Den tradisjonelle kunsten i Dahomey var unik og annerledes enn i andre afrikanske land, også nabolandene. Kunsthistorikeren E.H. Gombrich (1909–2001) mente at det er en sammenheng mellom ulike typer samfunn og deres kunst. Han hevdet at konservative samfunn verdsetter godt, tradisjonelt håndverk og foredlet kunstnerisk form. Andre samfunn er mer dynamiske, de vektlegger det nyskapende, også i kunsten, selv om det enkelte ganger går ut over den håndverksmessige og kunstneriske kvaliteten. Ifølge den amerikanske kunsthistorikeren Suzanne Blier kan Dahomeys nabostater sees som eksempler på den første typen samfunn, mens Dahomey passer bedre med beskrivelsen av den andre typen. alt=Fotografi av et gult flagg med mange svarte figurer|miniatyr|Applikert krigsbanner. Gave fra kong Adandozan til den portugisiske prinsregenten i 1811. Figurene symboliserer kriger han har utkjempet, fanger han har tatt, hoder han har kuttet. De fleste kjente kunstverkene fra Dahomey er store eller små skulpturer og utsmykning på sceptere, kongetroner, palassdører og -vegger. De frittstående skulpturene kunne være sammensatt av flere materialer. Vanlige materialer var tre, elfenben, metall (sølv, jern og bronse), tekstiler og leire. Metallfigurene var først skåret i tre og deretter dekket med sølv- eller bronseplater. Da franskmennene annekterte Dahomey i 1894, tok de mange gjenstander med tilbake til Frankrike, så blant annet Musée du Quai Branly i Paris har en samling av dahomeisk kunst. Det finnes også samlinger i andre europeiske land.