I Norge var den geografiske mandatfordelingen til Stortinget fra 1814 slik at hver by eller amt hadde mellom ett og fire mandater avhengig av folketall. Denne ble endret flere ganger, og fra 2005 har Norge hatt en mandatfordeling der hvert fylke får et antall mandater basert på folketall og areal, samt at ett utjevningsmandat gis til hvert fylke for å gi en mer proporsjonal representasjon i Stortinget. Fordelingen av mandater til hvert fylke gjøres etter Sainte-Laguës metode, mens fordelingen av mandater til hvert parti innen fylket gjøres etter Sainte-Laguës modifiserte metode.