Dette er også dunkel filosofi, men i forhold til Heraklit har Arne Næss oppsummeres det slik: sansenes vitnesbyrd er upålitelige (både Heraklit og Parmenides), ettersom noen ting synes å bevege seg fra sted til sted gjennom tiden, ettersom noen ting synes å forbli i ro, mens det i virkeligheten er uoppnåelig bevegelse overalt (Heraklit); fordi noen ting synes å forandre seg, mens det i virkeligheten aldri er noen forandring (Parmenides); etc. Parmenides' posisjon innebærer at virkeligheten er en enhet og mangfoldet er en illusjon. I et læredikt «påstår han at virkeligheten er en kule eller at den er som en kule, eller han forkynner på mystisk vis at den er en kule.» Til tross for det dunkle og uklare har det ikke forhindret at Parmenides fikk innflytelse hos senere filosofer. Han inspirerte både Platon og Heidegger.