En vannkunst besto av et vannhjul som drives av vannkraft. Et såkalt stangfelt overførte kraft fram til pumpeinnretningen i gruva, som kunne ligge nærmere en km unna. Stolpene i stangfeltet var støttet opp av steinfundamenter og hadde en bevegelig horisontal stokk oppå. På hver side av disse var det sammenkoblede trestenger som var forbundet med vannhjulets veivaksel slik at trestangen på den ene siden gikk framover når den andre gikk bakover. Ved gruva ble stangfeltet vendt 90 grader ned i sjakten, der det drev en rekke stempelpumper som var laget av tre.