De fleste norske byer var kystbyer, og kjøpmannsgårdene lå oftest i kvartalene ned mot sjøen, fordi sjøen var det viktigste transportvei. Ofte lå eiendommene slik at strandlinja ble utnyttet mest mulig effektivt. Sjøbodene lå tett i tett mot sjøen. Bak dem var det andre bygninger man trengte, og mot gaten høyere opp lå selve kjøpmannsgårdene.