I moderne tid frem til etableringen av Folkerepublikken var altså på den ene side vannløpet til Zhaojiakanalen blokkert i retning Songjiang og på den annen side ble det anlagt veier på begge sider av kanalen som ble mer og mer trafikkert ettersom Shanghais befolkning var i sterk økning. Zhaojiakanalen var på samme tid vannkilde og kloakkavløp for fattigfolk og flyktninger fra Zhejiang og Jiangsu som i 1860- og 1870-årenee i stadig større antall strømmet til byen og som bosatte seg i prammer og hus bygget på bambuspæler i kanalen. Etter 1880 var kanalen i praksis en kloakk og ved inngangen til det tyvende århundre var kanalen heller ikke lenger navigerbar østover og gikk fra å være en ferdselsåre til å bli Shanghais største forurensningproblem.