I 1971 var det jevnt mellom de to lagene frem til siste uke i sesongen, hvor Miami vant sin første divisjonstittel med et sesongresultat på 10–3–1, sammenlignet med Baltimores 10–4 etter at Colts vant på hjemmebane mot Dolphins i uke 13, men tapte sesongens siste kamp på bortebane mot Boston. I sluttspillet gikk Baltimore videre til AFC Championship etter å ha slått Cleveland Browns 20–3, mens Miami knapt overlevde en kamp mot Kansas City Chiefs som gikk til dobbel ekstraomgang. Da Dolphins og Colts møttes i AFC Championship var oddsen i Colts’ favør, men det var Miami som kom seirende ut av møtet, 21–0, og gikk videre til Super Bowl VI hvor de tapte mot Dallas. I 1975 var Baltimore og Miami uavgjort 10–4 i sesongstilling, men Colts gikk videre til sluttspillet basert på head-to-head. I 1977 var Baltimore for tredje år på rad uavgjort for førsteplass i divisjonen (i 1976 var de uavgjort med Boston Patriots), denne gangen med Miami, og denne gangen gikk Colts videre fordi de hadde vunnet 9 av 12 conference-kamper, mens Miami hadde vunnet 8. I årene som fulgte ble rivaliseringen roet ned på grunn av dårlige prestasjoner fra Colts; laget vant bare 117 kamper i de 21 sesongene mellom nederlaget i sluttspillet i 1977 mot Oakland Raiders og da det byttet mot Marshall Faulk i 1999; inkludert et sesongresultat på 0–8–1 i -sesongen, som var forkortet på grunn av en spillerstreik.