Vanligvis sporer man en utvikling i forestillingen om messias i Det gamle testamente, fra en førorientalsk kongeideologi til en eskatologisk messianisme. En rekke forskere mener å spore en utvikling i tekstene i Det gamle testamente for bruken av verbet masjach. I de eldste lagene mener de å finne såkalte «pluralistiske formuleringer» (begrepet hentyder til at det er flere personer som foretar salvingen) som er kontraktsinngåelser, f.eks. Dom. 9,8.15. I neste ledd kommer salving foretatt av prester og akklamert av folket, f.eks. 1 Kong. 1,32ff. Etter hvert blir selve salvingen «teologisert» og det blir JHWH selv som salver gjennom profetene, f.eks. 1. Sam. 16,1ff. Det likevel naturlig å tegne utviklingen i messiasforståelsen bredere i Det gamle testamente, blant annet ved å trekke inn tekster hvor begrepet ikke opptrer.