I 1974 etablerte Sadr et eget sjiamuslimsk parti, kalt Bevegelsen for de fordrevne (Harakat al-Mahrumin). Da den libanesiske borgerkrigen brøt ut i 1975, dannet partiet sin egen milits, kalt Amal (arabisk for «håp»). I begynnelsen av borgerkrigen var Amal alliert med palestinerne og Nasjonalistbevegelsen, en venstreorientert koalisjon ledet av druseren Kamal Jumblatt. Men Sadr hadde ikke mye til overs for Jumblatt, som han mente utnyttet sjiamuslimene og var villig til å «slåss mot de kristne til siste sjia». Amal brøt alliansen med Nasjonalistbevegelsen og palestinerne i 1976, og allierte seg i stedet med syrerne, som hadde gått inn i borgerkrigen på motsatt side. Dette ble starten på en varig allianse mellom Syria og sjiaene i Libanon, og blant annet kan sees i Hizbollahs engasjement på Bashar al-Assads side i den syriske borgerkrigen.