Ola Raknes var ikke fornøyd med de tradisjonelle psykoanalytiske forklaringsmodellene for menneskets grunndrifter, instinktene og aggresjonen, og han var skeptisk til den psykologiske dualismen i Freuds teorier om disse motstridende grunndriftene som først gikk mellom selvoppholdelsesdriften og seksualiteten, og senere mellom livsinstinktet («Eros») og dødsinstinktet («Thanatos»). Det var under oppholdet i Berlin at Ola Raknes for første gang hørte navnet Wilhelm Reich, men det skulle ennå gå noen år før han leste noe av ham. Ennå var han travelt opptatt med å studere Freud og andre «ortodokse» psykoanalytikere. Det var da Reichs bok kom i 1933 at Ola Raknes for alvor begynte å orientere seg i retning av Reich. Etter den fordypet Ola Raknes seg i , så Reichs artikler i forskjellige psykoanalytiske tidsskrifter og til slutt i hans eget . Ola Raknes fant alt dette svært interessant og perspektivrikt, men det førte ikke til at han endret hverken sitt grunnsyn eller sin psykoterapeutiske teknikk.