Balladens opprinnelse kommer fra den middelalderske franske som opprinnelig var «dansesanger». Ballader var spesielt karakteristiske for dens populære poesi som spredte seg til Storbritannia og Irland i senmiddelalderen, og antagelig derfra videre til Norden, og ble generelt mye brukt over hele Europa, og senere i Australia, Nord-Afrika, Nord-Amerika og Sør-Amerika. Helt innpå 1600-tallet var ballade en dansevise i Norden, fram til dans til instrumentalmusikk avløste sangdansen i Norden, unntatt Færøyene der sangdansen holdt seg. Det synes klart at den kunstferdige skaldediktningen snart måtte vike, da balladenes enklere stil med enderim og friere rytme vant innpass. Balladen ble snart fellesnordisk gods, slik at det er nedskrevet 200 middelalderviser i Norge, hvorav 150 også er kjent fra Danmark og flere enn 100 fra Sverige. Balladen om Holger Danske og Burmann som pussig nok opprinnelig var norsk, er best bevart i svensk versjon. Bare Island gikk sine egne veier, der man foretrakk en tradisjon kjent som .