Afrodite er nesten alltid ledsaget av Eros, guden for begjær og seksuell lyst. Hesiod har beskrevet Eros som en av de fire opprinnelige urkreftene som ble født ved tidenes begynnelse, men etter fødselen av Afrodite fra havskummet, får han selskap av Himeros (Ἱμερος, bokstavelig «begjær»), og sammen blir de Afrodites faste følgesvenner. I tidlig gresk kunst blir Eros og Himeros begge framstilt som idealiserte kjekke ungdommer med vinger. De greske lyriske poetene betraktet makten til Eros og Himeros som farlig, tvangsmessig og umulig for noen å motstå. I moderne tid blir Eros ofte sett på som Afrodites sønn, men dette er faktisk en relativt sen innovasjon. En skolia på Theokrit fra Syrakus’ bemerket at poeten Sapfo fra 600-tallet f.Kr. hadde beskrevet Eros som sønnen til Afrodite og Uranos, men den eldste bevarte referansen til Eros som Afrodites sønn kommer fra Apollonios Rhodios’ , skrevet på 200-tallet. f.Kr., hvor han ble framstilt som en sønn av Afrodite og Ares. Senere grep romerne, som så på Venus som en modergudinne, denne ideen om Eros som Afrodites sønn og populariserte den, og gjorde den til den dominerende framstillingen i verk om mytologi fram til i dag.