Tidligere hadde hver gård sitt eget kvernhus på samme måte som korngårdene i dag har hver sin skurtresker. I 1729 ble det registrert hele 79 kvernhus i Vang. Kvernene var i bruk helt fram til begynnelsen av 1900-tallet. Mot slutten av 1800-tallet ble det bygget større, konsesjonspliktige møller, som kunne male kornet i flere kvaliteter. Det viste seg imidlertid vanskelig å få bøndene til å frakte kornet til de større anleggene, ettersom dette tok tid og kostet penger. Ikke før etter at korntrygdloven ble innført i 1929, begynte bøndene å gjøre bruk av de nye møllene i større grad. Korntrygdloven virket slik at den ga et tilskudd til dem som benyttet de nye møllene.