I 1891 ble den første danske lov om offentlig økonomisk understøttelse av eldre vedtatt. Den innførte alderdomsunderstøttelsen, som kunne søkes av borgere over 60 år, som var ustraffet, ikke hadde mottatt fattighjelp de siste ti år og ikke selv var skyld i deres økonomiske situasjon. Det var så opp til de kommunale myndigheter å skjønne om søkeren rent faktisk var «trengende», altså hadde behov for alderdomsunderstøttelsen.