Slike sammenkomster ble holdt særlig i forbindelse med pietismen. Denne bevegelsens opphavsmann, Philipp Jakob Spener, forordnet sammenkomster av mer privat natur blant annet for å fordype det religiøse liv. De var ment for bønn og bibelrefleksjoner, og de kunne ledes av ikke-prester. Speners mening var på ingen måte å utløse noen splittelse fra den lovformelig etablerte kirke eller noen misaktelse mot dens presteskap, gudstjenester eller ordninger. Etter Speners død (1705) viste det seg imidlertid at nettopp slikt mer og mer var blitt tilfelle. Allerede i hans levetid oppstod det som ble ansett som uorden under disse såkalte konventikler.