Høsten 1996 ga Hovland ut dokumentarboken , der han skildrer sine opplevelser sammen med hær- og geriljastyrker og møter med guatemalanere i de områdene som ble hardest rammet av borgerkrigen. Boken brøt med det som hadde vært den rådende virkelighetsforståelsen i Norge, og ble ansett som svært kontroversiell i det norske bistands- og solidaritetsmiljøet. Debatten som fulgte, var preget av harde fronter, men Hovland fikk noe støtte fra akademisk hold. Hovland hevdet at den sterkt venstreorienterte EGP-geriljaen (, ), i likhet med hæren, hadde begått overgrep og massakrer mot sivile på landsbygda i Guatemala, og at flere norske bistandsorganisasjoner hadde finansiert geriljaen gjennom økonomisk støtte til geriljaens frontorganisasjoner. Hovland var også kritisk til nobelprisvinneren Rigoberta Menchú. Etter å ha oppsøkt hennes hjemtrakter og intervjuet lokalbefolkningen og hennes egne slektninger, hevdet han at hun hadde snakket usant om sin egen bakgrunn og oppvekst, og at historien hun fortalte om sitt liv i boken var propaganda for EGP-geriljaen. Hovlands kontroversielle påstander om nobelprisvinneren ble bekreftet av to år senere, og av David Stoll, amerikansk professor i antropologi. I Stolls bok om Rigoberta Menchú, som ble utgitt i 1999, siteres Hovland, som Stoll mener var den første som stilte spørsmål ved sannhetsgehalten i hennes livshistorie. Rigoberta Menchús tilknytning til EGP ble senere bekreftet av EGPs tidligere representant i Europa, Arturo Taracena. Også hennes nære rådgiver og mangeårig direktør for , Gustavo Meoño, har senere bekreftet at han var en av kommandantene i EGP i 1992, det året Rigoberta fikk nobelprisen.