Med boken «La Société du spectacle» («Skuespillsamfunnet»; eng. – 1967) utviklet Debord en skarpt kritisk analyse av det moderne samfunnet. I denne beskrives det moderne menneskets liv som foregående på en rekke scener, hvor både gjenstander, andre personer, hendelser og oppnåelser i individenes liv får en symbolverdi uavhengig av disses faktiske innhold. I skuespillsamfunnet blir denne symbolverdien feiltolket til å være objektet selv. I Debords analyse kjennetegnes skuespillet blant annet ved en konstant higen etter mål som det kun gir en tom tilfredsstillelse å oppnå; har blitt feiltolket til å være ensbetydende med , og oppnåelser svarer derfor sjelden til forventningene. Resultatet blir et endeløst jag etter nye oppnåelser. Tilsvarende feiltolkning skjer også innen alle andre menneskelige erfaringsområder, og skuespillsamfunnet blir både et rammeverk for tilværelsen og et slør denne tolkes gjennom. Debord beskrev skuespillsamfunnet som et organisk og konstant selvutviklende fenomen. Under forskjellige styresett og ideologier får det forskjellig uttrykk og form tilpasset styresettet, men dets undertrykkende og kontrollerende funksjon er likevel tilsvarende. Han satte et skille mellom , som man kunne observere innen 1900–tallets fascistisk, nazistisk eller kommunistisk styrte nasjoner, og , som var observerbart innen det vi gjerne kaller «vestlige styresett». I 1987 utgav Debord oppfølgeren til Skuespillsamfunnet, . Der introduserte han begrepet , som han mente hadde overtatt både for det konsentrerte og for det diffuse skuespillet, og som kan observeres som et globalt fenomen.