Han mente imidlertid at Laughtons regidebut også viste noen svakheter. Crowther kritiserte spesielt filmens siste del. Han mente at filmen, etter den delen hvor de truede og skremte barna hadde flyktet hjem, bevegde seg i retning av en allegorisk kontrast mellom ondt og godt. Crowther hevdet at tåkefulle scener, komponert av skygger og urealistiske silhuetter, antydet overgangen til det abstrakte. Han tilføyde at filmen ble for pretensiøs mot slutten og at den tidligere så tøffe historien ble myk og porøs.