Frigjøringen begynte da den franske motstandsbevegelse gikk til opprør mot den tyske okkupasjonsarmeen. Den 19. august 1944 gikk Paris-politiet, til da fortsatt lojalt mot Vichy, over til motstandsbevegelsen da en gruppe politimenn hevet det franske flagget over Préfecture de Police på Île de la Cité. Det var første gang trikoloren hadde vaiet i vinden i Paris siden juni 1940. Over hele Paris begynte den forbudte trikoloren å vaie over skoler, rådhus og politistasjoner, en åpen utfordring for de tyske okkupantene, og et tegn på at den franske siviltjenesten endret sin lojalitet. Oppmuntret begynte Tanguy og hans menn å angripe tyske styrker i gatene Boulevard Saint-Michel og Boulevard Saint-Germain, noe som førte til et masseopprør da parisere begynte å bygge barrikader i gatene. Ved slutten av dagen hadde rundt 50 tyskere og 150 motstandsfolk blitt drept, og da han ikke ønsket at kommunistene skulle ha æren for å frigjøre Paris, gjorde gaullisten Alexandre Parodi krav på opprøret. Stilt overfor et urbant opprør som han ikke var forberedt på, tok Choltitz initiativ til en våpenhvile med Parodi via den svenske konsulen Raoul Nordling, og markerte første gang tyskerne hadde behandlet motstandsbevegelsen som en legitim motstander.