I årene etter var Fontenelle aktiv som lyriker, tragedieforfatter, forteller og litteraturteoretiker. I 1691 ble han endelig valgt inn i etter at motstanderne hans i -fraksjonen hadde klart å forpurre opptaket fire ganger, og i 1697 ble han i tillegg medlem av . Han forlot nå stort sett skjønnlitteraturen, og i tråd med sine nye verv skrev han en rekke om naturvitenskapsmenn og oppfinnere som takket være Fontenelles elegante penn ble gjort kjent for et større publikum.