I før-islamske middelpersiske (zoroastriske) litteratur er Aleksander referert til ved hans tilnavn , noe som betyr «den forbannede», og er anklaget for å ha ødelagt temper og brent zoroastrismens hellige skrifter. I islamske Iran, under innflytelse av (persisk: اسکندرنامه‎‎ ), et mer positivt portrett av Aleksander framstår. Poeten Firdausis (persisk: شاهنامه , «Kongenes bok») inkluderer Aleksander i en slekt av lovmessige iranske sjaher, en mytisk figur som utforsker verdens ytterste grenser i søken etter Ungdomskilden. Senere persiske forfattere assosierte Aleksander med filosofi, og framstilte ham ved symposium med figurer som Sokrates, Platon og Aristoteles i en søken etter udødelighet.