Hull ble født på en gård i Akron, nær New York, i 1884. Familien (som ikke var velstående) forlot New York, og Hull vokste opp i Winsconsin. Mange av de andre behavioristene hadde en tilsvarende bakgrunn med en landsens oppvekst. Fra han var barn og inn i tidlig voksenliv var Hull mye plaget av sykdom, i tillegg strevde han hele sitt liv med dårlig syn. Han pådro seg blant annet tyfoidfeber, og ble rammet av poliomyelitt 24 år gammel, med det resultat at han var lam i den ene leggen resten av livet. I sine dagbøker – de såkalte «idea books» – som han førte fra 1902 til 1906, og igjen fra 1916 og frem til atten dager før sin død, tilskrev han (på Adleriansk vis) sitt handicap mye av sin profesjonelle motivasjon, men det kan være grunn til å tro at dette ikke er hele historien. Hull gir nemlig i «idébøkene» uttrykk for dagdrømmer om fremtidig storhet allerede 7 år før han fikk poliomyelitt. Sykdom, men også pengemangel, førte til avbrudd i hans skolegang og akademiske karriere, og det tok tid før han fikk sin doktorgrad. Hull måtte i sin ungdom tidvis arbeide som lærer på forskjellige landsens skoler, og han var også en stund lærer på en normalskole i Kentucky, Da han var 29 år gammel fikk han imidlertid sin bachelor- og mastergrad ved Universitetet i Michigan.