I 1951 ble Tibet erklært som del av Folkerepublikken Kina ifølge «17-punktsoverenskomsten» mellom de kinesiske og tibetanske regjeringer. Ifølge denne avtalen skulle de kinesiske myndigheter ikke utføre noen gjennomgripende reformer av det tibetanske samfunn uten den tibetanske regjerings samtykke. De tibetanske områdene i Sichuan, Qinghai og Gansu ble imidlertid ikke berørt av avtalen og i 1956 begynte Li Jingquan, partisekretæren i Sichuan, å gjennomføre en jordreform i Kham-regionen. Dette førte til at et geriljaopprør tok til, og spredte seg til Amdo. En av de viktigste geriljagruppene var Chushi Gangdruk, som hadde en viss støtte fra CIA og fra Chiang Kai-sheks regjering på Taiwan. I takt med at Folkets frigjøringshær slo ned opprøret, flyktet mange etniske tibetanere fra Sichuan til Lhasa, der de bidro til å øke spenningen i det sentrale Tibet.