Zhejiang, og særlig Longquan-distriktet, ble kjent i Song- og Yuan-tiden for sion særegne grønne keramikk (celadon). Sør-Song-tidens celadon karakteriseres ved sin tykke salveaktige glasering med en egen blågrønn farge over en ellers udekorert lett grå delikat utformet porselensform. Yuan-tidens Longquan-celadoner har en tynnere grønn glasering over stadig større porselenskar i mønstre og former inspirert fra keramikk og metallarbeider fra Midtøsten. De ble produsert i store kvanta og ble en av de viktigere kinesiske eksportartikler i handelen ned Sørøst-Asia og Midtøsten, og senere (i Ming-tiden) nådde den også Europa. I Ming-tiden sank ellers kvaliteten og keramikkindustrien i Longquan sank hen. Etter hvert ble de forbigått i kvalitet og popularitet av keramikk fra Jingdezhen i den tilgrensende Jiangxiprovinsen.