Effekten av ionekstraksjon (β) kan optimaliseres ved å øke spenningen til både reflektorelektrode og akselerasjonselektrode. Siden ioniseringstverrsnittet avhenger av prøvenes kjemiske natur og energien til ioniserende elektroner, brukes en standardverdi på 70 eV. Ved lave energier (rundt 20 eV) overfører ikke interaksjonene mellom elektronene og analytmolekylene nok energi til å forårsake ionisering. På rundt 70 eV samsvarer de Broglies bølgelengden til elektronene, lengden på typiske bindinger i organiske molekyler (ca. 0,14 nm) og energioverføring til organiske analytmolekyler maksimeres, noe som fører til sterkest mulig ionisering og fragmentering. Under disse forhold ioniseres omtrent 1 av 1000 analytmolekyler i kilden. Ved høyere energier blir de Broglies bølgelengden til elektronene mindre enn bindingslengdene i typiske analytter; molekylene blir deretter "gjennomsiktige" for elektronene og ioniseringseffektiviteten synker. Den effektive ioniserende banelengden (L) kan økes ved å bruke et svakt magnetfelt. Men den mest praktiske måten å øke prøvestrømmen er å drive ionekilden ved høyere ioniserende strøm (I).