Iran, under ledelse av ayatollah Khomeini og det iranske presteskapet, ble ansett som en trussel både av Vesten, av deres allierte arabiske land, og av Sovjetunionen. Etter revolusjonen mot sjahen av Iran hadde ledende vestlige nasjoner ikke bare tapt tilgangen på enorme oljeressurser og et strategisk viktig område, USA hadde i tillegg blitt kraftig ydmyket gjennom den langvarige beleiringen av sin ambassade, og gjennom de særdeles pinlige avsløringer som fulgte etter Iranske studenters møysommelige rekonstruksjon av ambassadens makulerte arkiv. Også Sovjetunionen, som også betraktet Iran som strategisk viktig, hadde tapt mye. De hadde støttet revolusjonen gjennom Irans kommunistparti, og hadde siden måttet se sine allierte bli utsatt for en brutal utrensning, og presteskapet overta all makt. Arabiske land med vestlig innsatte og/eller støttede regimer fryktet på sin side at den muslimske revolusjonen skulle spre seg fra Iran til deres egne befolkninger. Samlet var der et sterkt internasjonalt incentiv for en Irakisk krigføring mot Iran.