Den 1. november 1965 brøt frustrasjon over det som ble oppfattet som statlige misbruk ved skatteinnkreving ut i opptøyer i byen Mangalmé i prefekturet Guéra. Fem hundre mennesker døde, blant dem områdemedlemmet i nasjonalforsamlingen og ni andre embetsmenn. Fra Mangalmé og det nærliggende prefektur Batha spredte opprøret seg til prefekturene Ouaddaï og Salamat, der prefekt og nestprefekt ble drept i februar 1967. I august 1968 brøt det ut et stort mytteri i Aozou blant de toubou-dominerte nasjonale nomadegardene, og forøket den pågående uro i nord. Samme år begynte anti-regjeringsaktiviteter og skrifter å dukke opp i Chari-Baguirmi-prefekturet, bare omtrent 100 kilometer fra N'Djamena. Det ble utrygt å reise i store deler av sentrale Tsjad, og i 1969 var regjeringens makt i nord begrenset til garnisonsbyene Faya Largeau, Fada, Bardaï og Ounianga Kébir.