Komiteen ble omtalt som «språkfredskomitéen» og dens mandat besto i å foreta en helhetlig vurdering av språksituasjonen i Norge, etter at myndighetenes samnorskpolitikk, slik den artet seg på 50-tallet, åpenbart hadde mislyktes. Komiteen ønsket nyordning av valg av undervisningsspråk i grunnskolen, der elevens foreldre fikk avgjørend einnflytelse. Komiteen foreslo også nye forskrifter for statstjenestens og kringkastingens språkbruk, og nye regler for skrivemåten av stedsnavn. Men først og fremst vektla komiteen at «». Komiteen ønsket at en skulle «». En direkte konsekvens av komiteens arbeide var at Norsk språknemnd ble oppløst og erstattet med Norsk språkråd, hvor også riksmålsorganisasjonene lot seg representere.