Esping-Andersen sorterte typer velferdsstater i følgende tre kategorier (senere la han til «Middelhavs»-kategorien): Liberale velferdsstater: I disse gis sosiale ytelser bare til de aller fattigste, som regel etter streng behovsprøving. USA er landet som kommer nærmest denne modellen. Konservative velferdsstater («Korporativ-statlig»). Sosiale ytelser er gjerne basert på en forsikringsmodell, slik at utbetalinger avhenger av hvor stor «premie» som er betalt inn. Tyskland inngår i denne kategorien. Sosialdemokratisk velferdsmodell. Karakteriseres av styring av markedet og av universelle ytelser som omfatter hele befolkningen, uavhengig av tidligere opptjening, og med begrenset innslag av økonomisk behovsprøving. Sverige er nærmest denne kategorien.