Kirken var full av folk. Med en styrke og følelse som lett kan antas sang hun «Where Is My Boy Tonight?» og avsluttet første vers. hun begynte på det andre, og mens menigheten kom i kapp med refreneget, gikk en ung mann, som hadde sittet bakerst, opp kirkegangen og snøftet: . Omfavnelsen mellom denne moren og hennes lenge forsvunne sønn forvandlet gudstjenesten til et generelt halleluja. Under møtet for de søkende den kvelden var det mange sjeler ved alterringen som aldri hadde knelt der før – og den unge vandreren var én av dem».