Vingespennet var på 41,43 m, men selve vingen hadde en tynn vingeprofil uten selvbærende evne, og dermed måtte ha vingestøtter som tok bort mye av belastningen. Disse vingestøttene gikk til det faste understellet, som igjen hadde støttestativer til den lave delen av flykroppen. For å ha mindre belastning også i den indre delen av vingespennet var det også vingestøtter fra motorgondolene til nederste del flykroppen. Større fly hadde allerede i begynnelsen på 1930-tallet begynte med å gå over til den selvbærende vingekonstruksjonen basert på cantileverprinsippet, dermed ha en «ren» vinge.