I 1956 publiserte Ville Luho sin doktoravhandling med et omfattende funnmateriale av kvartsgjenstander fra mange boplasser i Askola-sogn i Borgå ådal, som han daterte til preboreal tid. Luho mente i siste instans at Askolakulturen var avledet av senpaleolitiske grupper i det nordlige Mellom-Europa og Suomusjärvikulturen av Askolakulturen. Kritikken kom i 1969, da arkeologen Ari Siiriäinen mente at funnene fra Askola ikke var berettiget til å framstilles som en særskilt Askolakultur. Funnene fra Askola representerte m.a.o. ikke Finlands eldste bosetting. De burde i stedet dateres til boreal tid og utgjorde derfor en del av Suomusjärvikulturen, eventuelt med det forbeholdet at de representerte en tidsalder da øksen ikke ennå hadde blitt et alminnelig redskap. Til tross den kritikk som har blitt framført mot Luhos resultater kan hans innsats innen kvartsforskningen anses som banebrytende. Han studerte først og fremst kvarts fra boplassene, noe som er et vanskelig materiale å bedømme, og som han sammenlignet med førpaleolitiske funn fra Sentral-Europa og Komsakulturen i Nord-Norge.