Allerede i Geists samtid ble det påpekt at man av musikken hans kunne høre at han «umgåtts mycket med italienare», men han reiste aldri utenfor østersjøområdet og hadde få muligheter til å treffe italienske musikere, så påvirkningen skyldes nok heller partiturstudier og praktiske oppføringer. Forbildene var framfor alt komponister fra Roma, som Bonifazio Graziani og Giacomo Carissimi, det kan man høre av hans fargerike, varierte harmonikk, med klanger som sekund- og doble forberedte dissonanser er viktige virkemidler. Også forkjærligheten for ikke-skjematiske formelle disposisjoner er et italiensk trekk. Den utstrakte bruken av kromatikk er derimot noe han har til felles med nordtyskere som Dietrich Buxtehude og Balthasar Erben.