Hun var tiende barn i en søskenflokk på 11, og opplevde trangere kår enn sine eldre søsken, også fordi faren døde da hun var barn. Hun fikk såvidt malerstudier Oslo før hun i 1894 flyttet med sin ektemann til New York. Tilskyndet av Fredrikke Marie Qvam representerte hun i 1902 Norge under den første internasjonale konferansen om kvinners stemmerett i Washington. Hun ble deretter fanget av saken, og drev aktiv agitasjon for kvinners rettigheter i Norge og USA, blant annet som leder av . Etter at stemmerettssaken var vunnet i Norge i 1913 og i USA i 1920, trakk hun seg tilbake fra det offentlige liv.