Metoikere hadde lavere samfunnsmessig status hovedsakelig grunnet kulturelle framfor økonomiske tvang. En del var fattige kunsthåndverkere og tidligere slaver, mens andre var blant de rikeste innbyggerne i byen. Da borgerskap var et spørsmål om avstamning og hvor man var født, kunne en metoiker være enten en innvandrer eller nedstammet fra en. Uansett hvor mange generasjoner en familie hadde bodd i byen kunne en metoiker ikke bli borger om ikke byen valgte å gi borgerskap som en gave eller som en belønning. Det ble gjort svært sjeldent. Fra en kulturell synsvinkel kunne en slik beboer være helt «lokal» og ikke til å skjelne fra byens borgere. De hadde ingen rolle i det politiske samfunnet, men kunne ellers være fullstendig integrert i det sosiale og økonomiske livet til byen. I den urbane scenen som åpner Platons , foregår dialogen i huset til en metoiker, men statusen til de som snakker, enten det er borger eller metoiker, er aldri nevnt.