I sitt arbeid som døvstummelærer ble Malling-Hansen bevisst at man kunne uttrykke seg meget hurtigere ved hjelp av tegnspråk, enn ved hjelp av penn og blekk. Med pennen skrev de fleste ikke mer enn 4 tegn i sekundet, mens man ved hjelp av døvetegnene kunne klare opptil 12 tegn i sekundet. Denne håndens hurtighet fant Malling-Hansen på å ville utnytte til å lage en hurtigskrivemaskin, og allerede i 1865 var han i gang med å eksperimentere seg frem til hvordan bokstavene burde plasseres på tastaturet for å kunne oppnå den raskeste skrivehastigheten. Malling-Hansen hadde fått laget en halvkule av porselen, og her tegnet han inn bokstavene, og gjorde forsøk ved hjelp av sin svoger Johan Heiberg som tidtager.