Damptrykket for et løsemiddel blir litt mindre når det tilsettes et annet stoff som løses opp. Dette fenomenet ble først systematisk studert av den franske kjemiker François-Marie Raoult rundt 1880. Han fant at reduksjonen av damptrykket for tynne løsninger er proporsjonalt med konsentrasjonen av oppløst stoff. Dette resultatet kalles i dag for Raoults lov. Frysepunktsnedsettelse betyr at en løsning har et noe lavere frysepunkt enn det rene løsemiddelet. Dette fenomenet ble også undersøkt av Raoult som fant at temperatursenkningen er proporsjonal med konsentrasjonen av tilsatt stoff. Effekten blir benyttet når islagte veier blir strødd med salt om vinteren og fly blir aviset ved å sprøyte dem med forskjellige kjemiske væskeblandinger. Osmotisk trykk oppstår når en løsning adskilles fra det rene løsemiddelet (eller en løsning med en annen konsentrasjon) med en halvgjennomtrengelig membran som bare slipper igjennom løsemiddelet. Fenomenet kalles osmose og spiller en viktig rolle bl. a. i mange biologiske sammenhenger. Det kan også utnyttes til å produsere elektrisk strøm i saltkraftverk ved å utnytte forskjellen i saltkonsentrasjon i sjøvann og ferskt vann. Kokepunktsforhøyelse viser seg ved at kokepunktet for en løsning er noe høyere enn for det rene løsemiddelet. For tynne løsninger er forhøyelsen proporsjonal med konsentrasjonen av tilsatt stoff. Vann vil koke ved en litt høyere temperatur enn 100 °C når man adderer til litt salt, men den praktiske effekten er liten.