Visekonge Abascal innsatte Mariano Osorio som Chiles guvernør, selv om en senere uenighet mellom dem førte til at Francisco Marcó del Pont kom til å erstatte Osorio som guvernør i 1815. Uansett mente spanjolene at det var på tide å gi de revolusjonære en lærepenge og startet en voldsom politisk forfølgelseskampanje, ledet av den beryktede Vicente San Bruno. Patriotene de fant i Santiago, inkludert medlemmer av den første juntaen, ble landsforvist til Juan Fernández-øyene. Dette hjalp ikke til med å slå ned opprøret, men heller til å styrke det, og snart konkluderte også de mest moderate at alt annet enn full uavhengighet ville være uakseptabelt.