Gertrude Steins repeterende språk kan referere til språkets foranderlige kvalitet i tid og historie. Hun sa selv til et publikum ved University of Oxford at utsagnet referert til det faktum at da romantikerne benyttet ordet «rose» hadde det et direkte forhold til en reell rose. For senere tidsepoker i litteraturen er ikke dette lenger sant. Den tid som etterfulgte romantikken, den moderne tidsalder, var bruken av ordet rose en referanse til en egentlig rose, dog innebar det også at bruken av ordet medførte de arketypiske elementer i romantikken ble videreført. Sitatet følger også den retoriske lov om trefoldig repetering for å framheve et poeng, noe som ble observert i taler tilbake til sofistene.