Han fikk kongens tillatelse til å avgjøre kirkens affærer i kirkemøter. I sakene mot Odo av Bayeux (1082) (se ) og mot William av St Calais, biskop av Durham (1088), benyttet han sin juridiske skarpsindighet for å rettferdiggjøre en rettssak mot biskopene for en domstol av lekmenn.