Etter sin mors død, følte søstrene seg frie til å skrive om henne, uten tanke på eventuell rettssak. Gypsy Rose Lees memoarer, med tittelen ble utgitt i 1957 og brukt som inspirasjon for Jule Styne, Stephen Sondheim og Arthur Laurents musikal: . June Havoc likte ikke måten hun var blitt portrettert i stykket, men hun ble overtalt (og betalt) for ikke å stå imot søsteren. Skuespillet og den senere filmen ga Lee en sikker inntekt. Søstrene ble fremmedgjort i en periode, men forsonet seg igjen. June skrev i sin tur og , hvor hun fremstilte sin versjon.