Selv om partiet i utgangspunktet ble sett på, sammen med det mer direkte konservative tyske nasjonale folkepartiet, som en del av den «nasjonale opposisjonen» mot Weimarrepublikken, særlig på grunn av sitt ambivalente forhold til frikorpsene og Kappkuppet i 1920, prøvde Stresemann i stadig større grad å samarbeide med partier i sentrum og på venstresiden. En av grunnene til dette var muligens det politiske attentatet på utenriksminister Walther Rathenau, som gikk sterkt inn på ham.