Det var måneskinn og sprengkaldt. En i følget ropte: «Tilhører I Gud, da lad Eder se. Men tilhører I djævelen, da hold op!» Straks ble det stille. Folkemusikksamleren Arne Bjørndal mener at det dreide seg om toner fra en hardingfele, spilt på Jaastadfela av gårdsgutten Peder Olsen, som kom fra Nå i Hardanger. Han mener følget bestod av Krøpelien, hans 16 år gamle læresvenn Hinrich (eller Henrich eller Heinrich) Meyer, samt Bergen domkirkes klokker Anders Eckhoff og Korskirkens organist Envold Kniche. Videre identifiserte han bonden som Jakob Gundersen Øvstebø, og melodien som en tidlig utgave av slåtten «Rotnheims-Knut». Det har likevel vært reist spørsmål ved Bjørndals konklusjoner. Hardingfelen hadde i 1695 en videre utbredelse enn Hardanger, og kan ikke uten videre knyttes til Peder Olsen Nå, bare fordi han kom fra Hardanger. Bonden var heller ikke nødvendigvis Jakob Gundersen, ettersom han alt i 1691 lot sønnen Ola bygsle bruket, slik at den omtalte bonden like gjerne kan ha vært sønnen. Men slåtten har levd videre og ble benyttet av Johan Halvorsen i siste sats av hans .