Plassnik vokste opp i en sosialdemokratisk lærerfamilie i Klagenfurt, hvos hun gikk på gymnasiet med et utvekslingsår i Virginia, USA. Etter jusstudier ved universitetet i Wien tok hun 22 år gammel den juridiske doktorgrad (egentlig svarende til juridisk embedseksamen i Norge) i 1978, og studerte deretter ved Europacolleget i Brugge, Belgia. Deretter arbeidet hun som vitenskapelig assistent ved institutt for romersk rett og antikk rettshistorie i Wien. Etter og praksis i en bank trådte hun inn i den østerrikske utenrikstjenesten, hvor hun bl.a. arbeidet ved EFTA-sekretariatet i Genève. Mens hun arbeidet i hans stab med forberedelser til Østerrikes formannsperiode i EU, ble hun oppdaget av Wolfgang Schüssel, og 1. juli 1997 utnevnt til kabinettsjef for visekansleren. Frem til da gjaldt hun som politisk nøytral eller snarere heller sosialdemokratisk innstilt. I 2000 var det meningen at hun skulle bli delegat til Europarådet i Strasbourg, men hun ble likevel i Wien for å bistå Schüssel i hans vanskelige første kanslerår. Hun var kabinettsjef for kansleren frem til 15. januar 2004, da hun ble utnevnt til Østerrikes ambassadør til Sveits. 18. oktober ble hun foreslått som Benita Ferrero-Waldners etterfølger som østerriksk utenriksminister, og utnevnt to dager senere. Hun var først blitt medlem av ÖVP, det østerrikske konservative partiet, noen få dager i forveien.