Den tyske panservernriflen var det første våpenet som ble utviklet spesielt for bruk mot stridsvogner. Den hadde en vekt på 17,6 kg og var 1,67 m lang, normalt ble den bemannet av to personer. Panservernriflen var en forstørret versjon basert på , og ble utviklet for å bruke en (Tank und Flieger Patrone) patron som hadde en stålkjerne på 52,5 g. Denne kulen kunne penetrere 22 mm pansret stål på en avstand av 100 m. Den ble produsert fra mai 1918, og eksemplarer var produsert ved krigens slutt, men av disse ble bare sendt til operative avdelinger. Noen få kopier ble produsert etter den første verdenskrig i Sverige, og i Sovjetunionen så sent som i 1941.