Den tidlige steinalderen er beskrevet som epipaleolitisk eller mesolittisk. Førstnevnte er generelt benyttet for å beskrive den tidlige steinalderen i områder med begrenset innvirkning av istiden. Den senere steinalderen, da de grunnleggende formene for jordbruksteknologi ble utviklet, er kalt for den neolittiske tidsalder. I løpet av denne perioden ble det framstilt polerte steinredskaper, som ble produsert fra et mangfold av harde steinsorter som blant annet flint, jade, jadeitt og grønnstein. Steinen ble hentet hovedsakelig ved arbeid i steinbrudd, men senere ble verdifulle steinsorter gravd fram fra underjordiske tunneler, den første utviklingen i en gruvedriftteknologi. Polerte økser ble benyttet for å fjerne skog og etablere åkermarker, og disse redskapene var så effektive at de fortsatt var i bruk selv etter at bronse- og jernteknologien var blitt utviklet. Keramikk er det første eksempel på hvordan mennesket endret materialets natur framfor kun dets form, som med steinredskaper. Med hendene ble våt leire formet og deretter gjort hardt ved brenning på ild. Steingods i form av kurver kunne oppbevare vann eller korn.