På 400-tallet oppsto korlyrikken i Sparta, i sin grunnform en vekselspill mellom en korleder og et kor, en utvikling av arbeidsviser og danser. Korlyrikken hadde større publikum enn lyrikken og ble framført på større festivaler. Til sangen danset koret. Den første poeten man kjenner til er Alkman, andre sentrale navn er Pindaros, Simonides og Bakchylides. Korlyrikken var polykoral (se antifon, «motlydende») og ble skrevet i satser av strofer, motstrofer og etterstrofer. Selv om de ble framført på festivaler kunne de inneholde sterke sublime lyriske stykker, som eksempelvis Alkmans naturlyrikk. Pindaros er kjent for siner oder, dityramber, paeaner, threnoi, og epinikier. Dette er framfor alt en poesi for å hylle helter, idrettsmenn og guder. Fra korlyrikken utviklet etter hvert det antikke greske dramaet seg.