Den viktigste handelsvaren i denne perioden var tørrfisk. Den største produksjonen var i Lofoten og i Vesterålen, der det ble fisket i større skala i alle fall siden starten på 1100-tallet. En annen viktig eksportvare var tømmer og trelast. Tidlig i perioden var det Nidaros og Bergen som var de store eksportbyene, men fra 1200-tallet ble Bergen enerådende. På samme tid begrenset kongen landsbygdas mulighet til å drive handel, og fra slutten av 1200-tallet ble det kun i byer tillatt å drive handel med utlendinger. Mesteparten av både fiske- og tømmereksporten gikk til det østlige England.