Perdikkas trådte nå fram og fikk til et forlik som var akseptabelt for begge parter. Kavaleriet anerkjente Arrhidaios som konge under navnet Filip (III), som samkonge skulle han ha Roxanas enda ufødte barn. Perdikkas’ posisjon som ble bekreftet, men Meleagros skulle være hans nestkommanderende. Forliket og forsoningen mellom infanteriet og kavaleriet ble stadfestet i en seremoni ved Aleksanders likbåre. Perdikkas har neppe på dette tidspunktet blitt utnevnt til regent, dette ville virke støtende på Antipatros og Krateros. I forliket, som de ikke hadde noen del i, blir deres posisjoner kun vagt definert. Antipatros skulle fortsette å styre i Europa som han hadde gjort før, mens Krateros fikk simpelthen ordre om å fremme rikets interesser på den måten han fant best.