Gruppen dro ut 2. november 1902. Marsjen var, som Scott senere skrev, «en kombinasjon av suksess og fiasko». De nådde en -rekord på 82° 17′ S, og slo den tidligere rekorden som Carsten Borchgrevink satte i 1900. Ferden ble preget av at hundene hadde fått skjemt mat og raskt syke, og alle 22 hundene døde i løpet av ferden. De tre mennene led alle også til tider av snøblindhet, frostskader og ikke minst skjørbuk. På tilbakeferden brøt Shackleton etter eget utsagn sammen, og han kunne ikke lenger utføre sin del av arbeidet.