Mot slutten av 1800-tallet og inn i et nytt århundre betydde en vanskelig periode for creefolket i Canada. Hungersnød spredte seg i Waskaganish og mange leirer. Årsakene er varierte, men den viktigste var hard beskatning av pelsdyr som ble jaktet på av creefolket. Mens det var rikelig med elg på slutten av 1600-tallet, var det nesten ikke-eksisterende i Waskaganish-området i 1827. Den omfattende fangsten på pelsbærende dyr, spesielt bever, som også var en viktig matkilde, utryddet nesten denne arten. Fra og med 1891 begynte ulike smittsomme sykdommer og epidemier å redusere creefolket. Det begynte med en influensa og senere ble det rapportert om kikhoste, tuberkulose og vannkopper. Harde vintre og minskede antall mat- og pelsbærende dyr tvang mange cree-familier til å bosette seg på eller i nærheten av handelsstedene. I 1929 ble det rapportert at «frykten for å sulte hindrer kystindianerne fra å gå langt inn i landet».