I november 1982 stod ambulansesjåføren James Hall frem i media og hevdet at han og partneren hans, Murray Liebowitz, som jobbet for det private ambulansebyrået Schaefer Ambulance Service, hadde rykket ut til Monroes hjem den natten hun døde. Hun skal ha befunnet seg i gjestehuset og såvidt ha vært i live da de ankom. De skal straks ha startet gjenoppliving av henne. Mens de holdt på skal psykiateren hennes, dr. Ralph Greenson, ha tatt over og funnet frem en sprøyte med adrenalin som han skulle sette i hjertet hennes, men som i stedet traff et ribben som førte til at hun døde. Hall og Liebowitz skal deretter ha fått beskjed om å reise igjen. Ifølge Hall var også Peter Lawford, Monroes pressesekretær, Pat Newcomb, og politimannen Marvin Iannone hjemme hos Monroe på dette tidspunktet. Hall skal ha gjennomført en rekke løgndetektortester, samt hypnose, som han skal ha bestått, men ble ikke vurdert som troverdig av politiet. Liebowitz nektet først for at han hadde vært Halls partner denne kvelden, men i 1993 endret han historien sin og hevdet at Hall snakket sant. Politiet valgte i stedet å feste lit til ambulansesjåføren Ken Hunter, som hevdet at det var han og Liebowitz, og ikke Hall, som rykket ut til Monroes hjem der de fant henne død. Da de var iferd med å reise igjen skal politiet ha ankommet. Ingen fra politiet som var på åstedet kunne imidlertid huske å ha sett ambulansen. I 1985 kom Walt Schaefer, sjefen for Schaefer Ambulance Service, med en ny versjon av ambulansehistorien. Han hevdet at Hunter og Liebowitz hadde fraktet Monroe til Santa Monica Hospital der hun døde. Det eksisterte imidlertid ingen dokumentasjon som kunne bekrefte denne historien.