I kristen kunst ble mandorla særlig benyttet til å ramme inn Kristusskikkelsen og jomfru Maria. Den er spesielt brukt til ramme i fremstillingene av Majestas Domini i tidlig middelalderkunst, romansk kunst og i bysantinsk kunst i samme perioder. De tidlige kristne ga seg til kjenne overfor hverandre ved å risse i veggen to overskjærende buer som dannet en stilisert fisk (Ichtus). Man risset en liten sirkel og deretter en ny, delvis overlappende sirkel som på denne måten dannet en mandorla. I romansk tid blir Kristus ofte representert av disse to sirklene tilsvarende Sakayama Buddha i buddhistisk kunst. Det antas at mandorla er eldre enn begge disse trosretningene. Jesus og jomfru Maria portretteres ofte innenfor rammen av en mandorla. I feltet der de to sirklene overlapper hverandre befinner det guddommelig-menneskelige seg, hvor begge aspekter ved tilværelsen faller sammen til et hele. Det symboliserer at vi er aktører i en verden av himmel og jord. Kristus blir menneskelig og mennesket kan bli guddommelig.