Den typiske bebyggelsen var en , en spredt klynge av små, enetasjes hytter i to til tre rom og med stråtak, bygget i tørrmur og hvitkalket. Vinduene var små og lavthengende, og en del hadde ikke vinduer i det hele tatt da den ublu renten ble kalkulert utifra antallet vinduer i huset. Dører var plassert foran og bak rett overfor hverandre. Når døden rammet et hus var det vanlig å frakte kisten ut bakdøren. Clachán var vanlig Irland før den store hungeren på 1840-tallet, men har fortsatt på Aranøyene. Bortimot alle clachán er lagt i nord på lesiden av vinden. Typiske klær for en mann fra Aranøyene var bukser og vester laget av grå eller lysebrun tweed (ullvare); for kvinner, et legglangt vevd skjørt sammen med en strikket genser. Aran-strikkere var svært dyktige. Berging av flytegods produserte ofte trevirke til bygg og brensel. På 1800-tallet var høsting av tare en viktig biinntekt for å skaffe penger til jordrentene. Tare er rik på jod, og øyboerne samlet inn tare ved å vade ut i havet om høsten og vinteren ved lavvann, og brukte kniver og sigder på lange stengler. Det ble solgt på fastlandet til fabrikker som framstilte kjemikaler, såpe og glass.