Logikere som Godehard Link og Manfred Krifka har vist at man kan gi en presis, matematisk definisjon av massesubstantiver ved hjelp av begreper som kumulativ referanse. Et uttrykk `P' har kumulativ referanse dersom det tilfredsstiller den følgende implikasjonen: Hvis to X og Y (hver for seg) kan beskrives som 'P', så kan summen av X og Y også beskrives som 'P'. For eksempel, hvis du kombinerer to forskjellige skvetter med , får du fortsatt . To samlinger med er fortsatt hvis de kombineres. Men to forskjellige hus kan ikke "kombineres" til et nytt hus på samme måte, uten å plukke dem fra hverandre og bygge et nytt hus. Min eiendom og naboens eiendom er ikke en "eiendom", selv om vi tenker på dem under ett. Dermed kan vi si at og har kumulativ referanse, mens og ikke har det. Dette tilsvarer skillet mellom masse- og tellesubstantiver: og er massesubstantiver, mens og er tellesubstantiver. Hvis de er bøyd i flertall, får tellesubstantiver også . Hvis vi kombinerer to samlinger av , får vi noe som fortsatt kan beskrives som . Kumulativ referanse er også relevant for bestemmelse av telisitet i verbfraser. Veldig grovt sagt er en verbfrase telisk hvis den presenterer en hendelse som , og atelisk hvis den presenterer hendelsen som (potensielt) Krifka (1989) diskuterer dette nærmere.