I januar 1957 så ikke fengselet utvei til å fortsette med å stå for fyringen i det gamle tinghus. De hadde fått brenselutgiftene refundert av Bergen politikammer og kommunen, i tillegg til en mindre godtgjørelse for arbeidet, kr 500 pr år. Men dette hindret rasjonell disponering av den «knappe betjentstyrke». Varmeingeniøren O.L. Boye opplyste at det gamle lavtrykksdampvarmeanlegget var installert etter initiativ av staten for å få rettslokalene i 2.etasje oppvarmet. Det var også staten som ønsket fyringen utført av fengselets ansatte og fangene. Skulle noen lønnes for å holde koksfyringen gående, ble anlegget svært kostbart, og ingeniøren rådet til elektrisk oppvarming i stedet, men da trengtes blant annet ny stigeledning med sikringer og fordelingskurser til kontorene. Ingen ville tilrå et slikt utlegg, fordi fengselet ble påregnet å rives for å gi plass for et nytt rådhus. Med varmtvannskjeler ville det gått, men gassfyrte kjeler krevde både ettersyn og feiing. Verken politistasjonens eller arbeidskontorets fyrbøter ville påta seg å betjene det gamle anlegget. Ekstern hjelp ble hentet inn, til ordinær timebetaling kr 4,09, enda han måtte møte kl 5:30 morgen. Nye gassfyrte kjeler ble omtrent like dyre som elektriske, og to dampkjeler kunne ikke stå uten tilsyn. Sommeren 1958 var problemet fortsatt uløst. Man satte sitt håp til forhandlingene om makeskifte av kommunens eiendom Nygaten 2 og statens andel i Rådstuplass 8, slik at kommunen var eneeier av sistnevnte før man investerte i utbedringer.