Erik var den nest eldste sønn av kong Abel av Danmark og arvet etter sin eldre bror Valdemar IIIs død i 1257 fordringen av lenet på hertugdømmet. Hans onkel, kong Kristoffer I av Danmark vil dog ikke gi det til ham. Etter at kongen i februar 1259 hadde brutt med stormennene ved å fengsle erkebiskop Jacob Erlandsen dro Erik til et møte med biskopen av Roskilde, Peder Bang, hos fyrst Jaromar II i Rügen. De dro sammen med en hær til Sjælland, og inntok København og beseiret kongens hær. I mellomtiden hadde Kristoffer I dratt til biskopen i Ribe, og her døde han brått under nattverden, antagelig forgiftet, den 29. mai 1259.