Grunnleggende trodde ikke de to partiene på at nødvendige forandringer av det nepalske samfunnet kunne skapes gjennom fredelige forhandlinger med kongen. De ønska å drive opprøret videre til en voldsom revolusjon, som feide tilside kongedømmet og mest mulig av det gamle føydalveldet i landet. Derfor var de fiendtlige til alle forsøk fra Kongressen og ULF til å få ei avslutning på den store massebevegelsen, tilby kompromisser til kongen om at han skulle få sitte og beholde deler av makta si hvis han godkjente frie valg, osv.