Fergesambandet ble en ganske umiddelbar suksess, og etter bare åtte måneder med sammenhengende trafikk hadde ferga transportert motorkjøretøyer og personer. Dette tilsvarte den trafikkmengden man hadde forventet å oppnå i 1980, og man begynte derfor umiddelbart å tenke på å skaffe en langt større ferge. 10. mars 1971 vedtok selskapet å skaffe ny ferge, og man valgte igjen å se mot Mjøsa og hente neste ferge derfra. 9. juni 1971 ble det vedtatt å kjøpe «Mjøsfærgen II». Den hadde gått som hoveferge fra 1950, som reserve fra 1963, og ble overflødig da enda en ny ferge kom i 1969. I oktober 1971 ble ferga transportert fra Mjøsa til Randsfjorden, men det var ikke helt uten problemer det heller. Egentlig skulle skroget transporteres i ett, men det viste seg å være langt tyngre enn forventet, så tungt at transporten av hensyn til veiene kun ville vært tillatt med minst en halvmeter tele i bakken. For å unngå å vente på det ble i stedet skroget delt i to, og de to halvdelene ble transportert hver for seg. I stedet for å hyre et verft til å utføre ombygging av ferga, valgte man å gjøre det selv, noe som førte til at ombygginga ble 45 % billigere enn det opprinnelige prisoverslaget. Ferga ble innviet og døpt «Randsfjordferja II» den 5. juli 1972, og hadde kapasitet til 20 biler. Til sammenligning hadde gamleferga bare kapasitet til åtte biler. Den nye ferga ble satt i trafikk 27. juli, mens gamleferga fikk status som reserveferge. Den langt mindre gamleferga kom spesielt godt til nytte ved storflom.