Han debuterte med (1814), som var en samling av fortellinger tidligere trykt annensteds. I fra denne samlingen «lar forfatteren 'salamandrenes fyrste' opptre midt blant hederlige embetsmenn og håndverkere i Dresden»; hovedpersonen Anselmus er en forvirret student som lever i to verdener, en realistisk og en fantastisk. Året etter kom , som i stil kan minne om skrekkroman, men «miksturen som munken drikker er også et symbol på ondskapens makt». Munken Medardus er en splittet sjel, og etter at han drikker av en mikstur blir splittelsen permanent. Hans onde halvpart begår flere mord før han befris ved sin død. Boken kan minne om Stevensons , som utkom 70 år senere. Tittelpersonen i (1819) er en ondskapsfull dverg som kan fortrolle menneskene.