I Stavanger ble sjøbodene gjerne kalt og rekken av sjøhusgavler i havneområdet i lang tid et dominerende trekk ved byen. Den tiden da mesteparten av ferdselen til og fra byen gikk med båt var rekken av sjøboder også byens fasade, og her foregikk en stor del av byens økonomiske aktivitet. Bak sjøbodene lå bolighus og ovenfor der igjen terrassehager på rekke opp fra sjøen. Tidlig på 1800-tallet var det omkring 120 store sjøboder i Stavanger, halvparten av dem var oppført etter 1750. De fleste hadde to etasjer og noen hadde tre. En tredjedel hadde bolig integrert i bakre del mot gaten eller i sjøhusets overetasje.