Norge fikk imidlertid beholde grunnloven. Et av de andre punktene i fredsavtalen var at Norge skulle ha sitt eget forsvar. Den norsk-svenske unionen ble derfor en union av to stater, hver med sin konstitusjon og sitt militærvesen. Gjenoppbyggingen av Forsvaret hadde dog lav prioritet de første årene. Én grunn var at krigsfaren ble ansett for liten, og en annen grunn var at Stortinget fryktet at svenskekongen som øverstkommanderende kunne bruke den norske militærmakten for å tvinge gjennom viljen sin i Norge. Utgangspunktet for Forsvarets historie på 1800-tallet var altså en union, påtvunget av stormaktene, som få var begeistret for.