Som en gallo-romersk aristokrat motsatte han seg at det vestromerske riket ble redusert til Italia alene, både politisk og fra en administrativ synsvinkel. Av denne grunn innførte han flere galliske senatorer i den keiserlige administrasjon; denne politikken ble motarbeidet av senatoraristokratiet og av folket i Roma, som hadde lidd fra angrep og herjinger av byen av vandalene i 455.