Den musikalske definisjonen av klassisismen kan variere. Noen vil datere den fra fremveksten av ny opera i 1740-årene og avslutte den rundt 1810 med Haydns død og Beethovens overgang til en mer romantisk stil. Den amerikanske musikkforskeren Neal Zaslaw trekker den enda tidligere, i 1798, etter at Haydn har gitt ut oriatoriet og Beethoven gir ut «Pathétique»-pianosonatene. Den danske organisten og musikkforskeren Jens Peter Larsen foreslo å omtale perioden frem til 1770 som «pre-klassisk» og perioden fra 1800 som «tidligromantikk». Andre kan trekke perioden frem til 1820, eller til Beethovens og Schuberts død rett før 1830. Den tysk-amerikanske professoren Reinhard Georg Pauly omtalte perioden fra 1800 til 1830, som Zaslaw og Larsen ikke tar for seg, som en overgangsfase til romantikken. Rosen, en amerikansk pianist og forsker, inkluderer på sin side hele Beethovens liv inn i den klassiske perioden, og omtaler også som bedre forstått i fortsettelse av klassisk concerto i tråd med Mozart enn som en sonate. Samtidig vil det medføre at romantikken som litterær og musikalsk bevegelse vil ha lite kronologisk overlapping.