Den britiske panserkrysseren fram til 1904 hadde bare to 233,7 mm kanoner i hver kanontårn forut og akterover, men med Duke of Edinburgh-klassen ble bestykningen forstørret til seks skyts. Plasseringen av kanontårnene var heksagonalt, to forre sidetårner og to aktre sidetårner på værdekket i tillegg til forre og aktre kanontårner. Senterbatteriet var valgt som en løsning på vektproblemet med seks store kanontårner, men det skulle vise seg at portene lå under værdekket i et skip som lå lavere i vannet enn tidlige, og dermed kunne ikke kasemattskytset brukes i alt annet enn rolig sjøgang.