Spillet ble også populært i Europa og ble forklart i oppgave 107 i Luca Paciolis (1445–1517) bok fra 1496, det er beskrevet av Girolamo Cardano (1501–1576) i 1550-utgaven av hans bok som bruker navnet Cardans ringer, og ble også behandlet i matematiske termer av John Wallis (1616–1703) i ca. 1685. På slutten av det syvende århundre var det blitt populær i mange europeiske land. Franske bønder brukte den til å låse kister og kalte den baguenaudier, eller «tidssløser».