I den tiden da Vologases V ble konge i Partia brøt det ut innbyrdeskrig i Romerriket. I 193 var det tre utfordrere som kjempet om å bli romersk keiser: Septimius Severus, Clodius Albinus og Pescennius Niger. Sistnevnte hadde siden keiser Commodus ble myrdet i 192 vært guvernør av romersk Syria. Det synes som Vologases V ønsket å utnytte den romerske situasjonen for å hevne farens ydmykende nederlag overfor romerne. Han sendte derfor en hær vestover for å støtte Pescennius Niger. I tillegg støttet han smårikene Osroene og Adiabene, romerske vasallstater, i deres opprør mot romersk overherredømme. Den politiske utviklingen gikk derimot ikke i den retningen som Vologases' hadde håpet på. Det var ikke Niger, men Severus som framsto som den mektigste av de tre rivalene. Med Albinus inngikk Severus en overenskomst og Niger beseiret han i et blodig slag på slettene ved Issos i Kilikia i 194. Året etter underla Severus seg Osroene og Adiabene og gjorde dem på nytt til vasallstater av Roma.