Sammen med broren Ivan var grunnlegger av slavofilbevegelsenn. Aksakov, som i 1841 fikke doktorgrad på en avhandling om Mikhail Lomonosov, var under hele sitt liv ivrig virksom for utbredelse av det slavofile tankegods, og ble bevegelsens fremste historieskriver. Han foreärliget det russiske bondelivet og stilte dets kollektivisme og rolige fortrøstning opp i mot den vesterlandske individualisme og uro. Aksakovs såvel publisistiske som litterært historiske forfatterskap ble imidlertid preget av skjønnmaling og sbiktende kritisk sans.