Fortellerens bror som bodde i London ble vekket midt på natten av at folk løp gjennom gatene og skrek at marsboerne var på vei. Han fyller lommene sine med alt av verdisaker han kan finne og prøver å komme seg ut av London. Han beveger seg sørover i håp om å nå en båt til fastlandet. På veien møter han to kvinner som er i ferd med å bli ranet, han bryter inn og redder dagen, og de bestemmer seg for å slå følge med han. De når en havn der det ligger et stort antall båter. Han klarer å komme seg om bord i en hjuldamper sammen med kvinnene, til tross for at en av dem var skeptisk med å forlate landet. Kapteinen ventet lenge for at flest mulig skulle komme seg om bord. Først når skipet var farlig fullt forlot det havnen. Resten av båtene forlot stedet i det marsboerne hadde ankommet. Krigsmaskinene vasset ut i vannet, så langt at de stativet var helt under vann. Et krigsskip ankommer så området og setter full fart mot en av krigsmaskinene. Det er torpedorammeren Thunderchild. Merkelig nok avfyrer ikke marsboerne ildstrålen mot henne, fortellerens bror drøfter rundt årsakene til dette, det kan hende de var forundret over hva for en ny motstander som kom plogende mot dem. En marsboer avfyrer giftgass mot henne, men det ga ingen effekt. Thunderchild rammer en av krigsmaskinene med baugen først, og avfyrer kanonene sine. Krigsmaskinene avfyrer stråler mot henne, og i en sky av damp og kanonrøyk forsvinner Thunderchild, og fortellerens bror spekulerer rundt skjebnen hennes. Trefningen oppholdt marsboerne lenge nok til at skipene som bar flyktninger, kom seg unna. Etter denne trefningen så har all organisert motstand gitt opp eller blitt utslettet.