Dette var scener fra dagliglivet, skrevet i et folkelig språk, saftig med vågale ordspråk. Herodas' mimer var skrevet på en gammel jonisk dialekt som disse versemålene siden ble assosiert med, men det går knapt utover valg av ord, setningenes struktur er attisk gresk. Herodas skrev ikke sine mimer på samtidens koiné gresk, men benyttet isteden en eiendommelig gammeldags stil som etterlignet den form for gresk som ble snakket på 500-tallet f.Kr.. Versemålet og det stilistisk sære språket passet godt til tonen i dagliglivets karakterer som Herodas søkte å frammane. Hans figurer snakker i heftige utrop og besluttsomme vendinger med ordspråk og fastelagte fraser, og tidvis med den mest nakne grovhet.