De flate, tannløse kjevene var kantet med horn og dannet et slags nebb. Gallimimus' lange, fleksible hals gjorde det mulig å gjøre raske og brå bevegelser med hodet. Dermed kunne den fange små, raske byttedyr. Fingerspissene hadde klør, men de var for svake til å ta sterke tak. Gallimimus gikk oppreist på de sterke bakbeina, og skrittet avgårde med lange steg. Ble den skremt, kunne den løpe i svært høy hastighet over korte avstander. Gallimimus hadde en smal fot med lange tær som veide lite og var lett å flytte. Bare de to ytre tærne berørte bakken når den sprintet av sted. Når den løp, holdt den sin slanke hale rett bakover som en motvekt til den korte kroppen.