I begynnelsen av 1790-tallet oppstod en rift i Fox' leir. Etter at Burke, som ikke kunne fordra hans glede og lovtale over den franske revolusjon, i mai 1792 demonstrativt i underhuset oppgav all forbindelse med ham, gikk han under de nærmeste år med flere andre av sine tilhengere, som Portland, FitzWilliam og Spencer, over til regjeringspartiet. Grunnen til det var hans standpunkt både i den ytre og i den indre politikken. Han påstod at ministeriet ikke hadde tatt tilbørlige steg for at unngå den franske krig som utbrøt i 1793, og fordret ivrig til fred. Han angrep ledelsens strenge tiltak mot den demokratiske bevegelse i landet og ivret for reformer som det beste middel for å tilfredsstille de misfornøyde.