Herbert von Karajan spilte ikke inn operaen offisielt før i 1971–72. Karajans valg av en lettere sopranstemme (Helga Dernesch) som Isolde, sammen med den intense tenoren Jon Vickers og den uvanlige balansen mellom orkester og sangere som Karajan favoriserte var kontroversiell. I 1980-årene ble innspillinger av dirigenter som Carlos Kleiber, Reginald Goodall og Leonard Bernstein stort sett ansett for å være viktige for dirigentens tolkning, snarere enn hovedutøvernes. Kleibers innspilling er bemerkelsesverdig ettersom Isolde ble sunget av den berømte Mozart-sopranen Margaret Price, som aldri sang rollen på scenen. Det samme gjelder Plácido Domingo, som sang rollen som Tristan til kritisk anerkjennelse i en EMI-utgivelse fra 2005 dirigert av Antonio Pappano, til tross for at han aldri hadde sunget rollen på scenen. Nyere innspillinger inkluderer en studio-innspilling av Daniel Barenboim med Berlinfilharmonien og en live-innspilling dirigert av Christian Thielemann ved Wiener Staatsoper.