Plan 9 erstattet Unix som den primære plattform for forskning innenfor operativsystemer ved Bell Laboratories. Det var således en direkte etterkommer av Unix, og ble utviklet i samme forskningsgruppe. Plan 9 var et Unix-liknende operativsystem; det utvidet prinsippene i Unix med grafiske terminaler i et nettverksmiljø. I motsetning til Unix, som er et sentralisert operativsystem, var Plan 9 et distribuert operativsystem. Det ble foretatt flere forandringer i den opprinnelige Unix-modellen som forenklet bruken og programmeringen av systemet, blant annet innenfor flerbrukermiljøer. Flere av disse ideene var hentet fra Cambridge Distributed Computing System som ble utviklet ved University of Cambridge på lokalnettet Cambridge Ring i 1980-årene. Etter flere år med utvikling og intern bruk, ble Plan 9 lansert av Bell Laboratories for bruk på universiteter den 5. september 1992. Tre år senere, den 16. juli 1995, ble Plan 9 gjort tilgjengelig for kommersielle aktører av AT&T, via bokutgiveren Harcourt Brace. Lisensen til kildekoden kostet $350, og AT&T satset dermed på innebygde systemer, i stedet for det generelle datamaskinmarkedet. Dennis Ritchie kommenterte at programvareutviklere ikke forventet noen særlig forskyvning i markedet, på grunn av utbredelsen til andre operativsystemer.