Han var sønn av kaptein Christopher Weidemann Borchgrevink og Margrethe Brodtkorb. Etter å ha blitt i 1880, var han først privatpraktiserende lege i Kristiansund, men han oppga denne stillingen og tok en post som reservelege ved Rikshospitalet, for å kunne drive kirurgisk forskning. I 1896 ble han overlege ved Diakonhjemmets kirurgiske avdeling, og i 1901 fikk han doktorgraden for en avhandling om bukhinnetuberkolose. I 1909 konkurrerte han mot Johan Nicolaysen om et professorat i kirurgi, som Nicolaysen fikk.