Forhandlingene med Telia om fusjon 1998–2000 ble et nederlag for Hermansen. Sammen med Telia-sjef Lars Berg og andre ledere i begge selskaper hadde Hermansen foreslått fusjonen, men forstod i løpet av prosessen at de to selskapene trolig ikke ville hente gevinster av en fusjon. De strategiske og kulturelle forskjellene mellom selskapene var store. Telia satset på fastnett i Vest-Europa og Baltikum, Telenors strategi var å være med på mobilveksten i Øst-Europa og Asia. Samferdselsminister Odd Einar Dørum var imot fusjonen, men Hermansen fikk solid støtte fra opposisjonen i stortinget og i 1999 ga både stortinget og den svenske riksdagen godkjenning. Men strid om hvor hovedkvarteret for mobil skulle ligge, bytteforholdet mellom aksjene, og utfordringer med å skape synergier, gjorde at etterhvert begge selskaper trakk seg fra den endelige sammenslåingen.