Terminlisten ble flyttet en uke bak på grunn av attentatet mot Kennedy, som resulterte i at AFL flytte kampene fra den uke (23-24. november) til 21-22. desember. Siden bare tre kamper skulle spilles den helgen, mens Boston og Buffalo hadde en bye-uke, betydde det at Patriots og Bills avsluttet sine sesonger 14. desember, en uke før resten av ligaen. Patriots og Bills kunne derfor ha spilt sin sluttspilkamp den 22. desember og gjort det mulig for AFL Championship Game å spilles den påfølgende helgen (som var den originale planen), siden de visste etter kampen den 15. desember at det bare var de to som var på delt førsteplass for divisjonstittelen. Western Division hadde derimot ikke blitt avgjort enda og Barron Hilton, eier av Chargers, og Al Davis, eier av Raiders, protesterte mot å spille sluttspillet i Eastern "tidlig" da det ville gi vinneren en ekstra uke med hvile før mesterskapskampen dersom Chargers og Raiders også måtte spille en sluttspillkamp. Chargers vant sin siste kamp og tok dermed divisjonstittelen, men sluttspillet mellom Bills og Patriots be allikevel ikke spilt før lørdag 28. desember (dagen før Chicago møtte New York i NFL Championship Game). Dette betydde at mesterskapskampen mellom Boston og San Diego ikke ble avholdt før 5. januar 1964. Dette var den andre profesjonelle sluttspillkampen som ble holdt i januar (AFLs første tittelkamp noensinne ble spilt 1. januar 1961, som da var den første gangen det hadde skjedd). Sluttspillkampen mellom Patriots og Chargers var også den seneste sluttspillkampen noensinne frem til 7. januar 1979. Ingen 14 kamper lange sesonger har noensinne sluttet senere.