De tilbragte så omtrent 20 minutter på bunnen, før de var nødt til å vende tilbake til overflaten. Don Walsh hadde nemlig oppdaget årsaken til smellet de hadde hørt mot slutten av nedstigningen. Det viste seg at vinduet i adkomstrøret hadde sprukket; trolig på grunn av forskjeller i hvor mye pleksiglassvinduet og stålet rundt trakk seg sammen i møtet med vann nært frysepunktet. Sprekken utgjorde ingen øyeblikkelig trussel, men kunne gjøre det vanskelig å få tømt adkomstrøret for vann, og gjøre at de enten ville måtte sende ned en dykker for å sette et deksel over det sprakk vinduet, eller, om det ikke lot seg gjøre, skulle de slepe «Trieste» til land med mannskapet ombord. Det kunne ta opptil flere døgn, og var ingen ønskelig situasjon. Så de bestemte seg for å returnere til overflaten ti minutter før tiden, for dermed å få litt ekstra tid på overflaten før solnedgang. En eventuell reparasjon av det ødelagte vinduet måtte nemlig skje før sola gikk ned.