Senere i 1991 tok også Oslogruppa navnet Kvinnegruppa Ottar og i 1993 gjorde Bergensgruppa det samme (først i formen Kvinneaktivistene Ottar, siden som Kvinnegruppa Ottar i Bergen), etter en del skepsis mot navnet. Navnet kommer fra Elise Ottesen-Jensen, også kalt «Ottar», en norsk-svensk seksualopplyser, journalist og sosialistisk agitator som kjempet særlig hardt for familieplanlegging og kvinnenes rett til å forstå og styre over sin egen seksualitet, og som er mest kjent som grunnlegger og leder i Riksförbundet för sexuell upplysning og International Planned Parenthood Federation. De tre gruppene fortsatte å fungere som autonome grupper og hadde ingen nasjonal ledelse eller landsmøter. Det var lenge skepsis mot formell organisering, og særlig mot å ha en nasjonal ledelse. Fokuset i gruppene var på grasrotaktivisme med vekt på flat struktur.