Jeg har og ett ord til de store som lever så flott og galant,de skulle i seilriggen klore, ja da tenker jeg stasen forsvant,de går på broderede tepper og spiser langt finere kost,mens vi kun får saltkjøtt og erter som fortæres i skumsprøyt og frost. På gjensynets glede jeg tenker: O Gud give at hun er meg tro,på stranden der står hun og venter, der møtes de elskede to.Å, kvinne ditt hjerte utgrunne det makter vel ingen på jord,du smigrer med munn og med tunge, men falskhet i hjertet ditt bor.