Sievers' lov ble fremsatt i en lang akademisk diskusjon om «betoning og fonologi i germanske språk». Sievers foreslo en løsning på forskjellen mellom endingene i de gotiske ordene "hær" og "gjeter, hyrde". Løsningen kom til å bli hetende Sievers' lov, og siden stundom også «Sievers-Edgertons lov» etter to betydningsfulle artikler av Franklin Edgerton. I sin nåværende form går loven ut på at , og var allofoner av urindoeuropeisk /y/, bestemt av dets fonologiske omgivelser, også at andre urindoeuropeiske gjenlyder gikk gjennom tilsvarende allofonvariasjon.