New England inngår i en kjede av østkystbyer fra Boston til Washington DC; byene er vokst slik at forstedene i den ene nesten går over i forstedene i nabobyen slik at det dannes en "megaby" (engelsk: ). Klimaet er relativt kjølig og været uforutsigbarhet med hyppige lavtrykk særlig i Maine og Vermont. Været er ofte preget av fuktig luft fra Atlanterhavet og det kommer noen ganger svært kald luft fra Canada og av og til tørr luft fra vest. Årsnedbøren ligger på 900 til 1100 millimeter i gjennomsnitt. Boston har juligjennomsnitt på 23⁰C og januar på -1⁰C. Jorden er med noen unntak stort sett lite gunstig for jordbruk på grunn av mye stein, kupert terreng, tynt lag matjord og til dels sur jord. I områder preget av løvtrær er jordsmonnet mindre surt og mer fruktbart. Nord-sørgående fjellkjeder på opp mot 1200 meter utgjør naturlige barrierer mot vest. Cape Cod er stort sett det eneste flate lavlandsområdet. Connecticut-dalen er det viktigste jordbruksområdet i New England. Grønnsaksdyriking og plantasjer er det stort sett i lavlandet ved kysten og i Connecticut-dalen, mens det indre er preget av skog og beiteland. Maine, Vermont og New Hampshire er for en stor del dekket av skog og det er betydelig skogbruk og treforedling. Åsene i Vermont er for en stor del dekket av barskog som er grønn hele året, derav det franske navnet Vert Mont. Vermont har lange snørike vintre som gir grunnlag for vintersport.