Michal Kalembasiak og Karol Ogrodowczyk besøkte Treblinka 12. september 1945 og tok trolig de første fotografiene av stedet etter krigen. Området var gravd opp og fullt av hull, noen flere meter dype, med knokler spredd rundt. Tusener måtte ha gravd for å skape et slikt månelandskap. Folk var opptatt med å sikte asken etter de døde, og brydde seg ikke med å svare når de ble spurt hva de drev med. Kalembasiak og Ogrodowczyk rapporterte til den jødiske historiekommisjonen i Warszawa at folk som om dagen beriket seg på gull gravd opp fra dødsmarkene, om natten plyndret naboer for det de måtte ha funnet. I en hytte få meter fra huset der de to overnattet i Treblinka, ble en kvinne torturert med åpen ild for å røpe hvor hun gjemte gull og andre verdier. Forfatterinnen Rachela Auerbach, som besøkte leiren i november 1945, kalte et kapittel i sin bok om Treblinka «Det polske Colorado»: «» Det kunne være flere hundre fremmøtte med spader, selv om leiren ikke dekket et større område enn en vanlig idrettsbane. Sovjetsoldater gravde også i området, og detonerte sprengstoff der de regnet med å finne noe av verdi.