På denne tid var det en stor teologisk kontrovers mellom tilhengerne av Jacobus Arminius, dekan for teologi i Leiden, og fundamentalistiske kalvinister som Franciscus Gomarus. I 1610, flere måneder etter at lederen deres hadde dødd, ga tilhengerne av Arminius uttrykk for læreforskjeller mellom dem og kalvinismen. En del av dette gjaldt predestinasjonslæren, for at de mente at Gud ikke garanterer frelse for utvalgte folk. Under ledelse av Oldenbarnevelt tok De forenede nederlandske provinser et offisielt standpunkt for toleranse overfor arminianerne. Grotius ble etter hvert bedt om å skrive en tekst som forsvarte dette synspunktet.