Ifølge Zizioulas kan man i den tidlige kirke tydelig se identifiseringen mellom den eukaristiske «synase» og kirken. Eukaristien er det konstituerende realisering av kirkens vesen, som gir kirken dens væren. Kirkens vesen er samtidig konstituert av de kristologiske og pneumatologiske faktorer. Eukaristien er kilden til fellesskapets dåpsnatur, til de forskjellige ordener og til biskopens fremskutte rolle. I denne forbindelse er det å understreke hvordan nattverden som feires av biskopen, i forhold til den lokale kirkens enhet, er forskjellig fra den som feires av presten. Basert på prinsippet om «enhet i identitet», vil han si at kirken er katolsk ikke som summen av mange deler forent i samme tro, men i den grad mangfoldet av kirker finner sin enhet takket være den mystiske identitet til hver en med Kristus i eukaristien og ved biskopen.