Forekomsten ble oppdaget 1648 av Joen Ryen og Anders Skotte og mutet av Kobberverkets første bergskriver Claus Rasmussen i 1656/57, derav navnet Clausberg. Rasmussen drev gruven for egen regning, men finansiert av finansmannen Heinrich Müller, under navnet Øresundske Kobberverk, sammen med Brekken skjerp (Gruvsjøforekomsten) og Klinkenberg gruve. For å smelte malmen oppførte Øresundske sin egen smeltehytte ved Nøren i Os i 1654, omkring 10 km sørvest for Bergstaden. Gruven og hytten lå imidlertid innenfor Kobberverkets , hvis direktør Joachim Irgens hevdet at det ikke var nok skog til to bergverk. Rasmussen fikk avskjed som bergskriver og etter en herredagsdom av 1656 fradømt retten til gruven, ettersom den lå for nær Røros. Clausbergets gruve og Nøren hytte ble således overtatt av Kobberverket dette året. Driften ved hytten fortsatte til 1672, mens gruven hadde diskontinuerlig drift til 1691, senere usikkert. Gruven ble drevet på tre nivåer og består egentlig av to atskilte forekomster som er mineralogisk forskjellige. Det øvre nivået ble lenset i 1742, men det ble ingen produksjonsdrift. Det var også prøvedrift i nedre nivå under Første verdenskrig.