Fordi Norge hadde få skip, og helt manglet store fartøyer, ble en tvunget til å legge seg på en defensiv linje i krigen. De sjømilitære styrker søkte å hindre fiendtlige (engelske) skip i å ta for seg av norske handelsfartøyer. Kysthandelen var ekstremt viktig for at befolkningen ikke skulle sulte ihjel. Fisk kom nordfra, og ble ført sørover langs kysten på mindre båter – i tillegg kom korntilførslene fra Danmark, som var livsviktige for Norge. Den norske kystdefensjonen plasserte sine fartøyer på strategiske punkter langs kystlinjen hvor transporten foregikk. Fartøyene gikk ut med en gang det ble rapportert om fiendtlig aktivitet i distriktet de var ansvarlige for.