Denne bestrebelse trådte hos Calixt frem i en klarere og mer utviklet form enn hos Hemmingsen. Han var overbevist om at mange av de artikler i bekjennelsesskriftene, symbolene, som atskilte de tre hovedkirker, var uvesentlige og lå utenfor det egentlige trosområde, og han var utrettelig i å mane til forlik, således at man kunne samle seg om de første fem århundrers symbolske bestemmelser – den såkalte – særlig om den apostolske trosbekjennelse, som allerede fantes som felles bekjennelse i alle tre kirkesamfunn. Men han møtte heftig motstand, især fra de ortodokse lutheraneres side (de synkretistiske stridigheter etter religionssamtalene i Thorn i 1645). Calixt, som var en fredens mann og ireniker, ble tvunget til en stridsteolog.