I 1940 publiserte han sin tredje og siste roman, («Trafikkulykken»), som knapt nok ble lagt merke til i forvirringen som hersket på grunn av verdenskrigen. Han fikk føle konsekvensene av den antisemittiske lovgivningen i Romania, som nektet de rumenske jødene fra 1930-årene og fremover flere og flere borgerrettigheter. Han mistet, for eksempel, sin advokatbevilling og redaktørstillingen i . Til tross for at teaterstykker skrevet av jøder var blitt forbudt, klarte han allikevel i 1944 å sette i scene sitt stykke («Den navneløse stjernen»), under pseudonymet . miniatyr|SS-utrykking mot rumenske jøder (1941) I januar 1941 ble han vitne til pogromen organisert av Jerngarden, der mer enn 100 jøder fra București ble massakrert. Han ble sammen med mange andre jøder fra București sendt ut til tvangsarbeid og tvunget til å betale store pengesummer. Som de fleste jøder i det såkalte «Gammelriket», ble han ikke deportert til ghettoer eller til konsentrasjonsleirer i Transnistria, noe som ble innstilt mot slutten av 1942 i Romania.