Sjömanns mest kjente filmer ble "Jag är nyfiken – gul" og oppfølgeren "Jag är nyfiken – blå", da disse både hadde et provoserende politisk syn (venstreradikalisme) og eksplisitt nakenhet/sex. Filmene fikk distribusjon flere steder i verden, og ble eksempelvis markedsført i USA som en del av nettopp "Den svenske synden". Filmene ble bannlyst flere steder i USA etter lanseringen der. Et tegn på den filmhistoriske viktigheten av disse filmene er de nylig utgitte DVD-utgavene på criterion-samlingen.