Krigen hadde utviklet seg fra vondt til verre for svenskene, og med tapet av de svenske besittelser i Nord-Tyskland, med unntak av enklaven Wismar, var den svenske stormakten lagt i ruiner av den store alliansen som bestod av Russland, Polen, Preussen, Hannover, Danmark-Norge og Storbritannia. Karl XII visste trolig at han ikke kunne snu krigen til sin fordel, men i troen på at en militær seier og eventuell okkupasjon av fiendtlig territorium kanskje kunne forbedre hans stilling, ville han likevel ikke innlede fredsforhandlinger. Hans strategi gikk ut på å slå ut Danmark-Norge, som han mente var det svakeste leddet i alliansen. Gjennom en seier over Danmark-Norge håpet han å kunne tvinge frem en separatfred som ville gi ham bedre diplomatiske kort på hånden. Etter å ha ligget i leir i Ystad om vinteren begynte han marsjen nordover i februar. Hans plan var å ta Norge.