Slik begrepet er blitt overlevert til oss, kan det tolkes som personer med alvorlige personlighetsforstyrrelser. I snever forstand har begrepet også blitt brukt om konservative munker som på en rigid måte holdt fast ved visse av de tidlige buddhistiske skolene, og som motsatte seg de nyere idéene om menneskets iboende buddhanatur. Ordet opptrer for første gang i tathāgatagarbhasūtraene før eller omkring 100 e.Kr, på en tid da den nye skolen mahāyāna kjempet mot de eldre skolene. Det finnes beviser for at ordet ble brukt i en nedsettende forstand om den tidligere skolen .