I mai 1899 fulgte avisen en bevist politikk og opplaget økte da avisen organisere Tour de France Automobile i samarbeid med Automobile Club de France. Avisens løssalgspris steg til 5 centimes som de fleste av avisene i denne perioden, og sidetallet økte fra 4 til 6. Samme året som forretningsmannen Maurice Bunau-Varilla, en av avisens er aksjonerer ble landets president i 1901. Sammen med en effektiv reklame, den fengende tone i sine artikler og sin modige rapportering, fortsatte å øke sitt opplag fra 100 000 i 1900 til rundt 700 000 i 1910 og mer enn en million rundt 1914. var dermed en av de fire største franske dagsaviser i perioden før første verdenskrig. Den hadde 150 journalister, blant dem Gaston Leroux, Michel Zevaco og Albert Londres, sammen med 500 teknikere og andre medarbeidere. I 1918 var avisen den første som brukte ordet , (fransk for et jazz band), og ble oppslagsord i og selv om de feilskrev datoen som 1908. I Mellomkrigstiden hadde avisen den eksil-russiske tegneserieskaper Alex Gard blant sine ansatte. Le Matins politiske orientering flyttet seg gradvis mot nasjonalisme og etter første verdenskrig var den åpen anti-parlamentarisk og anti-kommunistisk. Den godkjente Vichy-regimets samarbeidspolitikk i juni 1940, og den fulgte en pro-nazi linje før den opphørte 17. august 1944, et par dager etter Maurice Bunau-Varillas død.