Historisk matchet ikke alltid navngiving av månene deres oppdager. Tradisjonelt fikk oppdageren det privilegium å navngi det nye objektet, men noen unnlot å gjøre dette (E.E. Barnard uttalte at han ville «utsette alle forslag forslag til navn til et senere artikkel» men kom seg aldri rundt for å velge et fra de mange forslagene han fikk) eller aktivt avviste det (S.B. Nicholson uttalte at «mange har spurt hva de nye satellittene skal navngis. De vil bli kjent kun ved numrene X og XI, skrevet i romertall, og vanligvis med et prefiks av bokstaven J for å identifisere dem med Jupiter.»). Problemene oppstod nesten så snart planetariske satellitter ble oppdaget: Galileo henviste til de fire viktigste månene til Jupiter med tall, mens navnene som ble foreslått av hans rival Simon Marius gradvis fikk universell aksept. Den internasjonale astronomiske union begynte etterhvert å rydde opp i navngivingen på slutten av 1970-tallet.