Den 27. oktober 1940 ble Conseil de défense de l'Empire («Rikets forsvarsråd») konstituert for å organisere styret av territoriene i Sentral-Afrika, Asia og Oseania som hadde lyttet til de Gaulles oppfordring til motstand. Denne ble erstattet den 24. september 1941 av («Den franske nasjonalkomité»). Den 13. juli 1942 ble offisielt omdøpt til («Stridende Frankrike») for å markere at kampen mot aksemaktene ble utført både eksternt av Frie franske styrker og internt av («Franske styrker innenlands»). Etter gjenerobringen av Nord-Afrika ble dette formelt smeltet sammen med de Gaulles rival, general Henri Girauds kommando i Algerie, for å danne (Den franske komité for nasjonal frigjøring»). Landflyktigheten ble offisielt avsluttet med frigjøringen av Paris av 2. pansrede frie franske divisjon og motstandsbevegelsen den 25. august 1944, og med opprettelsen av Frankrikes provisoriske regjering (, GPRF). Denne regjeringen styrte Frankrike til slutten av krigen og videre frem til 1946 da Den fjerde republikk ble etablert, og dermed avsluttet rekken med midlertidige regjeringer som hadde etterfulgt Den tredje republikk etter dens fall i 1940.