Gjennom disse nye treningsmetodene som løperne forstod, fikk de øket selvtillit i møtene med konkurrentene vinteren 1963. De fikk av Johnson vite, og de trodde det selv, at ingen andre nasjoner hadde kommet lengre i treningsmetoder enn dem selv. En av dem som hadde nytte av dette psykologiske overtaket var unggutten Per Ivar Moe som kom med i forbundets nye treningsopplegg som 17-åring i 1962. Han har senere fortalt at vissheten om det treningsmessige overtaket de hadde, satte ham i stand til å ta ut ekstra krefter i avslutningen av skøyteløp, noe han blant annet viste i de klassiske avslutningsrundene på 1500 meter i EM og VM i 1965.