Nettopp i det 19. århundres to første årtier ble plantegeografien etablert som vitenskap; Alexander von Humboldt var vendt hjem fra sin fem år lange reise til det tropiske Amerika og hadde i 1805 og 1807 offentliggjort sine første banebrytende skrifter, som ble etterfulgt av andre, og Robert Brown, Pyr. de Candolle, Leopold v. Buch og Wahlenberg publiserte viktige plantegeografiske arbeider i forskjellig retning. At disse hadde stor betydning for Schouws utvikling, er på det rene. Men det som gjorde ham til plantegeograf var muligens især den botaniske reise, som han i 1812, 23 år gammel, foretok i Norge sammen med den lovende, unge norske botaniker Christen Smith.