Etter at jesuittordenen ble opphevet, forfulgte han med største interesse at ordene fortsatte å eksistere i Russland. Russland hadde ikke tillatt at jesuittordenen adlød pavens bud om å oppløse seg selv, og jesuittene fortsatte der særlig med en rekke store skoler. I 1802 trodde han at tiden var moden for at han skulle kunne vende tilbake til jesuittordenens skjød. Derfor henvendte han seg i september dette år til Propagandakongregasjonen, på alle de i Kina fortsatt overlevende eks-jesuitter, og forsøkte å få pave Pius VII og Vatikanet til å tillate jesuittordenens gjenopprettelse i Kina. Han appellerte i et annet brev samtidig til superioren for til jesuittene i Russland, pater Gabriel Gruber (1740-1805) (som pave Pius VII i 1801 hadde bekreftet som general for jesuitt i Belarus), om å oppta kina-jesuittene i deres fellesskap og om å sende prester til kinamisjonene. Brevet førte til at det ble forsøkt å sende to jesuitter til Kina, men til tross for alle forsiktighetstiltak strandet forsøkene. Det dreide seg om patrene Norbert Korsuk (1773-1846, som kom seg til Kina verken via Portugal eller gjennom Russland) og pater Giovanni Antonio Grassi (1775-1849, som det gikk likeledes).