Furutre, steinsøyler, en vannkanal av mørtel, tegltak osv. supplerer maskineriet av tre, jern og stein, og utgjør anlegget av «industriell arkeologi» sammen med vannhjulet med en navhøyde på 12 meter, møllebygningen og møllerens hus. Den ble bygget i 1880 og fikk sitt nåværende utseende etter en endring i begynnelsen av det tjuende århundre. Ombygningen var en lokal begivenhet etter at eierne hadde bygd et vannmagasin som var mer enn dobbelt så stort som det opprinnelige. De som deltok i åpningen vil aldri glemme opplevelsen da vanntrykket ble for sterkt og ødela den opprinnelige vanntilførselen. Denne har senere blitt forsterket av en trappeformet tårn som til nå har motstått påkjenningen av vann og tid .