I Wien møtte Thorleif Paus det som skulle bli Ole Paus' bestemor og viktigste omsorgsperson, Gabrielle Stein (1883–1971), som ble kalt Ella og som Ole kalte Mullerl. Thorleif von Paus og Gabrielle Stein giftet seg i det lutherske trossamfunnet i Wien 8. april 1908, og fikk en stor sølvbolle i bryllupsgave av Thorleifs venn Roald Amundsen. Ella var datter av den jødiske advokaten August Stein (1852–1890) og Josefine Elisabeth Wagner (1850–1933), som hadde katolsk bakgrunn. August og Josefine giftet seg i det jødiske trossamfunnet i Wien i 1877. Samme år meldte August seg ut av det jødiske trossamfunnet og lot i 1885/86 seg selv og sine frem til da «konfesjonsløse» barn døpe i den katolske statsreligionen. Samme dag som han ble døpt i 1886 giftet August og Josefine seg også på nytt etter katolsk ritus i Stefansdomen, etter å ha vært gift i ni år. August var oppvokst i sentrum av det jødiske kvartalet rundt Judenplatz i bydelen Innere Stadt, der faren Alois Stein (1817–1884) var ull- og bomullsvarefabrikant og manufakturhandler og siden «privatier», dvs. velstående privatmann. Ellas farmor Karoline (1817–1899) forble medlem av det jødiske trossamfunnet frem til sin død i 1899, og Ellas besteforeldre er begravet på den gamle jødiske gravlunden på Zentralfriedhof i Wien; graven eksisterer fremdeles. Josefine var datter av Joseph Eduard Wagner, som var linnedhandler i Wien, og Louise Ernest. Ella mistet faren sin da hun var syv år gammel og mye tyder på at morens søster Louise Cicin (1849–1929) trådte støttende til. Det er mulig at Ella bodde hos tanten som barn og ung kvinne. Louise hadde tilsynelatende ikke egne barn og var enke etter bankieren Rocco Cicin (1840–1878), som var fra Šibenik (Sebenico) i Dalmatia (Kroatia), litt nord for Split, og som tilhørte en katolsk familie med røtter i venetiansk-dalmatisk adel. Da Ella og Thorleif giftet seg i 1908 ble Ella omtalt i den norske ekteskapsannonsen med navnet , begge Ellas barn fikk Cicin som mellomnavn og Louise Cicin var både gudmor og navngiver til datteren Helvig Louise. Ella måtte konvertere – motstrebende – til protestantismen før hun fikk gifte seg med den norske konsulen. Ole Paus skrev at mens Thorleif «lot seg rive med av absolutt alt som smakte av eventyr» og var «en munter livsnyter med vind i alle seil og storbyens gleder rett forut, var bruden vakker og stille, hun fant sine største gleder i musikk, litteratur og kunsthistorie, og det franske leksikonet ». Thorleif og Ella ble skilt i 1918, Ella ble værende i Wien med de to barna på åtte og ni og Thorleif dro hjem til Norge. «Så ble da disse tre stående i livet hennes: musikken, litteraturen og barna. Men størst av dem var barna», skrev Paus om bestemoren. Det skulle gå mange år før de da voksne barna tok opp igjen kontakten med faren.