I løpet av midten av 200-tallet f.Kr. var Kartago en stor by lokalisert ved kysten av dagens nordafrikanske stat Tunisia. Den ble grunnlagt av fønikere på midten av 800-tallet f.Kr. og var en mektig talassokratisk bystat med et omfattende handelsnettverk. Av de store bystatene i den vestlige delen av Middelhavet var det kun Roma som kunne måle seg med Kartagos makt, rikdom og befolkning. Mens Kartagos flåte var den største i den antikke verden i sin tid, opprettholdt bystaten ikke en stor, fast og stående hær. Isteden støttet Kartago seg hovedsakelig på leiesoldater, bestående særlig av innfødte nordafrikanere som numidere, sammen med deres egen elitestyrke, for utkjempe sine kriger. Disse leiesoldatene var hovedsakelig ledet av offiserer som var kartagiske borgere. Kartagerne var kjente for sin dyktighet som sjøfolk, og mange kartagere fra de lavere samfunnsklassene tjenestegjorde i marinen, noe som ga dem en stabil inntekt og en karriere.