Albumet fikk også gode mottakelser fra flere kritikere. En av de mest kjente var den fra The Times' musikkritiker William Mann. Mann beskrev albumet i positive ordelag, men ble mest kjent for å ha tillagt Lennon/McCartney-sangen «Not a Second Time» egenskap som eolisk kadens, lik Gustav Mahler's «Das Lied von der Erde» - det vil si i hovedsak at den går i moll med en noe uvanlig sluttone (også sangen «This Boy» ble beskrevet fra et musikkteoretisk standpunkt, med «rekker av pandiatoniske notegrupper» («chains of pandiationic clusters») - hvilket betyr at alle tonene i sangen er i melodien til grunnskalaen). Dette førte til at The Beatles ble tatt mer alvorlig av journalister.