I denne perioden falt den såkalte kompetansestriden som sto mellom kongen og embetsmennene, og som dreide seg om flere saker. En av sakene var kongens forslag fremsatt i 1821, om endring av Grunnloven slik at han skulle få absolutt veto i lovsaker. Kongens veto var etter Grunnloven kun utsettende. Stortinget var dominert av embetsmennene, og Grunnloven var deres verk. Det var tidligere fremsatt en rekke forslag til endringer av Grunnloven, også fra embetsmennene selv, men på dette tidspunkt inntraff en endring i stemningen. Embetsmennene på Stortinget forsvarte nå Grunnloven mot kongens ønske om endringer. Å gi absolutt veto til kongen var som å gi veto til Sverige, mente man, og slik oppsto grunnlovskonservatismen. Kongens forslag om absolutt veto kom til behandling i Stortinget i 1824, men ble ikke vedtatt.