Fra starten kunne Studiehjemmet motta 41 beboere. På grunn av det store antallet søkere ble det etter hver skaffet plass til flere. En del enkeltværelser ble gjort om til dobbeltrom, og allerede i 1927 sikret Studiehjemmet seg en leilighet i første etasje. I 1966 var det plass til 55 beboere, og pr. 2017 har Studiehjemmet 67 enkeltrom (hybler for én person). Antallet søkere har gjennom alle år vært stort, med til dels lange ventelister. De fleste av beboerne har nok hatt sine hjem i østlandsdistriktene, men for øvrig er de kommet fra Kirkenes i nord til Kristiansand i sør, fra Volda i vest til Rena i øst. Til alle tider har det derfor vært et virvar av dialekter i Studiehjemmets ganger. Beboerne har også hatt ulik sosial, kulturell, religiøs og politisk bakgrunn. De har representert mange forskjellige utdanninger. Bortimot halvparten har vært universitetsstudenter: filologer, jurister, medisinere, realister, tannlegestudenter, farmasøyter, psykologer, musikere m.v. Ellers har det vært elever ved handelsskoler, lærerskoler, Bibliotekhøyskolen, Arkitekthøyskolen, Teaterhøyskolen, Håndverks- og kunstindustriskolen og mange andre utdanningsinstitusjoner. Studiehjemmets grunnleggere hadde villet sikre seg at hjemmet dannet «et betryggende miliø» for «de unge piker som her søker sitt tilhold». Foreldre skulle trygt kunne sende sine unge døtre til den farlige hovedstaden. Husordensreglene av 1916 ble derfor overholdt strengt. Besøk måtte mottas i salongen, og beboerne hadde ikke egen nøkkel til utgangsdøren. Den døren ble stengt kl. 22.30, men ble åpnet av nattevakten fram til kl. 24.00. Hvis noen skulle være ute etter denne tid, kunne de på forhånd få utlevert nøkler av bestyrerinnen.