Ordet har to opprinnelsesforklaringer: den ene at det kommer fra den bibelske personen Lasarus og ble brukt om fattige og spedalske personer, og den andre at det oppsto under opprøret mot det spanske styret som de fattige i Napoli gjennomførte i 1646–1647. I begge forklaringer oppgis at ordet opprinnelig ble brukt om den fattige befolkningen i Napoli, og at det norske lasaron er avledet av de italienske ordene og . Unge, velstående nordeuropeere på dannelsesreise i Italia på 1700-tallet var fascinert av beretningene om lykkelige, makaronispisende med en leder som hadde tett forhold til kongen, som gjorde gruppen til en maktfaktor i samfunnet, samtidig som den var nederst på samfunnsstigen.