Denne dommen sparte Eilifsens liv, men Lie og Sverre Riisnæs ble rasende, og dommerne fikk høre at Terboven hadde forlangt dødsdom slik at Eilifsen ville bli skutt av tyskerne uansett, enten nordmennene dømte ham eller ei. Det ble truet med at også Reichborn-Kjennerud, Olbjørn og 15 andre politimenn ville bli skutt som represalier. Lie truet med at tyskerne også kom til å innføre militærdiktatur, men Reichborn-Kjennerud og Olbjørn stod på sitt. I flere timer utover kvelden pågikk dette. Reichborn-Kjennerud uttalte at om Norges frihet avhang av et justismord, fikk det heller være med friheten. Da fikk de heller skyte ham. Til sist ringte Marthinsen tysk politi. Da ga Olbjørn seg, slik at det ble flertall blant dommerne for å dømme Eilifsen til døden, vedtatt mot Reichborn-Kjenneruds ene stemme.