Biskop de Mazenod var en mann av sin tid, og som så mange lojale katolikker var han tilhenger av at paven skulle beholde sin verdslige makt, men hans ultramontanisme («På den andre siden av fjellene», det vil si i Roma) var av et moderat slag. Han ble en leder i forsvaret av pavedømmet mot de sivile myndigheter og gallikanistene. I 1859 ble han anbefalt som kardinal. Men på grunn av nye spenninger mellom den franske stat og kirken, fant imidlertid ikke noen kardinalsutnevnelse sted.