I 1300-tallsromanen , skrevet av Luo Guanzhong, var Zàn lederen for en Hàn-kavaleristyrke som tjente ved Kinas nordlige og østlige grenser, og som kjempet mot diverse ikkekinesiske folkeslag. I 191 deltok han i felttoget mot Dong Zhuo, krigsherren som hadde inntatt Luoyang og som holdt keiseren som gissel og brukte sin stilling til å ta kontrollen over et stadig større territorium. Sent samme år utnevnte Zàn Zhao Yun til general, men Yun slo seg senere sammen med Liu Bei, som i romanen tjente under Zàn sammen med sine brødre Guan Yu og Zhang Fei i felttoget mot Dong Zhuo. Zàn og Bei hadde kjent hverandre i mange år og hadde studert sammen da de var yngre. I 190-åra utkjempet han en rekke slag mot krigherren Yuan Shao om kontrollen over Nord-Kina, hvorav det første var slaget om Jieqiao. Han ble endelig beseiret av Yuan i slaget ved Yijing i 199, og begikk selvmord ved å brenne pagoden han befant seg i.