Den indre monologen er i stor grad forankret i sosiale, språklige og kulturelle rammeverk som individet internaliserer gjennom oppvekst, utdannelse og mellommenneskelige relasjoner. Selv om det finnes paralleller til Jungs ideer om det kollektivt ubevisste, er Lacans vektlegging av språk og kulturelle koder ofte mer direkte anvendbar for å forstå hvordan sosialiseringen former den indre monologen. Slike perspektiver kan minne om Lacans begrep om det symbolske andre, som betegner det språklige og kulturelle universet individet er underlagt. Lacan argumenterer for at vår følelse av selvet – «jeg-et» – ikke er autonomt, men konstitueres gjennom relasjonen til dette symbolske systemet av lover, normer og betydninger.