Til slutt ble de to sidene enige om å avgjøre striden om hvem som skulle være kalif med voldgift. At ʿAlī gikk med på dette skyldtes i stor grad at den største delen av hæren hans nektet å sloss. Hvorvidt det var ʿAlī eller kufanerne som skulle bli representert førte til enda en splittelse blant ʿAlīs soldater. Ašʿaṯ ibn Qays og noen fler nektet å godta ʿAlīs nominerte, ʿAbd Allāh ibn ʿAbbās og Malik al-Aštar, og insisterte heller på Abū Mūsā al-Ašʿarī, som ʿAlī satte seg imot siden han tidligere hadde hindret folk i å støtte ham. Til slutt var ʿAlī nødt til å godta Abū Mūsā.