Wilson ble ansett som en av britisk litteraturs «sinte unge menn (Angry Young Men)» på 1950-tallet. Han var en av bidragsyterne til antologien , som inneholdt manifester av en rekke av disse "sinte unge menn". Han kom også på trykk i en antologien . Wilson og hans venner Bill Hopkins og Stuart Holroyd ble av noen ansett som en undergruppe av de sinte unge menn, fordi disse tre var mer opptatt av «religiøse verdier» enn med liberal eller sosialistisk politikk. Kritikere på venstresiden karakteriserte dem som «fascister», men kommentatoren Kenneth Allsop kalte dem for «lovgiverne».