Ferdinand og Maries sønn, kronprins Carol (senere Kong Carol II), hadde aldri noen nært forhold til sin far—innen Carol var blitt voksen, var striden mellom dem blitt et «åpent brudd» (Easterman, 1942, 29)—men det fortsatte å være et "sterkt bånd av ømhet og sympati" mellom Carol og Marie. (Easterman, 1942, 30–31) Forholdet forverret seg imidlertid. Den første konflikten kom som en følge av Carols motvilje mot Maries forhold til prins Știrbey; bruddet ble klarere da Marie forsøkte å styre Carol inn i et dynastisk ekteskap i stedet for å la ham selv velge sin brud. (Easterman, 1942, 31–32) Under krigen hadde han giftet seg hemmelig med en fraskilt, rumensk kvinne. Ferdinand tvang igjennom at ekteskapet ble oppløst, og Carol giftet seg i 1921 med prinsesse Helena av Hellas; de fikk året etter sønnen Mikael. I Paris gjorde imidlertid Loie Fuller Carol kjent med Magda Lupescu; de visste ikke om Fullers tilknytning til Marie. Fuller la først inn et godt ord for paret; senere konspirerte hun uten hell med Marie for å skille dem. (Easterman, 1942, 58–61) Carol måtte velge mellom Magda og tronen; han valgte Magda. Slik ble sønnen Mikael konge knappe seks år gammel da Ferdinand døde i 1927. Forholdene i Romania var da så ustabile at ingen protesterte da Carol vendte tilbake for å bli konge i 1930; men bruddet mellom mor og sønn var fullstendig. (Easterman, 1942, 31, 86–87) Carol forlangte at Marie brøt all kontakt med hans første kone, Helena. Da Marie nektet å etterkomme dette, stanset han alle utbetalinger til henne og nektet henne å komme i yndlingsdatteren Ileanas bryllup. I en lengre periode måtte Marie bo hos familie og venner for å overleve. Hun fikk senere vende tilbake til Romania, men sønnen avlyste feiringen av hennes 60-årsdag i 1935, og skulle hun dra utenlands, undersøkte han bagasjen hennes.