Straffen, som nok var reservert til bare de aller verste forbrytelser, innebar at den dømte, levende eller død, ble langsomt skåret i og til slutt delt i små biter. Lovbøkene beskriver ikke fremgangsmåten i detalj, og utførelsen varierte dermed. Noen keisere forlangte at den straffedømte skulle leve i tre dager etter at prosessen ble påbegynt; det var også tidvis et mål at han skulle levende oppleve hele amputeringer. Det er imidlertid også kjent at det var vanlig å gi bedøvende stoffer i forkant, og at det ikke var uvanlig at den dømte eller hans venner bestakk torturbøddelen for å sørge for at et dødelig stikk til hjertet ble tilført først, eller tidlig, i prosessen.