En av problemstillingene angikk synet på hvordan utvikling defineres. Disse prosjektene var av tjenesteytende art grunnet Pakistans utilstrekkelige offentlige sektor – noe som kan være i strid med utviklingsindustriens syn på utvikling som er tuftet på rettighetsbaserte og myndiggjørende målsetninger. Erdals konklusjon var at dette ikke var tilfelle i «Pilotprosjekt Pakistan». De norsk-pakistanske, ikke-statlige organisasjonene hadde også blant annet myndiggjøring av kvinner/likestilling, og myndiggjøring av minoriteter/anti-diskriminering som beveggrunner, og kombinert med tjenesteytende prosjekter, ansett som lite bærekraftige av utviklingsindustrien, førte dette til faktiske, positive holdningsendringer i Pakistan. Ifølge Erdal ville slike holdningsendringer ha vært vanskeligere å oppnå uten norsk-pakistanernes posisjon som både utenforstående og ikke-utenforstående.