Levellerne var ikke et politisk parti i den moderne betydningen av ordet, og var ikke innrettet et spesielt manifest. De var organisert på nasjonalt nivå med kontorer eller samlingsplasser på et antall vertshus i London som i Islington som hadde sitt navn fra blomsten på en rosmarin som levellerne bar i sine hatter som et tegn på identifikasjon. Dette vertshuset er fortsatt oppe den dag i dag som et vertshus. De utga en avis kalt for og var nyskapende i bruk av opprop og pamfletter for å fremme og spre sine politiske oppfatninger. De identifiserte seg selv blant annet ved en sjøgrønt bånd på sine klær. Etter Prides utrenskning av parlamentet og henrettelsen av Karl I av England lå makten i hendene på adelen i hæren i mindre grad i rumpparlamentet. Levellerne, sammen med andre opposisjonelle grupper, ble marginalisert av de som satt med makten og deres innflytelse svinnet hen. Etter 1650 var de ikke lenger en alvorlig trussel for den etablerte orden.