I moderne språk har en fortsatt et skille mellom lange og korte stavelser, men dette skillet føles ikke lenger som den mest grunnleggende forskjellen mellom stavelsene. I germanske språk oppfattes derimot forskjellen mellom trykktunge og trykklette stavelser – stavelsenes aksent – som grunnleggende. Diktning i metrisk bunden form på norsk, engelsk og andre germanske språk følger derfor et aksentuerende prinsipp; disse språkene har . Gjennom store deler av litteraturhistoria er klassisk diktning og klassiske versemål blitt sett på som et ideal av dikterne også innafor det germanske språkområdet, og en har strevd med å tilpasse de klassiske verseføttene til det egne språkets rytmefølelse. I tillegg ble det skapt genuine germanske versemål.