Etter eksplosjonen i 1944 ble restaureringen foretatt med mer sement enn man ville brukt i dag. Grunnen under tårnet utsettes for stadige rystelser fra forbipasserende tungtrafikk, og siden sement er mindre elastisk enn kalk, har det gjennom årene oppstått mange sprekker som har gitt lekkasjer inn i bygningen. I 2016 startet Statsbygg en restaurering, der de la om taket og vektergangen slik at taket og murkronen er tettet, og lekkasjer derfra stanset. Pr 2019 var det fortsatt lekkasjer gjennom fugene i fasaden, som tettes med kalk i stedet for sement. Det måtte brukes selvbærende stillaser fordi det ikke er lov å sette kroker i den gamle fasaden. På 1960-tallet ble betong ansett som en garanti mot inntrengende fukt, men når betong sprekker og vann trenger inn, slippes ikke vannet ut igjen. Noen steder var fukt trengt 40 cm inn muren. Nå er det lagt inn kalkfuger som slipper ut fukt. I januar 2022 kom tårnet til syne igjen etter fem års restaurering.