Underliggende i både og er Vonneguts søken etter en livsfilosofi som ville forklare grusomhetene og det urettferdige. Frykt for tapet av en hensikt i livet er gjennomgående i Vonneguts bøker. Den store depresjonen tvang Vonnegut til å være vitne til den samfunnmessige ødeleggelsen da mange mistet arbeidet og tryggheten i livet. Da Vonnegut arbeidet for General Electric var han vitne til at det ble bygget maskiner som erstattet menneskelig arbeid. Han konfronterer dette i referanser til den voksende bruken av automatisering og dets effekt på det menneskelige samfunn. Det er mest påfallende i hans første roman, , hvor mange amerikanere er etterlatt formålsløse og ute avstand til finne arbeid da maskiner har erstattet deres arbeidskraft. Tapet av formål er også skildret i hvor en blomsterhandler raser mot sin ektemann for å ha skapt en robot som gjør hennes jobb. I begår en arkitekt selvmord etter at han er erstattet av et dataprogram.