De opprinnelige bøyingsendingene -i (, ), -a og -or/-one gikk ut. Bare -a, -e og -er/-ene henholdsvis ble stående. Dermed ble skillet mellom sterke og svake substantiv (nesten) borte. Hann- og hunnkjønnsord med uregelrett bøying i flertall fikk også regelrett bøying. For eksempel blir (tradisjonell form) og (regelrett hannkjønn) likestilt. Det samme gjelder (tradisjonell form) og (regelrett hunnkjønn). Nedskjæring i tallet på former av ord og endinger, for eksempel der det er valg mellom y og ø, e og æ, i og e eller enkel og dobbel konsonant. Et unntak er at j-en i ord som blir valgfri. Forenkling av pronomenbøyinga. Objektsforma av , , går ut, mens objektsforma av («dere»). Stryking av østlandske monoftongformer, deriblant , og . Samsvarsbøying i svake verb blir valgfritt, men obligatorisk i sterke verb.