Opprøret av unge polske vernepliktige fikk snart støtte fra høytstående polsk-litauiske offiserer og medlemmer av den politiske klassen. Opprørerne, som ennå var dårlig organisert, var i betydelig undertall og manglet tilstrekkelig utenlandsk støtte og ble tvunget til å benytte risikabel geriljataktikker. Russiske represalier var raske og hensynsløse. Offentlige henrettelser og deportasjoner til Sibir tvang etter hvert mange polakker til å forlate væpnet kamp. I tillegg slo tsar Aleksander II hardt ut mot eiendomsherrer og som et resultat av hele økonomien, med en plutselig beslutning i 1864 om endelig å avskaffe livegenskapet i Polen. Det påfølgende oppløsningen av eiendommer og nøden til mange bønder overbeviste utdannede polakker til å vende seg i stedet til ideen om «organisk arbeid» (polisk: ), noe som betegnet konseptet om at nasjonens vitale krefter bør vies til arbeid, økonomisk og kulturell selvforbedring snarere enn til fruktløse nasjonale opprør mot de overveldende militærene i de ulike delene av det russiske imperiet.