Thackeray så på seg selv som en forfatter som skrev i den realistiske tradisjonen, og som ikke bega seg inn på slike overdrivelser og sentimentale grep som preget Dickens' fortellinger. En del senere litteraturvitere har akseptert Thackerays egenvurdering og sett på ham som en representant for den realistiske litteratursjangeren. Andre har lagt mer vekt på hans tilbøyelighet til å benytte 1700-tallets fortellerteknikker, eksempelvis hyppige digresjoner og passasjer der fortellerstemmen henvender seg direkte til leseren, og fremholdt at med slike grep bryter Thackeray til stadighet med den realistiske fortellerstilen.