Reformbevegelsen søkte å avvise det konvensjonelle og kunstferdig og vende tilbake til den litterære ‘sannhet’. Apostolo Zeno og Pietro Trapassi (Metastasio) hadde bestrebet seg på å forene melodramet og fornuften. Metastasio ga et friskt uttrykk til følelsene, en naturlig dialog og handling, men henfalt ofte til det søtladne og anakronismer. Carlo Goldoni benyttet seg av den gamle komedie med figurene pantalone, doktoren, harlekin og andre, og skapte en komedie basert på karakter og fulgte således franskmannens Molières eksempel. Hans figurer var ofte overnaturlige, men han skrev livlig dialog. Han produserte mer enn 150 komedier, men brukte liten tid på å finpusse dem.