Omkring da han fylte tretti ble han involvert i et ordskifte i media med skolemannen Jakob Naadland og biskop Peter Hognestad om lønnen for gode gjerninger. Disse to anså at mennesket trengte et løfte om belønning for å klare å holde seg på den rette vei. Ola Raknes hevdet imidlertid «at det er naturleg for mennesket å elska og vera god, dei er grundhåttar (grunnleggende egenskaper, redaksjonell anmerkning) hjå mennesket og treng inga anna ‘løn’ enn å få fungera fritt» (Raknes, 1959). Etter denne debatten begynte han å lese ulike bøker, mest på slump, om fremmede religioner, både primitive og kultur-religioner.