Den korte frontlinjen sammen med de sikre flankene, som hadde hjulpet 8. arme i det første slaget om El Alamein, var nå i stedet til fordel for aksestyrkene. Rommel hadde god tid til å forberede sine forsvarsposisjoner, og han etablerte store minefelt med omkring miner og piggtråd. 8. arme måtte gjennomføre et frontalangrep mot veletablerte stillinger, og Alexander og Montgomery var innstilt på å skaffe seg en overlegenhet i styrker, som var tilstrekkelig til ikke bare å oppnå et gjennombrudd, men også til å utnytte det for å nedkjempe . I alle de tidligere felttog som bølget fram og tilbake gjennom ørkenlandskapet hadde ingen av sidene hatt en tilstrekkelig styrke til å gjøre en seier avgjørende. Den tapende side hadde tidligere alltid kunnet trekke seg tilbake og omgruppere seg nærmere ved sine forsyningsbaser.