På 1600-tallet kom en rekke lover og vedtekter i Norge som hadde til hensikt å beskytte sedeligheten. Blant annet skulle samfunnets støtter beskyttes fra usedelighet, for eksempel i form av kvinner som førte et løsaktig og lettferdig levnet. Begrep som skjøge, gemen hore, løsekone, løsaktig kvinne, løsferdig kvinne, horkvinne, ublu kvinne, løslevende kvinne, til forskjell fra dannekvinne (dannet kvinne), bidro til å sette en grense mellom de sedelige og usedelige.