I et skriv fra 1640 om skattlegging av byen, ble det fortalt at etter brannen 20. september 1633 var bare fjerdeparten av byen i behold etter brannen. Hva de la i ordet "i behold" er uvisst. Geir Atle Ersland og Arne Solli vurderte at brannen omfattet mer enn halvparten av byen. De tre påfølgende årene fikk de berørte innbyggerne skattefritak, og de som betalte grunnleie til kongen slapp også å betale. Skatteinnbetalingen etter brannen var om lag 2/3 av normalen, brannen kan derfor ha vært god del mindre enn det de andre kildene tilsier. Vi har ikke tilstrekkelig opplysninger til å fastslå omfanget av brannen. Av de berørte var: Kongsgård. Der brant to lagerhus for korn, smør og huder. Sokneprestens bolig. Kongen bevilget 300 riksdaler til å gjenoppbygge det. Rådhuset (Den tidligere Mariakirken). Den ble ikke tatt i bruk igjen før 23. mars 1639. Mette Lauritzdatter, enke etter den tidligere biskop Laurits Clausen Scabo fikk 100 riksdaler av kongen for gjenoppbyggingen. Boligen til biskop Tomas Cortsen Wegner. Bispegården var på Domkirkeplassen.