Jorubas ortografi stammer fra det tidlige arbeidet som ble gjort av misjonærer som jobba blant i Freetown. De samla ordlister og publiserte korte notater om jorubas grammatikk. En av deres informanter var Crowther, som seinere studerte sitt morsmål joruba. I tidlige lærebøker og oversettelser av deler av den engelske utgaven av Bibelen brukte Crowther det latinske alfabetet i stort sett alt utenom toneangivelser. Det eneste diakritiske tegnet som ble brukt var en prikk under visse vokaler for å angi at de var åpne vokaler, altså og (respektivt ẹ och ọ). Gjennom årenes løp ble stavinga revidert for å ta hensyn til blant annet tonemarkering. I 1875 organiserte Church Missionary Society en konferanse om jorubaortografi. Den standarden man kom fram til der ble grunnlaget for den ortografien man brukte i religiøs litteratur og lærebøker i de neste sytti åra.