Frankfurtdokumentene ble gjenstand for diskusjon mellom tyskerne og militærguvernørene. De tyske delstatene og de politiske partiene ønsket å understreke det midlertidige ved den nye statsdannelsen, ettersom Tyskland på dette tidspunkt ikke var samlet. Øst-Tyskland var ikke omfattet av okkupasjonsstatuttet, da Sovjetunionen sto utenfor samarbeidet. Tyskerne ønsket derfor at okkupasjonsstatuttet skulle være den bærende statsakt som grunnlag for den nye stat, slik at den senere utvikling sto helt åpen. Tyskerne ble hørt med at det ikke skulle innkalles til noen nasjonalforsamling, men til et parlamentarisk råd. Dessuten skulle det ikke vedtas en forfatning, men en grunnlov, som var mer midlertidig. For de allierte var det imidlertid utenkelig å iverksette okkupasjonsstatuttet før grunnloven. Grundgesetz skulle være det bærende dokument, mens okkupasjonsstatuttet var sluttsteinen i statsdannelsen.