McClellan dannet seg til å begynne med et dårlig inntrykk av Sumner under slaget ved Williamsburg den 5. mai 1862. I McClellans fravær, ledet Sumner det uavgjorte slaget som ikke klarte å få de konfødererte styrkene til å trekke seg tilbake opp langs halvøya, og McClellan skrev til sin kone at «Sumner har bevist at han var en større tosk enn jeg trodde og har kommet svært nær å få oss beseiret.» Men i syvdagersslaget forhindret Sumners initiativ med å sende forsterkninger over den farlige og regntunge Chickahominy-elva en katastrofe for Unionen. Han ble midlertidig forfremmet til generalmajor i den regulære hæren for sin innsats ved Seven Pines. Til tross for denne æren, nølte McClellan med å utnevne en nestkommanderende i sitt fravær under retretten til Unionen i syvdagersslaget, siden han visste at Sumner var den korpskommandanten med høyest grad. Sumner ble såret i armen og hånda i slaget ved Glendale.