Fra 1966 til 1982 var han dessuten den første leder av Den filippinske katolske bispekonferanses sekreteriat for , kjent under forkortelsen NASSA (for .). Han bygde dette sekreteriatets arbeide på det apostolat han hadde bygget opp i prelaturet Infanta. Dets program prioriterte tjenesten til de neglisjerte i samfunnet: arbeidere, urfolk og andre som ikke kunne stole på andre enn sine egne svake krefter. Han engasjerte seg i dialog med folkene på grasrotnivå, og ble høyt elsket av de fattige.