Smiths markedssyn var sammensatt. Begrepet Den usynlige hånd i Nasjonenes velstand nevnes kun én gang om sammenfallet mellom privat og individuell nytte av investeringer i utlandet. Men han beskriver liknende tanker i sin fascinasjon over hvordan bønder, fiskere og håndverkere hver natt brakte den nødvendige mengde matvarer inn til millionbyen London, helt uten at noen myndighet eller makt befalte dem å gjøre det. Han mente markedet var overlegent til å allokere innsatsfaktorer der de kaster mest av seg, noe som fører til høyest mulig produksjon, motvirker knapphet og skaper velstand. Samtidig var moralfilosofen Smith ikke blind for kapitalistenes umoral, misbruk av markedsmakt og regelrette samarbeid for å manipulere prisene. Han observerte at kapitalister naturlig ville søke muligheter for monopol og prissamarbeid. Når han likevel anbefalte disse kreftenes frie spill, var det i vissheten om at markedets resultat i det minste var enn det resultatet som fulgte av merkantilistisk inngrep og styring - ikke minst i samtidens England. I motsetning til Ricardo og dagens neoklassikere, var Smiths maksime om markedets overlegne ressursallokering preget av historiske snarere enn teoretiske betraktninger, og klart avhengig av tid og sted.