Minst like viktig som naturen og landskapet i samlingen er imidlertid den norske befolkningen, og da særlig den delen av befolkningen som driver kroppsarbeid i tilknytning til naturen: Fiskere og andre sjøfolk, bønder, reinsamer og andre. Den delen av befolkningen som lever i direkte kontakt med den naturen som Grieg skildrer, heves opp til nasjonale idoler i samlingen, siden det er de som menneskliggjør naturens egenskaper. Grieg bygget her videre på et tema som hadde vært viktig siden debuten med sjømannsdiktene i , nemlig den poesien som lå nedfelt i det hverdagslige arbeidet, særlig når dette innebar å kjempe mot mektige naturkrefter. Fortsatt var det ingen radikal politisk overbevisning knyttet til denne arbeidsdyrkingen - slik det skulle komme til å bli senere. I stedet håpet Grieg at hans tilnærming til folk og land skulle bidra til mindre splid mellom venstre- og høyresiden i politikken. Denne holdningen skulle han selv komme til å ta et oppgjør med.