Med unntak av pave Martin I var det ingen pave i denne perioden som satte spørsmålstegn ved den bysantinske keisers myndighet og rett til å approbere - eller avvise - den som var blitt valgt til biskop av Roma. Ikke desto mindre forhindret ikke denne ordningen at det stadig vekk av teologiske konflikter mellom pave og keiser om for eksempel monoteletismen og ikonoklasmen.