Straks barnekongen var kronet, kasserte formynderstyret Jons nye takster for tiende og fratok ham retten til å slå mynt. Skattefritaket han hadde fått igjennom for kirken, fikk også liten betydning, siden skatten nå var lagt over på jordegods. Jon Raude svarte med en ekskommunikasjon som rådsmedlemmene («baronene») ikke bekymret seg stort om. Både de og Jon henvendte seg til pave Nikolas 3., men han nøyde seg med en svak formaning til kong Eirik, trolig av frykt for at han ellers aldri ville se noe til sitt korstogstiende. Myntene slått under Eirik Magnusson hadde så lavt sølvinnhold at pave Nikolas klaget til Jon Raude over at de ikke engang kunne innveksles i sølv, men formynderstyret sørget for å forby salg av sølvgjenstander til geistlige, og blokkerte dermed kirkens utførsel av korstogstiende.