Placidia blandet seg inn i etterfølgerkrisen som fulgte da pave Zosimus døde den 26. desember 418. To fraksjoner av presteskapet hadde valgt hver sine paver, den første gruppen valgte Eulalius den 27. desember mens den andre fraksjonen valgte Bonifatius I dagen etter. De fungerte som rivaliserende paver, begge i Roma, og de to prestefraksjonene sendte byen ut i tumulter og opptøyer. Symmachus, prefekt i Roma, sendte sin rapport til keiserhoffet i Ravenna, og anmodet om keiserens beslutning i saken. Placidia og antagelig også Konstantius ga sine anbefalinger til keiseren for Eulalius. Dette ble første gang en keiser blandet seg inn i valget av en pave.