Da Nederland i 1816 fikk endelig kontroll over øya etter Napoleonskrigene fantes det 150 hus samt noen stråhytter på Saba. Fra 1828 til 1845 var øya en del av Nederlandsk Vestindia, en koloni som strakte seg fra Saba i nord til Surinam i sør. Generalguvernøren befant seg i Paramaribo. Da denne kolonien i 1845 ble delt i to med Surinam som egen koloni, ble Saba og de fem andre øyene samlet i en koloni styrt fra Curaçao. Fra 1848 fikk den øverste tjenestemann på øya tittelen , eller på engelsk (viseguvernør). På 1800-tallet var øya delt i seks distrikt. Hvert distrikt hadde en valgt formann og den eldste av disse fungerte som øyas overhode.