Hurtiglading har gjort batteribussen attraktiv for bussoperatører over hele verden, ettersom et problem er utilstrekkelig batterikapasitet for hele runden, og bussen må foreta flere runder på den samme strekningen, som for eksempel Linje 31 mellom Grorud og Snarøya med en samlet lengde på 24 kilometer. Hvis man skal fylle bussen med flere batterier, vil dødvekten øke. Bussen med mest batterikapasitet hos Norgesbuss måtte ha 1 tonn mer dødvekt, med tap av tre sitteplasser og ti ståplasser sammenlignet med bussen hos Unibuss. Derfor er busser med svakere batterikapasitet foretrukket hvis man kan ha en driftsplan som tillater hurtiglading enten ved endeholdeplassene eller under busstoppene. Busser med større batterikapasitet trenger bare ladekabler, men vil være utilgjengelig en stor del av døgnet.