Det er kjent at serberne, som var bysantinske , og bulgarerne levde i fred fram til 839. Vlastimir av Serbia forente flere stammer, og Teofilos ga serberne deres uavhengighet, og således anerkjente Vlastimir keiseren overherredømme i navnet. Annekteringen av vestlige Makedonia av bulgarerne endret den politiske situasjonen. Malamir eller hans etterfølger kan ha bli sett på som en trussel i den serbiske sammenslutningen, og de valgte å stanse dem mens de erobret slavisk land. En annen årsak kan ha vært at bysantinerne ønsket å bortlede oppmerksomheten slik at de kunne håndtere et slavisk opprør på Peloponnes i Hellas, i den hensikt at de ville ha sendt serberne for å egge fram en krig. Det er antatt at den raske ekspansjonen over slavernes land fikk serberne til å gå sammen i en stat. Presian I, styrte i tiden 836–852, invaderte serbisk område i 839 og invasjonen førte til en krig som varte i 3 år og hvor Vlastimir seiret; Presian fikk ingen territoriale fordeler, ble beseiret og tapte mange av sine menn da serberne hadde en taktisk fordel i fjellene, og bulgarerne ble drevet ut av hæren til Vlastimir. Da Teofilos døde ble også krigen avsluttet, og Vlastimirs forpliktelser overfor Det bysantinske rike ble avsluttet.