Simon Jakobsen ønsket at konen fikk sitte i forvaring hjemme, og tilbød sitt eget liv og gods i pant som garanti for at hun ikke rømte. Dette godtok ikke retten, før to andre aktede menn også satte sine liv og gods i pant (kjøpmann Herman Lønnemand og skredder Hans Lauritsen, som senere giftet seg med Jakobsens datter av første ekteskap, Margrete. I de siste fortvilte ukene før domfellelse prøvde Jakobsen å frikjøpe Johanne. Først tok han opp dette med byfogd Søffrensson, som avslo. Så gikk han til borgmester Niels Høgh, som avviste tilbudet om penger med at han uten godtgjørelse skulle sørge for at loven ble fulgt. Jakobsens fremstøt tjente ikke Johannes sak. Hans kone ble dømt og brent på bål, og hennes del av fellesboet tilkjent kongen.