Én versjon av sangen beskriver skikken å skjenke sjasminblomster, noe som er vanlig rundt Yangtzeflodens utløp. En annen og lengre versjon beskriver frykten for å plukke sjasminblomster. Sangen er blitt spilt til gamle klingende metallbjeller (bianzhong) og moderne jadeklokker. Den går i den femtoneskala som var blitt populær i Kina og i store deler av Asia. Melodien er av xiaodiao-type («korte toner»), populær i kinesiske byområder. I 1804 mente den britiske diplomaten sir John Barrow at melodien måtte være en av de mest populære i Kina.