I sin selvbiografi (2004) skrev hun at hun visste at hun aldri kom til å skrive fransk slik innfødte franske forfattere gjør, men at hun ville skrive fransk slik hun kunne, som best hun kunne: Kristófs språk er enkelt og presist, uten overflødige ord. Ifølge den italienske dikteren Valerio Magrelli oppfant hun en ny type fransk: «I motsetning til Beckett, som holdt språket på armlengdes avstand for formens skyld, eksperimenterte hun ikke med fransk ut fra en kunstnerisk ambisjon, men for å leve og bli forstått, ikke lekent, men med strenghet og dedikasjon til korrekthet – og hun gjorde det med en overveldende effekt».