Før starten på selfangsten i Sørishavet på slutten av 1700-tallet fantes det mange millioner antarktiske pelsseler. I fangstsesongen 1800/1801 ble det fanget 112 000 antarktiske pelsseler på Sør-Georgia og bestanden ble til slutt utryddet på øya. På Sør-Shetlandsøyene, som ble oppdaget i 1819, tok det kun to år før alle 400 000 seler var fanget. I 1830 ble arten ansett som nær utdødd, kun noen individer var igjen på avsidesliggende øyer. På begynnelsen av 1900-tallet var bestanden på Sør-Georgia på 100 individer. På 1960-tallet økte bestanden med 16 % i året og i 1976 hadde bestanden økt til 100 000. Bestanden fortsetter å øke og er nå passert 2,5 millioner. Den største tettheten av antarktisk pelssel er på Birdøya (en liten øy tilhørende Sør-Georgia) hvor det er en sel for hver sjette kvadratmeter, totalt 65 000.