I 1913 fikk Peter Østbye det første patentet, under navnet , på en skismøring som både ga feste i motbakker og bedre glid i unnabakker. Denne inneholdt tørrparafin, stearin, linolje, tjære og voks for å få glid, og dessuten harpiks (kvae) blandet med venetiansk terpentin for å få feste. Dette var det som senere ble kjent som klistersmøring. Klisteret ble etter hvert markedsført på tuber og kjent under navnet Mixolin universalklister. I 1918 brukte Thorleif Haug gummi (kautsjuk) fra sykkelslanger før Gråkallrennet i Trondheim. Senere brukte han grammofonplater og kalosjer.