Jernstøperiene var basert på importerte råvarer, rujern og koks. De kunne lokaliseres etter transportveiene og markedet, noe som betød i byene, og spesielt i havnebyene. Mellom 1840 og 1875 ble det etablert en rekke jernstøperier i norske byer. Noen av disse var rene støperier, andre var tilknyttet mekanisk industri som skipsbygging. Jernstøperiene var basert på importerte råvarer, rujern og koks, som vanligvis kom fra England. De første tiårene var allsidig produksjon det vanligste. Produktene kunne selges lokalt, eller av forhandlere rundt omkring i regionen. Jernovner og jordbruksredskaper var viktige produkter. Fagfolk med kunnskap om jern og jernstøping kunne de nye støperiene i stor grad hente fra miljøene omkring de gamle jernverkene, men den første tiden ble det også hentet fagfolk fra Tyskland.