En utvikling var at Wessex og dens nyere sørøstlige erobringer ble et forent kongerike grunnet trusselen utenfra og at Æthelberht i motsetning til sine forgjengere ikke utnevnte et familiemedlem som underkonge av Kent. Et charter utgitt i løpet av det første året av hans styre reflekterte en ny form for forsamling: det var det første charter fra en vestsaksisk konge som omfattet et komplett antall av både vestsaksiske og kentiske vitner.