Et virkemiddel i profesjonaliseringen av virksomheten i Sjøforsvaret var generalmønstringene etter britisk modell. Marinen innførte dette britiske systemet for å kvalitetssikre treningsstandarden på kampfartøy allerede under krigen. Dette testet avdelinger over flere dager under ulike oppdrag før de kunne erklæres operative. Tidligere sjef for Kysteskadren sørget for å mønstre og gjennomføre repetisjonsøvelser for Marinejegerlaget, som hadde sin første generalmønstring i 1985 etter forutgående trening. Dette forenklet oppgaven med å evaluere momenter som den enkelte marinejegers ferdigheter, angrep på skip, patruljetjeneste og stridsdriller. Hver patrulje bestod på denne tiden av fire marinejegere med samme grunnopplæring, og var organisert på følgende måte: Ett befal som leder, én sambandsmann (telegrafist), én sanitetsmann, og én skarpskytter som også var utdannet som avansert sprengningsekspert og fjellklatrer. Marinejegertjenesten la alltid vekt på at alle, befal som menige, skulle ha samme grunnutdannelse. I 1986 besto Marinejegerlag (FKN) i Ramsund av 15 marinejegere og 4 befal, og ubåtinspektoratet foreslo å styrke laget slik at det kunne sette opp fem patruljer ved krig.