Boken er mindre teoretisk enn Hugo Grotius, Samuel von Pufendorf og andre lignende tenkeres verker og er like så meget et kampskrift som et teoretisk vitenskapelig verk. I skriftet viser Beccaria de tanker som fantes i -gruppen, som prøvde å skape reformer igjennom filosofisk diskurs. Bokens alvorlige emne blir fremstilt med en klar og livlig stil som er basert i forfatterens dype humanisme og vissheten om det presserende behov for å sette en stopper for et urettferdig system. Beccaria argumenterte også imot bruken av tortur idet han mente at det var grusomt og unødvendig å anvende det overfor andre mennesker.