Han overvintret derfor like godt i Tyskland 1711/12. På denne tiden gjorde også pestutbruddet 1710-13 København til et utrygt sted, og først i juni 1712 ankom Juel Kristiansand. Her røk han omgående uklar med stiftamtmannen om hvem av dem som først burde «bevelkomme» (avlegge første visitt hos) den andre. Imidlertid var han godt likt av lokalbefolkningen. Han fastsatte minstepris på hummer, da fiskerne klaget over at de bare fikk 1 skilling for pr hummer. Juel forhøyet på egen hånd prisen, og fikk amtmannen i Stavanger til å gjøre det samme, men oppkjøperne fikk den nederlandske konsul i Stavanger til å klage til regjeringen; nederlenderne fisket norsk hummer i teiner. Mer komplisert var saken da Juel beslagla et engelsk skip i Buøysund havn ved Mandal. Skipperen klaget inn saken til den engelske «minister» (dvs ambassadør) i København, og Juel fikk pålegg om å gi fra seg skipet. Det nektet han, og da stiftamtmannen sendte sine rettsbetjenter for å overgi skipet, ble de hindret av Juels væpnede menn; han satte til og med skipperen i arrest. Da så ikke regjeringen annen utvei enn å suspendere Juel. Han søkte straks avskjed, men det ble avslått; i stedet ble han innkalt til København for å forklare seg. Han lot som ingenting, og deretter ble suspensjonen opphevet. Underretten ga skipperen medhold, men Juel ga ham likevel ikke skipet tilbake før han hadde betalt Juel 300 rigsdaler. Dette skyldtes nok også at Juel etter 3½ år som amtmann ikke hadde mottatt så mye som en skilling i lønn.