I Volhynia og det østlige Galicja medvirket ukrainske nasjonalister til holocaust. Andre etniske ukrainere inkludert vanlige borgere, politimenn og sivile tjenestemenn (blant annet borgermestere) medvirket også. Holocaust i disse to områdene begynte sommeren 1941 med pogromer med opp mot 35.000 drepte jøder. Pogromene ble utført av tyske politimenn og soldater, nasjonalister fra OUN, og lokalbefolkningen (hovedsakelig etniske ukrainere). Utover høsten 1941 drepte Einsatzgruppe C 50.000 til 100.000 jøder. Innen utgangen av 1942 hadde tyske enheter støttet av ukrainske politimenn skutt 200.000 jøder i Volhynia og dumpet i massegraver. I det østlige Galicja ble 200.000 jøder deportert til utryddelsesleiren Bełżec, 150.000 ble henrettet og dumpet i massegraver og 80.000 døde i ghettoene. Omkring 10 % av jødene i Galicja og Volhynia unnslapp i første omgang deportasjon eller masseskyting, og de gikk i dekning i skogen eller i byene. Omkring 60.000 jøder som på den måten forsøkte å unnslippe ble funnet og massakrert av tyske enheter, ukrainsk politi, lokalbefolkningen eller UPA-enheter dannet av OUN-B. Rundt 2 % av jødene i Volhynia og det østlige Galicja overlevde krigen. UPA kjempet mot sovjetiske partisaner og massakrerte tusenvis av den etnisk polsk befolkningen. I 1943 opprettet den tyske okkupasjonsmakten Waffen SS Galizien Division med over 8000 ukrainere, blant dem mange nasjonalister.