Den hettittiske krigsmaskinen besto av esler og tunge oksekjerrer som fraktet nødvendige forskninger, men det viktigste angrepsvåpenet var lette hestetrukne vogner. Det var ikke en ny våpenteknologi. Hettittenes fiender, blant dem egypterne, hadde benyttet dem som mobile plattformer for sine bueskyttere. Deres stridsvogner var langdistansevåpen som kunne avfyre skyer med piler mot fienden. Hettittene hadde en annen tilnærming, og utviklet en stridsvogn som var lengre og dypere, og vognhjulene hadde fire eiker framfor åtte, og fraktet 3 menn framfor 2. Vognen kunne klare den ekstra tyngden ved at hjulene var plassert midt under vognen og ikke bak som på de egyptiske. De tre var en fører, en soldat, og en skjoldmann som hadde som oppgave å beskytte de andre to med sitt skjold. Mannskapet bar rustning, og det gjorde også hestene på sine flanker, bakside og nakker. Soldaten hadde en bue og piler foruten et kort sverd. Høyden på plattformen ga ham en fordel i nærkamp, og til sammen var dette våpenet velegnet til å overvinne fiendens stridsvogner og mot uerfarent infanteri.