Ifølge Kjell Skyllstad har «Ave Maria» et musikalsk slektskap med verkene til den andre wienerskole i perioden før den endelige oppløsning av tonaliteten. Schoenbergs Strykekvartett i D-dur (1897) var et av verkene Valen studerte nøye på denne tiden, og preges i likhet med «Ave Maria» av «vandrende harmonikk», der grunntonen stadig veksler uten at noen klar grunntone rekker å sette seg.