I mai 1936 ble kommunale tjenester avskåret, gamlebyen ble sperret, og adkomstveier ble dekket med glasskår og spiker. I juni slapp britiske bombefly esker med flygeblader på arabisk og ba innbyggerne om å evakuere samme dag. Den 16. juni sprengte det britiske ingeniørtropper fra Royal Engineers rundt 220-240 arabiske hjem fra øst til vest, og etterlot en åpen stripe som skar gjennom hjertet av byen fra ende til annen, og etterlot 6000 Jaffa-palestinere nødlidende. Om kvelden 17. juni 1936 gikk 1500 britiske soldater inn i Jaffa og et britisk krigsskip stengte rømningsveier til sjøs. Den 29. juni implementerte sikkerhetsstyrkene en annen fase av planen ved å skjære et skår fra nord til sør. Myndighetene hevdet at operasjonen var en del av en «ansiktsløftning» av gamlebyen. Lokale arabiske aviser kunne bare bruke sarkasme for å beskrive hva som hadde skjedd, og snakket om operasjonen hvor de britiske styrkene forskjønnet byen ved å bruke dynamitt. I juni 1936 dømte justitiarius i Palestina på den tiden, Michael McDonnell, til fordel for araberne i Jaffa, og ved å henvise til de eksisterende lovene angående riving, dømte han imot hærens ødeleggelse av den arabiske gamlebyen. Som respons ble han avskjediget fra stillingen.