Massachusetts var utgangspunktet for koloniseringen av resten av New England. Rhode Island (anført av Roger Williams og Anne Hutchinson) og Connecticut ble grunnlagt av folk fra Massachusetts. Kolonien lengre sør utviklet seg primært basert på jordbruk, mens New England hadde mindre egnet jordbruksland og ble hovedsakelig handels- og industriområder. Innvandrerne dannet først og fremst byer og landsbyer rundt havnene, med skog og beiter samt private gårdsbruke rundt byene. I Sørstatene bodde plantasjeeierne mer isolert på sine farmer. I New England bodde innvandrerne relativt og dannet byer med felles kultur og institusjoner. Fiske, særlig av torsk, var viktigere enn jordbruk. Området mellom de sørlige koloniene (Virginia) og New England ble først kolonisert av nederlendere (Ny-Amsterdam på Manhattan) og svensker (ved Delaware), senere (i 1664) erobret av England.