En viktig politisk utvikling fant sted på midten av 1700-tallet f.Kr., da Kanesj ble erobret av et dynasti fra byen Kussara under ledelse av kong Pithana og sønnen Anitta. Anitta gjorde etter hvert Kanesj til sin nye hovedstad, hvorfra han gjennomførte en serie hærtog som kulminerte i erobringen av Zalpa og førte til at han sikret seg herredømmet over store deler av det anatoliske platået helt opp til Svartehavskysten. Dette storriket kan på mange måter betraktes som en forløper for det hettittiske kongedømmet, selv om det ikke var av lang varighet: etter Anittas død rundt 1725 f.Kr. tok det bare et par tiår før en ukjent fiende ødela Kanesj en gang mellom 1710 og 1705 f.Kr. Denne kollapsen førte også til at assyrernes handelsaktivitet og produksjon av skriftlige dokumenter opphørte, noe som innledet en historisk mørketid med en total mangel på samtidige kilder i det påfølgende trekvart århundret. Dette gjør også at man vet svært lite om den politiske og sosiale situasjonen i Anatolia mens Labarna var politisk aktiv, ettersom det først var under hans etterfølger, Hattusili I, at hettittene tok i bruk kileskrift for å komponere egne tekster.