Tekstens jeg i Prima Veras versjon er pengegrisk, og det er lett å få assosiasjoner med en predikant som samler inn kollekt. Mot slutten fører vedkommende en slags auksjon om hvem som har mest penger på seg. En mulig kandidat til hvem teksten er siktet til, er Aage Samuelsen. Han var alkoholiker før han ble omvendt, og startet trossamfunnet Maran Ata cirka 1957. Han var ofte i massemedias søkelys. 2.-3. oktober 1965 drev han vekkelsesmøte i Bergen, men på hotellet der hadde han drukket tett og vært raus med drikkepenger, og i etterkant blitt spurt av media om hvorvidt det var kollektpenger som ble brukt til dette. Men Samuelsen avviste dette blankt. 26.-27. januar 1966 hadde han reist til København under falskt navn. Han drakk tett og havnet i slåsskamp. Samuelsen benektet ovenfor pressen at reisen og alkoholen var sponset av kollektpenger. Pressen så ikke bort i fra at disse hendelsene var planlagte PR-jippoer, slik at Samuelsen fikk blest rundt sin person og virksomhet, og dermed fikk nok mennesker til å komme til vekkelsesmøtene som han arrangerte.