Mathilde Ludendorffs tenkning var styrt av esoteriske og antisemittiske konspirasjonsteorier, men generalen ble sterkt påvirket av sin kone, som i boken hevdet at alle av germansk rase har mulighet for «selvfrelse». Hun benektet en personlig gud, men mente det fantes en guddomskraft som først når frem til selvbevissthet i nordiske mennesker. Fru Ludendorff inndelte menneskeheten i lys- og skyggeraser, hvor særlig jødene er onde og hele tiden prøver å holde den germanske lysrasen nede i uvitenhet. Kristendommen anses som et bevisst jødisk forsøk på å hindre germanernes selvforståelse. Ekteparet ville grunnlegge en ny, anti-kristen og tysk-tro religion, basert på germanske heksers antatte kultus. Sånt interesserte ikke Hitler seg for, men Himmler var svært interesseret i alt okkult. For ham var hekseprosessene en forbrytelse rettet mot det tyske folk, der den katolske kirke - som del av en jødisk sammensvergelse - ønsket å tilintetgjøre den gammelgermanske kulturarven. Himmler iverksatte alt i 1935 sitt (= hekse-særoppdrag), og frem til 1944 lette 14 medarbeidere gjennom mer enn 260 arkiver og biblioteker etter dokumenter fra hekseprosessene. Resultatet, 33.846 A4-sider, konkluderte med at «den biologiske påvirkningen» av heksebrenningene var minimal, da de fleste henrettede angivelig var eldre kvinner. Dokumentsamlingen er kjent under navnet «heksekartoteket» og oppbevares i arkivene i Poznan.