De to overordnede veilederne for prosjektet var munken Karma Paldrub, en etterkommer av Drupwang Jangchup Lingpa, en som er lærd i praksisen med korrekturlesing og har skarpe øyne når det kommer til skriftlesing, og den nære ledsager av Menneskenes Herre selv, sekretæren Tsering Phel som er lærd i skriving, matematikk og kunst, og besitter dydene til en adelsmann som å være av en oppreist og standhaftig karakter, som har et stort hjerte og et åpent sinn, og holder øye med det bredere bildet uten å gå seg vill i de finere detaljene. [F.112.a] Etter fem år med vedvarende, iherdig arbeid, fra jordfuglens år (1729) til vannoksens år (1733), ble prosjektet fullført. I løpet av disse årene ble de totale utgiftene påløpt for å produsere hundre bind pluss de tre bindene med gamle tantraer, slik som lønnen for hver avdeling—inkludert de daglige rasjonene med mat og drikke, sporadiske festmåltider og bonuser for deres glede, som alt var av høy kvalitet og rikholdig utover regnskap‍ – så vel som kostnadene for materialer som treblokker, regnet som 7 622 tilfeller av god te. Dette viser hvordan den utstrakte hånden av konstant og usvikelig stor generøsitet gjorde alle glade, tilfredse og lykkelige. Etter at treklossene var skåret ut, ble de kontrollert mange ganger og fastslått å være pålitelige. Umiddelbart etterpå fungerte den store lærde Mańgala, som var tilstede sittende på den store løvetronen til den allvitende Vajradhara Künga Sangpo, som vajra-mester. Han var akkompagnert av mange kunnskapsholdere som var ekstremt dyktige i praksisen med Gudsyoga, mantra og samādhi. De påkalte tilstedeværelsen av visdomsvesener fra maṇḍalaen til strålende Hevajra og gjentok systematisk dette innvielsesritualet mange ganger med dets stadier av forberedelse, hoveddel og konklusjon i sin helhet, uten å forveksle deres rekkefølge. Med det var dette uovertrufne objektet for tilbedelse for alle vesener og guder, denne store dyrebare perlen som gir en overflod av alt ønskelig og positivt, gleden til levende vesener, og de store røttene og grenene til Buddhas lære, fullført. Da den store Brahmā i dette landet, regenten over mennesker, bragte frem denne gjennom sin virtuose aktivitet, som utgikk fra hans fire hoder av plikt, velstand, gleder og frigjøring, ble [gudinnen] Vasudhārā (ནོར་འཛིན་དཔལ་མོ།, ) overlykkelig. Da han bragte de tre veiene sammen, for å forme hva som er kjent som elven Ganges, ble de onde gjerninger som var født fra denne giftige eksistens, bært bort langt nedstrøms. Han bar uendeligheten av denne store gjerning på maṇḍalaene på sine skuldre. Han bar det med stabilitet og urokkelig utholdenhet – Se og observer om han har arrogansen til endog en slange. [F.112.b] Alt er tapt i denne degenererte tidsalder, men ut av mørket bryter daggry; på slutten av denne stridens tidsalder, blir dette tempelet, som mangler sidestykke, født. Utrolig ! Innsatsen som førte til denne store handling av generøsitet, bringer nytte og glede til vesener, ut av hans modige ånd kommer oseanet av melk, akkurat som det majestetiske ønskeoppfyllende treet. Hans natur er det plettfrie mot; det er selve den uforgjengelige vajra, ikke de skrøpelige beina til ammende spedbarn. Hans store gjerning er fullstendig virtuos; den er det sanne ønskeoppfyllende treet som tilfredstiller alle behov, ikke det enkle -treet. Hans navn bringer lykke til hjertene i alle vesener; det er månen selv, ikke en poetisk metafor for månen. Hans myriader av kvaliteter har naturen til et godt laget halssmykke med juveler, ikke en ordinær streng av perler. Havet med vanskelige oppgaver er vanskelig å krysse med sine store bølger. Det er tilholdsstedet for hindringer og fryktinngytende vanndrager. I løpet av tiden, stiger bølger opp til himmelen, og barnslige vesener fylles med frykt og tvil. Helter med et urokkelig intellekt og en styrmann med kyndige midler og visdom, vil derimot trygt nå frem til den andre siden, og krysse [havet] om bord på fergen med stor utholdenhet. Selv om de voldsomme flammende restene samles i dens armėer av millioner, og skyller ned uutholdelige regn av ild, vil de modige ånder av hellige vesener bare blomstre desto mer, uten å avta, liksom sjasmin i månelyset — Se på hvordan [demonen] Māra (བདུད།, ) har blitt bekjempet på denne dag.