Bæreevnen av enkle fundamenter har i hovedsak vært kjent lenge. Det har vært brukt parametriske bæreevneformler utviklet av Karl von Terzaghi (1943), og videreutviklet av George Geoffrey Meyerhof (1963) og Jørgen Brinch Hansen (i 1970). Formlene har en del begrensninger, som delvis blir ivaretatt ved korreksjonsfaktorer, mens andre forhold ikke blir ivaretatt. De er enkle å bruke, og er fortsatt i almen bruk. Formlene fungerer bra på et stripefundament på sand for små friksjonsvinkler: Formlene tar hensyn til tre hovedeffekter (av egenvekten, skjærstyrken og dybdeeffekten), som er summert sammen. For sand er det to hovedeffekter (av egenvekten og dybden). En summerer sammen ikke-lineære bidrag, som om de skulle være lineære. Summeringen i seg selv kan medføre feil opp til 20-25 %, men er alltid på den sikre siden. De forutsetter et uendelig langt rektangulært fundament, men hvor bredden kan variere. Det vil si at problemstillingen er todimensjonal. For å ta hensyn til virkelige lengder, kan en kompensere bæreevnen med empiriske faktorer, avhengig av bredde-lengde-forholdet. Er fundamentet ikke rektangulært omgjør en beregningsmessig tverrsnittet til et rektangel med samme areal. Bunnen av fundamentet har en fast dybde. Vektene virker i sentrum av fundamentet. Ved eksentrisiteter i lasten ivaretas det med å innføre en mindre såkalt effektiv bredde. Effektiv bredde kan også brukes for å håndtere horisontallaster og momenter. Eksentrisiteter og horisontallaster medfører en reduksjon av bæreevnen. En rekke parametre er fastsatt empirisk eller skjønnsmessig uten nøyaktig erfaringsgrunnlag. Formlene forutsetter videre homogen jord i de områdene som er påvirket, og at jorda er uten lagdeling. I praksis vil en velge en gjennomsnittsverdi langs bruddflaten eller bruke den laveste styrken. Dette kan medføre at en må iterere. Formlene forutsetter at bakken er horisontal. Dersom bygningen står i en bakke vil bæreevnen reduseres. Formlene forutsetter at det er full kontakt mellom undersiden av fundamentet og jorda. Dersom en ikke kan oppnå dette (for eksempel på betongplattformer), er det viktig å fylle igjen tomrom med betong eller en annen masse, for å unngå å redusere bæreevnen. På et dypt fundament (som i en kjeller) vil jorda på den motsatte siden av der bruddet går, gi et jordtrykk på fundamentet og redusere bæreevnen. Formlene tar ikke hensyn til at jorda kan bli omrørt, slik at styrken kan bli overvurdert. Formlene tar ikke hensyn til poretrykksoppbygging under stormer. Dette må håndteres i styrkeformuleringen av jorda.