Etter sin manns død i 1904 engasjerte Elise seg i kvinnesaken for fullt, ble redaktør i «Damenes Blad» og fortsatte sitt virke (fra 1901) som skribent i Urd (ukeblad) for kvinner. Utover å være med på etableringen av Norske Kvinners Nasjonalråd i 1904, gikk Elise inn i ledelsen av Landskvindestemmeretsforeningen som ble startet i 1898. Den ble nedlagt i 1914, etter at retten ble sikret i 1913. Et av hennes viktigste bidrag anses for å være undersøkelsen om hvorvidt norske kvinner støttet unionsoppløsningen i 1905, underskrevet av 244 765 kvinner som jo ikke hadde stemmerett på den tiden. Listene ble overlevert Stortinget i august 1905. En biografi med hennes detaljerte dagboksnotater utkom i 2009. .