Selv om trikkene ble bestilt i av Raymond Johansen (da SV) i 1995, kom de ikke på skinner før etter 3½ år. Det skyldtes bl.a. at taket på fabrikken blåste av. Problemene fortsatte da de kom i gang: . Til å begynne med laget trikkene en voldsom støy når hastigheten oversteg 28 km/t. Denne feilen ble rettet, men trikkene er fortsatt svært støyende, selv når de står stille. En beregning tyder på at én SL-95 ved en fart på 60 km/t støyer like mye som 40 trikker som følger anbefalingene til Verband Deutscher Verkehrsunternehmen (VDV, forbundet for tyske trafikkselskaper) . . I februar 2001 oppdaget en at de ikke tålte kulde; de måtte holdes inne når det ble kaldere enn -10 °C. . SL-95 er betydelig tyngre enn andre trikker på samme størrelse. De er mer enn dobbelt så tunge som forgjengeren SL-79, og tyngden er fordelt på fire boggier mot tre for SL-79. I tillegg til rystelser og vibrasjoner gjør dette at gatelegemet blir ødelagt, og kostbare reparasjoner har vært påkrevd. . I 2004 begynte rustflekkene å vise seg. Problemene nådde et høydepunkt i 2013. Sent året før var riktignok to vogner reparert etter en kollisjon (det tok drøyt fire år), men i januar ble vognmangelen prekær fordi mange trikker måtte på verksted. I april oppdaget en fatale rustskader på syv trikker; en grundigere undersøkelse viste at 30 av 32 trikker hadde sprekkdannelser og ble tatt ut av trafikk. Dermed ble trikkekapasiteten mer enn halvert, og en hadde også vanskelig for å skaffe nok busser.. Pr. 20. juni var så mange trikker reparert og igjen i drift at en ikke lenger måtte kjøre buss for trikk..