In Jae-geun, enke etter uavhengighetsforkjemperen Kim Geun-tae og representant for Det demokratiske enhetspartiet, vant overlegent i valgkretsen Dobong-A i Seoul. Hun fikk betydelig moralsk og økonomisk støtte fra IT-milliardær Ahn Cheol-soo. Chung Mong-joon, tidligere leder i Ny verden, beholdt sitt parlamentssete, og ble med det gjenvalgt for femte gang. Han representerer Dongjak-B i Seoul. Cho Myung-chul, som står som nummer fire på Ny verdens liste i forholdstallsvalget, og må regne seg som valgt. Cho er en professor og flyktet fra Nord-Korea i 1994. Han er den første av de 23 000 nordkoreanske flyktningene i Sør-Korea, som velges inn i landets nasjonalforsamling. Hong Joon-pyo, tidligere leder i Ny verden, med fire parlamentsperioder bak seg, måtte seg seg grundig slått i Seoul-kretsen Dongdaemun. Han sier i en Twitter-melding farvel til politikken. Park Se-il, grunnla K-partiet i et håp om å kapre misfornøyde konservative velgere. Selv ikke fra den tradisjonelt konservative valgkretsen Seocho A i Seoul fantes det tilstrekkelig med misfornøyde høyrevelgere, bare 7,3 prosent gav han sin stemme. Kim Yong-min, frittalende artist og underholder som ville bli politiker. I valgkampen tirret han på seg religiøse ledere, politikere og tidligere utenriksminister i USA, Condoleezza Rice på en slik måte at partileder i Det demokratiske enhetspartiet, Han Myeong-sook, måtte be han om å trekke seg, noe Kim avviste. Han svarte at han heller ville bli dømt av velgere enn av politikere. Velgerne dømte han til en tilværelse som frittalende artist og underholder. Sim Dae-pyung, også han tidligere leder i Ny verden. Han ble vraket i partiets nominasjon til presidentvalget i 2007 og etablerte da sitt eget parti; Det frihetlige framskrittspartiet, og gjorde det stort ved parlamentsvalget året etter. Sim forsøkte seg i den helt nye valgkretsen i Sejong by, som ligger midt i Det frihetlige framskrittspartiets bastion. Han måtte likevel se slått av tidligere statsminister for Det demokratiske enhetspartiet, Lee Hae-chan. Trøsten får være at en partikollega av Sim ble Sejong bys første guvernør. Chung Sye-kyun tidligere leder i Vårt åpne parti, forgjengeren til dagens Det demokratiske enhetspartiet, vant enkelt i Seoul-distriktet Jongno-gu. Det spesielle med dette distriktet at en her finner Sør-Koreas politiske hjerte, med presidentens residens og kontor, samt kongepalasset som var i bruk helt til Japans kolonisering av Korea ble innledet i 1910, Gyeongbokgung. Chung får et springbrett i forkant av partiets nominasjon av kandidat til presidentvalget. Moon Jae-in, en advokat, tidligere rådgiver for president Roh Moo-hyun, og medlem av gruppa som grunnla avisa i 1988, var Det demokratiske enhetspartiet sin kandidat i valgkretsen Sasang i Busan. Moon er en gammel politisk traver som ble partiets presidentkandidat samme år. Ny verdens motkandidat var den rake motsetningen til Moon; en ung kvinne og en politisk novise, den 27 år gamle Son Su-jo, partiets yngste kandidat ved valget. Moon hadde håpet på et gjennombrudd for partiet i Busan, men selv om han vant i sin egen krets, gjorde partiet hans det bare i to andre av byens 18. Chung Dong-young, tidligere presidentkandidat for forgjengeren til Det demokratiske enhetspartiet, forsøkte å kapre et sete i en valgkretsen i Gangnam i Seoul, midt i det eneste området (sørøst i byen) i hovedstaden som det konservative Ny verden kan kalle for en bastion. Området tilhører den sist utbygde delen av Seoul, og har tiltrukket seg unge, rike og lykkelige mennesker. Ikke overraskende tapte Chung.