Komiteen hadde beregnet statsgjelden og inntektene, slik at forsamlingen kunne få oversikt over den finansielle situasjonen landet var i, og så fastsette hva man kunne gjøre med det. Man kom frem til at det var gode utsikter til at landet kunne klare seg finansielt. Det som ikke ble lagt frem, var Norges del av statsgjelden som tilkom den oppløste helstaten Danmark-Norge, og som Norge ifølge Kieltraktaten skulle dekke en andel av. Det var mange usikre spørsmål knyttet til dette, og til krigen og hyperinflasjonen man nettopp hadde vært igjennom. Finanskomiteen regnet med en statsutgift på cirka 14 millioner speciedaler over det neste året. Riksforsamlingen måtte sette en garanti for å greie dette, og det kom til uenighet om dette punktet.