Pasjonene hans ble viktige forløpere for barokktidens mer kjente versjoner, de er komponert i en tilbakeholdt, men likevel dramatisk stil og har en beskrivende karakter. I en viss forstand representerer de en forløper for det barokke oratorium, ved måten solosang, korsang og instrumentalstykker er stilt opp, men stilen er likevel nærmere Palestrina enn barokkens komposisjoner.