Strömgrens vitenskapelige virksomhet omfattet flere ulike grener av astronomien, men var fremfor alt konsentrert til behandlingen av problemer innen den teoretiske astronominen og Himmelmekanikken. Han var tidlig opptatt av kometenes baner og disse himmellegemers opphav. Blant hans mange her til hørende arbeider kan nevnes (I, 1898, II, 1899), (1905), (1905) og (1914). I disse arbeidene viste han nødvendigheten av å få et så korrekt begrep som var mulig om kometenes baner beregnet utfra planetenes tilhørende perturbasjonpåvirkning, ikke bare kometenes relativt korte synligehetsperiode, men også i lengre perioder før og etter denne perioden. Banenes form endres konstant på grunn av påvirkninger og det kan her bli snakk om en ikke kun kvantitativ, mer eller mindre betydelig variasjon i banen, men også en fundamental, kvalitativ omstrukturering av hele bevegelsens natur. Han påviste på denne måten at disse påvirkningene er nok til å forvandle en i utgangspunktet lukket (elliptisk) bane til en åpen, til en uendelig strekkende (hyperbolske) sådan, og eventuelt vice versa. Disse studiene førte til slutt til den viktige konklusjonen at alle hittil estimerte kometbaner opprinnelig hadde vært av elliptiske natur og at dermed alle hittil observerte kometer stammer i fra vårt solsystemet.