Da Marcus var 24 år (mellom april 146 og april 147) hadde han blitt trett og misfornøyd med sine studier av rettsvitenskapen, og viste en del tegn på generelt ubehag. Hans mester, skrev han til Fronto, var en ubehagelig skrythals. Han hadde gått lei av øvelsene, å ta standpunkt i tenkte debatter. Når han kritiserte falskheten i konvensjonelt språk, begynte Fronto å forsvare det. I uansett tilfelle var Marcus’ formelle utdannelse nå over. Han hadde opprettholdt et godt forhold til sine lærere og fulgt dem ydmykt. Det hadde «påvirket hans helse ugunstig», skrev hans biograf, å legge så mye anstrengelser i studiene. Det var det ene tingen som biografen fant feil med i hele hans ungdomstid.