Dysmorfofobi er antakelig langt vanligere enn tidligere antatt (0,7–2,3 %), og er fremdeles ukjent for mange klinikere. Lidelsen debuterer ofte i puberteten, og har et kronisk forløp uten adekvat behandling. Selv om tilstanden synes triviell for utenforstående, har den betydelige konsekvenser i form av sosial isolering, arbeidsuførhet, unødvendig kosmetisk kirurgi, psykiatrisk komorbiditet, selvmordsforsøk og selvmord. Mange søker behandling hos dermatologer og kosmetiske kirurger, uten dokumentert effekt, snarere med forverring som resultat.