Måten Bonifatius ble utnevnt ttil åpave på, er bemerkelseverdig. For å forhindre partisplittelser mellom romere og goter, lot Felix IV på dødsleiet samle omkring seg representanter for presteskapet samt noen senatorer og patrisiere, hvorpå han overleverte det pavelige palliet til Bonifatius, erklærte ham som sin etterfølger, og truet med å ekskommunisere dem som ikke anerkjente Bonifatius. Etter at Felix døde, besteg Bonifatius følgelig på pavetronen, men bortimot 60 prester netket å betrakte ham som rettmessig, og var redde for den innflytelse goterne hadde skaffet seg i den romerske kirke. De utså i stedet Dioskurus til motpave, og de begge ble konsekrert på samme dag, den 22. september 530, Bonifatius i Juliusbasilikaen. Dette var den syvende skismaet i kirken. Dioskurus døde allerede 22 dager etter, hvorpå Bonifatius' autoritet ble anerkjent av alle. Agapetus I skulle fem år senere brenne Bonifatius' anathema over Dioskurus.