Byen var sterkt befestet med murer og tårn på grunn av de hyppige angrepene fra kaskiere som bodde i fjellregionen i nord. Kaskiere var et sammensatt stammefolk som snakket det i dag ukjente språket kaskisk, bortsett fra at det ikke var indoeuropeisk. De nevnes nesten utelukkende i hettittiske kilder. Utgravninger av de tyrkiske arkeologene Remzi Oğuz Arık og Hamit Koşay ble gjenopptatt i 1935 under personlige instruksjoner fra Mustafa Kemal Atatürk selv, og som bidro fra sitt eget budsjett. I 1968 var arbeidet under ledelse av Mahmut Akok.Arbeidet, som fortsatte til 1970, avslørte betydelig lokal rikdom og prestasjon allerede før hettittenes tid, med den eldste bosetningen fra 3000-tallet f.Kr. Graver fra 2000-tallet f.Kr. inneholdte metallbeholdere, smykker, våpen og stolpehoder i form av okser, hjort, samt abstrakte former som ofte tolkes som solsymboler. Utgravingen på stedet ble gjenopptatt i 1994, og ledes nå av Aykut Çınaroğlu.