Den første spire til ny virksomhet ved Fåbro og nedre del av Lysakerelven kom midt på 1700-tallet. Fåbro var nå i Sollerud Gårds eie . Det var Torgier Erichsen som eide gården nede ved Lysakerelvens munning og dens eiendom. Erichsen eide også den nederste fossen, den såkalte Møllefossen. Her var det imiderltid både mølle og sag, og ikke plass til noen spikerfabrikk. I 1747 leverte Christopher Hannibaldsen Wormenes – opprinnelig en bondesønn fra Nes på Romerike, inn en søknad om tillatelse til å drive spikerverk med vannhammer under Fåbrofossen. På dette tidspunkt hadde spikerverk i Sverige og Danmark allerede mange driftsår bak seg, men i Norge var det delvis upløyd mark. Torgier Erichsen på Sollerud så nok muligheter for gode leieinntekter fra en helt ny type virksomhet, og inngikk avtale med Wormenes, som også inneholdt en rett til å kjøpe Fåbrofossen for 550 riksdaler. Wormenes fikk tillatelse, og satte i gang . Han hadde imidlertid liten erfaring med denne type industri, og han hadde heller ikke vært utenfor landets grenser for å studere den. Han fikk problemer fra dag en – både med jern av dårlig kvalitet og udugelige arbeidere, og liten kunnskap om forretningsdrift. Snart var de slutt på pengene, og nye eiere kom til. En av dem var Christian Braunmann Tullin, som skulle komme til å sette et betydelig preg på Fåbro.