Skrivemåter for navn og årstall for hendelsene i tidslinjen nedenfor varierer i de ulike skriftlige kildene. 1430-årene: Erkebiskop Aslak Bolt fikk utarbeidet en oversikt over jordeiendommer som hørte inn under erkebiskopen. Gjesvål er en av de mer enn 3000 gårdene i Bolts oversikt. 1520: «Oluff» er den første leilending på Gjesvål som det finnes dokumentasjon om. Han ser ut til å ha vært Orkdals rikeste mann på denne tiden. Han betalte 15 lodd sølv da tiendepenningskatten ble innkrevet. Dette var en formuesskatt på 10 % som ble skrevet ut i 1519 og skulle finansiere krigføringen til den dansk-norske kongen Christian II. 1610: Eldste konkrete opplysning om sagbruk knyttet til Gjesvål. Knut Gjesvål, lensmann i bygda, svarte da tiendeskatt av gårdens sag til kongen. 1610–1627: Lensmann Knut Gjesvål bodde på gården i denne perioden. 1620: Gjesvål etablerte en av de mellomstore bondesagene i dalen. Kongen hadde i 1618 opphevet forbudet mot sagbruksdrift på kongens grunn. I 1620 var Knut Gjesvold, Niels Kongsbach og Anders Vold registrert som eiere av sagen. 1631: Gjesvål ble første gang registrert som fogdegård i lensregnskapet for 1631. Til fogdegården kom folk for å søke lov og rett og betale kongelige skatter og avgifter – og her ble lovbrytere holdt i forvaring til de kunne sendes til Trondheim. 1633: Morten Lauridzen ble fogd i Orkdal og eneeier av sagbruket på Gjesvål. I årene 1630–1633 hadde det vært delt eierskap mellom ham og Tore Gjesvål, bonden på Gjesvål. Selv bodde Lauridzen på gården Nervika nede ved fjorden. Fra 1652 eide han denne gården. 1648–1661: Gjesvål var fogdegård. Fire fogder etterfulgte hverandre i denne perioden: Morten Lauridzen Lerche (1633–); Anders Christoffersen (1648–1651); Nils Klaaby (1657–1658) og Christian Jonassen (1660) 1650–1657: Lauridzen var eneeier av sagen, til den måtte slutte da Løkkenverket fikk privilegium i 1657 og stanset all privat sagbruksvirksomhet i distriktet. 1661: Sagbruket ble nedlagt. 1690: Kirsten, enke etter sogneprest Claus Parelius, står som eier av Gjesvål. 1709–1741: Hans Ibsen var fogd i Orkdal. 1710: Ibsen kjøpte gården av Parelius’ enke. 1740-årene var vanskelige år i hele bygda, med uår, naturkatastrofer og forordninger fra Danmark om monopol for danskene på all korninnførsel i Norge. Fogden på Gjesvål hadde plikt til å sende rapport om tilstanden til Rentekammeret, altså statsadministrasjonen i København. Han skrev at folket intet annet hadde enn halm å høste. Han sendte inn en prøve av julebaksten i 1742, antagelig fra Gjesvål. Prøven, som ligger i Riksarkivet i Oslo, er svart som jord. Mesteparten av prøven antas å være mel av gran- og furubark. 1741–1750: Edvard Meyer Ibsen, sønn av Hans, skulle overta som fogd etter sin far, men han var en dårlig forretningsmann. I 1744 giftet han seg med den rike Bolette Angell Dass, datter av Petter Dass’ sønn Anders. Hun kom til Gjesvål med så mange tusen riksdaler at stiftsamtmannen trodde det nå skulle rette seg med økonomien til Orkdalsfogden. Dét gjorde det ikke. Underskuddet i kongens kasse bare økte. Edvard Meyer Ibsen ble avsatt, og flyttet til gården Ljåmo, der han bodde til sin død. 1748: Hans Ibsen døde, og det ble holdt auksjon etter ham på Gjesvål. Svigersønnen, kaptein Hans Bull, kjøpte gården. Fredrik Ibsen ble konstituert som fogd etter broren Edvard. 1754: Storbrann på Gjesvål. Christopher Ruus, som var fogd i perioden 1751–1766, berget såvidt livet. 1765: Fredrik Ibsen døde. Enken, Johanna Sofie Randulf Ibsen satt igjen på Gjesvål. Samme år giftet hun seg med den tyske regimentfeltskjær Georg Heinrich Ulrich Wasmuth. 1766: Wasmuth var kjent for sitt uregjerlige temperament. Da han en gang overfalt en ubevæpnet slektning med sabel, ble han fradømt embetet som feltskjær. Han ble også dømt til to års tvangsarbeid på Munkholmen for egen regning. Han måtte selge Gjesvål og komme seg bort fra dalen. 1772: Gården, med to husmannsplasser, ble solgt til trondheimskjøpmannen Henrich Schiødt. Schiødt satte i gang med restaurering og nybygging på restene av den brannskadede hovedbygningen. Forbildet var paleene og lystgårdene i Trondheim. De storslåtte bygningsarbeidene ble kostbare for Schiødt, som måtte låne 1000 riksdaler for å fullføre dem. Befaringen i 1807 viste at Schiødt hadde satt i stand flere bygninger på gården. Istedenfor å låne mer og pantsette eiendommen, begynte han å selge unna mindre parseller. 1797: Schiødt solgte en stor del (1 spann 6 merker) av Gjesvål til lensmann Ole Jacobsen Mæhlum. 1800. Dette året ble det bestemt, ved kongelig resolusjon, at halve Gjesvål skulle kjøpes til kapellangård. Kapellanen bodde deretter på Gjesvål til 1814. 1801: Fem familier bodde på Gjesvål, totalt 32 mennesker. Schiødt var før denne tid flyttet tilbake til Trondheim. Ifølge folketellingen fra 1801 levde han der av «renter og bergparter». Han døde i 1802. I en befaringsrapport fra 1807 vises det at Schiødt hadde satt i stand flere hus på gården, ikke bare hovedbygningen. Han hadde blant annet fått gravd ut kjellere under noen av bygningene. 1801: Schiødts svigersønner, assessor Fredrik H. Nannestad og kjøpmann Otto Beyer i Trondheim, truet med å ta Gjesvål tilbake på odel. Mæhlum måtte betale 999 riksdaler for å innløse odelsretten. 1803: Lensmann Mæhlum hadde økonomiske problemer og måtte selge deler av gården til kapellan Hans Holst Lund. 1804: Mæhlum solgte resten av gården til Anders Pedersen Solhus og Erik Andersen Kleven. Samme år pantsatte han «sin nye stuebygning» på Gjesvål. Dette må ha vært sidebygningen, «litjstuggu» (=lillestua)(Se avsnitt om «Sidebygningen»). Den eneste andre stuebygning på gården, hovedbygningen, var oppført 31 år tidligere, i 1773. 1814: Kapellaniet i Orkdal ble nedlagt og kapellangården ble solgt på auksjon for å skaffe midler til innkjøp av prestegård i det fradelte Børsa sogn. 1818: Oberst og eidsvollsmann Ole Krabbe kjøpte Gjesvål. 1826: Krabbe døde på Gjesvål. Enken, Dorothea Vauvert Angell, bodde på gården til hun døde i 1862. 1833: Lars Sivertsen Øien kjøpte den ene halvdelen av gården (19 1/2 merker). Han og kona Marit Andersdatter var foreldrene til Martha (1822–1856). 1838: Peder Olsen Evjen kjøpte den andre halvdelen (1 øre 15 merker) Han og kona Marit Ericsdatter var foreldrene til Rasmus (1812–1894). 1843: Martha og Rasmus giftet seg. De to delene av gården ble dermed slått sammen igjen. Disse to ble tippoldeforeldre til den nåværende eieren av Gjesvål (pr. 2022).