Denne formen ble tidligere regnet som en storvokst variant av etruskerneshorn (), men den har nå status som egen art. Hundsheimneshornet var en generalist som fantes både i skog og mer åpent landskap med gras. Midt i midtre pleistocen ble hundsheimneshornet fortrengt av de mer spesialiserte artene steppeneshorn og merckneshorn ().