Filhellenismen begynte som en rent kulturell bevegelse, da europeiske tenkere og kunstnere under klassisismen på 1700-tallet begynte å fatte interesse for det moderne Hellas som bærer av antikk kultur. Aktelsen for antikk, gresk kunst, kultur og filosofi hadde vært høy i den europeiske kultursfæren helt siden renessansen, men renessansemenneskene interesserte seg ikke for sin samtids Hellas og de menneskene som bodde der. Renessansen, som betyr gjenfødsel, fikk sitt navn etter idéen om at den europeiske sivilisasjon i denne perioden fant tilbake til sine opprinnelige røtter. Disse røttene lå i antikkens Hellas, som i tråd med dette historiesynet ofte blir kalt "sivilisasjonens vugge". For renessansemenneskene var det ikke interessant hvor den europeiske sivilisasjon kom fra, bare kjensgjerningen at den var overlegen var nok. Med klassisismen på 1700-tallet forandret dette seg. Der man tidligere hadde oppfattet Hellas (som på denne tiden var underlagt Det osmanske riket) som et øde og barbarisk land med dovne og amoralske innbyggere – knapt bedre enn de osmanske tyrkerne – ble man nå nysgjerrig på om man kunne finne rester etter antikkens storhet i folk og land.