De fleste bøkene foregår i England en gang på midten av 1950-tallet med middelklassemiljø som bakgrunn. De får dermed en litt gammeldags stemning. Brian Aldiss, en annen engelsk science-fictionforfatter kalte mange av historiene for «cosy catastrophes», koselige katastrofer. Fra Wyndhams side var dette et valg bort fra hva han kalte «galactic gangsters in space opera», galaktiske forbrytere i romopera, som sjangeren hadde mere enn nok av på den tid. I sine lengre bøker er han vel så mye opptatt av personene. Han kan sies å være banebrytende i den forstand at interplanetariske katastrofer ikke er noe som hender «andre», det vil si de som er best utrustet til å hamle opp med dem. Han var forut for sin tid når det gjaldt forstyrrelser i biosfæren som helhet, som når utenomjordiske i begynner å omordne Tellus uten å spørre om samtykke. Mennesket blir konsekvent sett som en del av naturen og naturen som «red in tooth and claw», rød i tann og klo, som dikteren Alfred Tennyson uttrykte det.