Noen få kilometer fra målområdet begynte alle tilgjengelige øyne å lete etter slipp-området. Dette ble vanligvis identifisert av tre kraftige lommelykter plassert i en rad, med en fjerde i en 90 graders vinkel for å indikere retning av slippet. Når flyet nærmet seg målet ble farten redusert til 190 - 200 km/t (120 - 125 mph) og høyden til , høyere i kupert land. Agenter ble sluppet først, mens forsyninger ble sluppet i et slipp nummer to. Fiendtlige observatører kunne anta hvor slipp-plassen lå ut ifra hvor flyet snudde, pilotene måtte derfor ofte fly flere kilometer lenger inn i fiendens territorium etter å ha fullført sine slipp for å skjule den faktiske slipp-plasseringen. I noen tilfeller ble flere slipp i isolerte områder gjort med forskjellig intervall, og av og til ble bål brukt som indikatorer i stedet for lommelykter. I sjeldne tilfeller ble det opprettet muntlig radiokontakt mellom fly og folk på bakken.