Ved starten av gruvedrift i Sulitjelma var transporten en stor utfordring. I de første faser ble transporten utført med båter fra Sulitjelma over Langvatnet og videre med hest og sleder over fjellet fra Langvatnet og ned til Sjønstå. Herfra var det omlasting til båter og transport videre over Øvervatnet og Nervatnet til Finneid. På Finneid var det enda en ny omlasting til større båter som kunne ta lasten videre ut til kjøperne. Dette viste seg snart å være en altfor kostbar og tungvint transport og nye alternativer ble vurdert. En taubane fra Sulitjelma over fjellet til Saltdal flere mil unna ble vurdert og forkastet. Jernbane ned fra Langvatnet gjennom Sjønstådalen og omlasting til båt på Sjønstå ble det endelige valget. Skånska Superfosfat och Svafvelsyrefabriksaktiebolaget søkte i 1889 om konsesjon for å bygge en 10 km lang jernbane til Langvatnet (Fossen) fra Sjønstå.