Dreadnoughter ble utviklet som et skritt i et internasjonalt våpenkappløp mellom stormakter, som begynte i 1890-årene. Den britiske flåten hadde et stort forsprang i antallet pre-dreadnought slagskip, men en ledelse på bare én dreadnought med HMS «Dreadnought». Dette har ført til kritikk om at man hadde kastet bort en strategisk fordel ved innføringen av det nye konseptet. Men de fleste sjømilitære konkurrenter hadde allerede vurdert eller startet arbeidet på «all-big-gun» konseptet med sterk hovedbestykning. Japan og USA hadde startet byggingen av Satsuma-klassen og South Carolina-klassen. Den tyske keiseren Wilhelm II hadde siden 1890-årene anbefalt hurtige krigsskip bestykket med tungt skyts. Storbritannia som tok ledelsen i byggingen av dreadnoughter, fikk et pusterom ettersom de andre måtte følge etter.