I Storbritannia var bokstaven V blitt tatt i bruk som et symbol på viljen til seier, og sommeren 1941 krysset V-kulten den engelske kanal og bokstaven V dukket opp spredt i kritt på fortauet, veggene og tyske militærkjøretøyer. over hele Frankrike. V forble et av hovedsymbolene på motstand for resten av okkupasjonen. Fra 1941 var det vanlig for folkemengder å synge Marseillaisen på tradisjonelle høytider som 1. mai, Bastilledagen, 6. september (årsdagen for slaget ved Marne i 1914) og våpenstillstanddagen i 1918 med spesiell vekt på linjen: («Borgere til våpen!»). Den illegale pressen skapte «en motstandens retorikk for å motvirke propagandaen til Nazi-Tyskland og Vichyregimet» for å inspirere folk, blant annet ved å bruke kjente utsagn fra de store skikkelsene i fransk historie. Den illegale avisen siterte Napoleon i at «Å leve beseiret, er å dø hver dag!»; siterte Ferdinand Foch at «En nasjon blir slått bare når den har akseptert at den blir slått», mens Combat siterte Georges Clemenceau: «I krig som i fred har de som aldri gir opp det siste ordet». Clemenceau og Foch var de to mest populære å sitere ved at de selv under de mørkeste timene under den første verdenskrig insisterte på at Frankrike aldri ville underkaste seg, men kjempe videre til seier.