Med sin nye autoritet på den isolerte øya, omgitt av en innfødt gælisk befolkning blandet med en stor gruppe av norrøn herkomst, begynte Wimund å endre seg selv. «Ikke i samsvar med verdigheten i sitt episkopale kontor, han begynte å få tanker om hvordan han kunne utføre store og fantastiske ting for han var utstyrt med den hovmodigste stemme og det stolteste hjerte.» Omgitt av en gjeng med desperate menn diktet han opp en historie at han var sønnen til jarlen av Moray og at han selv var arving til den skotske trone.