I utgangspunktet finnes det to typer; med og uten reservoar. Masker med reservoar tjener større inntak per åndedrag, fordi gassen som skal pustes inn havner i reservoaret under utpusting og pustestopp, og kan derfor tilføres sammen med den innstilte gasstrømmen når det pustes inn. Det finnes mange ulike modeller på markedet. De enkleste er rimelige enbrukermasker (som kastes etter bruk) som ofte ikke alltid er helt tette. Slike masker tjener mange formål, men ikke alle. De er beregnet på bruk i en kort periode, som for eksempel under en innleggelse ved sykehus. Høykonsentrasjonstypen er beregnet på pasienter som skal puste inn 100 % ren medisinsk O. Slike masker er nesten alltid utrustet en tykk myk kant av silikon, slik at masken skal tette 100 % til ansiktet, og et (ofte større) reservoar (typisk opp 2–3 liter). Høykonsentrasjonsmasker uten reservoar er som regel tilpasset til bruk sammen med demand-ventil, som gir den mengde gass pasienten puster og derfor ikke er avhengig av reservoar. Høykonsentrasjonsmasker er litt mer kostbare og benyttes vanligvis av personer med klasehodepine og noen andre lidelser.