Festingers mest kjente bok er fra 1957, der han presenterer sin teori om kognitiv dissonans, eller erkjennelsesmessig uoverensstemmelse. Han mente at individet søkte orden og sammenheng i tilværelsen, og at handlinger, holdninger og meninger måtte forstås ut fra dette. For å motvirke kognitiv dissonans, der individet eksempelvis handler i strid med egen overbevisning, ville individet «benytte seg av forskjellige strategier for å oppheve, overse eller bagatellisere motsetningene,» ifølge Festinger. Han undersøkte også emner som sosial sammenligning og fysisk nærhet som pådrivere for sosial kontakt.