Resultatene viste at så lenge tidsintervallet mellom det perifere cuet og målobjektet var lite, så var reaksjonstiden mindre for valide enn for ikke-valide enkeltforsøk. Det vil si at deltagerne brukte kortere tid på å respondere på målobjektet når det var kongruens mellom det perifere cuet og målobjektet sin lokalisasjon. Denne forskjellen mellom reaksjonstidene til valide og ikke-valide enkeltforsøk blir tolket som de fordeler som er forbundet med at oppmerksomheten er rettet mot den flanken som målobjektet dukker opp i (valide enkeltforsøk), og de kostnader som er forbundet med det å måtte gjøre et oppmerksomhetsskift (ikke-valide enkeltforsøk). I det tidsintervallet mellom det perifere cuet og målobjektet ble større, viste resultatene til Posner og Cohen en motsatt tendens. Det vil si at reaksjonstiden til valide enkeltforsøk var større enn for ikke-valide enkeltforsøk.