Albumet var mer ambisiøst og grasiøst enn det forrige utgivelsen , men det var ikke like åpent og hadde låter med intrige avsnitt, spesielt siden det fremhever tyngre improvisasjoner og orkestrering. Helheten rundt albumet var identisk til i oppbygning og komposisjon, samt at enkelte låter kunne minne om . Som konseptalbum hang låtene sammen og gikk inn i hverandre fra start til slutt, hvor enkelte låter som for eksempel den piano og fløyebaserte » ble etterfulgt av en mer rytmebasert , også den med fløyte i sentrum av komposisjonen. var en mild vokalbasert låt basert på både piano og fløyte og kunne minne om Caravan. Lydbildet fikk et mer rockepreg over seg på låtene og videre på og (som kunne minne om Van Der Graaf Generator), hvor tradisjonelle Camel–instrumenter igjen utgjorde hovedstammen i komposisjonen. Nevnte med en lengre gitarsolo av Andrew Latimer ble også utgitt på single og bidro til at albumet erfarte markante salgstall også i Norge, hvor den til slutt endte på en 12.-plass på VG-lista. I Aftenposten fikk albumet god kritikk av musikkanmelder Ketil Bjørnstad, som konkluderte med at «» I Storbritannia endte utgivelsen på en respektabel 34.-plass på de britiske albumlistene.