Nordsjøeskadren skulle ikke bare patruljere farvannet mellom Norge og Danmark etter svenske krigsskip, men også sikre overførsel av transporter mellom de to landene. Store konvoier ble førte under eskorte fram og tilbake hvert år så lenge krigen varte. Men ledelsen av eskadren skulle etter hvert ble dårlig i en flåte som allerede i forveien var i en elendig tilstand, sterk passivitet og store materielle mangler hjemsøkte fartøyene. Stattholderen i Norge, general Løvendal, organiserte et felttog inn i Båhuslen etter den effektive viseadmiral Sehested i sommeren 1711 gjorde et betydelig innsats. Men kongen beordret Sehested tilbake og det som var tilbake, seks orlogsskip, en fregatt og fem snauer, var i verre tilstand enn tidligere. Norsk farvann var langt mer krevende for et seilskip bygd av tre enn i Østersjøen, og dette tok sin toll på orlogsskipene.