Tüürs varierte musikalske bakgrunn preger også hans komposisjoner innen kunstmusikken. Musikken inneholder elementer fra minimalistisk musikk (f.eks. repetisjoner), rytmiske elementer fra neo-barokk og atonale teksturer forbundet med modernisme. Minimalismen var spesielt tydelig i komposisjonene på 1980-tallet, men forsvant gradvis ut av Tüürs musikalske vokabular på 1990-tallet. Selv beskriver Tüür sin musikk som en kombinasjon av motsetninger - tonalitet versus atonalitet, repetitive rytmer versus irregulære og komplekse rytmer og rolig meditasjon versus ekspolisive krefter - og da spesielt overgangene fra det ene til det andre. Fra 2002 går Tüür over til å benytte teknikk i sine komposisjoner.