Fish knyttet raskt kontakt med Polydor Records, men brukte nesten to år på å komme ut med sitt neste solo-album, . Til tross for at dette albumet så Fish gjenforent med produsenten Chris Kimsey (produsent for Marillions største suksesser, og ) var albumet preget av en artist som forsøkte å omfavne for mange stilarter, som en konsekvens virket uinspirert og den store suksessen uteble. Polydor ble også sittende med store deler av kostnadene Fish tok med seg fra rettssaken mot EMI, og forholdet partene imellom surnet. Fish valgte derfor å utgi en CD med coverversjoner av 70-tallslåter, , for å komme seg ut av kontrakten.