Han var siste av hetmanene og tok aktivt del i sammensvergelsen mot Peter III (1762). Katarina den store, som han helhjertet støttet under hennes ektemanns herredømme, hadde ikke særlig høye tanker om ham. Men hun gjorde ham til feltmarskalk, selv om han aldri deltok i et slag. Til tross for dette, ble hun snart skuffet. Hun likte ikke hans idé om å gjøre hetmanskapet til et arvelig embede, fratok ham hetmanskapet i 1764, og opphevet hans status som feltmarskalk.