I vest ble Iapetushavet lukket med den takoniske orogenese (480-430 millioner år siden), da vulkanøybuen kolliderte med Laurentia. Noen forfattere betrakter også det oseaniske bassenget sør for øybuen som en del av Iapetushavet, denne grenen ble senere lukket gjennom den akadiske orogonese da Avalonia kolliderte med Laurentia. I mellomtiden hadde også de østlige delene også lukket seg: Tornquisthavet mellom Avalonia og Baltika i slutten av ordovicium, og hoveddelen mellom Baltika-Avalonia og Laurentia i den grampianske fase og den skandiske fase av den kaledonske orogenese (440-420 millioner år siden). På slutten av silurtiden (ca. 420 millioner år siden) var Iapetushavet fullstendig forsvunnet og den samlede massen av de tre kontinentene dannet et «nytt» kontinent, kalt Laurussia eller Euramerika, som senere skulle bli den nordlige delen av superkontinentet Pangaea.