I kontrast behandlet Filip athenerne meget skånsomt. Selv om det andre athenske forbund var oppløst, fikk Athen beholde sin koloni på Samos, og de som var tatt til fange ble løslatt uten betaling. Filips motiver er ikke helt klare, men en sannsynlig forklaring er at han håpet å benytte den athenske marine i angrepet på Persia ettersom makedonerne selv ikke hadde noen betydelig flåte. Filip inngikk også fredsavtale med andre motstandere. Korint og Khalkis som kontrollerte viktige strategiske lokaliseringer fikk begge makedonske garnisoner. Han vendte seg deretter mot Sparta, som ikke hadde deltatt i krigen, og som var forventet til å utnytte den svekkede tilstanden til andre greske byer ved å angripe dets naboer på Peloponnes. Spartanerne avslo Filips invitasjon til samtaler. Filip raserterte da regionen Lakonia, men angrep ikke Sparta direkte.