Hjelmen, dekorert med hoggtenner fra villsvin, var den mest karakteristiske og identifiserbare delen av mykensk rustning fra begynnelsen, skjønt allerede en etterlevning fra selv eldre tider, men tidvis i bruk fram til sammenbruddet av mykensk kultur. Den er også kjent fra flere skildringer innen samtidskunst i Hellas og Middelhavet. Et representativt stykke mykensk rustning er dendrarustningen (kjent fra det arkeologiske funnstedet Denda, ca. 1450–1400 f.Kr.) som besto av en heldekkende rustning av flere bronseplater som dekket hele overkroppen. Det er den eldste formen for kroppsrustning av metall som ble brukt i det østlige Middelhavet og Det nære østen. Generelt var de fleste trekk ved det senere standardiserte rustningen hoplittene til den gresk antikke hær allerede kjent og praktisert i det mykenske Hellas. Skjold av typen åttetall (engelsk: «Figur-of-8») var den vanligste typen mykenske skjold. I løpet av den sene mykenske perioden ble mindre typer skjold tatt i bruk, enten av helt sirkulær form, eller nesten sirkulær med en del skåret ut fra den nedre kanten.