Det første skyskraperprosjektet i Sovjetunionen var Sovjetenes palass, som ble avbrutt av den tyske invasjon i 1941 da stålrammen ble fjernet for å bygge en forsvarsmur rundt Moskva. Mellom 1947 og 1956 presenterte Boris Iofan seks nye tegninger for byen, samt for Vorobyovy Gory i mindre skala. Alle ble refusert. I 1946 kom Stalin selv opp med en ny idé om å bygge en rekke skyskrapere som ikke tok oppmerksometen bort fra Komintern. Stalin var urolig for at utlendinger skulle komme til Moskva og se at det ikke fantes skyskrapere der. Tomtene ble valgt ut mellom januar og september 1947, men man vet lite om hvorfor de forskjellige stedene ble valgt, siden denne prosessen ble holdt hemmelig. I stedet for å benytte arkitekter av tidligere kjente bygg i Moskva, slik som Aleksej Sjtsjusev gikk jobben til en ny generasjon eldre arkitekter. I 1947 var den eldste av dem, Vladimir Gelfreikh, 62 år gammel. Den yngste, Mikhail Posokhin, var 37. Individuelle komiteer ble rangert etter statusen til hver arkitekt, og så delt inn i to grupper, fire tårn av og fire tårn av . Jobb nummer en, et Vorobyovy Gory-tårn skulle bli Statsuniversitetet i Moskva, og oppgaven gikk til Lev Rudnev. Rudnev fikk oppgaven først i september 1948 og ansatte hundrevis av profesjonelle tegnere. Han kom med en skisse tidlig i 1949. Dimitrij Tsjetsjulin fikk to tårn.