Nøytralitetserklæringen var nokså generell og grunnlaget for norsk nøytralitetspolitikk var et ønske om å holdes utenfor krigen. Norsk utenrikspolitikk skulle derfor balansere nøytraliteten ved å ta hensyn til tilførslene, først og fremst kornvarer, sukker og nødvendige råvarer til landbruk, industri og fiskerier på den ene siden, og på den andre siden ta hensyn til eksportnæringene. I utgangspunktet skulle dette være en smal sak, ettersom Norge lå utenfor de krigførende makters interessepolitikk. Både Storbritannia og Tyskland anså det som verdifullt at Norge var nøytralt. Problemer oppsto likevel ettersom Norge lå innenfor interessesfærene, og norsk nøytralitet ble derfor mer alliertvennlig mot slutten av verdenskrigen.