Katedralen blir ofte klassifisert som en klosterkatedral i katolsk tid. Benediktinere i et kloster som var tilknyttet katedralen, var korbrødre i katedralen. Erkebiskopen var abbed i klosteret. Den daglige driften av klosterdelen ble styrt av en prior. Omkring 1070 var det 60 munker i klosteret, mens i 1120 det 120. Økningen krevde mer plass i koret for å få gjennomført munkenes rituelle oppgaver. Løsningen ble å utvide koret.