De første illustrasjoner av tidlige galeaser viser stengerigg på begge master og tre råseil på formasten, disse var like mye skværrigget som sneiseilere, og var mest brukt i utenriksfart. Fram til 1860-70 årene var det få tomastere på kysten, opplysninger fra Biørns Register over alle seilfartøyer i Norge viser bare femti galeaser ut av over tusen fartøyer. De fleste var relative store fartøyer fra 15-20 opp til 40-50 kommerselester mens de fleste var på mellom 9 og 30 kommerselester. Fra midten av 1800-tallet ble det behov for større lastekapasitet og større fartøyer i den norske kystfarten, og jaktene var blitt så store at de etter hvert var blitt uhåndterlige med sin rigging.