Innenfor amerikansk psykologi har kulturpsykologien sine røtter i 1960- og 1970-tallet, men har i de senere tiår blitt mer framtrendende. Noen av de klassiske tekstene som fremmer kulturpsykologien er Shweder og Levine (1984), Triandis (1989), Bruner (1990), Shweder (1991), Markus og Kitayama (1991), Cole (1996), Nisbett og Cohen (1996), Shore (1996), Fiske, et al. (1998), Nisbett, et al. (2001) og Nisbett (2003). Kulturpsykologer bruker generelt sett enten etnografiske eller eksperimentelle metoder (eller en kombinasjon) i sin datainnsamling. Lev Vygotskij regnes også som en representant for kulturpsykologi.