Moderne irsk nasjonalisme med demokratiske streben begynte på 1790-tallet med grunnleggelsen av Society of the United Irishmen (Samfunnet for forente irlendere). Det søkte å få slutt på diskrimineringen av katolikker og presbyterianere, og opprette en uavhengig irsk republikk. De fleste av lederne var katolikker og presbyterianere, og var inspirert av ånden fra den franske revolusjon. De ønsket et samfunn uten sekterisk inndelinger, noe som ble tilskrevet det britiske herredømmet over landet. De ble støttet av den franske republikk, som på den tid var en fiende av pavedømmet og den hellige stol. De forente irlendere ledet det irske opprøret 1798 som ble undertrykk med store blodutgytelser og mange drepte. Som et resultat av opprøret stemte det irske parlamentet for å oppløse seg selv i unionsloven av 1800. Deretter satt irske parlamentsmedlemmer i London.