I 1971 fulgte den israelske regjeringen en storstilt gjenbosettingsplan for å kontrollere flyktningbefolkningen og forhindre militant aktivisme. Tanken var å flytte flyktninger til bedre boliger slik at leirområder kunne ombygges og forbedres. Planen var en del av ni flytteordninger innenfor Gazastripen, deler av nærliggende al-Shati-leiren ble revet og et boligprosjekt i Sheikh Radwan ble igangsatt. Opprinnelig var flyktningmigrasjon til Sheikh Radwan ufrivillig, siden israelske myndigheter revet over 2000 boligskur i leirene for å utvide veiene (av sikkerhetsgrunner ble det sagt), og nektet så innbyggerne tillatelse til å gjenoppbygge sine hus. Omtrent 8000 flyktninger flyttet inn i boligprosjektene i Sheikh Radwan. United Nations Relief and Works Agency og Palestinas frigjøringsorganisasjon var høylytte i sin motstand mot den israelske aksjonen, og sa at det var tvungen gjenbosetting. Etter starten av den første intifadaen var Sheikh Radwan de mest vedvarende aktive områdene i Gaza.