Suffikset , som i norsk «sovende», gjenfinnes i urdu . Man har ord som (= fremtid, egentlig «kommende»), (= fugl, egentlig «flygende»), (= beboer, egentlig «værende»), (= skamfull), (= representant). Og selv om de norske ordene «nevø» og «niese» er innlånt fra fransk, er de også indoeuropéiske og beslektet med urdu (= dattersønn) og (= datterdatter), som urdu på sin side har lånt fra persisk. Flere lånord fra persisk er (= navn), (= navle), (= død over, beslektet med «mord») og (= mann - samme roten som på latin, for menneskets tydeligste kjennetegn er at det er dødelig).