At man i 1984, i kjølvannet av 1970-tallets kvinnekamp, kunne presentere en internasjonal utstilling med 92 prosent mannlige kunstnere førte til at en gruppe kvinnelige kunstnere spontant demonstrerte utenfor MoMA mot det man oppfattet som en sexistisk og villedende utstilling. Som en forlengelse av dette begynte man også å se over hva de andre galleriene og museene på Manhattan valgte å vise frem for publikum og det viste seg at det var flere steder som favoriserte mannlige kunstnere.