I Nederland kalles 1672 , katastrofeåret. Det oppsto indre politiske stridigheter da to kjente politikere fra den stattholderfri perioden – Johan og Cornelis de Witt – ble lynsjet og myrdet i Den Haag. Johan de Witt hadde forsøkt å forhindre utnevnelsen av Vilhelm III til stattholder, noe som sammen med den tilspissede økonomiske og koloniale rivalisering mellom Nederlandene og Storbritannia hadde ført til andre anglo-nederlandske krig 1664-67. Under Witts ledelse tilføyde den nederlandske flåte engelskmennene betydelige nederlag. I 1667 sluttet Karl II av England seg til freden i Breda som brakte krigen til opphør. Allerede året etter, i 1668, sluttet de tidligere krigsmotstanderne seg sammen med Sverige i allianse mot Frankrike, som var trengt inn i de spanske Nederlandene og var tvunget til å avbryte devolusjonskrigen. Da den tredje engelsk-nederlandske krig brøt ut i 1672 og Ludvig XIV av Frankrike sammen med kurfyrstedømmet Köln og fyrstebispedømmet Münster erklærte republikken krig, ble den fransk-nederlandske krigen innledet. De Witt ble styrtet og lynsjet av en folkemengde som var tilhengere av Vilhelm III som ble utnevnt til stattholder. Krigen var ikke særlig resultatrik for England og ble avsluttet i 1674. Først i 1678 var krigen mot Frankrike slutt med freden i Nijmegen.