Det tidligste bevarte skrift om kunst som kan bli klassifisert som kunsthistorie er ordskifte i Plinius den eldres , et verk som hovedsakelig var en encyklopedi over vitenskapene, men som også omtalte utviklingen av gresk skulptur og maleri. Fra er det mulig å spore tankene til Xenokrates av Sikyon, en skulptør fra antikkens Hellas som kan karakteriseres til verdens første kjente kunsthistoriker. Som et resultat av Plinius’ verk, som var uforholdsmessig innflytelsesrik med vedrørende kunsten fra renessansen og framover, særlig de områdene som beskrev teknikker som ble benyttet av kunstmaleren Apelles. Tilsvarende, skjønt uavhengig, skjedde en utvikling på 500-tallets Kina hvor en kanon av verdige kunstnere ble etablert av forfattere i den lærde samfunnsklasse (som ved å være kyndige i kalligrafi var kunstnere i egen rett), og ble formulert av Xie He, en skribent, kritiker og kunsthistoriker på 500-tallet.