Hans arbeider ved Ullevål sykehus ledet til en doktorgrad (dr. med.) (1981) ved UiO der han senere ble professor. Hjermanns viktigste konklusjoner var at endret livsstil (røyking, alkohol, fett, mosjon) er vel så viktig som medikamenter i forebygging av hjerteinfarkt. I den såkalte Oslostudien innledet i 1972 ble over 16.000 menn i alderen 40-49 år undersøkt og tilfeldig delt i grupper der en gruppe fikk kostholdsråd (mindre mettet fett, mer fisk og grønnsaker) og hjelp til å slutte å røyke. De positive resulatene fra studien vakte oppsikt da de ble publisert i og 40 år senere var det fortsatt redusert forekomst av hjerteinfarkt. Under andre verdenskrig var det i Norge færre hjerteinfarkt og ifølge Hjermann skyldes dette mangel på tobakk og mer mosjon på grunn av mangel på drivstoff.