Basert på Lagrange-funksjonen for et system kan dets klassiske virkning beregnes. Feynman viste at denne kunne benyttes til å gi hver mulig tidsutvikling som et system kunne ha, en kvantemekanisk sannsynlighetsamplitude. Den totale amplituden for en overgang fra en tilstand til en annen, ville da være gitt ved summen av alle enkeltamplitudene for hver slik vei. I den kontinuerlige grensen går denne summen over i et veiintegral. Dette kan formuleres både for ikke-relativistiske partikler og relativistiske kvantefeltteorier.