De tok opp den nordiske folketonen i de danske kjempevisemelodiene som kunstnerisk utgangspunkt, slik man kan ane tidligere hos bl. annet Johann Hartmann den eldre med syngespillet i 1779. Weyse komponerte sine romanser og ga ut den første kunstneriske bearbeidelsen av kjempevisenes melodier. Ved sin utforming av folkevisestoffet i viste Kuhlau hvilken ny og fruktbar kraft som var tilført dansk musikk. Kuhlau fikk forøvrig mest betydning som formidler av den Mozart-Beethovenske tidsalder. Hos Johannes Frederik Frølich klinger disse tonene allerede tydelig etter. Det er i denne perioden at nasjonalmelodiene oppsto med (Weyse, H.P. Rasmussen (Rasmussen, Poul Edvard, 1776-1860, komponisten av ?), Krøyer (Hans Ernst Krøyer), Rudolph Bay og flere). Abrahamson, Rasmus Nyerup og Knud Lyne Rahbek ga ut det bredt anlagte verket i fire bind (1812–1814).