Goethe betraktet fargene litt på samme måte som Aristoteles ved at de fremkommer fra hvitt og sort. En mørkere variant av hvitt er gult, mens en lysere variant av sort er blått. På samme måte er rødt en mørkere variant av gult, mens fiolett er en mørkere utgave av blått. Dermed er gult og blått de to basale eller enkleste fargene. Grønt oppstår som en blanding av disse to primærfargene. De forskjellige fargene plasserte han rundt en sirkel, delvis basert på egne observasjoner. Disse gjorde det mulig å definere komplementærfarger som befant seg på motsatt side av sirkelen. Slik ble rødt komplementærfargen til blått, mens gult og lilla er annet slikt par. Grønt har en komplementærfarge som er en slags purpur eller magenta. Den fremkommer ved å blande rødt og fiolett og har spesielle egenskaper. Hver av fargene ble også av Goethe forbundet med psykologiske trekk hos mennesket. Han utvidet på lignende vis sin fargelære til å gjelde mer universelt på mange forskjellige plan.