Kort tid etter, i 1929, ble Kerényi i økende grad trett av den offisielle filologiske forskerlinjen. Stadig mer vurderte han filologien objektivt i analysen av antikkens skriftlige nedtegnelser som kritiske representasjoner av det virkelige liv, akkurat som arkeologien er dedikert til nedtegnelsen av antikken via faktisk berøring. De første skrittene vekk fra den offisielle linjen var hans tidligste bøker, (en samling essayer) og . I sitt yrkesaktive liv undersøkte Kerényi hvert eneste klassiske sted i middelhavsregionen, og i Hellas møtte han i 1929 for første gang Walter F. Otto, som kom i stor grad til å påvirke ham. Otto inspirerte Kerényi til å fokusere på det religiøse element i hverdagslivet i antikken som et kjerneelement, således kombinere det historiske med det teologiske fokus. Det er framhevet i hans verker og som også har kommet ut på engelsk som .