Den 15. august 1672 ble han pavelig tronassistent. Den 3. januar 1674 fulgte hans utnevnelse til nuntius til det franske kongehoff. Nuntier som fylte denne rolle ble som regel utnevnt til kardinaler. Slike posteringer var dermed ettertraktede, selv om den enkelte nuntius selv måtte bekoste den representasjon som oppgaven krevde. I Spadas tilfelle kom imidlertid ting imellom. For egentlig var det tenkt at Francesco Bonvisi skulle blitt nuntius i Paris, men dette ville ha utløst den tidligere kardinalnepoten Giacomo Rospigliosis forargelse. Andre kandidater ville helle bli i Roma, i håp om å bli kardinaler på lengre sikt - å overta Paris var blitt temmelig kostbart. Spada var dermed en kompromisskandidat, skjønt antagelig spilte også faren Orazio Spadas og onkelen Bernardino Roccis kontakter en rolle. Historikeren Arne Karsten mener at det spilte mindre rolle hvilke diplomatiske talenter man hadde. For paven dreide det seg om å jekke ned kong Ludvig XIV med å sende ham en annenrangs nuntius.