Teknikken ved å slå flak eller mindre biter fra en kjerne ved hjelp av en knakkstein eller en annen hard hammer kunne også være for at det som ble slått av, eksempelvis et tynt steinflak, kunne brukes til et redskap, eksempelvis som kniv eller skrape. Det som ble slått av kunne enten brukes direkte eller det kunne formes ytterligere ved å slå bort mindre stykker eller slipes, og således gjøre nytte som eksempelvis skinnskrape eller pilspiss. I motsatt fall er det som er igjen av kjernen etter at biter er blitt slått av som utgjør redskapet, eksempelvis en steinøks.