I tillegg til å ha blitt brukt som rettersted hadde rakkerne tømt byens kloakk på stedet, nærmere bestemt på det åpne arealet mellom dagens Rugårdslandevej og Odense Å. Da det ble besluttet å opprette en gravplass ble området inngjerdet, og arealet utstykket i ni deler, slik at byens gamle kirker fikk hver sin part som hver ble omkranset av pyramideklippede lindetrær. Utenom lå et belte med mer uregelmessig beplantning langs en slynget dobbeltgang, preget av samtidens romantiske hagestil og beregnet til større familiegravsteder. Under Napoleonskrigene hadde det nærmest byen vært teltleir for spanske og franske soldater, som dermed var blant de første som ble gravlagt på området. Odenses borgere følte derfor liten lyst til å bli gravlagt her, i selskap med både katolikker og henrettede soldater. Planene til kirkegården ble utarbeidet av gartneren ved Odense slott, kgl. haveinspektør Hans von Müller, som selv ble stedt til hvile på kirkegården i 1816.