Faktisk oppdaget Popper at det empiriske innholdet av en teori øker med dens grad av falsifiserbarhet. En teori er altså bedre, jo mer falsifiserbar den er (så lenge den ikke er falsifisert). En teori A som gjelder for både planeter, måner og kometer har f.eks. et større innhold enn en teori B som bare omhandler planeter. Samtidig er teori A dermed enklere å tilbakevise (dvs. mer falsifiserbar): Jo flere fenomener en teori gjør testbare forutsigelser om, desto flere potensielle observasjoner kan den være uforenlig med.