Når pasienten er inne i den siste fasen av livet er det forskjellige plager som kan ramme dem. Plagene springer ut fra sykdommen som personen er lider av. De aller fleste som dør i Norge i dag, dør enten på sykehjem eller på sykehus. Og behandling varierer ut fra sykdomsbildet. Men det er mange tegn som er like for de aller fleste når de går inn i terminal fasen. Noen blir bare etter hvert sykere og slappere, og slutter å ta til seg mat og drikke. Pasienten kan leve mange dager uten å ta til seg mat og drikke. Selv om man blir mindre tilstede, og reager mindre på det som er omkring, så vil personen kunne ha smerter. Her er det viktig at helsepersonellet gjør det de kan for å smertelindre personen sånn at den tiden som er igjen er fylt med minst mulig plager og smerter. For andre kan plagene og symptomene være annerledes. En kreftpasient som vet at en kommer til å dø, må gå inn i de forskjellige fasene og akseptere at døden kommer. For mange spiller psykisk uro også inn. Personen kan også være veldig tilstede nesten helt til slutten, og merke smertene veldig sterkt. Behandlingen av smertene vil da medføre økende medisinering med smertebehandling mot slutten. Det viktigste gjennom hele fasen er at den syke har det best mulig den siste tiden, og at de behandles med medikamenter som ikke er livsforlengende, men som demper ubehag og smerter. På slutten blir pasientene liggende mye i ro, og har ikke overskudd og energi til å gjøre så mye. De har et stort behov for søvn og hvile og ligger stille over lang tid. Dette kan føre til trykksår eller liggesår. Det er viktig at det utøves snuregime slik at pasienten ikke skal få unødvendige plager.