et gjennombrudd og ble så populære i denne tiden, både som tekst- og bildesjanger, at den «harde» beskrivende geografien ble kombinert med, og gjort «bløtere» av, historisk fortellerstoff. Geografiens opprinnelige vitenskapelige ambisjon om å konsentrere seg om matematiske relasjoner og kvantitative opplysninger, ble modifisert i praksis, så topografien kom til å omfatte også historiske, etnografiske og sosiale emner.