Et slikt initiativ ble tatt i 1810 da borgerrepresentantene foreslo at ledige arealer på bymarken skulle deles ut til fattige i byen som trengte tomt for å bygge seg hus, med den nye forstaden Ruseløkkbakken som resultat. Men i alminnelighet var borgerrepresentantenes oppmerksomhet først og fremst rettet mot å unngå desentralisering av handel med byens oppland, unngå at det skulle bli mange flere med borgerskap, og å holde skattene og byens utgifter nede. De hadde liten interesse for fremtidige behov og gikk i mange tilfeller imot å bevilge penger til nødvendig vedlikehold og investeringer som veier og vannverk, skriver Juhasz.