De urarmenske lydforandringene fra urindoeuropeisk er varierte og eksentriske (for eksempel at urindoeuropeisk ble til armensk ), i tillegg er det mye usikkerhet rundt dem. Av denne grunnen ble ikke armensk umiddelbart anerkjent som en egen gren innenfor den indoeuropeiske språkfamilien, og ble antatt å være en veldig eksentrisk del av den iranske grenen før Heinrich Hübschmann fastslo at språket var en egen gren i 1874.