Han ble etterhvert legbror i klosteret, og ble omtalt som «svak av legeme, men ikke av sinn, stam av tunge, men ikke av intellekt». I årene i klosteret var han lærer, bibliotekar, gjestemester, forsanger og til slutt leder for klosterskolen. Han var vel ansett i samtiden og folk søkte ofte råd hos ham. Keiser Karl den tykke skal jevnlig ha søkt til ham for råd.