Filmen er den første av en trilogi som har fått fellesbenevnelsen som filmskaperne har beskrevet som «et oppgjør med den selvhøytidelige 1968-arven». De to andre er og . Trilogien har en avvikende produksjonskronologi og verkkronologi, noe Wam og Vennerød ikke egentlig ønsket, men som ble et resultat av problemene med finansieringen. Manusene var ferdige i 1982 og de søkte om en støttegaranti på 10 millioner fra Statens Filmproduksjonsutvalg for alle tre filmene. Det gikk ikke slik de ønsket. Utvalget støttet da de likte det manuset. fikk de til slutt finansiering til da Norsk films kunstneriske leder, Lasse Glomm, likte manuset og han ansatte Wam som regissør og Vennerød som produsent.