En LALR-parser ble første gang beskrevet av informatikeren Franklin DeRemer, i hans Ph.D.-avhandling fra oktober 1969. Der skrev han om de praktiske vanskeligheter som på denne tiden var forbundet med å implementere LR(1)-parsere. En LALR-parser anerkjenner flere former for grammatikk enn en LR(0)-parser, men krever på samme tid det samme antallet tilstander for et språk som kan anerkjennes av begge typen parsere. Derfor krever LALR-parsere mindre minne enn LR(1)-parsere som ikke er LR(0). Det finnes LR(1)-språk som ikke kan håndteres av LALR-parsere; LALR-parsere er likevel tilstrekkelige for de fleste utbredte programmeringsspråk, deriblant Java, selv om grammatikken for mange språk er tvetydig.