Innenfor hinduismen, beskrives den sublime kroppen i Bhagavad Gita dom bestående av sinn, intelligens og ego, som kontrollerer den grovere fysiske kroppen. Innenfor sufismen er den kjent som «den mest helligste kroppen» (wujud al-aqdas) og «den sanne og genuine kroppen» (jism asli haqiqi), i taoismen som «diamantkroppen», i vajrayana (esoterisk buddhisme) som «lyslegemet», og i tibetansk buddhisme som «regnbuekroppen». Innenfor Kriya yoga er den kjent som «salighetskroppen» og i hermetismen som «den udødelige kroppen» (soma athanaton). De ulike attributtene til den sublime kroppen er ofte beskrevet gejjnom symboler som solen og månen, så vel som ulike indiske elver og guder, mens alkymien snakker om dantianer og sinober-felter.