Revolusjonære eller nasjonalistiske terrororganisasjoner har ikke voldsapparat med tilnærmet samme potensial som det en stat har. Som regel nytter «vanlige» terrorister vold i relativt liten skala. Strategien går med andre ord ikke primært ut på å utrydde eller ødelegge motstanderen, slik tilfellet ofte er med statsterrorisme. Nazi-Tysklands «endelige løsning», Stalins utrenskelsesprosesser, tyrkiske massakrer på armenerne og Røde Khmer-regimets folkemord i Kambodsja er eksempler på det siste.