Henry Thomas Colebrooke var sønn av Sir George Colebrooke og ble undervist hjemme. Fra 12- til 16-årsalderen bodde han i Frankrike. I 1782 begynte han sin karriere i embetsverket i India. Da William Jones døde i 1794, hadde Colebrooke nettopp lært sanskrit og kunne fortsette Jones’ arbeid med oversettelse av indiske rettsbøker fra sanskrit til engelsk. Denne oversettelsen utkom i 1797 og 1798 under tittelen . Siden viet han seg til studiet av indisk litteratur. I motsetning til Jones var han mer interessert i den fagvitenskapelige enn den skjønnlitterære litteraturen. Han skrev banebrytende arbeider om indisk rett, filosofi, religion, grammatikk, astronomi og aritmetikk, og er derfor blitt kalt den egentlige grunnleggeren av indologien. I 1805 skrev han en artikkel om vedaene som for første gang ga nøyaktige og pålitelige opplysninger om de gamle indiske hellige bøkene. Han foresto utgivelser av og andre indiske ordbøker, av Pāṇinis grammatikk, av og av , han skrev en sanskrit-grammatikk og bearbeidet og oversatte et antall innskrifter. Dessuten skaffet han seg en stor samling av indiske håndskrifter, som han overlot Det britiske ostindiske kompani.