Konnotasjon adskiller seg fra (fra latin , «indikasjon») som henviser til et ords konstante innhold og dets hovedbetydning (uten konnotasjoner). Et typisk eksempel er ordene og . De har samme (de viser til samme sett av objekter i verden), men ulik (de har ulik verdiladning og utløser assosiasjoner ved dem). Et andre nivå av betydninger kalles således konnotativ. Disse betydningene er ikke objektive representasjoner av tingen, men nye bruksmåter produsert av språkgruppen.