I 1916 foreslo Gilbert N. Lewis at en kjemisk binding dannes ved interaksjon av to delte bindingselektroner, med representasjon av molekyler som Lewisstrukturer. Kjemikeren Charles Rugeley Bury foreslo i 1921 at åtte og atten elektroner i et skall danner stabile konfigurasjoner. Bury foreslo at elektronkonfigurasjonene i overgangselementer var avhengig av valenselektronene i deres ytre skall. I 1916 la Kossel frem sin teori om den ioniske kjemiske bindingen (oktettregelen), også uavhengig fremmet samme år av Gilbert N. Lewis. Walther Kossel la frem en teori som ligner på Lewis, bare hans modell antok fullstendige overføringer av elektroner mellom atomer, og var dermed en modell for ionisk binding. Både Lewis og Kossel strukturerte sine bindingsmodeller etter Abeggs regel (1904).