Magasinet posisjon innen sin kultur er komplisert, ettersom Muths misjon på mange måter gikk mot tidens konfesjonalisme: Muth fremmet og krevde selv en "katolsk ånd" i litteraturen som verken var konfesjonell eller partipolitisk. På den ene siden ble magasinet satt på Index librorum prohibitorum ("Liste over forbudte bøker") i 1911; på den annen side publiserte ledende teologer sitt arbeid i det. Redaktørene var ivrige etter å frigjøre seg fra den regjerende konfesjonalismen i tiden, de var kritiske til nazismen så vel som til teologisk liberalisme. Magasinet ble ansett som det offisielle tidsskrift for bevegelsen i Tyskland, den opprinnelig franske innsats for å modernisere og opplyse tradisjonell, konservativ katolisisme. I henhold til Derek Hastings var "ved felles anerkjennelse det ledende katolske tidsskriftet i den tysk-talende verden." Politisk fungerte det som det motsetning til det ultrakonservative katolske tidsskriftet , som ble promotert av Martin Heidegger (som i 1909 ble rapportert å offentlig fordømme for "å gå for dypt i modernismens vann") og Wien-ideolog Richard von Kralik.