Tinctoris publiserte mange bind med musikklitteratur. Han var ikke særlig original, og lånte mye fra eldre forfattere som Boëthius, Isidor av Sevilla og andre, men de svært detaljerte opptegnelsene over sin tids komponisters teknikk og framgangsmåte er musikkhistorisk interessant. Videre skrev han den første ordboka over musikkuttrykk (), en bok over de gregorianske kirketoneartenes karakteristika, en avhandling over proporsjoner og tre bøker om kontrapunkt som gir en god oversikt over stemmeføring og harmoni i overgangstiden mellom Dufay og Josquin. Tinctoris' skrifter påvirket komponister og musikkteoretikere i resten av renessansen.