Deres konstruksjon og vedlikehold var en betydelig del av romersk religion. Hovedrommet, , huset kultbildet av guddommen som tempelet var dedikert til, og hadde ofte et lite alter for røkelse eller ofring. Bak cella var det rom eller flere rom som ble brukt av tempeltjenerne for lagre utstyr og ofringer. Den norske ordet «tempel» er avledet fra latinske , som opprinnelig ikke henviste til bygningen i seg selv, men en hellig område som ble kartlagt og oppmålt rituelt. Den romerske arkitekten Vitruvius benyttet alltid ordet for å referere til det hellige området, og ikke til bygningen. Det langt vanligere latinske ordet for et tempel eller helligdom var , , og . I denne artikkelen refererer det norske ordet «tempel» til alle disse bygningene og latinske templum til det hellige området.