Tittelen var noe som spesielt appellerte til Kina, for (道) eller «veien» var allerede et etablert begrep i kinesisk religion og filosofi. Det assosieres gjerne med daoismen (道教, ) som er blitt gjort kjent gjennom verkene av vismennene (6. århundre f.Kr.) og (365–290 f.Kr.). Boken regnes som en del av verdenslitteraturen. Bruken av velkjente kinesiske begreper, som lignet på buddhistiske begreper, bidro i de første århundrer av vår tidsregning til at buddhismen lettere fikk utbredelse og ble mer anerkjent hos et kinesisk publikum. Det kinesiske språket har en rik semantikk og ord har mange assosiasjoner. Dette førte riktignok til misforståelser, men også til utviklingen av kinesisk buddhisme og østasiatisk buddhisme som særegne retninger.