Etter dette har evolusjonstanken ligget nokså brakk i over to tusen år. Det var først i slutten av 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet at enkelte biologer begynte å vurdere ulike evolusjonsteorier. Den mest kjente av disse er Jean-Baptiste de Lamarcks teori om Transmutasjon av arter. Han mente at arter kunne endre seg, og at dette skjedde gradvis. På begge disse punktene har han i etterkant fått rett. Han kunne imidlertid ikke forklare mekanismen som lå bak endringen. Rettere sagt: Den forklaringen som han leverte, har vist seg å være feil. For det første mente han at ervervede egenskaper kunne gå i arv (se lamarckisme). For det andre så han for seg at den evolusjonære utviklingen i store trekk var forutbestemt, at f.eks. tilblivelsen av insekter fra leddormer kunne forutsis på samme måte som den fremtidige formen på en voksende krystall kan forutsies ut ifra mineralet det består av. Lamarck hadde m.a.o. ikke satt spørsmålstegn ved forestillingen om naturens trinnstige.