Historiker Steinar Imsen har kalt det norske riket i senmiddelalderen for en «bondestat». Bøndene foretrakk å løse flest mulig oppgaver lokalt. Dette gjaldt først og fremst rettsstell og forsvar, både mot opprører i lokalsammfunnet og mot angrep utenfra. Formelt hadde kongens sysselmann og lagmann ansvaret for dette, men disse satt i byene. Lensmenn og lagrettemenn ble derfor utpekt blant bøndene for hevde deres interesser lokalt. Andre oppgaver som ble løst lokalt var veihold, budstikke, eiendoms­trans­aksjoner og forvaltning av fattigkassen (som en fjerdepart av tienden gikk til). Ved konflikter foretrakk bøndene privat forlik og kompromiss fremfor rettssak.