Hegels teodicé er representativ for en ireneisk teodicé. Hegels filosofi fokuserer på historisk utvikling og Guds selvutfoldelse i historien. Det onde lar seg følgelig forklare i lys av den historiske prosessen (). Hele historien er en guddommelig teodicé. Akkurat som hos Ireneus blir det negative nødvendig fordi det er en konsekvens av selve livet, det liv som bæres av den historiske utvikling. Hegel betoner også lidelse som en slags illusjon i lys av historien – og har dermed en del til felles med Augustin. Bare Gud er i stand nemlig til å se helheten.