I filmen anno 2005 er kurbadet i Ibsens opprinnelige versjon byttet ut med en drikkevannskilde. TV-kjendisen og ernæringsfysiologen Tomas Stockmann har lenge bodd i Oslo, men slutter i jobben fordi produksjonsselskapet ikke gir ham redaksjonell frihet. Tomas vil flytte tilbake til hjembyen for å selge kildevannet der på flaske. Kona blir med fordi hun tror det vil gjenreise farens og hennes dårlige rykte på hjemstedet. Sammen med broren Peter bygger Tomas opp det som forventes å bli en hjørnesteinbedrift i den lille vestlandsbyen. Alle byens innbyggere legger sine sparepenger og dugnadskrefter i bedriften, og Tomas blir tatt imot som en helt på hjemstedet. Kort tid før lanseringen får Tomas vite at Peter har skjult en rapport som viser at drikkevannet er helsefarlig. Alle som drikker vannet kan bli sterile. Tomas vil stenge produksjonen inntil de kan benytte seg av en ren kilde lengre inn i fjellet. Men dette vil koste penger, så Peter og resten av byen står imot. I filmen er Petra informasjonssjef og ikke Tomas Stockmanns datter som i Ibsens skuespill. Hun prøver å hjelpe Tomas, men får senere sparken av Peter. Til og med journalisten tier om giftstoffene når Peter truer med en dyr rettssak. Kona som lenge har støttet Tomas vil også skjule saken fordi farens plantemiddel trolig er årsaken til forurensningen. Det blir holdt et stort ”folkemøte” på nasjonal TV, der både innbyggerne i bygda og seerne kan stemme per telefon på hvilken Stockmann de støtter. Filmen ender med at flere av byens innbyggere banker Tomas. Politimesteren ber ham forlate byen. Her slutter altså filmen mer åpent enn Ibsens skuespill.