Ved gryningen den 7. februar 1983 mens det ennå var mørkt midt i tung regnvær startet iranerne offensiven med mellom 5 og 9 pasdaran divisjoner i størrelse med brigader støttet av en regulære divisjon samt flere selvstendige brigader på cirka 40 000 til 50 000 menn. Ved å angripe i ly av mørket midt i regnsesongen oppnådde iranerne overraskelsesmoment ved å ha en rekke følgende fremstøter med to pasdaran divisjoner hver med begrensede mekaniserte støtte. Planen var å lokke vekk de irakiske reservestyrkene der det første fremstøtet var, deretter lanserte det andre fremstøtet mot Basra-Bagdad veien ved Fakkeh over den tørre jorden. Men kommandanten i det 4th. irakiske korpset med syv divisjoner på cirka 50 000 til 55 000 mann hadde brukt mellomtiden til bygging av sterke befestninger langs det sentrale frontavsnittet som var gjort noe lettere å bemanne fordi mot sør lå sumplandskapet Hawr al Hawizah og nordøst for Al Amarah lå et stripe av sump, Hawr as Sanaf med flere elver som var ufremkommelig i regnsesongen om vinteren.