Fullt til sin rett kom hans begavelse da han i 1689 ble kalt til lærer for den blivende tronfølger, hertugen av Bourgogne. Med beundringsverdig pedagogisk takt og intuisjon viet Fénelon seg til sin begavede men lidenskapshulle elevs oppdragelse og vant over ham en ubetinget innflytelse som ledet hans utvikling i heldig retning. For sin elevs regning skrev han sine moraliserende og , en i fingerte samtaler mellom berømte menn fremstilt lærebok for fyrster. Begge ble trykket i 1712.