Dramatikeren og dikteren Henrik Ibsen skrev i flere dikt om kjærlighetslengsel og kunstnerens utenforskap, blant annet i , et dikt tonesatt av Edvard Grieg (1843–1907) og utgitt i , opus 25, ofte kalt , i 1876. I sangen ber sangeren selve nøkken («») om hjelp til å lære å «». Når han omsider er blitt en mester i spillekunsten og rede til å imponere henne, er hun gift med en annen. Når han snakker med nøkken, er det et voldsomt, urolig tremolo i klaveret med abrupte arpeggioer fra dypet – en opprørt stemning, som kokende vann. Oppsummeringen er et langtrukkent hjertesukk om kunstnerens ensomhet: han vant berømmelse, men tapte kjærligheten. Også , et dikt som opprinnelig ble utgitt i i 1863, er med blant Ibsensangene. Der sies det: .