Mer langvarig ble kampen mot de adelige og fyrstelige stormenns uavhengighetstilbøyeligheter. I mange år hadde disse stormenn vært vant til å følge sine egne hoder uten hensyn til kongen og hans ministre. For dem var denne myndige minister, som resolutt krevde lydighet, gjenstand for den største forbitrelse. Gang på gang forsøkte de å styrte ham. Kongens bror Gaston av Orléans ble trukket inn i forsøkene, siden også Maria av Medici, som mente at Richelieu skyldte henne å føye seg etter alle hennes ønsker, og som var høyst oppbrakt over at hun ble skuffet i sine forventninger.