Melba hadde en sterk støttespiller i London, , som hadde en sterk stilling i Covent Garden. Melba ble overtalt til å komme tilbake, og Harris ga henne en rolle i (juni 1889) mot Jean de Reszke. Hun sa senere: «Jeg daterer suksessen min i London ganske klart til den store kvelden den 15. juni 1889». Etter dette kom hun tilbake til Paris som Ophélie, Lucia i , Gilda i , Marguerite i og Juliette. I franske operaer hadde hun ikke god uttale, men komponisten Delibes sa at han ikke brydde seg om hun sang på fransk, italiensk, tysk, engelsk eller kinesisk, så lenge hun sang. venstre|mini|portrett|Philippe, hertugen av Orléans I de første årene av 1890-tallet sang Melba ved de ledende europeiske operahusene, inkludert Milano, Berlin og Wien. I begynnelsen av tiåret hadde Melba et forhold til . De ble ofte sett sammen i London, noe som skapte en del snakk, men det oppstod mye mer oppstyr da Melba dro gjennom Europa til St. Petersburg for å synge for tsar Nikolaj II. Hertugen fulgte nært etter henne, og de ble sett samenn i Paris, Brussel, Wien og St. Petersburg. Armstrong innledet skilsmisseforhandlinger på grunn av Melbas utroskap, og nevnte hertugen som medrespondent. Han ble til slutt overtalt til å droppe saken, men hertugen kom fram til at en toårig safari i Afrika, uten Melba, ville være passende. Han og Melba gjenopprettet ikke forholdet senere.