Den virkelige fødselen til russisk opera kom imidlertid med Mikhail Glinka og hans to store operaer (1836) og (1842). Etter ham, i løpet av 1800-tallet i Russland, ble det skrevet operatiske mesterverk som og av Alexandr Dargomyzjskij, og av Modest Mussorgskij, av Alexandr Borodin, Eugene Onegin og Spardame av Pjotr Tsjaikovskij, og av Nikolaj Rimskij-Korsakov. Denne utviklingen speilet veksten av russisk nasjonalisme på tvers av det kunstneriske spekteret, som en del av den mer generelle slavofile bevegelsen.