Nolde var også antisemittisk, noe som fremgår av de to første bind av hans selvbiografi, (1930) og (1934), som skildrer årene fra 1867 til 1914. I originalutgavene av begge bind opptrer det en rekke nasjonalistiske, rasistiske og antisemittiske ytringer. Han polemiserte mot jødiske kunsthandlere som Paul Cassirer og malere som Max Liebermann. I mai 1933 meldte Nolde sin konkurrent Max Pechstein som formentlig jøde til en representant for propagandaministeriet. Selv om Pechstein derpå gjorde ham oppmerksom på at påstanden ikke var riktig, nektet Nolde å beriktige sitt utsagn for ministeriet. Sommeren 1933 arbeidet Nolde på en «Entjudungsplan» (), med en territorial løsning hvorved jødene skulle sendes annensteds hen. Denne planen ville han også fremlegge for Hitler. Allerede i 1911 hadde han skrevet til en av sine velgjørere at «malerjøder» var utbredt over det ganske land, (). Han var også av den oppfatning at jødenes makt ble undervurdert i Tyskland.