Vadmel ble i middelalderen brukt som et verdimål: i de eldste kildene er seks alen vadmel lik én («øre») i Norge og på Island. Siden det å benytte tøy som verdimål forutsetter noe standardisering og kontroll var det stadig innskjerping av fremstillingsregler, særlig fordi islandsk vadmel beholdt betydning som verdimål på Island og som handelsvare i utlandet langt ut i middelalderen. I resten av Norden fortsatte vadmelsveving som tradisjonelt husflidstøy, og her grep ikke myndighetene inn i tilvirkingen, hvor veving av vadmel var husflid og kvinnearbeid. Som følge er det kun islandske kilder som gir konkrete og detaljerte opplysninger om binding og andre tekniske data.