I 1839 fikk William Otis patent på dampgravemaskinen sin. Samme året døde han av tyfoidfeber, bare tjueseks år gammel. Det ble ikke bygd noen flere dampgravemaskiner de neste tyve årene, men de som allerede var laget ble tatt i bruk. Oppfinnelsen ble lovprist i avisene som nyttig og arbeidssparende, men noe tungvint å bruke. Rundt borgerkrigstiden startet selskaper som John Souther å konstruere nye, forbedrede gravemaskiner.