Plinius avbilder ham som i tilbaketrukne, lærde samtaler i sine villaer, han skrev, samlet ivrig på bøker og skulpturer, og angivelig leste fra sine egne verker. Silius skrev poesi så tidlig som år 88. Det er bestemt antatt at ble skrevet i løpet av hans tilbaketrukne tid. Martialis indikerer at en del av hadde blitt utgitt ved 92 og Silius ikke lenger presiderte i domstolene. Bok 14 har blitt datert forsøksvis til etter 96 basert på dikterens behandling av tyrannen Domitian (keiser fra 81 til 96). Hans dikt inneholder flere avsnitt som angår flavierne, og Domitian er lovprist som en kriger og som en sanger viss lyre er søtere enn selv den til Orfeus. Diktet nevner hovedsakelig Domitian, men senere synes det å diskutere keiser Nerva, skjønt Domitian kan ha vært den som ble ment ved en senere referanse. Dikterens holdning til Domitian tenderer til å være rosende og vennlig, og benytter seg av det fulle spektrum av det samme panegyriske språket og billedbruken tilsvarende Vergil.