Ifølge sagn skulle Våttå-trollet bo på toppen av Våttåhaugen. Den ble en gang så sint på kirkeklokkene fra Leksvik kirke at han kastet en stor stein mot kirka, men bommet så steinen ble liggende igjen på stranda. Senere blir Våttåhaugen kjent gjennom reiseskildringer av Gerhard Schøning i 1774. Under 2. verdenskrig ble Våttåhaugen bygd om til en tysk militær base med tårn, skyttergraver og bomberom i ei hule. Både hula og skyttergravene er fortsatt der i dag.