Et distansevern som beskytter en høyspentledning (45-420 kV) er innstilt med forskjellige soner. Hver sone har sin utstrekning som definerer hvor langt distansevernet rekker. Typisk vil den første sonen dekke momentant ca. 80 % av en kraftledning. Den andre sonen vil dekke den resterende delen av linjen, og er tidsforsinket typisk 300 ms. For å oppnå momentan frakopling av hele ledningen er det vanlig å benytte to dublerte uavhengige samband mellom distansevernene i hver ledningsende som kommuniserer med hverandre. Dette sikrer at distansevernene bare gir momentant frakopling på linjefeil, og ikke på overrekkende feil (samleskinne, utgående linjer etc). På 420/300 kV-nivå er det i Norge vanlig å benytte to ulike typer/fabrikater av distansevern i hver ledningsende for å beskytte høyspentledninger. På lavere spenningsnivå er det vanlig med ett distansevern i hver ende. Distansevern gir hurtig og selektiv frakopling av kortslutninger, men har manglende dekning av høyohmige feil (tre etc. mot linjer). Høyohmige feil dekkes av andre typer vern (følsomme jordstrømvern).