Paul Austers romaner skildrer ofte en karakters fall, uten at det gjør dem spesielt tungsindige av den grunn. Et annet fremtredende aspekt ved Austers forfatterskap er intertekstualitet – referanser til andre tekster. I særdeleshet refererer Auster ofte til sine egne romaner, på den måten at at karakterer fra hans tidligere bøker dukker opp som bipersoner og perifere skikkelser i de senere. I Austers romaner forekommer det også hyppige allusjoner til annen litteratur, spesielt til den vestlige kanon.