Som med tekster av historisk art i de tilsvarende sivilisasjoner var den første historieskrivningen oppblandet med myter og har en krønikepreget stil. De greske kronikørene kalles for logografer, og de skrev i motsetningen til epikerne på prosa. Den reelle greske historieskrivningen begynner med Herodot på 400-tallet f.Kr. Med ham avtar de mytologiske og religiøse forklaringsmodellene, og et visst mål av kildekritikk kan skimtes. Herodot er blitt karakterisert som «historiens far», og hans verk er den første reelle litterære bruken av prosa i vestlig litteratur. er en ambisiøs nedtegnelse av oldtidens tradisjoner, politikk, geografi, og ulike kulturers stridigheter og kriger som var kjent rundt Middelhavet på hans tid, i særdeleshet den første og bevarte redegjørelse av framveksten av Perserriket som hadde stor betydning for kommende generasjoner av historikere.