Paven gav til slutt tillatelse til at Campeggio og Wolsey kunne høre saken i England, men uten rett til å foreta en endelig beslutning. Wolsey anså ikke at dette var nok, og han instruerte Gardiner om å takke paven, men å forsøke en gang til. Paven skulle minnes på at han ville miste velvilje hos Henrik, og det skulle avgis løfte om at dekretet skulle ødelegges etter å ha blitt vist til kongen, slik at det senere ikke kunne brukes mot paven. Klemens gav til slutt etter, med det forbehold at dekretet skulle gis til Campeggio som skulle vise det til Wolsey og kongen og deretter ødelegge det. Gardiner kunne etter dette vende hjemover, men ble allerede neste år sendt tilbake til Roma. Forhandlingene hadde da blitt forsinket på grunn av at dekretets eksistens hadde blitt kjent i Spania, og denne gang gav paven ikke etter.