Det er uklart hvorvidt verket var ment som grunnlag for reelle lovforslag. Cicero var konservativ, og hans idealbilde av det romerske samfunnet minnet om tiden før Gracchibrødrene. I verkets bok tre tar han til orde for å fjerne deler av forfatningen, for å ivareta det han så som de beste delene av det bestående, i en «forandre for å bevare»-tenkning. Ciceros politiske visjoner tapte imidlertid kampen om fremtiden; kort tid etter at verket ble skrevet, inntok Julius Cæsar Roma som enehersker.