Etter at Tagore hadde fått Nobelprisen i 1913, mest på grunn av sin egen engelske oversettelse av Gitanjali, vendte Yeats og hans europeiske beundrere seg mot ham og betvilte hans begavelse, tydeligvis skuffet over at han ikke var tilstrekkelig mystisk og verdensfravendt. Det kan neppe fornektes at den engelske versjon av Gitanjali er langt underlegen den bengalske originalen, men den øvrige litterære produksjon viser at Tagore var en svært fremstående forfatter. Han er notorisk vanskelig å oversette på grunn av den følsomme lyrisme som kjennetegner meget av den bengalske poesi og lett blir til sentimentalisme når den overføres til andre språk.