I Norge og i de øvrige nordiske navnene er begrepet alternativ ikke like mye anvendt. Her snakket man mer om nasjonale serier, men på midten av 1980-tallet var det i Norge ikke bare en ny tegneseriegenerasjon som hadde en utvidet litterær referanseramme ved at de hadde tatt til seg ny impulser fra kontinentet, de var også tilsynelatende teknisk og håndverksmessige dyktigere enn generasjonen før. Den spede tidligere norske tegneserietradisjonen med de tradisjonelle titlene Bustenskjold og Stumperud ble helt og holdent avvist, og samtidig var undergrunnstegneserienes tiltrekning av «voksne» temaer allerede blitt for trange. Allerede i undergrunnstegneseriebladet , fra dets andre inkarnasjon, dukket de første nye navnene opp og som kom til å dominere de nye tegneseriene årene framover: Knut Nærum, Steffen Kverneland, og siden også Jason. I Sverige og Danmark var den samme tendensen enda tydeligere da antallet utgivelser var flere. Særlig Danmark var inngangsporten for mange norsk interesserte til både særegne danske serietegnere og til storslåtte franske serieromaner i dansk oversettelse.