Bruken av solens plassering for geografisk orientering har en lang tradisjon. Dette ser man gjennom det greske uttrykket Ἀνατολή (anatole, oppgang, dvs. å stige opp) som betegnet områdene som lå øst for Hellas, og det tyrkiske navnet Anatolia. Også i latin ble uttrykket orient (oriens: oppgående) og oksident brukt som betegnelser på «østen» og «vesten». Det arabiske ordet maghreb (arabisk مغرب, vesten, avledet av verbet gharaba, nedgående) følge samme mønster. Det samme gjør det opprinnelig italienske ordet Levanten om det østlige middelhavsområdet.