Novellene har delvis tendens mot krigens forrående virkning, og delvis kan de oppfattes som et «innlegg mot de første fredsmånedenes tilløp til selvtekt og selvrettferdig dømmesyke». Hovedtendensen er likevel ikke debattinnlegg, men en lavmælt og uheroisk skildring av flere sider ved hverdagsopplevelsen av krigen på en bredere psykologisk nyansering, blant annet med skildringer av skam, avmakt og tvil.