Patrick Breen begynte å føre dagbok 20. november. Han skrev mest om været, og noterte snømengde og merket seg snøstormer, men begynte gradvis å skrive om gud og religion. Livet i leiren ved Truckee Lake var fælt. Hyttene var trange og skitne, og det snødde så mye at folk ikke kunne gå utendørs flere dager i strekk. Snart bestod maten av okseskinn, som de kokte strimler av for å lage en "motbydelig", limaktig gele. Okse- og hesteknokler ble kokt gjentatte ganger for å lage suppe, og ble så sprø at de smuldret opp når man tygget dem. Noen ganger ble knoklene myket opp ved å bli svidd i ilden og så spist. Bit for bit delte Murphybarna opp oksehuden som lå foran ildstedet, grillet bitene i ilden og spiste dem. Etter at en gruppe hadde prøvd å ta seg over passet på truger (se nedenfor) var to tredeler av nybyggerne ved Truckee Lake barn. Fru Graves hadde ansvar for åtte, og Levinah Murphy og Eleanor Eddy tok seg av ni sammen. Nybyggerne fanget og åt mus som kom inn i hyttene. Snart ble mange av beboerne ved Truckee Lake svake og tilbrakte mesteparten av tiden til sengs. Fra tid til annen tok noen dagsmarsjen bort til Donnerfamilien. De tok med seg nytt om at Jacob Donner og tre av hans ansatte hadde dødd. En av dem, Joseph Reinhardt, tilstod på dødsleiet at han hadde drept Wolfinger. Hånda til George Donner hadde blitt infisert, og da var det fire arbeidsføre menn igjen i Donnerleiren.