Før krigen var det omkring 870 000 sigøynere i områder under tysk kontroll eller i land alliert med Tyskland. Av disse ble omkring 212 000 drept. I områder under direkte tysk kontroll (Tyskland, Østerrike samt okkuperte og annektere områder) døde over halvparten av sigøynerne, i andre områder (medregnet Frankrike) døde 16 %. Italienske myndigheter beskyttet sigøynerne mot forfølgelse i Italia og på Balkan, forfølgelsen i disse områdene begynte etter at tyske styrker tok kontroll over det nordlige og sentrale Italia. I Ungarn skjedde forfølgelsen særlig etter at et fascistisk regime ble innsatt etter den tyske okkupasjonen i 1944. De fleste sigøynere drept i rumensk-kontrollert område var i de erobrede områdene i øst og ikke kjerneomårdet . På Balkan overlevde en større andel av sigøynerne enn av jødene blant annet fordi de skilte seg mindre ut: Sigøynerne hadde i stor grad samme religion som majoritetsbefolkningen og mange hadde en nomadisk livsstil som gjorde at de lettere unnslapp nazistenes interneringsaksjoner.