De gammelnorske dialektene deles inn etter ulike skrivemiljøer i middelalderen. Disse er trøndsk, nordvestlandsk, sørvestlandsk, sørøstlandsk og nordøstlandsk. Hovedskillet går mellom østnorsk og vestnorsk. De østnorske dialektene var kjennetegnet ved vokalreduksjon i trykksvak stilling, som førte til «jamvektsloven». I østnorsk ble også «tykk l» utviklet i gammelnorsk tid. Østnorsk kjennetegnes dessuten ved j-omlyd ( for ) og diftongforenkling ( for ). Vestnorsk beholder i større grad enn østnorsk u-omlyden ( i vestnorsk mot i østnorsk).