Alle flyginger var individuelle og hver navigatør valgte ruten i samråd med piloten. På tokt til mål i Frankrike krysset flyene kysten med en høyde på rundt seks tusen fot for å unngå ild fra lett antiluftskyts. Så snart de var et stykke inn over land, reduserte de høyden til om lag fem hundre fot for å unngå nattjagere. I denne høyden var det også enklere å kontrollere posisjonen ved hjelp av landemerker på bakken. Fra større høyder ville begrenset sikt gjort dette vanskeligere, om ikke umulig. Siden slippene ble utført fra en høyde på og etter pilotens skjønn, ble også slippene mer effektive ved at man allerede var på denne høyden.