Bruken av denne formelen dateres til valget av Odo Colonna til pave Martin V (1417). Han ble valgt til ny paver av kardinaler og representanter for forskjellige land ved Konsilet i Konstanz. I denne sammenheng var det forut for valget tre som gjorde krav på å være den rettelige pave: (Motpaven) Johannes XXIII (som hadde innkalt konsilet og hadde utpekt de fleste av kardinalelektorene), (motpave) Benedikt XIII (den eneste som var blitt kreert til kardinal forut for utbruddet av det vestlige skisma) og Pave Gregor XII. De to førstnevnte ble avsatt av selve konsilet, og Gregor XII abdiserte etter å ha formelt ha sammenkalt det allerede forsamlede konsil og autoriserte dets møteplan, medregnet valget av hans etterfølger. To år etter at de to førstnevnte var blitt avsatt {{efn|Pprofessor Norman Tanner S.J. mener at motpave Johannes XXIII faktisk trakk seg, men under påtrykk., og den tredje hadde trukket seg, valgte konsilet ny pave. Kunngjøringen kunne dermed tolkes som: .