Det sekreta utskottets stilling ved utskottsmøtet i 1710 og riksdagen i 1713 var ganske sterk; det forsøkte å ta ledelsen over både skatte- og utenrikspolitikken. I frihetstidens grunnlover fikk det sine første lovfestede rammer. I regjeringsformen av 1719 og 1720 ble det bestemt at stendene selv skulle velge det sekreta utskottet. I riksdagsordningen av 1723, § 14 ble det bestemt at det skulle bestå av dobbelt så mange medlemmer av adelen som av preste- og borgerstanden. Antallet ble i praksis fastsatt fra og med 1719 til 50 adelsmenn samt 25 medlemmer av hver av de andre to stendene. På grunn av at talman og lantmarskalken (adelens talman) ikke ble regnet med i dette antallet og at adelen, preste- og borgerstanden hadde sine sekretærer, bestod det sekreta utskottet, inklusive dets sekretærer, ofte av 106 medlemmer.