I 1726 oppstod monopolselskapet «Kgl. Søassurance Kompagni» i København. Men mange norske redere valgte å tegne assuranser i Hamburg og London, da mye av handelen med Norge gikk mellom Nord-Tyskland og England. Det var imidlertid vanskelig å få full dekning for risiko i et selskap. Årsaken var mangelen på anerkjente besiktigelsesinstitusjoner og skipsregistre. Assuranseselskapet visste derfor lite om både rederi, skute og skipper, og begrenset derfor sin til det beløp han ville holde for egen regning. Reder eller befrakter måtte da gå til flere assurandører for å få full dekning for sin risiko. Med flere involverte assurandører ble det en komplisert affære å få ut oppgjøret om skipet havarerte. Dette var en av årsakene til at flere norske redere valgte å seile uassurert.