Fastlåsingen av bygseavgiftene kunne ikke holde seg i lengden, da prisene endret seg over tid. Staten så gjennom fingrene med at private jordeiere overskred begrensningene, og mot slutten av 1700-tallet ble avgiftene økt også for kron- og kirkegodset. Det ble vanlig å tredele tredjeårstaken i en årlig avgift («årlig take»). På 1800-tallet ble det vanligere å leie ut jorden som forpaktning, der leietiden og avgiften kunne bestemmes fritt. I 1875 var nesten 40% av privat leiejord bortleid som forpaktning. Bygsellovgivningen ble helt avskaffet først i 1965, da en lov om forpaktning kom i stedet.