Det første partiet vinner dr. B. Siden han spiller fra hukommelsen gjør han sine trekk usedvanlig hurtig, mens Czentovic har en langsommere spillestil. Czentovic ser at motstanderen ikke er komfortabel med dette, og i det tredje partiet bruker han derfor ekstremt lang tid på hvert trekk i håp om å psyke ut motspilleren. Han lykkes i sin strategi og dr. B.s tvangslignende atferdsmønstre fra fengselstiden vender tilbake, han går planløst fram og tilbake, blir ekstremt tørst og skjeller ut motstanderen. I tankene går han gjennom andre memorerte partier og begynner å blande disse sammen med det pågående partiet slik at strategien hans ikke lengre stemmer overens med situasjonen på brettet. Rammefortellingens jeg-person er innforstått med dr. Bs problemer og minner ham uttrykkelig på sykdommen. Dr. B innser alvoret, avslutter spillet og erklærer at han aldri mer skal spille sjakk.