Tidligere ble kornet skåret med sigd, eller slått med ljå. Deretter ble det samlet og buntet i til kornbånd. Arbeidet var anstrengende hovedsakelig med tanke på arbeidsstilling, og belastning på ryggen etter å ha stått bøyd i mange timer. Da sigd ble brukt til å skjære kornet deltok både kvinner og menn i arbeidet, mens det bare var menn som brukte ljåen. Da var kvinnenes arbeid å binde buntene. Kornbåndene ble sett på staur til tørking, før det ble hentet inn på kornlåven for lagring. Tresking av kornet ble et viktig arbeid utover høsten og vinteren; kornet ble opprinnelig slått løs fra aksene ved hjelp av sliul og muskelkraft. Siden kom treskeverk og skurtreskere som både skjærer kornet og tresker. Skurtreskerne lettet skuronna ytterligere, og de store effektive skurtreskerne gjør at kornet kan høstes på kort tid og tap som følge av overmodning er minimalt.