Som han hadde gjort med etter , svarte Reed i 1975 en kommersiell suksess med kommersiell fiasko. Han kom med et dobbeltalbum bestående av elektronisk lyd og repeterende feedback-sløyfer, . Hver side hadde et enkelt spor på nøyaktig 16 minutter og et sekund. Det var ingen trommer, ingen synging og ingen sanger; kun bølger av skrikende elektrisk gitar. Musikkanmelderne tolket det som forakt, et forsøk på å bryte kontrakten med plateselskapet eller for å støte fra seg sin mindre sofistikerte tilhengere. Reed hevdet derimot at albumet var et ekte kunstnerisk forsøk, faktisk antydet han at sitater fra klassisk musikk kunne bli funnet begravd i lyden. Lester Bangs erklærte at det var «genialt», men også psykologisk forstyrrende. Albumet ble rapportert levert tilbake til butikkene i tusenvis etter noen få uker. Selv om han senere innrømmet at teksten på albumomslaget med lister over instrumenter var fiktivt og ment som en parodi, opprettholdt Reed at MMM var og er et seriøst album. Det ble forsøkt framført med orkester av tyske Zeitkratzer i 2000-årene.