Et er en type bærekonstruksjon som fikk en viss utbredelse som byggemåte for trehus i Norge i perioden fra ca. 1850 til ca. 1940. Reisverket besto som regel av en bærende rammekonstruksjon av stolper og sviller. Stolpene var som regel rettskårne planker av 7" X 3" og festet sammen med ca. 25 mm dømlinger med innbyrdes avstand på 1,5 m. Det ble også benyttet plank med not og fjær. Noen ganger ble det satt inn løse planker som utfylling i hulrommet mellom svillene og stolpene. Plankene fikk i nedre ende en tapp som ble satt ned i spor i svilla. Det samme ble brukt i toppen. Innvendig kunne reisverket bli foret ut ca. 1" for å ta opp ujevnheter, og det ble alltid kledd med panel, ofte vekselpanel eller pløyd panel, eventuelt med underkledning av rupanel. Utvendig ble det også benyttet et lag rupanel, så kraftpapp før utforing og utvendig panel. Som oftest var svillene 4"-5". I fag uten åpninger kunne det settes skråbånd for avstiving. Det er altså nesten ikke hulrom som kan etterisoleres i slike hus.