En skuespill-trilogi inspirert av Nietzsches idéer, og med filosofen og grubleren Ivar Kareno som hovedperson så dagens lys: (1895), (1896) og (1898). Stykket (1902) er i verseform, og var fra Hamsuns side ment som et lesedrama. Det foregår i et anakronistisk middelalderaktig Nordland i siste halvdel av 1800-tallet. Her er flere intertekstuelle tråder til andre Hamsunverk. Allerede Glahn (i ) fantaserer om Vendt, Iselin og Hr Diderik, mens Johannes (i ) lot Vendt være jeg-person i et av sine dikt.