Ramme- og samarbeidsavtalene det internasjonale Azerbaijan International Operating Company, også kalt AIOC-konsortiet, inngikk med russiske Lukoil og aserbajdsjanske Socar høsten 1994, ga AIOC utvinningsrettigheter til henholdsvis 80 prosent av Chiraq- og Azeri-feltene og rundt 50 prosent av Gunashli-feltet. Det aserbajdsjanske parlamentet Milli Majlis godkjente i 1996 en tilsvarende produksjonsdelingsavtale for Shah Deniz-feltet, der BP og Statoil samlet fikk 51 prosent av petroleumsreservene. Socars egenproduksjon var i 1997 kommet opp i 200 000 fat i døgnet. Enda en produksjonsfordelingsavtale for Bahar-feltet ble klar i løpet av året. En første tidligproduksjon av olje fra Azeri/Chirac-feltene gjennom The Northern Route Export Pipeline fra Baku til Novorossijsk ved Svartehavet i Russland, kom i gang. I 1999 var Statoil i gang med ordinær oljeproduksjon, og la samtidig frem planer om å bygge en oljerørledning til Middelhavet via Tyrkia. Den 1768 kilometer lange Baku-Tbilisi-Ceyhan-rørledningen ble satt i drift i 2005.