Området var midlertidig underkastet emiratet Córdoba før det på 700-tallet ble erobret av frankerne, som mot slutten av 800-tallet ga det betegnelsen og , i betydningen «grenseområdet mot goterne». Septimania var et grenseområde eller buffersone for Frankerriket under karolingerne og deretter Vestfrankerriket fram til 1200-tallet, men var kulturelt og politisk adskilt fra nordlige Frankrike og den sentrale kongelige administrasjonen. Regionen fikk innflytelse fra folk fra Toulouse, Provence og oldtidens Catalonia. Det var en del av den kulturelle og lingvistiske regionen kalt for Oksitania som til sist ble langt under de franske kongenes kontroll tidlig på 1200-tallet som et resultat av albigenserkorstoget (fordrivelsen og undertrykkelsen av katarene). Det ble da styrt av franske guvernører. Fra slutten av 1200-tallet var det kjent som Languedoc, og dets historie ble knyttet til den franske.