Etter fiaskoen i 1905 besluttet Balfour som partileder, sammen med lord Lansdowne, å benytte det kraftigt unionistdominerte overhuset som motvekt mot liberalerne. Mange forsøk på å innføre reformlover ble stoppet eller kraftig endret fra 1906 til 1909, noe som fikk den liberale politikeren David Lloyd George til å felle den dom at overhuset var blitt «ikke forfatningens vakthund, men Mr. Balfours puddel.» Spørsmålet ble til slutt avgjort av liberalerne ved Lloyd Georges berømte «folkets budsjett» (), som tvang fram en forfatningskrise som førte til den parlamentsreform i 1911 som avskaffet overhusets vetorett. Etter denne krise trakk den utkjørte Balfour seh som partileder og ble etterfulgt av Andrew Bonar Law.