Ved kommunevalget i 1907 kom han inn i Kristiania bystyre og formannskap, og han ble viseordfører under Carl Jeppesen i 1917. Fra 1926 var han lønnsrådmann i Oslo kommune, helt til han måtte gå av ved årsskiftet 1940-1941 etter å ha kommet på kant med okkupasjonsmakten. Han drev deretter med illegalt arbeid resten av okkupasjonstiden, hvor han fulgte opp kommunalsaker på vegne av hjemmfrontsledelsen med tanke på å lette overgangen tilbake til sivilt norsk styre ved krigens slutt. I maidagene 1945 fungerte Iversen som Oslos ordfører i noen dager, før Einar Gerhardsen tiltrådte. Han ble også sivil sjef (med tittel rådmann) for Sosialdepartementet fra samme tid, og satt i denne stillingen frem til 1. august.