Pollak skriver at Wehrmachts ære berøres av spørsmålet om hvem som startet krigen. Han bemerker at media legger skyld på Storbritannia og Frankrike for den «vanærende» Versaillestraktaten som de anså utløste tysk militarisme. De la skyld på Sovjetunionen for å undertegne Molotov–Ribbentrop-pakten med Tyskland som oppmuntret Hitler til å invadere Polen. Noen kommentatorer diskuterte behovet for en preventiv krig, hvor det ble antatt at Sovjetunionen hadde tenkt å invadere Tyskland. Pressen gjenfortalte soldaters personlige historie som, samtidig som det ga en «autentisk» gjenfortelling av hendelser, kunne bli smalt definert og plassert i enhver videre sammenheng. Tragedien til «én soldat» antas å være symptomatisk til «titusener av andre», mens utryddelseskrigen soldaten deltok i retusjeres vekk. Et sentralt tema i myten er beskrivelsen av soldater som naive, apolitiske, og uten mental kapasitet til å forstå grunnene for krigen eller dens kriminelle natur. Soldater beskrives ofte som tvunget til å utføre ordre, ofte under redsel for streng straff, for å unnskylde deres handlinger. Men soldatene hadde mulighet for en stor grad av skjønn, og valgte for det meste sin oppførsel.