I vår livsverden er det oss selv som er sentrum, og jo nærmere noe er i tid og rom, jo viktigere er det for oss. Vi har en naiv tiltro til at verden slik den fremstår for oss er forutsigbar. Sanseinntrykk blir typifisert slik at det vi opplever virker meningsfylt og sammenhengende (gjennom klassifisering), vi kjenner igjen objekter som ligner på det vi har sett før og kjenner igjen en typisk hest, typisk sofa, typisk hus, osv. Hvilket aspekt som blir lagt vekt på når et objekt blir klassifisert kan være forskjellig avhengig av min handling og objektenes relevans for handlingene mine. Er jeg på galleri vil jeg klassifisere objektene i forhold til estetikk og medietype, skal jeg frakte bilder vil jeg klassifisere objektene i forhold til størrelse og om de lett kan gå i stykkere eller ikke. Disse kategoriene blir stadig revidert og utvidet, men vi kan aldri helt få oversikt over det totale bildet av disse kategoriene.