Sutraformen for indiske rent pedagogiske verk levde videre opp gjennom tidene og ble benyttet også for rent verdslige lærebøker. Det grammatiske studium stod opprinnelig i tett samband med vedastudiet, og i så måte er Paninis storartede grammatiske arbeide («vyakarana»), som danner sluttpunkt i den grammatiske tradisjon som opprinnelig var tilknyttet sutralitteraturen. Her har sutraformen nådd sitt høydepunkt hva gjelder korthet, uttrykt i en type betegnelser som kan sammenlignes med matematiske formler. Sutraformen ble også benyttet for poesi, filosofi og tekniske vitenskaper, til og med for en litteraturgren som behandlet og heter Kama Sutra.