Den lever som predator (rovdyr) på andre mindre vannlevende dyr i ferskvann, men ånder luft som alle andre edderkopper. Denne ganske store edderkoppen spinner en dykkerklokke av silke mellom vannplantene, under vannoverflaten, som den fyller med luft som den bærer med seg fra overflaten ved hjelp av hårene på bakbeina. Dykkerklokken kan faktisk virke som en lunge og utveksle O og CO med det omkringliggende vannet. Luften blir slik stadig byttet ut og eggene blir lagt inne i denne «luftboblen». Den svømmer godt og beveger seg også langs silketråder som den har strakt under vann. Vannedderkoppen jakter særlig på vannlevende insekter og små krepsdyr. Den kan ikke spise under vann, så byttet blir fraktet til dykkerklokken eller eventuelt til overflaten. Den er en stor og kraftig edderkopp og kan bite godt fra seg om den blir uforsiktig håndtert. Den er trolig den edderkopparten i den norske faunaen som har det mest smertefulle bittet, det er imidlertid ikke farlig. Et uvanlig trekk ved denne edderkoppen er at hannen er større enn hunnen, hos nesten alle andre edderkopper er det motsatt. Vannedderkopper, særlig unge individer, kan også krype rundt mellom vegetasjon i vannkanten, men blir de skremt dykker de straks under vann.