Mange land i verden kan deles inn i adskilte geografiske områder, der visse fysiske trekk ofte dominerer stort over de andre. I Finland er de samme fysiske trekkene vanlig i alle de fire geografiske områdene som landet er delt inn i. De regionale forskjellene i Finland er derfor kombinasjonene av de fysiske egenskapene. På øyene utenfor Finland er stein og vann dominerende. Kystområdene i Finland består av store leirsletter der jordbruk spiller en viktig rolle. De indre innsjøområdene er dekket av store skoger, mens de nordlige områdene av landet er dekket av arktisk kratt. Finland har tusenvis av øyer og skjær, som strekker seg fra sørvestkysten og ut i Østersjøen. Her ligger blant annet de strategisk viktige øyene i Åland ved inngangen til Bottenhavet. Etter første verdenskrig la både Sverige og Finland krav på øyene, som kulturelt var mer svensk enn finsk. Av strategiske årsaker valgte likevel Folkeforbundet å gi Åland til Finland i 1921. Den viktigste årsaken for denne avgjørelsen var at øyene om vinteren er fysisk forbundet med Finland via det islagte havet, og at øyene derfor er svært viktig for forsvaret i landet. Disse skogdekte og bare steinøyene er dannet av landhevingen etter den siste istiden, og fortsetter ennå å stige opp av havet.