Den finsksinnede ledelsen valgte strategien med å arbeide for at Finland skulle være en enspråklig nasjonalstat, mens svensk hadde status som minoritetsspråk. Slik ville en søke å unngå splittelse innen Finland, og dermed stå sterkere mot den russiske innflytelsen. Den finske og svenske siden var enige om målet, men ikke om strategien. Den finske språkstriden var sterk helt fram til andre verdenskrig, særlig innen den finske eliten.