Nederlandske Rijksweg 69 (grunnet kampene omtalt som «Helvetes riksveg»), etter krigen kalt Rijksweg 50, som ledet gjennom den planlagte ruten var to smale veibaner, delvis hevet over et omkringliggende flatt terreng med landskampformen polder (flomslette). Bakken på hver side av motorveien var hovedsakelig for myk til å støtte taktisk kjøretøybevegelse, og det var i tillegg mange diker og dreneringsgrøfter. Det var en tendens til at det vokste trær eller store busker på toppene av dikene, og veier og stier var også kantet med trær. Tidlig på høsten betydde dette at visuell observasjonen ble i stor grad begrenset.