Industriforbundet var særlig opptatt av å påpeke faremomenter ved opprette enkeltstående store industribedrifter. Bekymringen dreide seg om kraftige tilbakeslag om konjunkturene i fremtiden skulle bli dårlige. Spesielt om bedriftene i hovedsak eller i stor grad var innrettet for eksport. Slike tilbakeslag mente de kunne bli uutholdelige tunge å bære, på et sted der det ikke fantes differensiert industri og andre næringer med jevnere sysselsettingsmuligheter, samt et stabilt marked. Industriforbundet var mest positiv til at staten ville ta på seg oppgaver som kraftutbygging, malmleting, yrkesopplæring og forbedring av kommunikasjonene. De var således skeptiske til at staten skulle drive industriutvikling, noe de mente ville komme av seg selv.