Den satiriske mening av essayet ble misforstått av mange av Swifts samtidige, og han ble sterkt kritisert for å ha skrevet en prosa i en så eksepsjonell «dårlig smak». Han kom nært til å miste sin protesjering på grunn av dette skrivet. Misforståelsen av innholdet i det satiriske angrepet kan forklares i den store forskjellen mellom det kannibalistiske forslaget og den rolige, saklige fortellertonen. Essayet er i ettertid blitt allment anerkjent som det beste eksempel på vedvarende ironi i det engelske språks historie.