En bakgrunn for genren er at brev og dagbøker på 1600- og 1700-tallet ofte ble skrevet med tanke på publikasjon (oftere gjennom avskrivning og sirkulasjon i en eksklusiv krets, enn ved trykking). En annen faktor (påpekt f.eks. av den svenske litteraturhistorikeren Göran Hägg) er at eldre litteratur mangler tradisjon for å gjengi enkeltpersoners tanker. Brev- og dagbokstekstene ble da en «realistisk» forklaring på at forfatter og leser kunne kjenne hovedpersonenes tanker. Det er også et vanlig grep ellers i tidlig-moderne skjønnlitteratur at de fortalte hendelsene presenteres som «virkelige» ved at fortellingen gis et dokumentarisk preg (jfr. ).