Den neste vestgotiske konge var Liuvigild (569 – 21. april 586). Han var en effektiv militær leder og befestet vestgotisk makt i Spania. Liuvigild kriget også mot romerne i sør på 570-tallet og han gjenerobret Cordova etter ytterligere et opprør. Han kjempet også i nord mot svebere og ulike mindre selvstendige stater, inkludert baskere og kantabrere. Han pasifiserte nordlige Spania, men greide ikke å fullstendig erobre disse folkene. Da Liuvigild etablerte sin sønn Hermenegild som samkonge, varte ikke freden lenge mellom dem. Hermenegild ble den første vestgotiske konge som konverterte til den nikenske kristendom. Vestgotere var tradisjonelt arianske kristne. Liuvigild gikk til krig mot sin sønn, og beseiret ham i 584 og halshogde ham i 585. Ved slutten av sitt styre hadde Liuvigild forent hele Iberia, inkludert det svebiske kongerike som han erobret i 585 mens sveberne utkjempet en innbyrdeskrig som ble utløst etter at deres kong Miro døde i 583. Liuvigild etablerte vennskapelige forbindelser med frankerne i nord ved å gifte to av sine døtre inn i frankiske riker, og frankerne forble fredelig gjennom det meste av hans styre. Liuvigild grunnla også nye byer, som Reccopolis og Victoriacum (Vitoria), som den første barbarkongen som gjorde så.