I 1896 begynte London City Council (LCC) å vurdere spørsmålet om flere elvekryssinger i Øst-London. Arbeiderklassepolitikeren Will Crooks, leder av brokomiteen i LCC, var sentral i prosessen. Han argumenterte for en gangtunnel under Themsen slik at dokkarbeiderne som bodde på sørsiden enkelt kunne komme seg til arbeid på nordsiden. Et av forslagene som ble diskutert var en gangtunnel mellom Greenwich og Isle of Dogs som skulle erstatte en privateid ferjetjeneste. Den eksisterende ferjetjenesten var svært upålitelig, og en tunnel ble vurdert å være til stor nytte for befolkningen på begge sider av Themsen. I juni 1896 godkjente LCC planene til Alexander Binnie (deres egen ingeniør) om en støpejernstunnel mellom Island Gardens og Greenwich. Parlamentet ga grønt lyst, og i februar 1899 ble et anbud på bygging fra J. Cochrane & Son på 109 500 pund akseptert. Arbeidene startet samme år, på nordsiden av Themsen. Innledningsvis gikk arbeidet sakte på grunn av forsinkete maskiner og materialer. Men fra mai 1900 gikk arbeidet raskt, hovedsakelig på grunn av de gunstige grunnforholdene (leire og sand) og på grunn av tidligere erfaring med tunnelarbeid. Tunnelen ble åpnet 4. august 1902. Planer om en formell åpningsseremoni ble forlatt, siden arbeidene med lys og heis ikke var fullført. Den totale kostnaden for å bygge tunnelen var 179 705 pund, inkludert 58 000 pund til kjøp av grunn og kompensasjon til ferjeselskapet. Heiser ble installert i 1904. I februar 1905 ble tunnelen brukt av 9 000 personer ukentlig.