Hans bakgrunn gjorde ham noe uforberedt på statsstyrets skikk og dermed medgjørlig for sine rådgiveres forskjellige opplegg. Samtidig var han også meget religiøs, og av natur pasifist. Ved hans trosbestigelse var statskassen såpass presset at han ikke kunne gi den vanlige donativ til janitsjarene. Krig var imidlertid brutt ut og han kunne ikke gjøre noe for å avbryte den. Etter ett år var nederlaget et faktum etter at tyrkerne tapte ettertrykkelig mot russerne i slaget ved Kozludzha. Dette førte til en utmykende fredsslutning den 21. juli 1774, med tapet av blant annet Krimhalvøya.