Anvendelsen av transistorer i stedet for elektronrør som forsterkerelement, betydde at apparatene ble mye mindre og behøvde betydelig mindre energi enn radioer med elektronrør. En velkjent bærbar radiomottaker med radiorør på 1950-tallet var Kurér. Den var på størrelse med en liten stresskoffert og veide flere kilo med sitt tunge, ikke oppladbare, batteri. Dette var inndelt I et "A" batterier til rørenes glødestrøm og et stort 45–90 volt "B"-batteri til anodespenning. Til sammenligning var lommetransistorradioen på størrelse med en Walkman og ble i starten forsynt med strøm av et lite 22,5V batteri og senere av det kjente 9V batteri som faktisk ble spesielt laget for transistorradioen.