Selv relativt mindre kjente malere fra perioden, som Fra Bartolomeo og Mariotto Albertinelli, produserte verk som fortsatt er hyllet for harmonien i deres utforming og deres teknikk. De langstrakte proporsjonene og overdrevne positurene i de sene verkene til Michelangelo, Andrea del Sarto og Correggio bebudet den såkalt manierismen, slik stilen til den senere renessansen refereres til i kunsthistorien. Der kunsten i høyrenessansen la vekt på proporsjoner, balanse og ideell skjønnhet, overdrev manierismen disse kvalitetene, noe som ofte resulterte i komposisjoner som var asymmetriske eller unaturlig elegante.