Deres finansielle uavhengighet var basert på deres medgift, som de ikke hadde lov til å gi videre til en mann; medgiften var godtgjørelsen for ikke å bli omfattet i arveoppgjør, da arven gikk videre i den patriarkalske linje. Det er uklart om nadītu hadde lov til å gifte seg, eller om denne rettigheten var reservert for de nadītu som tilhørte tempelet til Marduk. Ifølge enkelte kilder var sølibat påkrevd i templene til Shamasj, eller i det minste måtte de forbli barnløse, noe som er reflektert i selve begrepet , «brakkmark» (det vil si ufruktbar). Når en nadītu døde, gikk medgiften videre til hennes brødre eller andre slektninger.