Ettersom jernaldersforskningen i Finland tradisjonelt bygget på studier av gravene og gjenstander funnet i dem, ble mangelen på arkeologisk funnmaterial oppfattet som et indisium på at landet hadde ligger øde i den førromerske jernalderen. Hypotesen om en funntom førromersk jernalder stammer fra Hackmans doktoravhandling (1906). Hackmans teser var den allmene oppfatningen helt inn på 1960-tallet. Ifølge ham ble Finland befolket på ny av finner fra og med de første århundrene e. Kr. (seinest 300-tallet e. Kr.), da mindre grupper av nybyggere fra nordøst Estland koloniserte landets sørvestre deler sjøveien, for siden etterhvert langs Kumo älv å søke seg til det tavastlandske sjødistriktet. (Sammenlignet med Julius Ailio).