Personene som tok på seg dette embetet etter Augustus' reorganisering i år 7 f.Kr., var stort sett frigitte slaver. Frigitte slaver var personer som tidligere hadde vært slaver, men som hadde fått friheten av sin tidligere eier. Frigitte slaver fikk i tillegg byborgerskap. Etter at slaven ble frigjort oppstod et patron- og klientforhold mellom den tidligere eieren og den tidligere slaven. Dette var et gjensidig avhengighetsforhold, og klienten sto i takknemlighetsgjeld til patronen, ettersom det å gi noen friheten var en svært sjenerøs handling.