Ved Knuts død i 1035 hadde han én legitim sønn, Hardeknut, som alt var konge i Danmark. Stormennene i England var villige til å akseptere Hardeknut som etterfølger, men Magnus Olavsson var blitt konge i Norge og hadde sitt å hevne mot Danmark. Det var derfor umulig for Hardeknut å forlate Danmark for ta opp arven i England. Dermed var det opp til stormennene i England å velge en hersker. Dronning Emma, støttet av jarl Godwin, tok risikoen ved å velge en fraværende konge. De andre, ledet av Leofric, og støttet av London, ønsket å utsette beslutningen til situasjonen i Danmark var avklart, og foreslo i mellomtiden Harald Harefot, sønn av Knut og Ælfgifu av Northampton. Et råd i Oxford gikk inn for kompromisset at Harald Harefot ble regent, mens Emma skulle bo i Winchester med den kongelige skattkammer, beskyttet av en del av Knuts huskarler. Ikke lenge etter sendte Harald en styrke til Winchester som fratok dronningen skattkammere. Mot slutten av 1037 ble Harald anerkjent som Englands nye konge i Hardeknuts fravær, mens dronning Emma flyktet til Flandern.