Han var republikaner, og ble et element i forlikspolitikken mellom staten og den katolske kirke. Han var blitt nominert etter litt nøling, manøvrering og noe utsettelse. Det bispedømmet han skulle lede, var ikke særlig velvillig sinnet overfor republikken. Ved ankomsten ønsket han å begrense presteskapet til rent pastoralt virke, forby dem enhver politisk virksomhet og redusere menighetenes makt; han kom raskt i motsetning til rojalistene i bispedømmet, og fikk motstandere innen presteskapet.