Den enkleste modellen for kontraktsutforming er når begge parter kan obsevere hverandre fullt ut, og at det derfor ikke finnes privat informasjon. I eksempelet ovenfor vil det si at arbeidsgiveren vet hvilken innsats arbeidsgiveren vil gi til hvilken minimumskostnad. Derfor vil prinsipalen tilby en arbeidskontrakt hvor agenten får tilstrekkelig betalt for en gitt ytelse. Denne kombinasjonen mellom betaling og ytelse gir agenten akkurat den nytten som er nødvendig for at han\hun skal takke ja til arbeidskontrakten, kjent som participation constraint. Denne kontrakten er utformet slik at den maksimerer arbeidsgiverens nytte.