I Norden ble tobakken utbredt fra 1600-tallet, importert fra England og Nederland. Mest etterspurt var bladtobakk fra Virginia. Et billigere alternativ var hollandsk tyggetobakk eller den enda billigere engelske råtobakken, inntil Christian IVs svoger James I av England forbød tobakk og forviste alle pipemakere fra Storbritannia. I sakefallsregnskapene (regnskap over bøter) fra Bergen i 1612 er innført at Jokum spillemann måtte bøte 4 daler « (munnhoggeri), ». Tilnavnet «tobakkspipen» skyldes vel at Anthonius solgte piper eller selv røykte. Et skifte fra Helsingør i 1606 viser et dødsbo der en mann etterlot seg tolv piper. Allerede i 1619 forbød Christian IV «Tobaksdrikken og Brendeviinsdrikken» på norske skip. Overtredelser ble straffet med kjølhaling. Han fulgte opp med å forby tobakkimport til Norge fra 1632, men dette førte til utstrakt smugling, samt til smugrøyking i kjellere. Dette var spesielt farlig, siden kjellertaket og husenes bærende konstruksjon var av tørr furu og eiketre. Så importforbudet for tobakk ble opphevet 8. mars 1643, men samtidig ble det innført en klekkelig toll på to mark eller 32 skilling pundet.