Barbauld samarbeidet også med sin bror John på seksbinds verket (, 1793). Det er en blanding av fortellinger, fabler, dramaer, dikt og dialoger. På mange måter innkapsler denne bokserien idealene til Opplysningstidens pedagogikk: «nysgjerrighet, observasjon, og fornuftstankegang». Eksempelvis oppmuntrer historiene til å lære vitenskap gjennom praktiske aktiviteter; i «A Tea Lecture» («En leksjon i te») lærer barnet at det å koke te er «sannsynligvis en kjemisk drift» og «læring om blanding, fordamping, og kondensering (fortetning)». Teksten fremhever også rasjonalitet og fornuft; i «Things by Their Right Names» («Tingene ved deres rette navn»), forlanger et barn at hans forteller ham en historie om «et blodig mord». Faren gjør så ved å benytte seg av de fiktive billedlige uttrykkene til eventyret som «det var en gang», men forvirrer sin sønn med detaljer slik som at morderne hadde alle «hadde stålluene på». Mot slutten forstår barnet at faren har fortalt ham en fortelling om et slag og hans far kommenterer «Jeg kjenner ikke til noen mord som er halvparten så blodig». Taktikken med å gjøre verden ikke-familiær tvang leseren til å tenke over det som leses rasjonelt. Fortellingens budskap om krigsmotstand er også gjennomgående i hele . Faktisk har Michelle Levy, en forsker av tidsepoken, har argumentert for at bokserien oppmuntrer leserne til å «bli kritiske observatører av og, hvor det er nødvendig, gi høylytt motstand til autoritetene». Denne motstanden er lært og praktisert i hjemmet, i henhold til Revy, « hevder at sosiale og politiske reformer må begynne i familien». Det er familiene som er ansvarlig for nasjonens framgang eller tilbakegang.