Sjokk-verdien av et stormangrep har vært spesielt utnyttet i kavaleritaktikk, både av pansrede riddere og lettere oppsittede tropper av både tidligere og senere epoker. Historikere slik som John Keegan har vist at når forsvaret er riktig forberedt - som for eksempel ved å improvisere festningsverk - og, spesielt, ved å stå fast når man ser at angrepet kommer, vil en kavaleristorming ofte mislyktes mot infanteri, ved at hestene vil nekte å galoppere inn i tett masse av fiender, eller at kavaleristormingen brytes opp av seg selv. Imidlertid, når kavaleristorming lyktes, det var som regel på grunn av at den forsvarende styrke spredte seg, (ofte i frykt)for så å bli jaktet ned av fienden. Mens det ikke ble anbefalt for et kavaleriangrep å fortsette mot ubrutt infanteri, var en kavaleristorming fortsatt en potensiell fare for tungt infanteri.