Kanskje ble de virkelige jernaldersmedene tillagt liknende egenskaper som de mytologiske smedene. I den sammenheng er det naturlig at smeden blir satt i forbindelse med guden begge dundrer, slår og gnistrer når dem er i arbeid. Denne tydning gjenspeiler seg både i slaviske og indogermanske religioner. I den baltiske religion er tordenguden Perkūnas (litauisk) eller Pērkons (lettisk) er gudenes smed, førsteleddet betyr De baltiske gudene Perkūnas, Pērkons og germanske Perun, Polske Piorum er alle identisk med Tor som alle betyr Disse gudene svarer til den vediske Parjánya (veda, en, den bramanske religions hellige bøker, de eldste indiske litterære minnesmerker, skrevet på sanskrit). Fra våre forfedres område Eurasia (til Eurasia, navn på det europeiske og asiatiske kontinent avkom av europeer og asiat) er himmelguden Tängri den viktigste guden, Tängris smed var Boshintoj. I en legende sendte Tängri Boshintoj og hans sønner til jorden for å lære menneskene kunsten å bearbeide metall. Sønnene giftet seg med jordiske jenter, og ble dermed smedenes forfedre. Ingen kan bli smed uten at han nedstammer fra noen av disse familier. Gjennom myter og riter kan maktforhold få skinn av å være gudgitte ordninger, nedlagt i selve skaperordningen. Myter og ritualer tas i bruk av samfunnseliten for å fremme egne interesser. I mytologiens språk heter det gjerne at kongen eller høvdinger er gudens sønn, en idé som går som en rød tråd gjennom religionshistorien fra Midtøstens gamle religioner til kristendommen. Den babylonske kongen var sønn av himmelguden på den måten at han representerte guddommen i kulten. I Egypt var den regjerende farao sønn av himmelguden på en måte som gjorde farao selv til guddom. I Romerriket ble kulten av keiseren utviklet til store høyder, keiseren var Den Uovervinnelige Sol, en guddom som hver eneste innbygger i Romerriket var skyldig å anerkjenne. I kristendommen ble Guds Sønn et fast tilnavn på Kristus, den kongelige gudesønn kom til å kaste glans over den jordiske kongen – og omvendt. I dette henseende er det ikke rart at smeden fikk en guddommelig status med sin skapermakt, ved å bli guddommelig gjort Kelterne som regnes som dem som lærte germanerne smiekunsten, regnet smeden som gud, hans navn var og nevnes side om side med legeguden Hos romerne var Vulcan smedguden, med andre ord må man gå utefra at flere av Torshovene i Norge er feil tolket til Tors-hov.