Som sekstenåring ble han formann for lærlingeforeningen i Århus og var i 1920 med på å stifte DsU (Danmarks socialdemokratiske Ungdom) hvor han ble sekretær og i 1927 formann. Da hadde han i en periode studert på den sosialdemokratiske partihøyskolen Tinz i Thüringen i Tyskland. I 1929 flyttet han til København, der han på Thorvald Staunings anbefaling ble assistent i partiet og sekretær for dets folketingsgruppe. Fra 1935 var han medlem av Folketinget; fra da av var han drivkraft bak HIPA (Hovedorganisationernes Informations- og Propagandaafdeling) som hovedsakelig drev antikommunistisk agitasjonsvirksomhet for å hindre kommunistisk innflytelse på arbeidsplasser og i fagorganisasjoner. Fra 1939 avløste han Stauning som partiformann, men ble av okkupasjonsmakten tvunget til å fratre posten i 1941. Han var likevel sterkt politisk aktiv, ikke minst når det gjaldt å skape kontakt mellom politikere og motstandsbevegelsen, da han ønsket å unngå at partiet fikk rykte på seg for å samarbeide med tyskerne – et taktisk klokt trekk.