Wendt deler med realistene det grunnleggende premisset at statssystemet preges av en anarkistisk tilstand. Men han avviser at anarki alene er tilstrekkelig til å determinere et hobbesiansk scenario hvor statene konkurrerer mot hverandre for å sikre sin egen overlevelse. Wendt utfordrer med denne tilnærmingen selve logikken som tildeler anarkiet den sentrale rollen i neorealistisk tenkning. Han hevder derimot at det ikke eksisterer noen anarkistisk logikk . Wendt hevder at voldelig konkurranse kun er et av flere mulige handlingsforløp i et statssystem preget av anarki. Denne konklusjonen når Wendt ved å utfordre neorealismens materialisme og ved å fokusere på ideer, normer og kultur. I dette perspektivet vurderes statenes interesser, identitet og selve maktbegrepet å være konstituert av ideer. Derav uttaler Wendt at de sovjetiske ideene om den at den kalde krigen en kald krig, faktisk er plausible.