Arne Skouen i angrep Michelet på to punkter. Det ene var at Michelet ikke tok hensyn til den datidige konteksten eller den rettskraftige frikjennelsen av Marlow, men opphøyde seg selv til dommer. Det andre var at det var uklart hva som var dokumenterbart og hva som var fiksjon i Michelets skriving, men at det sannsynligvis var Michelets diktning som spilte inn når han tilla folk motiver og hensikter. «Det dreier seg ikke om bruk av ordets frihet, men om litterær uvederheftighet»; det var manipulasjon og «litterær forsøpling». Det oppsto en viss debatt av dette. Knut Bøckman i konservative hevdet at dokumentarsjangeren måtte ha stort spillerom, men at Michelet hadde misbrukt dokumentarformen til å bedrive «en utspekulert form for politisk skittkasting». Michelets forståelse av krigens hendelser var «absurd» og «på jordet», mente Bøckman.