Goebbels sendte sin funksjonær Ernst Züchner som referent og tolk. I stedet gikk tolkeoppgaven til Holmboe. Han kjente lite til Hamsun som skal ha gitt uttrykk for at han ble «pådyttet» Holmboe. Denne skildres som «selvbevisst og arrogant» på reisen, så å si «unorsk». Holmboe misoppfattet i tillegg tolkerollen dithen at han skulle sørge for at Hamsun holdt seg til planen om å få frem hvor destruktiv Terboven var i Norge. Og Hamsun holdt seg til saken, men Züchner som skrev referat, la merke til at Holmboe overstyrte forfatteren med en lengre utredning som utdypning av Hamsuns oppfatninger. Hitler var tydelig misfornøyd med Holmboes innblanding, og hans ønske om en granskning av den norske regjerings opptreden i april 1940, om det lot seg bevise at den hadde vist seg mer engelsksinnet enn nøytral. En slik avsløring mente Holmboe ville virke i tysk favør. Hitler sa at Norge trengte en «statsdomstol» og utbroderte dette. Hamsun avbrøt Hitler med stigende fortvilelse, og forsikret at Terboven «ødelegger mer for oss enn en Hitler kan bygge opp». Holmboe unnlot å oversette også dette og prøvde å få Hamsun til å slippe emnet. I stedet tok Hamsun opp at Sverige tilhørte samme folkefellesskap som Norge, men Holmboe overstyrte igjen. Han mente Sverige var uten interesse for samtalen. Hitler minnet om at det tyske folk fikk bære «særlig høye blodsbyrder» for sakens skyld, men Hamsun stod på at Hitlers sak «forfalskes» og at Terbovens metoder ville føre til en ny krig. Igjen unnlot Holmboe å oversette, og Hitler trakk seg tilbake. Han skal ha bedt Holmboe om å roe ned Hamsun som var svært oppskaket.