Arrhidaios hadde ikke samme kapasitet som verken faren Filip II eller halvbroren Aleksander, og etter hvert som han ble eldre ble det åpenbart at han hadde lærevansker. I Plutarks redegjørelse ble han framstilt som nærmest funksjonshemmet ved (gift eller forhekselse) ved Filips dronning Olympias som ville fjerne mulige rivaler av hennes sønn Aleksander. Denne påstanden er ikke sannsynlig, da Aleksander var meget glad i broren, og tok han med på sine militære kampanjer, både for å beskytte hans liv og for å sikre at han ikke ble benyttet som en sjakkbrikke i å utfordre tronen. Etter Aleksanders død i Babylon i 323 f.Kr., ble Arrhidaios utropt som konge av den makedonske hæren i Asia. Imidlertid var han kun en gallionsfigur og en brikke utnyttet av Aleksanders mektige generaler som kjempet om hans mektige rike.