Selv om det var uvanlig for Egypt å bli styrt av en kvinne, var det ikke enestående. Før Hatshepsut var regent hadde Merneith i det første dynasti blitt gravlagt med de fulle æresbevisninger som farao og kan ha styrt i egen rett. Nimaathap fra det tredje dynasti kan ha vært enke etter Khasekhemwy, men fungerte helt sikkert som regent for sin sønn Djoser, og kan ha styrt som farao i egen rett. Nitokris kan ha vært den siste farao i det sjette dynasti. Hennes navn finnes i Herodotos’ og i skriftene til Manetho, men hennes historisitet er usikker. Dronning Sobekneferu fra det tolvte dynasti er kjent for å tatt den formelle makten som hersker av «Øvre og nedre Egypt» tre århundrer før Hatshepsut. En annen kvinne, Ahhotep I, ble hyllet som en krigerdronning, kan ha vært regent mellom styrene til to av hennes sønner, Kamose og Ahmose, mot slutten av 1600-tallet f.Kr. Amenhotep I, som var forut Hatshepsut i det attende dynasti, kom antagelig til makten mens han var et barn, og hans mor Ahmose-Nefertari er antatt å ha fungert som regent for ham. Andre kvinner som muligens styrte som faraoer kan være Akhnatons mulige kvinnelige medregent/etterfølger (vanligvis identifisert som enten Nefertiti eller Meritaten) og Tausret. Senere i Egypts historie, under det greske ptolemeerdynastiet finnes Kleopatra. Hun ble den aller siste farao av oldtidens Egypt. Kanskje i en anstrengelse for å lette nervøsiteten over utsikten til en kvinnelig farao, hevdet Hatshepsut den guddommelige rett til å herske basert på autoriteten til guden Amon.