Sannsynlighetskvotetester der en vil teste om en tilfeldig effekt kan utelukkes fra modellen krever en ytterligere justering, da den tilfeldige effekten i denne situasjonen er på grensen til parameterrommet. Dette vil si at, i motsetning til situasjonen for faste effekter der en tester mot , tester en mot , da per definisjon er et positivt tall. Hvis en tester om en kan utelukke én tilfeldig effekt, følger testobservatoren da . I praksis anbefales det å se på p-verdier fra slike tester som unøyaktige, slik at kun svært store eller små verdier brukes til å beholde eller forkaste nullhypotesen.