For ætten var familien av stor viktighet, men i det norrøne samfunnet ser vennskap likevel ut til å ha veid tynge enn slektskap. Dette kommer tydelig til uttrykk i Håvamål, som er opptatt av å gi råd om vennskap, men nevner lite om slektskap. For folk flest var vennskap med høvdingen av størst viktighet i hverdagen. Frendene (= slektninger inntil tredje ledd) var av mindre betydning. Ofte bodde de langt unna og var til liten hjelp om en tvist skulle oppstå. Uttrykket «de var frender og venner» viser tydelig at man ikke tok støtte fra ætten for gitt.