Innflytelsen av de enkelte oversetterne skal ikke overdrives, men det faktum at alle kom fra provinser sentralt i Sverige (Andreæ var fra Västmanland, og Petri-brødrene fra Närke) anses å ha gitt oversettelsen et sentralsvensk preg. Selv om det kan virke som om bibeloversettelsen satte sterke føringer for rettskrivingsstandarden, ble rettskrivinga faktisk mer uensarta i det følgende århundret. Det var ikke før i slutten av det syttende århundret at saken begynte å bli omdiskutert, rundt samme tid som de første grammatikkene over svensk ble skrevet. Noen viktige lydendringer i den nysvenske perioden var den gradvise assimilasjonen av flere forskjellige konsonantgrupper til , og oppmykinga av og til og foran frontalvokaler.