Sommeren 1919 ble Michael Collins leder for IRB, og organisasjonen spilte dermed en sentral rolle under den irske uavhengighetskrig. Gjennom Collins' innflytelse aksepterte IRB den anglo-irske traktat. Collins brukte i 1922 IRB som brekkstang for å få IRA-offiserer til å akseptere traktaten. Dette var en noe overraskende utvikling, ettersom IRB til da hadde vært den mest ekstreme av de republikanske organisasjonene, og mye av utviklingen må tilskrives Collins' personlighet.