Nozicks bok ble lagt godt merke til innenfor politisk filosofi, og de som ønsket å begrunne en mer aktiv stat ble nå nødt til å ta hensyn til hans argumenter. Blant annet tok John Rawls et oppgjør med Nozicks argumenter i boken (1991). Nozick var bevisst på at hans filosofiske begrunnelse for minimumsstaten hadde mangler, og lovet allerede i at han ville publisere et sterkere forsvar senere. Dette ble aldri gjort, og Nozick innrømmet i boken (1989) at han hadde gitt opp denne målsetningen, og at han ikke lenger forfektet libertarianisme. I stedet valgte Nozick å bruke den siste delen av sin karriere på å skrive om livsfilosofi (, 1989) og epistemologi (, 1993; , 1997).