Rokkan skilte mellom to kanaler for politisk makt i et demokrati: Den tallmessige (numeriske) der stemmer gir parlamentarisk makt, og den korporative, hvor organisasjoners ressurser avgjør hvilke saker som blir tatt opp og får gjennomslag. Rokkans mest siterte og berømte setning er «Stemmer teller, men ressurser avgjør», fra 1966. Med dette mente han at partisammensetningen på Stortinget har betydning og makt, men at en del av makta hadde flyttet over til interesseorganisasjonene i samfunnet.