To typer mekanismer har bliltt foreslått for Tritons innfangst. For å bli innfanget av en planet, må et passerende legeme miste tilstrekkelig energi til at det blir bremset ned til en hastighet mindre enn den som kreves for å slippe unna – unnslipningshastigheten. En tidlig teori for hvordan Triton kan ha blitt bremset ned, var via en kollisjon med et annet legeme, enten i forbindelse med passering av Neptun (noe som er usannsynlig), eller en måne eller protomåne i bane rundt Neptun (noe som er mer sannsynlig). En nyere, og nå mer foretrukken hypotese antyder at Triton, i forkant av innfangsten, hadde en ledsager lignende Pluto-månen Charon som den dannet et binærsystem med. Når dette binærsystemet nærmet seg Neptun, ble vekselvirkningen på en slik måte at baneenergien ble overført fra Triton til leddsageren. Ledsageren ble så skjøvet bort, mens Triton ble bundet i bane rundt Neptun. Denne hypotesen er støttet av flere forhold, inkludert det at binærsystemer er svært vanlig blant de større kuiperlegemene. Hendelsen var kort og varsom, og sparte Triton fra kollisjon. Hendelser som dette kan ha vært vanlig under dannelsen av Neptun, eller senere når den vandret utover.