På hvert fartøy skulle det finnes en kontrolloffiser som var utpekt av den svenske staten. Denne hadde i oppgave å overvåke at ingen kommunikasjon skjedde mellom de svenske fartøyene og de krigførendes myndigheter, annen enn den som var nødvendig for passasjen. Bakgrunnen for dette kravet var at de krigførende ville være sikre på at informasjon om blant annet minesprengninger ikke skulle formidles til fienden. Sverige fikk ikke fremsette noen erstatningskrav eller klager i tilfelle lejdfartøyene ble utsatt for krigshandlinger rundt Færøyene. Lejdfartøyene skulle uten vilkår følge bestemte ruter. Først gjaldt dette bare operasjonsområdet rundt Storbritannia, men det kom senere til å omfatte hele Nord-Atlanteren. Alle lejdfartøys posisjoner skulle daglig rapporteres til London og Berlin, senere også Washington. Lejdfartøyene skulle males med de svenske fargene og merkes så de var lette å kjenne igjen.