Det historiske hertugdømmet Aquitaine må ikke forveksles med den moderne franske regionen kalt Aquitaine: dette er en grunn til at begrepet Oksitania ble gjenopptatt på midten av 1800-tallet. Navnene «Oksitania» og «oksitansk språk» dukket opp i latinske tekster fra så tidlig som 1242–1254 til 1290 og i løpet av de følgende årene av begynnelsen av 1300-tallet. Det finnes tekster der området indirekte omtales som «landet til det oksitanske språket» (). Betegnelsen ble brukt på italiensk av den italienske poeten Dante på slutten av 1200-tallet, som avledet fra det oksitanske ordet for «ja», som er «òc», og derfor blir det også kalt (i motsetningen til i nordlige Frankrike, deler av Belgia og Kanaløyene). Fra dette kommer også navnet på regionen Languedoc. I skrev Dante på latin: «nam alii oc, alii si, alii vero dicunt oïl» («noen sier , andre sier , mens atter andre sier »). Etter dette eksemplet har man klassifisert de romanske språkene i tre grupper etter hvert språks bruk av «ja»: -språk (i nordlige Frankrike); -språk (i sørlige Frankrike) og -språk (i Italia og på Den iberiske halvøy). Den noe uvanlige avslutningen på begrepet Occitania er mest sannsynlig fra en fransk kontorist som sluttet seg til òc [ɔk] og Aquitània [ɑkiˈtanjɑ] i et sammentrukket begrep (teleskopord), og dermed blandet språket og landet i ett konsept.