Sammen med Alfred Ploetz, godt kjent siden 1910, beskjeftiget professor Hermann Paul Nitsche (1876–1948) seg med «rasehygiene» under den internasjonale hygieneutstilling i Dresden i 1911. I 1928 ble han utnevnt til direktør for Sonnenstein-slottet i Pirna i Sachsen, en voksende anstalt med mer enn 700 pasienter. Med denne ansettelsen begynte også den systematiske isolasjonen av psykisk funksjonshemmede. Nitsche igangsatte tvangssteriliseringer, tvunget «helsevern» og «matrasjonering» (utsulting) for pasienter som han hevdet hadde arvelige sykdommer. Ifølge Nitsche var de «ballast-eksistenser» som hadde forspilt sin rett til å leve, en unyttig økonomisk belastning for samfunnet. Drapene stanset høsten 1939, da institusjonen ble stengt etter ordre fra innenriksministeren i Sachsen og omgjort til militært reservesykehus og flyktningemottak. Men mellom juni 1940 og september 1941 ble likevel 13 720 funksjonshemmede mennesker drept i slottets kjeller. I tillegg ble 1 031 fanger fra utryddelsesleirene avlivet i kjelleren. Sentral i utførelsen av massedrapene på Sonnenstein var psykiateren og nevrologen Werner Heyde (1902–64).