Bosetningen av Ulster og Irland på 1500-1600-tallet ble eiendommer tatt fra innfødte irlendere og gitt til innvandrende engelske og skotske nybyggere. Disse var protestantiske i motsetningen til de katolske irlenderne, og således lojale til den engelske monarken. Under vilhelmskrigen i Irland (1689–1691), som var krigshandlingene som fulgte i kjølvannet av at Jakob II av England ble avsatt i 1688, og Down var da et senter for protestantisk opprør og motstand mot styret til den katolske kong Jakob II. Etter å ha dannet en bondehær ble protestantene beseiret av den irske hæren ved Dromore og tvunget til å trekke seg tilbake, noe som førte til at hele Down falt under jakobinsk kontroll. Senere samme år ankom den tyskfødte marskalk Fredrik von Schomberg store ekspedisjon Belfast Lough på vegne av Vilhelm av Oranien og erobret Bangor. Etter å ha beleiret festningen Carrickfergus, marsjerte Schomberg sørover til militærleiren ved Dundalk, og ryddet grevskapet Down og mye av resten av øslige Ulster av troppene til Jakob II.