I 1978 gjorde oppdagelsen av Plutos måne Charon det mulig å måle Plutos masse for første gang. Massen på ca. 0,2 % av jordens var alt for liten til å forklare avviket i banen til Uranus. Påfølgende søk etter planet X, spesielt av Robert Sutton Harrington (1942–93), mislyktes. I 1992 brukte Myles Standish (f. 1939) data fra Voyager 2s forbiflyvning av Neptun i 1989 for å rekalkulere planetens gravitasjonelle effekter på Uranus. Disse dataene nedjusterte planetens totale masse ytterligere med 0,5 %. Ut fra de nye tallene forsvant avviket, og dermed også behovet for en «planet X». I dag er de fleste forskere enige om at «planet X» ikke eksisterer slik Lowell definerte den. Lowell hadde laget en prediksjon av planet X' posisjon i 1915 som var ganske nær Plutos posisjon på den tiden. Ernest W. Brown (1866–1938) mente at dette var en tilfeldighet, et syn som holdes den dag i dag.