Med tiden tok hans administrative ambisjoner overhånd. I 1705 ble han kansler ved Lund Universitet og i forbindelse med dette forlot han stillingen som statsarkitekt. Karl XII utnevnte ham til kongelig rådgiver og medlem av «Justitierevisionen» i 1712. Han politiske karriere skaffet ham uvenner og etter Karl XIIs død sluttet han seg til det holsteinske parti og ville gå i allianse med Russland, noe som førte til at han falt i unåde i 1726 og ble avskjediget av Fredrik I. Han døde 1728 og fikk en enkel begravelse i stillhet.