Epidemier som oppstod i andre land kom gjerne til Norge via sjøveien, med skip hvor mannskap og passasjerer var syke. Etter forordning av 8. februar 1805 ble det opprettet karantenekommisjoner i alle sjøfartsbyer hvor en jevnlig hadde skip fra fremmede land i havnen. Kommisjonene skulle iverksette og administrere nødvendige tiltak ved epidemier, og var sammensatt av en fra magistraten, en lege, en tolloffiser og en sjøkyndig person. Karantenekommisjonen kunne beordre skip i isolasjon eller karantene ved epidemier, som blant annet kopper, tyfus, tyfoidfeber og kolera.