Sigismondo d'India dukker opp i kildene rundt 1600. Det første tiåret av 1600-tallet reiste han sannsynligvis rundt i Italia og traff komponister, skaffet seg sponsorer ved ulike fyrstehoff og tilegnet seg de ulike lokale musikkstilene. I denne overgangstiden i musikkhistorien, da senrenessansens polyfone stil var i ferd med å vike plassen for tidligbarokkens mange nye former, ser det ut til at d'India opparbeidet seg et usedvanlig godt grep om de forskjellige musikkstilene i Italia: Marenzios ekspressive madrigalstil, den venetianske skoles stort anlagte flerkorsverk, den konservative romerske skolens polyfone tradisjon, forsøkene på å gjenopplive antikkens musikk i den monodiske musikken, og monodiens større avlegger, den nyutviklede operaformen, så vel som napolitaneren Carlo Gesualdos manierte, emosjonelle og intenst kromatiske stil.