Renselsen av de som ble betraktet som akseptable kan bli sett i beskrivelsene av «Flammeøya» hvor de døde hadde seiret over det onde og blitt gjenfødt. For de fordømte var det fullstendig ødeleggelse til en tilstand av ikke-eksistens, men det er ingen antydninger evig pine og tortur. Guddommelig tilgivelse ved den endelige dommen var alltid noe oldtidens egyptere var sentralt opptatt av. Under styret til Seti I ble Osiris også påberopt i kongelige bestemmelser ved forfølgelsen av de levende som begikk forseelser, men det ble holdt hemmelige og ikke rapportert.