Han ble frifunnet i to rettsrunder i 1946 og 1948 med begrunnelsen at «» og at «». Lagdommer Johan Munthe Cappelen tok dissens og mente at Røds gode gjerninger bare kunne regnes som formildende omstendighet ved straffeutmålingen. Cappelen fant det ikke formildende at Rød skal ha gitt beskjed om å behandle de arresterte skånsomt. Cappelen mente at Rød sviktet som politimann og burde sagt nei til å delta i forbrytelsen.