Ettersom sporvognen tross sin karakter som et skinnegående transportmiddel skulle ut på ferdsel til sjøs, måtte reglementet for sjøfartøyer følges av sporveisselskapet som ansatte en sjøkaptein som må være om bord til sjøs, og sikkerhetsprosedyrer var nødvendig for godkjenning; det mente at sporvognen måtte ha livsbøyler og en livbåt. Til sjøs forutså sjøreglementet etter datidens standard at sporvognen var en sjøfarkost med egnede utstyr inkludert livbåt.