Jorddistribusjonsopplegget som keiser Gaozu etterlot seg var en av hovednøklene til den økonomiske veksten som Tang-tiden bragte med seg. Det gikk ut på at alle bondefamilier skulle få sin egen jord. Man ville sikre at alle kunne både livnære seg og yte skatt. Skattesystemet var ikke basert på hvor meget land man eide, men på antallet personer i familien. Hver person var ansvarlig for en eller annen skatt. Et slikt system krever et overordentlig godt utbygd folketellingssystem. Arkeologiske funn har bekreftet at det klarte man faktisk å etablere. Antagelig fungerte det best i de hvetedyrkende områdene i nord. I sør, der det var risdyrking, var det vanskeligeere å gjennomføre redistribusjon av eiendommene ettersom risterrasser og -marker ikke like lett lar seg dele opp og krever mye mer fellesinnsats.