Hans tidlige verker søkte inspirasjon i den lokale og regionale kultur, som han blant annet fant representert hos dikterpresten fra Alstahaug, Petter Dass i . Som komponist var Johansen opptatt av å finne fram til en norsk egenart. Han holdt et stort foredrag om dette i Musikklærerforeningen i 1924, og foredraget gikk samme år som artikkelserie i . Komponisten Ståle Kleiberg har gått i dybden for å kaste lys over Monrad Johansens oppfatning av det norske, og konkluderer slik: «Når Monrad Johansen skal konkretisere det spesifikt norske i musikken, når han aldri et strukturelt nivå. Han viser til helt generelle trekk som like gjerne kan sies å være karakteristiske for europeisk kunstmusikk i mellomkrigstiden som for norsk folkemusikk. Det oppstår dermed et misforhold mellom det han som premissene for sin musikk, og det som faktisk er premissene.» Monrad Johansen lot seg da også inspirere av fransk impresjonisme (især Claude Debussy). Den urtidssøkende russeren Igor Stravinskij som han møtte i Paris, gav ham også impulser, like så den sveitsiske Arthur Honegger, og den norske Fartein Valen, som mange mener hadde betydning for Johansens senere atonale og kontrapunktiske verker.