Da det ble kjent i Paris at Stanisław var blokkert i Danzig i februar 1734, ble det organisert en ny støtteflåte. Selv om Plélo ba om femten til tyve tusen soldater, ble det først bare sendt to skip («Achille» og «Gloire») under kommandør Barailh med 1 800 mann under Pérouse Leene Motte. Disse soldatene ble satt i land i Weichselmünde den 11. mai. Fire dager senere forlot Pérouse Leene Motte stillingen, han erklærte den for utholdbar, og vendte tilbake til København. Her insisterte Plélo at det ble handlet, og at flåten ble forsterket med flere skip («Fleuron», «Brilliant» og «l'Astrée»). Flåten vendte tilbake til Danzig, og satte soldater i land den 24. mai. Den 27. mai, i det som ble den ble den første fiendtlige trefningen mellom franske og russiske soldater. Her prøvde denne styrken å storme de russiske skyttergravene, men mislyktes med dette. Forsøket kostet blant annet grev Plélo livet), og de trakk seg tilbake til Weichselmünde. En russisk flåte under admiral Thomas Gordon nådde frem den 1. juni, og satte i land flere våpen. Kanonene fra flåten fyrte så løs mot den franske stillingen slik at de overga seg og Weichselmünde (og dermed kontrollen over havnen til Danzig) noen dager senere. Barailh vendte tilbake til København, men ikke før to av skipene i flåten hans hadde kapret den russiske fregatten «Mittau». Dette skipet ble senere byttet mot franske fanger.