Senere arbeidet han med Aristoteles ved hans Lyceum. Her var det rådende verdensbilde en stasjonær jord omringet av bevegelige, konsentriske sfærer eller kuleskall med jorden som sentrum hvor solen, planetene og stjernene befant seg. Dette var utarbeidet av Eudoksos, men Kallippos prøvde å forbedre hans modell ved å innføre flere sfærer for å gi bedre overensstemmelse med sine egne og andres observasjoner. De viktigste besto av nøyaktigere fastsettelse av jevndøgn og solhverv. På den måten kunne han bestemme lengden av årstidene. Han fant rundt år 330 fvt at våren besto av 94 dager, sommeren var 92 dager lang, høsten 89 dager og vinteren 90 dager lang, Dette betydde at solens bevegelse på himmelen gjennom året ikke kunne være jevn. Nesten to hundre år senere utviklet Hipparkhos en enklere modell for denne effekten der solen beveget seg med konstant hastighet på en eksentrisk sirkel som ikke hadde jorden i sitt sentrum.