Pekurinen var allerede på 1930-tallet kjent som en standhaftig pasifist. Han nektet å tjenestegjøre i hæren på noen som helst måte og ble fengslet for dette. Saken fikk internasjonal oppmerksomhet og blant andre Albert Einstein talte hans sak. Dette ført til at det finske parlamentet vedtok en lov om unntak fra militærtjeneste av samvittighetsgrunner, loven gjaldt bare i fredstid. Da Vinterkrigen brøt ut nektet han å tjenestegjøre og ble fengslet. Han ble løslatt i oktober 1941. Under fortsettelseskrigen ble han sendt til fronten og plassert i en kampenhet. Da han nektet å ta i mot våpen og delta i strid ga kaptein Valkonen ordre til en korporal om å henrette Pekurinen. Dette var den eneste soldaten som ble henrettet for ordrenekt på finsk side før 1944. Saken ble etterforsket i 1945 uten at det førte til noen sak blant annet fordi Valkonen falt i Lappland i 1944. Formålet med å sende Pekurinen til fronten vel vitende om at han var pasifist var å ta knekken på hans oppsetsighet mot staten. Ved fronten var hensikten å bruke Pekurinen som en advarsel og det var på forhånd planlagt at i tilfelle han skulle henrettes ville det skje foran en avdeling som hadde vist feighet i strid. Henrettelsen hadde trolig liten effekt på disiplinen. Noen av Valkonens underordnete hadde nektet å skyte og andre trakk seg unna da de forsto hva som foregikk. Kaptein Valkonens omdømme blant soldatene skal ikke ha blitt skadet av hendelsen.