En av de tydeligst merkbare resultater av erobringen var at normannisk, en nordlig dialekt av gammelfransk, fortrengte angelsaksisk eller gammelengelsk som talespråk for de herskende klasser. Dette språket, i England videreutviklet til anglo-normannisk, ble adelens og kirkens språk, og etterhvert erstattet det også latin som administrasjonsspråk. En annen følge av erobringen var at franske personnavn fortrengte de angelsaksiske. Navn som , og ble vanlige. Normannernes språk påvirker derimot i liten grad engelske stedsnavn, som tidligere hadde fått mange tilskudd fra skandinavisk. Det er usikkert hvor mye engelsk de normanniske innvandrerne lærte, og hvor mye deres fransk påvirket allmuespråket. Men daglig kontakt i handel og hushold førte sannsynligvis til at mange fra begge folkegrupper var tospråklige.