Aurelianus beordret urbane kohorter, styrket av en del regulære tropper fra den keiserlige hæren, til å angripe den opprørske mobben; det påfølgende slaget som ble utkjempet på Celiohøyden, markerte slutten på opprøret, selv om prisen var meget høy (en del kilder har gitt et antall, antagelig overdrevet, på 7 000 døde). Mange av opprørerne ble henrettet, også en del av de senatorer som direkte og indirekte hadde støttet opprøret. Myntpregingen i Roma ble stengt for en tid, og hendelsen førte til at Romerrikets hovedmynt mistet sitt hegemoni.