Selv om ZAPU (og ZANU) ikke klarte å ta makten med sin gerilja ble den hvite mindretallsregjeringen tvunget å bruke det meste av sine ressurser i kamp. Midt på 1970-tallet ble det klart at Rhodesia ikke kunne holde seg. Den hvite politiske posisjon, som var i mindretall, var erodert og i Lancaster House-avtalen fra 1979 ble maktovergangen til ZAPU og ZANU avtalt. De to partiene hadde i 1976 dannet en patriotisk front, men de ble motstandere i det påfølgende valget i 1980. Partiene ble mer og mer henvist til sine kjerneområder, og siden bare om lag 20% av den zimbabwiske befolkningen er ndebele ble ZAPU et opposisjonsparti. I 1982 førte et våpenfunn til anklager om at ZAPU og Nkomo, som var blitt president, hadde planlagt å ta makten fra Robert Mugabe. Dette førte til borgerkrigslignende tilstander i Matabeleland, der den nordkoreanske utdannede femte brigaden utførte massakre på ndeble-folk. Det er antatt at minst 10.000 mennesker ble drept i forbindelse med denne aksjonen, som har fått navnet Gukurahundi. Denne utviklingen ledet etterhvert til sammenslåingen med ZANU-PF i 1987.