Rachmaninov kalte a-moll-konserten «den beste pianokonsert som noensinne er skrevet», og snart var den et ikonisk verk i nasjonsbyggingen, på linje med Edvard Munchs maleri og Ibsens . Da Oslo-Filharmonien debuterte i 1919, stod a-mollkonserten på programmet. Grieg klarte aldri å lage noe i like stort format, og selv avfeide han verdensberømte stykker som og som noe som kom til ham som «lus og lopper på landet». Men når bybanen i Bergen stopper på Hop stasjon, annonseres dette med noen toner fra stykket, og i 1961 havnet a-mollkonserten høyt på britiske og amerikanske -lister, oppjazzet av Jimmy Wisner – for anledningen under kunstnernavnet «Kokomo» – og omdøpt til (som er den engelskspråklige betegnelsen på det geografiske området Lilleasia).