I mellomtiden hadde østgoterne under deres leder Teodemir brutt ut fra hunnisk herredømme som følge av saget ved Nedao i 454, og beseiret hunerne på avgjørende vis på nytt under Valamir i slaget ved Bassianæ (ved Srem i dagens Serbia) i 468. På anmodning fra keiser Zenon erobret Teoderik den store hele Italia på begynnelsen av 488. Goterne ble kortvarig forent under en krone tidlig på 500-tallet under Teoderik, som ble hersker av det vestgotiske kongedømme som følge av Alarik IIs død i slaget ved Vouillé i 507. Prokopios tolket navnet som «vestlige gotere» og betegnelsen som «østlige gotere», noe som reflekterte den geografiske spredning av det gotiske rike på denne tiden.