To raketter med stridshoder 136-227 kg skulle avfyres innen en måned etter hverandre, med utgangspunkt i ett og samme sted. Rakettene skulle bli detonert på høyder mellom 200-1 000 mi, og også på 2 000-4 000 miles. Begge detonasjonene skulle skje nær geomagnetisk ekvator. Satellitter skulle plasseres i ekvatoriale- (opp til 30 °) og polare- (opptil 70 °) baner, med perigeum på om lag 322 km og apogeum på om lag 2 900 km eller større. Disse satellittene skulle brukes til å måle elektrontettheten over tid, og inkluderte et magnetometer, så vel som et middel for å måle ambient radiostøy. Målinger skulle tas før avfyring for å bestemme en basislinje, samt under og etter prøvene. Sonderaketter, avfyrt fra aktuelle bakkesteder, skulle bære den samme instrumenteringen som satellitter, unntatt for radiostøy. Bakkestasjoner skulle brukes til å studere effekter på radioastronomi og radarundersøkelser samt aurora1-målinger.