I skriver han om det fornuftstridige og forfengelige i krig. Skissen ser på krigens psykologi og det faktum at det er misvisende å tro at det er humanisme i våpenhvile, land går kontinuerlig til krig mot hverandre til tross for tidligere våpenhvileavtaler. Og offiserer bruker krig for personlig vinning. Tolstoj konkluderer med at «helten i min fortelling, den som jeg elsker med hele min sjels kraft og har forsøkt å fremstille i hele sin skjønnhet og som alltid har vært, er og alltid vil forbli like skjønn, det er sannheten».