Han synes jevnlig å ha stått i opposisjon til sin danske embedsbror Johan Friis, og i enkelte tilfeller vites han å ha gått av med seieren, således i spørsmålet om Danmarks direkte innblanding i den russisk-liflandske strid i 1558. Kong Christian viste ham stor tillit, og på sit dødsleie kalte han både ham og Johan Friis til seg.