Målsaken ble tidlig viktig for Ervingen, ikke minst siden personer i Vestmannalaget sto sentralt i dannelsen av laget. Det største enkelttiltaket som Ervingen sto for i arbeidet med nynorsk, var å sette i gang ”Det vestlandske maalkontor”. I tillegg ga Ervingen pengestøtte til målsaken, ikke minst gjennom markedene. I 1907 var det sterk uenighet i laget om hvor mye av overskuddet av markedet som skulle gå til nynorskavisen Gula Tidend og hvor mye som skulle gå til lagsarbeid. Striden endte med at Ervingen ikke involverte seg i arbeidet med markedet, og det var et stort mindretall i laget svært misfornøyd med. Et annet stridsspørsmål var om Ervingen skulle være med i Hordaland Ungdomslag eller være direkte innmeldt i Noregs Ungdomslag. Ervingen gikk ikke inn i Hordaland Ungdomslag, og det samme mindretallet kjente seg overkjørt. I 1909 meldte lederne for mindretallet, Eirik Hirth og Karl Sjurseth, seg ut av Ervingen. De tok med seg meningsfellene sine og dannet et nytt lag, Bondeungdomslaget i Bergen. Ved siden av spørsmålet om målmarked og Hordaland Ungdomslag er det grunn til å se personstrid og maktkamp som grunner til striden i laget. Striden gikk først og fremst mellom Olav Hoprekstad og Erik Hirth.