Zeppos styrke som straight man var som oftest den at han var den eneste som ikke ble særlig overrasket, og som oftest spilte med på, Grouchos vittigheter. Dette gjelder særlig i samarbeidet i «Animal Crackers», men også «Duck Soup». Zeppo hadde ofte relasjoner med andre skuespillere i filmene, men sjelden med Chico eller Harpo. Groucho og Chico var et annet vanlig par. Her lå fokuset på verbal kaos mellom de to. I «A Night at the Opera» (se under) forhandlet de seg fram til en kontrakt mellom en sangervenn av Chico og Groucho, i «Horse Feathers» prøvde Groucho å komme seg inn på en ulovlig bar i forbudstiden, og i «Duck Soup» ble Chico utnevnt til krigsminister av Groucho. Alt med verbal humor og ordspill med stor absurditet. Harpo og Groucho var et noe mer uvanlig par, og opptrådte som oftest i kortere scener. Dette kan ha å gjøre med at Grouchos hovedvaremerke var verbalhumor, mens Harpos var slapstick. Groucho og Margaret Dumont var også svært vanlig. Dumont spilte som oftest en rik enke som Groucho gjorde kur til uten å skjule at formuen var hans hovedmål. Groucho var spesielt verbalt brutal mot hennes roller, men Dumont var flink til å ikke reagere på morsomhetene. Groucho skal ha sagt at hun aldri forsto vitsene, men det er usikkert. Dumont mislyktes i å forholde seg alvorlig en gang i «Animal Crackers», der hun begynner å le en kort periode. Margaret Dumont spilte også mot de andre brødrene, men som Zeppo var det markant oftest overfor Groucho.