Nøkkelelementene i handlingen («plot») er erindringen (), erkjennelsen og lidelsen (). Den beste formen for tragedie, argumenterer Aristoteles, har en handling som er hva han kaller «kompleks», den etterligner handlinger som vekker skrekk, frykt og medlidenhet, og heltens skjebne endres fra lykke til elendighet på grunn av tragiske feilgrep som hen gjør. Den fryktelige dåd kan bli gjort bevisst og medvitende (som i ) eller ubevisst og med visshet om det i ettertid (som med ); eller det kan forbli ugjort på grunn av den betimelige oppdagelsen, eller til det fulle ha visshet når dåden eller udåden utføres. Karakterene må være gode, hensiktsmessig, overensstemmende, eller i konsekvent uoverensstemmende, hevder han.