Selmer utga flere periodiske skrifter som (1833–41), (1837–48) og (1849–52) – med biografier over nylig avdøde i inn- og utland. Størst oppmerksomhet vakte han dog med sine puristiske verk, spesielt med boken: (1861). Selmer anså det for sitt livs viktigste oppgave å utrydde fremmedordene i sproget. Han var lidenskapelig oppttatt av å finne nye danske ord til erstatning for de utenlandske, hvilket resulterte i ord som for teologi, for kandidat, for artilleri og for å kokettere. Disse ordkonstruksjonene medførte at verket ikke ble særlig godt mottatt, da de pussige ordene kom til å overskygge de gode og mere anvendelige ordforslagene.