Hvis en agent evaluerer alternativer i flere dimensjoner fungerer standarden som et referansepunkt hvorfra noen dimensjoner tolkes som tap og blir derfor (som en kognitiv skjevhet) blir viktigere for valget. Denne tapsaversjonsforklaringen på standardeffekten kan illustreres med følgende eksempel. La A, B og C være tre forskjellige pensjonssparinger. Agenten vurderer dem (i form av tidsdiskontering) på de to dimensjonene "nåværende forbruk" og "fremtidige besparelser". Disse medfører åpenbart at jo mer man sparer for fremtiden, jo mindre kan man forbruke i nåtiden.