Pastoralisme har generelt et mobilt aspekt, å flytte dyreflokken i søken etter gode beitemarker og vann, i kontrast til pastoralt fedrift (i motsetningen til åkerbruk) hvor stedfaste bønder dyrker sin avling og forbedrer beitemarkene for sin buskap. Pastoralisme er en vellykket strategi for å ernære en befolkning på lite produktiv land, og tilpasser seg til miljøet og dets knappe ressurser. Eksempelvis på savannene samles pastorale grupper og deres buskap når det er rikelig med vann og det er rike beitemarker, men sprer seg når savannene tørker opp.