Den største motsetningen mellom PSP og andre revolusjonære grupper, gikk imidlertid langs den nasjonale dimensjonen. PSP oppfattet seg som en internasjonalistisk bevegelse og som deltaker i en verdensomspennende konflikt mellom sosialisme og kapitalisme. Et naturlig utslag av dette var blant annet at PSP organiserte og sendte en kontingent på over 1000 cubanske kommunister og PSP-sympatisører til Spania under den spanske borgerkrigen, 1936–1939. I motsetning til PSP var så godt som samtlige andre revolusjonære grupper på 1930-, 40- og 50-tallet klart nasjonalistisk orientert. De blodige uavhengighetskrigene mot Spania på 1800-tallet og opplevelsen av USAs sterke innflytelse på Cuba etter 1898, hadde gitt grobunn til en sterk nasjonalfølelse som forente cubanerne på tvers av økonomiske og sosiale skillelinjer. I den sammenhengen opplevdes PSPs vekt på kommunistisk teori og teoretiske begreper som klassekamp og sosialisme som tåkeprat og et blindspor.