Egypternes interesse for sammenhengen mellom livet og døde, førte til at innredningen av graven, den siste bolig, opptok dem en god del av deres liv. Ikke bare de kongelige, men også andre fornemme i samfunnet med midler ut over daglig behov, benyttet store ressurser til forberedelsene av sin framtidige begravelse. Bare tanken på at man skulle kunne dø i et fremmed land og ligge i en grav som ikke svarte standsmessige fordringer, var noe aldeles forferdelig for en høytstående person. Når en egypter oppholdt seg utenfor sitt lands grenser, lengtet han alltid etter å komme i det minste såpass tidlig hjem at han kunne dø der. Denne lengselen er også et hovedmotiv i fortellingen om Sinuhe.