Mange pianokrakker har et et sete trekt med stoff eller kunstig skinn, som igjen er lett polstret med et fjærende materiale som skum, bomullsull eller lignende. Polstringen kan gi bedre sittekomfort sammenlignet med et hardt tresete som inntil 1990-årene var vanlig på pianostoler. Noen pianobenker er ekstra brede (duettstol) for å tillate parspilling (fransk: , 'fire hender'). Noen pianobenker har også muligheten til å vippe setet litt fremover for en mer ergonomisk sittestilling. Pianokrakker kommer i mange farger og stiler. På konsertscener brukes ofte krakker som matcher fargen til instrumentet. Noen pianokrakker har en litt buet overflate som gjør at baken sitter i en 'grop'. Dette fremmer stabilitet når man spiller, men har den ulempen at spillerens hofter kan bevege seg mindre lett fra side til side. En god pianokrakk er bygget og designet slik måte at den er bred og stødig, og den bør ikke vingle eller gli på gulvet. Den bør heller ikke knirke eller avgi andre lyder når spilleren sitter på stolen og beveger seg.