Etter andre verdenskrig var Nida en stille fiskerlandsby, men i 1970-årene ble det utviklet som et av flere feriesteder for myndighetene. Det var ikke fri adgang til området, og man måtte ha en invitasjon fra myndighetene for å kunne reise dit. Stedet ble derfor et lukket feriested for partieliten, myndighetene og industrien. Dette har i ettertid ført til at området har fått være i fred for husbygging og industrireising, og nå står fram som ganske jomfruelig. For å beskytte den sårbare naturen er det i dag restriksjoner på hvor mange besøkende området kan ta i mot, og nybygg kan bare reises hvor det har stått bygninger tidligere. Etter lokal standard er området dyrt, høye fergetakster fra Klaipeda bidrar også til å redusere tilreisingen.