Før dampskipenes tid kunne det være vanskelig å seile inn og ut av Vågen, både på grunn av harde værforhold og fordi havnen ofte var full av fartøyer. Det å manøvrere inn Vågen under seil var vanskelig selv med rolige værforhold. Det var slike problemer som førte til plasseringen av sjøtønnen øst for Nordnes-pynten, etter regulativ av 9. august 1602. I starten var det egentlig ikke snakk om en tønne, men en kraftig forankret trepram . Seilskip som hadde problemer med å komme seg inn i havnen på egen hånd ble fortøyd i sjøtønnen for så å bli buksert inn til fortøyning i havnen. Ved utreise ble skipene halt ut til tønnen igjen og seilene satt der.