Den 18. september hadde de vestallierte nådd den tyske grensen, som var beskyttet av den omfattende Siegfriedlinjen. I et forsøk på å åpne den belgiske havnen i Antwerpen for allierte skip og dermed for forsyninger til styrkene i Frankrike og Belgia og samtidig krysse den nedre delen av Rhinen, innledet amerikanske, britiske og polske styrker Arnhem-operasjonen den 17. september 1944. Arnhem-operasjonen mislyktes. Som følge av de store avstandene som hadde oppstått gjennom den raske allierte fremrykningen gjennom Frankrike,oppsto et akutt forsyningsproblem, og fremrykningen mot Berlin gikk i stå. De tyske tapene i Frankrike hadde vært enorme. Den tyske feltmarskalken Walter Model vurderte at hans 74 divisjoner hadde tapt en reell styrke tilsvarende 25 divisjoner. Forsinkelsen av de vestalliertes fremrykning på grunn av logistiske problemer, ga imidlertid tyskerne mulighet til å sette igang en gjenoppbygging av sine styrker i vest. I løpet av september forsterket den tyske overkommandoen Siegfriedlinjen og brakte den samlede soldatstyrken opp i ca. 230 000 mann, herav 100 000 ferske soldater. I begynnelsen av september hadde tyskerne ca. 100 stridsvogner i vest, men i slutten av måneden hadde tallet økt til omkring 500. Det tyske forsvaret ved Siegfriedlinjen ble ytterligere styrket, og det ble etablert et forsvar med en gjennomsnittlig dybde på 4,8 km.