De Valera kunne på grunn av den frihet som var vunnet under Cosgrave, gå enda lenger. Ettersom det ikke lenger var noen britiske restriksjoner for lovgivning, avskaffet han troskapseden (Cosgrave hadde planer om å gjøre dette om han hadde vunnet valget i 1932), senatet (dermed ble parlamentet en ettkammerforsamling slik irene hadde ønsket), universitetenes representasjon i Dáil (som betydde at akademikere hadde dobbeltstemme i valget, da de valgte både lokalrepresentanter og de spesielle universitetsrepresentantene) og appeller til Geheimerådet. I 1936 begikk han sin eneste større feil i denne prosessen, da han forsøkte å bruke Edvard VIIIs abdikasjon til å avskaffe monarkiet og dermed også generalguvernørembetet. De Valera la bare frem endringsforslag til grunnloven og ble så minnet på av jurister at kronens og generalguvernørens posisjon også var beskrevet i en rekke andre konstitusjonelle lover, chartere, regjeringsuttalelser og tillatelser. Han måtte derfor raskt kjøre gjennom et lovforslag til, for å fjerne alle de elementene fra tidligere lovgivning som han hadde glemt. Ekstraloven ble gjort gyldig med tilbakevirkende kraft, fra desember 1936.