Maritim medisin er et begrep som dekker alle former for helsetilbud til sjøfolk, fra helseundersøkelsen før utreise, arbeidsmiljøtiltak, hygiene, vann- og mat, klimatiske forhold, skadeforebygging, helsefremmende tiltak, behandling om bord, telemedisin, medisinsk evakuering, behandling i fremmede havner, repatriering og rehabilitering til et videre yrkesliv på havet. Verktøyet til maritim-medisinere er i stor grad internasjonalt. Norge kan ikke fastsette særlig mye strengere krav enn hva som gjelder i flaggstater med minimumskrav (bekvemmelighetsflagg). I 2012 er Norge det femte landet i verden rangert etter tonnasje og eierskap, men Norge er nr 14 etter tonnasje og flagg (NIS+NOR). Når skipsmedisin skal etterfylles, er det svært ofte i land som ikke har samme spesifikasjoner som Norge vedrørende skipsmedisin. Når mannskap skal rekrutteres, er det oftest fra Filippinene enn noe annet land i verden, tett fulgt av land som India, Polen, Kroatia med flere. Det er derfor over 500 norsk-godkjente sjømannsleger strategisk plassert i havnebyer rundt hele kloden. Arbeid i forhold til FN-organisasjoner som Den internasjonale arbeidsorganisasjonen (ILO), Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen (IMO) og Verdens helseorganisasjon (WHO) er helt avgjørende. NSMDM påvirker så langt det er mulig gjennom International Maritime Health Association (IMHA) og via rådgivning til norske myndigheter (Sjøfartsdirektoratet, Helsedirektoratet etc.).