Opprinnelsen til historien bunner trolig i gammel gresk mytologi, der denne fuglen skal ha blitt assosiert med å stjele babyer, etter at Hera gjorde om sin rivalinne til en stork. Storkekvinnen forsøkte siden å stjele Heras sønn. I egyptisk mytologi ble sjelen til en person – – vanligvis representert av hieroglyfen av en stork. Når en stork returnerte, returnerte også sjelen til en person, som da kunne bli av kjøtt og blod igjen. I norrøn mytologi har imidlertid storken i større grad hatt betydning for familieverdier og forpliktelser ovenfor hverandre. Hans Christian Andersen (1805–1875) populariserte fabelen om storken på 1800-tallet, gjennom å fortelle ei historie om storker som ble ertet av en ung gutt når de fløy over landsbyen. Storkene hevnet seg ved å levere en dødfødt baby til familien.