Billedhoggeren Stinius Fredriksen (1902–1977) utforma «Frigjøringsmonumentet» rett etter krigen. Opprinnelig hadde han modellert en død «tysk riksørn» liggende under støvelen til den russiske soldaten som symbol på seieren over den tyske okkupasjonsmakta. I 1951, året før «Russemonumentet» på Haganes kom opp, ble det imidlertid bestemt på regjeringsnivå at ørnefiguren måtte slipes vekk fra avstøpninga for ikke å forstyrre Norges forbindelser til USA og Vest-Tyskland. Den unge, liberaldemokratiske forbundsrepublikken ble kontrollert av de allierte vestmaktene, ble ansett som kommende NATO-alliert og hadde i 1949 beholdt den tradisjonsrike ørnen i sitt nye riksvåpen uten nazistenes hakekors. Etter frigjøringa hadde dessuten den kalde krigen utvikla seg og gjort forholdet mellom det kapitalistiske USA og kommunistiske Sovjetunionen svært anstrengt. Den negative ørnesymbolikken på monumentet ble derfor oppfatta som unødig provoserende, krigersk og antitysk. Fredriksen fjerna da motvillig hodet og vingene på ørnefiguren og forandra den til en stein.