Nær dagens Larino i Molise (da kalt Larinum) hadde Hannibal tatt posisjon ved en landsby kalt Gerione. I dalen mellom Larino og Gerione hadde Minucius bestemt seg for å gjennomføre et frontalangrep på Hannibals tropper. Flere tusen mann var involvert på begge sider. Det virket som om romerne var i ferd med å vinne, men Hannibal hadde satt opp en felle. Snart ble de romerske troppene slaktet. Fabius, til tross for Minucius' tidligere arroganse, skyndte seg til sin medkommandants assistanse, og styrkene til Hannibal trakk seg umiddelbart tilbake. Etter slaget var det antatt at det ville bli konflikt mellom Minucius og Fabius. Men den yngre soldaten marsjerte sine menn til Fabius' leir og han skal ha sagt at «min far gav meg livet. I dag reddet du livet mitt. Du er min andre far. Jeg anerkjenner dine overlegne evner som kommandant.» På slutten av diktatorskapet til Fabius ble kommandoen gitt tilbake til konsulene Gnaeus Sevilius Geminus og Marcus Atilius Regulus og i det påfølgende året (216) til konsulene Lucius Aemilius Paullus og Gaius Terentius Varro. Etter at Paullus og Varro ble beseiret ved Cannae det året, ble visdommen i taktikken til Fabius forstått og ble en æresbevisning. Denne taktikken ble fulgt i resten av krigen, så lenge Hannibal forble i Italia.