Platon forklarte at Hesiods uttrykk «gyllen» i denne sammenheng ikke måtte forstås som laget av eller dekket av gull, men som en metafor for deres godhet og visdom. Platon anså det gyldne folket for demoner, siden δαίμονες (daimones) er avledet av δαήμονες (daēmones - kunnskapsrik, vis). Siden deres sjeler i henhold til Hesiod ble igjen på jorden, ble de ble ansett for å være lykkebringende, kunne hindre sykdom og som de dødeliges voktere.