Carit Etlars romaner er ofte historiske fortellinger med kriger og konflikter som bakteppe. Bøkene hans har ofte blitt avvist som triviallitteratur, men hans forsvarere hevder at det er en god del politisk og samfunnsmessig kritikk i flere av romanene hans, der overklassens arroganse stilles opp mot småfolks nasjonale holdning og tapperhet. Forfatteren unngår gjerne å gi bøkene sine en banal, lykkelig slutt. Han er påvirket av både de franske spenningsromanforfatterne (Alexandre Dumas den eldre og den yngre) og av den danske Steen Steensen Blichers såkalte . Etlar huskes særlig for og . Begge disse romanene må leses i lys av Etlars erfaring fra og oppfatninger om første slesvigske krig eller treårskrigen, der Danmark og Tyskland kriget om hvor grensen mellom de to landene skulle gå. Et lite antall svensker og nordmenn kjempet på dansk side som frivillige mot tyske tropper under treårskrigen, noe som utløste stor takknemlighet i den danske befolkningen. Dessuten var Skåne fra gammelt av dansk jord, og den skånske befolkningen regnet seg som dansk, ikke svensk. Den tyske militærmakten var en gammel fiende av Danmark. Skildringen i de to romanene av hvilke tropper som består av edle krigere, og hvilke som er brutale, usle og feige, må leses på bakgrunn av disse faktiske og historiske forhold.