Han ble tidlig sekretær for pave Paul III, og ble deretter biskop av Caserta (1545). Deretter ble han forflyttet til Imola, der han var biskop fra 1546 til 1552. Han ble sendt av paven til Frankrike som nuntius , for å motvirke spredningen av protestantisme der. Han ble senere generalkommissær for den pavelige hær. Han ble kreert til kardinal den 20. november 1551 av pave Julius III. Han ble kort tid etter utnevnt til statssekretær, en stilling oppfunnet som remedium for kardinalnepoten Innocenzo del Ciocchi del Monte som i pakt med mangeårig tradisjon ved det pavelige hoff egentlig skulle ha ansvaret for pavedømmets diplomatiske ærender.