Mange av disse forordningene ble innledningsvis ikke håndhevet særlig strengt, og president på dette tidspunktet var Venustiano Carranza. Men han ble avsatt i et kupp av Álvaro Obregón, og da Plutarco Elías Calles overtok som president i 1924, begynte han å følge lovens bokstav, og innførte lover som forbød prestene å kritisere regjeringen offentlig. Opprørsgnisten ble tent som en reaksjon på et eksekutivdrekret fra president Calles om strikt håndhevelse av konstitusjonens artikkel 130 m kjent som Calles-loven. Calles ville svekke kirkens innflytelse, likeså katolske organisasjoner, og ville hent undertrykke katolsk folkereligiøsitet.