Mens saltdalingene la stor vekt på evnen til å vende ved å ha nokså kort kjøl, valgte ranværingene en relativt lang og rett kjøl i deres variant av spissbåten. Dette representerte en delvis videreføring av den nordlandske robåttradisjonen, der lang kjøl og dype stevnskarper er to av de viktigste særtrekkene. Akter går kjølen vannrett bakover til en skarp knekk opp i bakstevnen. Men ett av bruddene med det tradisjonelle, er at stevnene står rett på kjølen som på en østnorsk sjekte eller snekke, mens man i Saltdal lenge brukte lot mellom kjøl og stevn, som på de fleste "klassiske" robåttypene i landet.