Toppen på Vardåsen var utstyrt med en vete, også kalt vedvarde eller ildvarde, som ga åsen navn. Veten på åsen var del av et varslingssystem som gikk opp langs Viken, og som har røtter tilbake til jernalderen. Dette varslingssystemet skulle advare folk mot angrep. Fra midten av 900-tallet skulle det også mobilisere leidangen, og fra 1600-tallet det norske forsvaret. Skogen på Vardåsen brant i 1730 og igjen i 1779. Etter den siste av disse brannene ble veten flyttet til Skaugumsåsen, som hadde bedre tilgang til ved til veten. Den siste store skogbrannen på åsen startet lørdag 25. juli 1859.