Stemmeretten i 1814 var begrenset til menn over 25 år med eiendom, gård eller embete. Dette utgjorde omkring 20 % av menn over 25 år og 5 % landets befolkning. Bondeparagrafen bestemte at byene som da hadde 10 % av befolkningen skulle ha ⅓ av setene i Stortinget, noe som innebar en klar favorisering av byene.