I (1962), hevder Murray Rothbard at likviditetspreferanseteorien for rentesetting lider av en feilslutning av gjensidig vilje. Keynes påstår at renten bestemmes av likviditetspreferanse. I praksis behandler Keynes derimot renten som for likviditetspreferansen. Rothbard fastlår at «Keynesianere benhandler derfor renten, ikke som de tror de gjør — som bestemt av likviditetspreferanse — men heller som en slags mystisk og uforklarlig kraft som påvirker de andre elementene i det økonomiske systemet».