Novellesamlingen fra 1983, , er prisbelønt og sentral i forfatterskapet. Boken består av to noveller hvorav den ene, , er en syklus med underavdelinger. Den omhandler en folkesky oldings liv og betraktninger og er på grunn av sitt menneskesyn blitt sammenlignet med Beckett. Askildsen selv benektet imidlertid at Beckett eller Franz Kafka, to forfattere han selv har oversatt, var direkte kilder til verket. Han uttalte at «emnet har vært mennesket som nærmer seg et eksistensielt nullpunkt.» Det er et pessimistisk menneskesyn fritt for metafysiske spekulasjoner. Den andre novellen i samlingen, , er annerledes. Her er det en tilsynelatende uskyldig mann som blir anklaget for en overtredelse hvor etterforskningen etter hvert får alvorlige følger for ham. Novellen kretser rundt det totalitæres ødeleggelse av individets identitet og er blitt sett i sammenheng med Dostovjeskis , Kafkas og løkscenen i .