I sin filosofihistorie kaller Anathon Aall Brock «det mest talende vidnemaal om usseldommen i filosofien» i Norge ved midten av 1850-tallet. Han finner likheter i leve- og skrivemåte mellom Brock og hans samtidige Søren Kierkegaard, men Brock fikk ingen tilhengere og ble «en profet ingen vil lye på». Etter Aalls mening er ikke noe stort tankearbeid, men fortjener en plass i norsk filosofihistorie som et oppgjør med demokratiet på filosofisk grunn.