Som følge av både befolkningsvekst og industrialisering, vokste også byene i omfang. Kun hovedstaden Christiania kunne på midten av 1800-tallet kalles for en storby, men flere mindre byer opplevde også økning. Byene var enten kjøpsteder eller ladesteder. I 1800 fantes det 34 kjøp- eller ladesteder med byrettigheter i 1800, og i 1870 hadde antallet økt til 60. De fleste byene lå ved kysten. Kongsberg var den første innlandsbyen som fikk bystatus i 1802, og i løpet av århundret fulgte Lillehammer, Hamar, Kongsvinger, Hønefoss og Gjøvik. Byene ved kysten, spesielt på Sørlandet, hadde mange sjøfolk, som matroser og skipsloser. Herfra foregikk det også ulovlig virksomhet som kaperfart og smugling. Mot 1900-tallet gikk havnebyene inn i en periode med dårligere økonomi, og mange utvandret til USA.