I 1923 foretok Stjepan Radić en lang utenlandsreise i den hensikt å gjøre Storbritannia, Østerrike og Sovjetunionen oppmerksomme på kroatenes avstrengte situasjon. Radić ble mistenkt for å ha hatt kontakt med sovjetiske kommunister og ble fengslet på nytt da han kom tilbake til hjemlandet. Etter å va blitt sluppet ut av fengselet innledet Radić en tid med politiske forhandlinger som munnet ut i et samarbeid med det konservative serbiske parti . I bytte med økt innflytelse ble Radić tvunget til å anerkjenne den serbiske sentralmakten og kongens stilling. Flere ledende kroater, blant andre forfatteren Ivo Andrić, avviste den kroatisk-serbiske koalisjon. Stemningen i parlamentet kom med tiden til å bli ustabil; provokasjoner fra begge sider, for det sittende parlament, ble stadig mer vanlige.