Sven Söderberg mente at 'vin'-leddet i Vinland-navnet kom fra norrøne ordet for 'gressmarker'. Dette leddet er et hunkjønnsord med kort vokal mens drikken har lang vokal. Söderberg antok at Adam av Bremen hørte navnet i Danmark uten å vite ordets betydning og at Adam da tilføyde en tolkning som ga mening for en tysker. Ordet finnes på tysk og i det utdødde språket gotisk i betydningen beitemark. Ordet forekommer i en rekke norske stedsnavn, som det gamle navnet for Bergen, «Bjørgvin». Stedsnavn på vin har ofte endret seg til endinger med «-e» eller «-n». For eksempel kan ordet Sandvin ha blitt til Sandve, Sandum, Sande eller Sander. Problemet med tolkningen av Vinland som eng-land, er at ordet vin i hovedsak er knyttet til gårdsnavn som kan føres tilbake til eldre jernalder, og at ordet var gått ut av bruk i vikingtiden. Vin-navn ble blant annet ikke brukt i de norrøne bosetningene på Island. Helge Ingstad skrev at dette stemte med nordboernes interesse for beiteland samt navngiving etter mønster av Helluland (goldt område med steinheller) og Markland (skogsområder). På L'Anse aux Meadows er det frodig gress. Navnene Helluland og Markland var i bruk på Island i mye lengre tid enn Vinland. Helge Ingstad la betydning "eng, beitemark" til grunn, og han var samtidig inne på at kunne vise til vindruer eller vinbær (blant annet squash-berries, v).