Det var mange grunner til det som ble betegnet som den største eierstyring og svikt i Storbritannia på den tiden: Laker Airways hadde utvidet for fort på slutten av 1970-tallet og tidlig på 1980-tallet da det fikk stor flåte av splitter nye DC-10 og A300 bredbuksfly, som hadde blitt kjøpt i USA med midler lånt på en for høy rente. Etterfølgende devaluering av sterling medførte økte kostnader til å betjene gjelden. Selskapet ble underkapitalisert og kunne ikke nyte finansielle sikkerhet av alle betydelige driftsmidler, noe som alvorlig svekket ders evne til å tåle en samordnet og langvarig kampanje for å sette det ut av drift I 1981-82 resesjon i hendene på dets økonomisk sterkere konkurrenter. Laker Airways hadda pådratt seg et inntektstap, anslått til 13 millioner pund da den verdensomspennende DC-10 flåten stod på bakken som et resultat av å ha gått sitt midlertidige luftdyktighetsbevis trukket i kjølvannet av American Airlines DC-10 havari på O'Hare internasjonale lufthavn i mai 1979. Noen passasjerer kan også ha oppfattet DC-10 som utrygge, som et resultat av store dødsulykker som involverteflere fly i løpet av en kort periode på slutten av 1970-tallet (inkludert det nevnte 1979 American Airlines havari på Chicago O ' Hare, og det tidligere 1974 havari Turkish Airlines DC10 i Beauvais, i nærheten Paris). Implikasjonene av den strategiske beslutningen om å bygge sin virksomhet på rabatt-billetter. Konspirasjonen av store flyselskapene i Europa og Nord-Amerika som var aggressivt pris-matchende til Laker Airways selv på bekostning av massive tap. Denne rabatten som ble brakt til retten som den største luftfarts antitrust-saken i historien, ble senere avgjort av domstolen. Aggressive, ikke-lønnsomme priskutt i Australia med Qantas, som senere gikk over til å nyte et monopol og presset øst/vest priser gjennom taket.