Geofysikeren Magnús Tumi Einarsson sa på en pressekonferanse 21. mars at dette utbruddet er lite i sammenligning med Heklas utbrudd i 2000. Utbruddet fant ikke sted under en isbre, men mellom isbreene Eyjafjallajökull og Mýrdalsjökull. Så lenge utbruddet ikke er nær isbreen er risikoen for oversvømmelse liten; sprekken kunne imidlertid utvide seg og nå isbreen, og dermed øke oversvømmelsesfaren betraktelig. Radarstasjonene til Islands meteorologiske institutt registrerte ikke noe merkbart nedfall av vulkansk aske de første 24 timene etter utbruddet, men natta 22. mars ble det meldt om askenedfall i Fljótshlið-området (20–25 kilometer nordvest for utbruddet) og Hvolsvöllur (40 km nordvest for utbruddet). Klokka 07.00 22. mars sendte en eksplosjon utbruddssøyler så høyt som 4 km opp i lufta; dette var de høyeste søylene siden utbruddet starta. 23. mars fant en liten dampeksplosjon sted da varm magma kom i kontakt med nærliggende snødriver, og sendte en dampsøyle sju kilometer opp i lufta. Etter dette har det vært flere dampeksplosjoner.