Denne talen fra Sofokles’ tapte drama kan være en tilsiktet assosiasjon av Hekate med månen. I Seneca den yngres romerske tragedie påkaller den titulære Medea sin beskytter Hekate som hun tiltaler som «Månen, nattens kule» og «trippelform». Hekate og månegudinnen Selene ble ofte identifisert med hverandre og en rekke greske og ikke-greske guddommer; den greske magiske papyri og andre magiske tekster understreker en synkretisme mellom Selene-Hekate med Artemis og Persephone, blant andre. I Italia ble den tredoble enheten til månegudinnene Diana (jegerinnen), Luna (Månen) og Hekate (underverdenen) et allestedsnærværende trekk i skildringer av hellige lunder, der Hekate/Trivia markerte skjæringspunkt og veikryss sammen med andre liminale guddommer. Romerne feiret entusiastisk de mange identitetene til Diana som Hekate, Luna og Trivia.