Koalisjonshærene til Østerrike, Preussen, Sverige og Russland, ledet av den russiske tsar Alexander I og østerrikske generalfeltmarskalk Karl von Schwarzenberg, beseiret , den store hær, til den franske keiseren Napoléon Bonaparte. Napoléons hær besto også polske og italienske tropper, samt tyskere fra Rhinforbundet (hovedsakelig Sachsen og Württemberg). Slaget var kulminasjonen av den tyske kampanjen («frigjøringskrigen») i 1813 og involverte 560 000 soldater, 2 200 artilleristykker, utgifter til 400 000 runder med artilleriammunisjon og 38 000 ofre, mens koalisjonen også så store tap, med rundt 55 000 drepte eller skadde. Det betydde at det var største slaget i Europa, og det største slaget under Napoleonskrigen, fram til første verdenskrig.