Bunny er demonstrativt løsmunnet og godter seg når han får dem ut av balanse. De fem innser at de aldri kan føle seg trygge så lenge han er i live. Han har alt blakket Francis («Mor tror jeg går på stoff.») og tvillingene med ren utpressing (s. 214). Henry foreslår å servere Bunny giftig sopp, men da Bunny avslører sine mistanker for Richard, skjønner de at de må handle raskt. De passer opp Bunny da han går tur i skogen, og Henry skyver ham utfor stupet. Camilla beholder fatningen og «klatret ned sammen med Henry og var oppe igjen før ham, mens vi andre ventet på kanten, det blåste en kald vind, vi var nervevrak» (s. 440). Henry hadde «lett etter pulsen på halsen til Bunny og rullet hodet hans fram og tilbake på sin stakkars knuste stilk mens vi andre sto bøyd over kanten, holdt pusten og så ned. Armbåndsuret til Camilla hadde sekundviser. Vi så de rådførte seg med hverandre i taushet» (s. 444). Dostojevskij dukker opp i Richards tanker: «Det var jeg som drepte den gamle pantelånersken og hennes søster Lizaveta med en øks og ranet dem» (s. 420) - .