I 1818 sammenlignet Joseph von Hammer de katolske militærordene, særlig Tempelridderne, med visse islamske modeller som den sjiittiske -sekten. I 1820 foreslo José Antonio Conde at de var basert på ribat, et befestet religiøst institutt som brakte den religiøse livsstilen med seg når en kjempet mot islams fiender. Selv om disse synene har blitt populariserte, har synet blitt kritisert da det ikke var noen ribater rundt før etter militærordenene hadde blitt stiftet. Militærordenene som nyskapning, og deres funksjon, har stått i skyggen av oppmerksomheten rundt de militære handlinger de utførte i Syria, Det hellige land, Preussen og Livland. I virkeligheten hadde de utbredt eiendom og stab på tvers av Vest-Europa. Hovedandelen var lekfolk. De ga en kanal for kulturell og teknisk innovasjon, for eksempel innføring av toving til England av Johanitterordenen, eller Tempelriddernes banktjenester.