Domkapittelet opprettholdt sitt krav på de privilegier som det hadde fra tiden under Jørunds forgjenger, erkebiskop Jon Raude. Det ble hevdet og ved eldre geistliges vitnesbyrd stilt under bevis, das domkapittelen fritt kunne disponere sine prebender etter eget forgodtbefinnende, at erkebiskopen hadde å innhente domkapittelets råd og tilslutning der det dreide seg om økonomiske beslutninger, innsettelser av geistlige i nye embeder, og ileggelse av kirkebann. Domkapittelet utøvde alle erkebiskopens funksjoner i dennes fraværsperioder, og kanonikerne mente at det hadde rett til forpleining i erkebispegården på bestemte dager, og hadde rett til en andel av domkirkens inntekter. Vitnemålene til støtte for disse rettigheter anses som et belegg for at erkebiskop Jørund opptrådte meget selvherlig overfor domkapittelet, som på sin side klarte å styrke sin stilling i årene med sedisvakans.