På 1600-tallet lå møllene og sagbrukene tett i tett langsmed fossen og ute på øyene der. Og Øya var så stor at det voks fram et helt lite samfunn der. I 1865 var dette samfunnet så stort at det utgjorde byens fjerde største bydel i folketellingen. 19 hus var bebodde. Disse møllene og brukene var forbundet med hverandre og elvebredden gjennom en intrikat system av små bruer, som var anlagt på kryss og tvers mellom øyene i fossen.