Begrepet opptrer i amerikansk lovverk, og har vært i bruk i USA siden 1942. Hjemmefrontens styrker (Milorg) under andre verdenskrig var ikke lovlig stridende etter vanlig definisjon blant annet fordi de ikke hadde lett gjenkjennelige uniformer og ikke bare sin våpen åpent. Milorg-mannskapet var etter den tids regler ikke folkerettslig beskyttet som soldater. En senere tilleggsprotokoll til Geneve-konvensjonen lempet på det absolutte kravet om fast kjennetegn (uniform) og synlige våpen utenom operasjoner. Deltakere i spontan motstand mot invasjonsstyrker regnes som lovlig stridende fordi det en invasjon kan skje så raskt at det ikke er tid til mobilisering av befolkningen med militær utrustning og organisering. Spioner og leiesoldater (snevert definert) regnes ikke som lovlig stridende. Ved å skille ut en gruppe som lovlig stridende (kombattanter) beskyttes sivile. De lovlig stridende er selv lovlig angrepsmål, mens sivile (ikke-stridende) er ikke lovlig angrepsmål og kan ikke bruke våpen. Sivile som griper til våpen er ikke beskyttet og kan angripes.