I 1953 ble hun innvalgt i parlamentet som medlem av liberale United Party, men brøt ut og grunnla Progressive Parti i 1959. Bruddet var grunnet i motstand mot apartheid. Suzman ble således den første som ble valgt inn i det sørafrikanske parlament på et uttalt antirasistisk program. Hun utgjorde i mange år eneste medlem av opposisjonen i landet, mot det statsbærende nasjonalistpartiet som også sto for apartheidpolitikken. Denne stillingen brukte hun til å starte høringer om politiske drap og massakrer, kritisere apartheidlovgivning og på andre måter avsløre og avdekke regimets overgrep. Hun besøkte flere ganger Nelson Mandela og andre politiske fanger i fengslet. Hun var også til stede ved begravelser av ofre for politivold, ved demonstrasjoner og uttalte seg til internasjonal presse og diplomati. Hun mistet mange svarte støttespillere da hun tok avstand fra boikott av Sør-Afrika. Suzmann gikk av som parlamentariker i 1989. Hun stod ved president Mandelas side da han underskrev den nye grunnloven for landet i 1996.