Stage Waggon-kjøretøyet var i begynnelsen knapt mer enn en ordinær arbeidsvogn med tverrgående sittebenker under et seildukstak uten fjæring, som fraktet både passasjerer og gods, og ble trukket av åtte eller flere hester som styrtes av vognmannen som enten satt på hesterygg eller gikk til fots. Stagecoach-kjøretøyet i de forente statene etter uavhengighetskrigen var ikke på det samme nivået som i hjemlandet, men etter 1800 ble dette forspranget innhentet av de amerikanske vognmakerne. Ifølge Charles W. Janson, som etterlatt seg en dagbok om Amerikareisen i 1793-1806, var en «American Stage» svært ulik det elegante stagecoach-kjøretøyet fra Storbritannia, blant annet med tverrgående benker vendt mot kjøreretningen, knapt mer enn et tildekket åpent vognkjøretøy, med plass for tolv passasjerer. Det varierer litt i spørsmål om størrelse og kapasitet som fjæring, men alle delte den grunnleggende konstruksjonen som en opprinnelig åpen vogn.