Den danske religionshistorikeren Arild Hvidtfeldt anvendte i 1961 mana som et grunnleggende begrep for religionene. Han definerte mana som en kraft eller innflytelse, ikke fysisk, og på en måte overnaturlig. Det er mana som fremkaller alt som er utenfor menneskets fatteevne, utenfor de sedvanlige naturprosessene. Den er til stede i livets atmosfære, hefter seg til personer og ting, og kan konstateres gjennom resultater som bare kan tilskrives virksomhet.