Den største fellesnevneren for eugenikerne var i begynnelsen bekymringen for «åndssvakhet». Fordi «åndssvake» angivelig fikk dobbelt så mange barn som friske personer, ble de ansett som en trussel for menneskenes genetiske fremtid. «Åndssvakhet» var imidlertid så diffust definert (eller forble udefinert) at begrepet ikke bare omfattet personer med arvelige psykiske lidelser, men også mange flere grupper. Blant personene som ble rammet av definisjonen (og dermed eugeniske tiltak) var «fallesyke» (epileptikere), «drankere» (alkoholikere) og «arbeidsskye». Også «seksuelle avvik» som «promiskuitet» og «seksuell perversitet» ble ofte regnet som tegn på åndssvakhet, noe som ifølge gjengse tolkninger omfattet både ugifte mødre, prostituerte og homofile.