Platen "Yalpanam" er en kronologisk historie som starter fra når foreldrene til søstrene kom til Norge, og tar lytteren videre til de indre konfliktene de som minoritets-kunstnere opplever når de prøver å navigere mellom to verdener, og til slutt er platen innom den konstante søken etter anerkjennelse og bekreftelse fra sine egne. De føler de tar vare på den tamilske kulturen gjennom å ha funnet en kulturell balanse, men det oppleves som at kunsten ikke er relaterbar for deres egne. Er den blitt for fjern?