Stølsdrift tok til på Finse fra 1700-tallet. Levor Torbjørnsen fra Osa stølte der rundt 1770, men tingvitnet opplyste at menn fra Osa lenge hadde jaktet på Finse og hadde en steinbu der. I 1797 søkte Torbjørn Levorson Osa og Hans Olavson Vestrheim om enerett til Finse-beitene, noe de fikk innvilget. Biskop Brun var grunneier. Fra 1829 årene ble Finsedalen regnet som Ulviks bygdealmenning. Stølene ble nå driftet av gårder med dårlig sommerbeite. På Finse var det beite for 200 storfe, men det var tungt å ta seg dit. To dager tok reisen, med overnatning og hvile på Kvilingahaugene. Så fortsatte de over Grjotrust. Tolv elver måtte krysses for å komme til støls. Da stod folk i iskaldt smeltevann og løftet lammene over. De var på rett vei videre om de fant Hallvardssverdet, en stor steinhelle i oppreist stilling ved St. Hallvardsvarden.