Da Norge fikk sin første bygningsfredningslov i 1920, ble statens bygninger ikke formelt fredet. Et utvalg av statens kulturhistoriske bygninger ble presentert i Fortidsminneforeningens årbøker fra 1933 til 1934, og disse bygningene ble . Praksisen med administrativt vern viste seg å være vanskelig, og fra år 2000 ble det innført en ny paragraf i kulturminneloven (kml § 22a) som ga mulighet til å frede statens eiendommer ved forskrift. Ved forskriftsfredning ble selve fredningsprosedyren forenklet. Det er miljøverndepartementet som vedtar forskrift om fredning. Forskriftsfredninger brukes i sammenheng med landsverneplaner, som for eksempel Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. I landsverneplanene skal alle statens kulturhistoriske eiendommer dokumenteres og deres kulturminneverdier identifiseres.