Begrepene klassisk og klassikere er avledet fra det latinske adjektivet , som betyr «tilhøre den høyeste klasse av borgere». Ordet ble opprinnelig brukt for å beskrive medlemmene av patrisierne, den høyeste klassen i det gamle Roma. Ved 100-tallet e.Kr. ble ordet brukt i litteraturkritikk for å beskrive forfattere av høyeste kvalitet.For eksempel setter Aulus Gellius, i hans («Attiske netter»), forfattere som er enten eller i kontrast. Proletarius er de som tilhører den laveste samfunnklassen. På 600-tallet e.Kr. hadde ordet fått en annen betydning, og refererte til elever ved en skole. Dermed er de to moderne betydningene av ordet, som refererer både til litteratur som anses å være av høyeste kvalitet, og til standardtekstene som brukes som en del av en læreplan, begge stammer fra romersk bruk.