Et typisk sikringsanlegg i dag ved en norsk jernbanestasjon på enkeltsporet bane består av: Ett utkjørhovedsignal i hver ende av hvert togspor på stasjonen. Signalet beskytter mot at tog kjører utilsiktet ut på den foranliggende banestrekningen. En tospors stasjon har derfor fire utkjørhovedsignaler. Ett innkjørhovedsignal ved hver stasjonsgrense som beskytter mot at tog kjører utilsiktet inn på stasjonen. En vanlig stasjon har to innkjørhovedsignaler. Ett forsignal til hvert innkjørhovedsignal beliggende ca. en km før hovedsignalet. Forsignalet viser hva hovedsignalet viser slik at toget kan tilpasse hastigheten dersom hovedsignalet viser stoppsignal. Ett felles forsignal plassert på innkjørhovedsignalets stolpe som viser hva utkjørhovedsignalet i det sporet man ledes inn i viser. Signalbildet vises kun dersom hovedinnkjørsignalet viser klarsignal, ellers er det slukket. Sentralstilte sporveksler til hvert av togsporene. Vekslene står i avhengighet til signalene, og når det er gitt klarsignal inn eller ut av en stasjon, kan ikke sporvekslene endre posisjon. Et stillverk der man kan betjene de ovennevnte signaler og sporveksler. Stillverket er betjeningspanel med stillere som er plassert i et dertil egnet rom. Dersom stasjonen er fjernstyrt (det vanlige i dag) brukes stillverket bare i de tilfellene at fjernstyringen av stasjonen er overlatt til å betjenes lokalt i stedet. Sporfelt, dvs. overvåkning om et sporavsnitt er såkalt belagt med rullende materiell. På den måten vet man om et spor er ledig eller ikke. For å kunne legge en togvei mellom A og B må derfor sporfeltet indikere at det ikke befinner seg rullende materiell på det. Ved fjernstyring utfører fjernstyringssystemet de tilsvarende stillinger av signaler og veksler som en person (togekspeditør) ville gjort ved å bruke stillverkets betjeningspanel.