Historisk sett var IP-adresserommet oppdelt i tre klasser, der hver nettverksklasse hadde en forutbestemt størrelse. Klassen og lengden av subnettmasken og antallet verter i nettverket kunne alltid bestemmes fra de mest signifikante bitene i IP-adressen. Uten noen annen måte å spesifisere lengden på subnettmasken på, ble routingprotokollene tvunget til å bruke klassen for å bestemme størrelsen på nettverksprefiksene i routingtabellene.