Majlis-e-Ahrar-ul-Islam var en kortvarig separatistisk politisk bevegelse bestående av folk som tidligere støttet det osmanske kalifatet. De var uenige med Det indiske kongresspartiet på visse punkter og skilte seg fra dem. Kort tid etterpå kunngjorde de dannelsen av deres eget parti på et møte i Lahore i 1931. Ahrar var fritt finansiert av Kongresspartiet og arbeidet også mot politikken til Muslim League. De erklærte at deres mål var å veilede Indias muslimer knyttet til nasjonalisme så vel som religion, og motsatte seg voldsomt det Ahmadiyya muslimske trosamfunnet i India på politisk nivå. I 1931 arrangerte de en rekke konferanser og en sterk lovlig protest i nærheten av Qadian der de rapporteres å ha ansporet hat mot Ahmadiyya trossamfunnet. Disse konferansene resulterte i hendelser med alvorlig forfølgelse av ahmadiyyamuslimer; mange er rapportert å ha blitt angrepet, slått og steinet. En rekke steder ble også deres hus plyndret og deres moskeer okkupert. Mahmood Ahmad rådet alle ahmadimuslimer til ikke å gjengjelde, instruerte dem til å rette sin konsentrasjon enda mer mot bønn, og forklarte at det å gå gjennom perioder med forfølgelse var uunngåelig for trosamfunnet.