Fredrik Grøn forteller at de hadde liten verdi og kun ble brukt som nødkost og som medisin. Jens Holmboe på sin side antar at de har spilt en viktig rolle opp gjennom tiden, men han baserer sine antagelser på historiske opplysninger fra andre land, og omtale i nødstider. Ove Arbo Høegs viser til den levende tradisjonen på begynnelsen av 1900-tallet som til dels foraktet blåbær. Også noen steder i Sverige ble de fullstendig forkastet som mat, selv om de andre steder i Sverige kunne bli satt fram for å vise gjestfrihet, bli brukt i syltetøy, grøt og desserter.