For å dra nytte av de nye muligheter for handel med Kina som var oppstått etter første opiumskrig sendte kong Oscar I Liljevalch til Kina som befullmektiget ombud og traktaten var basert på den amerikansk-kinesiske Wanghiatraktaten fra tre år før. Den gav Sverige-Norge samme fordeler som andre vestmakter hadde sikret seg etter den første opiumskrig mellom Kina og Storbritannia. Traktaten innebar i hovedtrekk: at svensker og nordmenn fikk rett til å handle i de fem nye traktathavnene i Kina (Fuzhou, Guangzhou, Ningbo, Shanghai og Xiamen); at Sverige-Norge fikk rett til å sende konsuler til Kina; at bare faste tollavgifter skulle tas ut i handelsutbyttet; at svensk-norske konsuler fikk domsrett over svenske og norske borgere i Kina (konsularjurisdiksjon); at Sverige-Norge skulle få nyte alle de handelsfordeler som Kina hadde gitt andre nasjoner.