Etter nederlaget til sørstatene i den amerikanske borgerkrigen mistet fortellingene deres politiske nødvendighet og agitasjonskraft, og ble mindre opptatt av å være vitnemål om slaveriets ondskap. For en del tid kunne de isteden være en sentimental redegjørelse av livet på plantasjen og endte ofte med at fortelleren måtte tilpasse seg livet i frihet. I dette endret vektleggingen ofte mer mot framskrittet og progresjonen enn friheten.