Den siste mur omhandler pavens myndighet alene til å sammenkalle et konsil. Det er en mur som faller, når de to første murer faller. Luther mener de kristne har plikt til å stille seg på Skriftens side og irettesette og bruke tvang mot paven, som handler galt. Pavens hjemmel til enerett til å sammenkalle konsil er ikke fundert i Skriften, men «deres egne lover». Og han oppfordrer fyrstene til å bruke sverdet og sørge for at et virkelig fritt konsil kommer i stand. Luther sammenligner situasjonen med en by som er blitt overfalt av en fiende. Når det er slik, skal fyrstene vekke de kristne og kalle de sammen. Dvs. når forholdene tilsier det, kan den verdslige makt sammenkalle et fritt, alminnelig konsil, slik som keiser Konstantin den store og flere andre keisere har gjort. De har like mye del i det alminnelige prestedømme.