Slik Barlow Rogers beskriver dem, vil parkways for Oslos vedkommende kunne sammenliknes med grønne gater, fra 1800-tallet særlig Bygdøy allé, som fører til folkeparken på Bygdøy og Gyldenløves gate, og fra 1930-årene Christian Michelsens gate, Colletts gate gjennom Ilakomplekset og Uelands gate mellom Waldemar Thranes gate og ring 2. Dette er det Hals omtaler under overskriften , der han nevner Store Ringgate (dagens Ring 2) og strekningen Colletts gate – Louises gate – Oscars gate – Frognerveien – Observatoriegata, og endelig Strandpromenaden (langs Frognerkilen). Det som ble Oslos turveier, der folk til fots, på ski eller på sykkel skal komme fra bolig til Marka eller sentrum eller trimme uten å møte bil, buss og trikk, har etter denne kilden ikke noe motstykke i samtidig amerikansk parkpolitikk, med unntak av Emerald Necklace og muligvis andre enkeltstående eksempler.