Boken beskriver en verden som også kan kalles en ironisk utopia: Menneskeheten er uten bekymringer. Den er sunn og på et høyt teknologisk plan. Krig og fattigdom har blitt fjernet, og alle er permanent lykkelige. Ironien ligger i at dette har blitt oppnådd ved å eliminere mye av det som gjør mennesker lykkelige, som familie, kunst, litteratur, religion, filosofi, vitenskap og kulturelt mangfold. Boken beskriver også et hedonistisk samfunn der glede og nytelse tilfredsstilles av promiskuøs sex og stoffmisbruk – her spesielt bruken av «soma», en kraftig stimulant som gir fantasier i form av hallusinasjon for å komme vekk fra smerte og dårlige følelser.