Den greske frigjøringskrigen i de greskbefolkede deler av det gamle Hellas mot Det osmanske riket begynte i mars 1821. Det greske opprøret, som i begynnelsen var begrenset til den peloponnesiske halvøya, hadde spredt seg til sentrale Hellas medregnet Athen og Kreta i løpet av høsten. Fra de tre største maritime sentrene i den gresktalte verdensdelen, , og kom et stort antall fartøy som kunne utstyres med våpen og flere tusen erfarne sjøfolk som tidligere hadde vært osmanenes viktigste kilde som rekrutterte menn til krigsflåten. Det greske opprøret kunne ikke ha startet på et mer beleilig tidspunkt ettersom det militære nærværet i det gamle Hellas var forflyttet for å takle et albansk opprør ledet av Ali Pasja i nord. De peloponnesiske grekerne med lange tradisjoner for motstand mot det osmanske overherredømmet, gjorde opprør i mars 1821 og utnyttet situasjonen til en meget rask overtakelse av den peloponnesiske halvøy, sentrale Hellas og de fleste øyene i Egeerhavet i løpet av året. I begynnelsen av 1824 hadde de greske opprørerne klart å holde stand mot den osmanske militærmakten, mens den osmanske krigsflåten som hadde mistet mesteparten av sine sjømenn som hadde greske aner, ble utmanøvrert og ydmyket i møte med de greske flåter av småfartøyer.