Boka handler om sannsynlighetsteoriens og indeterminismens betydning i fysikken generelt og kvantemekanikken i særdeleshet. Poppers tese er at (i) fysikere flest har godtatt den klassiske fysikken for å være deterministisk; at de av den grunn (ii) har tolka stokastiske (tilfeldige) hendelser som uttrykk for ufullstendig kunnskap fra forskernes side; og at de (iii) har overført denne tolkninga av sannsynlighet som et subjektivt kunnskapsmål til kvantemekanikken. Som et resultat av dette har flertallet av fysikerne akseptert Bohrs, Heisenbergs og Paulis subjektivistiske og instrumentalistiske tolkning av kvantemekanikken (København-tolkninga). Dermed har det oppstått et «gap» mellom den deterministiske klassiske fysikken, som oppfattes som objektiv (virkeligheten eksisterer uavhengig av om den blir målt), og den indeterministiske kvantemekanikken, som oppfattes som subjektiv (det fins ingen virkelighet utover eller mellom målingene).