Nansens status ble aldri seriøst utfordret selv om han ikke unnslapp kritikk. Den amerikanske oppdageren Robert Peary lurte på hvorfor Nansen ikke hadde returnert til skipet da hans fremstøt ble forhindret etter knappe tre uker. «Skammet han seg over å gå tilbake etter så kort fravær, eller hadde det vær en brudulje &hellip eller gikk han mot Frans Josefs land av sensasjonelle motiver eller forretningsmessige årsaker?» Adolphus Greely, som i utgangspunktet hadde avvist hele ekspedisjonen som umulig, innrømmet at han hadde blitt motbevist, men trakk likevel oppmerksomheten mot «den egenrådende» Nansens beslutning om å forlate sine kamerater hundrevis av kilometer fra land. «Det overgår forstanden», skrev Greely, «hvordan Nansen dermed kunne ha avveket fra den mest hellige plikt som følger kommandøren for en maritim ekspedisjon.» Nansens omdømme overlevde likevel; hundre år etter kalte den britiske oppdageren Wally Herbert «Frams» reise «en av de mest inspirerende eksempler på modig etterretning i historien om utforskning».