Den politiske utviklingen i Sverige foruroliget Victoria. I et brev fra 1911 skrev hun til grev Ludvig Douglas og bad han om å bli Riksmarskalk: Samme år tiltrådte den liberale Staaff som statsminister for andre gang, mens hun forgjeves hadde arbeidet for å få Lindmans høyreregjering til å bli sittende. Victoria beundret den oppdagelsesreisende Sven Hedin. Hun støttet de krav innen forsvarspolitikken som ble framført i Borggårdstalen som ble skrevet av ham, og renskrev det før talen ble holdt. Hun stod imidlertid ikke ved kong Gustav ved Borggården da talen ble lest opp, og hun stod heller ikke på slottsbalkongen da hennes ektemann og sønn trådte fram som Sveriges nye konge og kronprins i 1907. Hun bevitnet begivenhetene i sikkerhet fra sin leilighet. Borggårdskrisen ble en personlig triumf for Victoria – statsminister Staaff og hans ministre ble tvunget til å gå av.