Fra rundt 1530 kom det en reaksjon på renessansens frihet og utsvevelse som førte til konsilet i Trient og beslutninger om et antall kunstverker, særlig de i kirker og offentlige steder ble endret for å redusere mengden av nakenhet som ble framstilt. Ofte, som i den berømte hendelsen med Michelangelos store freskomaleri ble det malt på av en annen maler ekstra grener med blader fra nærmeste tre eller svevende tøyflak. Dette har blitt kalt for «fikenbladkampanjen». For frittstående statuer var det ikke like enkelt, og ekstra støpte eller utskårne fikenblad ble forsøkt lagt på statuene, som med gipskopien av Michelangelos i viktorianske London.