Legenden om alvekongen, , synes å ha sin opprinnelse i nyere tid i Danmark, og Johann Wolfgang von Goethe baserte sitt dikt «Erlkönig» på «Erlkönigs Tochter», et opprinnelig dansk verk som ble oversatt til tysk av Johann Gottfried Herder. Den opprinnelige danske versjonen av fortellingen var hovedpersonen alvekongens datter, , framfor alvekongen selv, som søkte å fange eller forlede mennesker til å tilfredsstille hennes begjær, sjalusi og hevn. I henhold til tysk og dansk folkeminne synes denne alvekongen å ha vært et varsel om døden, ganske likt banshee, kvinnespøkelse som varsler død i irsk mytologi. I motsetningen til banshee opptrer alvekongen for den personen som holder på å dø. Hans form og uttrykk forteller også personen om hvilken død de vil ha: et smertefullt uttrykk betyr en smertefull død, et fredfullt uttrykk betyr likeledes en fredfylt død. Dette aspektet av legenden ble varig fremmet av Goethe i diktet , som senere fikk musikk av Franz Schubert.