Det ble senere sterkt omdiskutert hvorfor motangrepet først kom eter en halv times kamp. Noen kilder antar at det på grunn av larmen var umulig å høre kampsignalet, mens andre antyder at Glode du Plat nølte med å gi ordre til motstøtet. Enkelte øyenvitner oppfattet det som en forstyrrende faktor at den tilskadekomne Gerlach ankom til kampplassen på en hestevogn. Den 8. brigade kjempet hardt, men da Friedrich Karl innsatte ytterligere reserver, måtte den etter knapt en times kamp trekke seg tilbake med store tap sammen med restene av den slagne hær, som begav seg til Als over to pontongbroer, som deretter ble gjort utilgjengelige. De offisielle danske tap den 18. april var 379 falne og 646 savnede, hvorav hovedparten var falne menige soldater, 1.250 sårede, mens ca. 2.500 falt i fangenskap. Den tyskspråklige utgave av denne side skriver: «I slaget falt ca. 3.600 dansker og 1.200 preussere, 554 dansker ble såret og 3.534 dansker ble tatt som krigsfanger.» Forskere har forklart disse uoverensstemmelser med at begge parter underdrev egne tap og overdrev fiendens. I forbindelse med markeringen av 150-året for slaget ble de danske tap oppført som 1669 døde og sårede samt 3131 fanger og desertører. Løjtnant Johan Anker forsvarte Skanse 2 og oppnådde heltestatus for sin innsats. Ved stormen 18. april hadde tyskerne derfor gitt befaling til at Anker så vidt mulig skulle fanges levende, hvilket også lyktes. Hans bilde ble anbragt på det tyske seiersmonument i Berlin, hvorpå en fremstilling av stormen finnes. Den preussiske overlevering har også fremhevet sine helter, blant andre Carl Klinke, som ble drept i skanse 2. Idet han ble begravet i en massegrav antas det at myten om hans særlige innsats er en senere tilskrivning til historien.