Andreas Urbye hadde vært medlem av regjeringen helt fra begynnelsen i 1913, først som arbeidsminister. I 1916 ble han utnevnt til justisminister etter Lars Abrahamsen. Under Urbyes ledelse la justisdepartementet i mars 1917 frem et utkast til lov «angående straf for visse handlinger under den nuværende krig» (odelstingsproposisjon nr. 19, 1917). Denne loven skulle egentlig være et tillegg til en lov om salg og eksport av matvarer. Hambro antok at lovforslaget var en direkte følge av den britiske regjeringens klage over . Lovutkastets § 9 bestemte at den som «offentlig søker at ophidse til hat mot et fremmed land, dets overhode eller gesandt her i riket, på en måte som kan virke forstyrrende på det venskabelige forhold til vedkommende land, straffes med indtil 100 000 kroner i bot, samt indtil 2 års fengsel». I § 10 ble det fastsatt straffer for å røpe hva som ble sagt i hemmelige møter i stortinget. Lovutkastet, som fikk kallenavnet «Lex Urbye», ville altså representere et inngrep i den norske trykkefriheten dersom det ble vedtatt.