I intervju har Hoel fortalt at han i diktsamlingene sine prøvde å utvide den politiske lyrikken i ekspresjonistisk retning. Etter en pause i forfatterskapet begynte han å skrive romaner for ungdom. Disse relativt korte romanene har alle et begrenset tidsforløp (handlinga skjer innenfor et døgn), og de tar utgangspunkt i en kaosfølelse (oppløste familier, et samfunn uten styring) der også sorg og savn er sentralt. Språket i romanene er kortfattet og saklig.