For å fjerne dette problemet helt begynte man med . I temperert stemming satser man ikke på å ha rene, fine harmonier overalt, men gjør isteden kompromisser her og der, og tanken er å spre avrundingen utover istedenfor å samle den opp til en sur Wolf-kvint. På J.S. Bachs tid var orgelbygging og dertil temperering et svært aktivt felt, og hans «Veltempererte klaver» gjenspeiler dette. Dette monumentale verket antas å skulle framheve forskjellige tonearters karakter i en ujevn temperering, og er et eksempel på et verk som ofte er blitt spilt på instrumenter temperert etter aktuelle stemminger fra den tiden. Disse stemmingene har egne navn, gjerne etter oppfinnerne, slik som Werckmeister III.