Da boka kom ut, hadde Olav Duun forholdsvis nylig fullført det store seksbindsverket (1918–1923), og var på leting etter et nytt stoff. Han hadde utgitt ei bok i året fra 1907 til 1924, i tillegg til to barnebøker. De 11 bøkene fra romanen (1914) til novellesamlinga (1924) foregår i ett felles landskap med de samme stedsnavnene og med hovedpersoner som opptrer som bipersoner i andre bøker. Professor Otto Hageberg omtaler dette som «Duuns storroman», og også foregår innenfor dette universet.