Likvidasjonsstyret hadde dårlig tid til oppnevningen av bobestyrere i begynnelsen, og hadde bare en liste over NS-jurister til rådighet. Dette forklarer noe av variasjonen i bobestyrernes bakgrunn. Det var foretrukket at man hadde noe juridisk bakgrunn, men dette var ikke alltid tilfellet. Dersom spesialkunnskap var nødvendig i behandlingen av et bo, ble det oppnevnt et bostyre med spesialkompetanse. Dette ble nødvendig ved likvidasjonen av jødiske tannlegekontorer. Det ser ut til å ha vært en forutsetning at bobestyreren var medlem i NS. Ved utnevnelse av bobestyrere utenfor Oslo og Aker, ble kommunens ordfører spurt om forslag til bobestyrer. Det forekom at den som var oppnevnt, takket nei til tilbudet, men det var sjeldent. De fleste av dem som takket nei, forklarte det med at de hadde for mye å gjøre.