Wahlenberg arbeidet med plantegeografi i årene 1806–1809. Han beskrev at et landområdes naturlige fruktbarhet, spesielt vekstenes beskaffenhet og mengde, avgjøres av temperaturen. Han mente at denne vitenskapen utgjør en betydelig del av teorien om et lands jordbruk. Ved kjennskap til klimaet i et landområde, kunne en også si noe om plantene. Den enkleste måten å vurdere sammenheng mellom planter og klima, var gjennom målinger av jordens temperatur: «denna är liksom en mellan-länk emellan växt-lifvets egna temperatur och luftens.» Ved hjelp av kjennskap til jordtemperatur kunne han lage karter av en regions klima, planteutbredelse kunne bestemmes ut fra dette igjen.