Paracetamolforgiftning kan forekomme ved et uhell som følge av en som prøver a ta sitt eget liv. Risikofaktorer for toksisitet inkluderer alkoholisme, underernæring og bruk av visse andre medisiner. Leverskade skyldes ikke selve paracetamol, men fra en av dets metabolitter, N-acetyl-p-benzoquinonimin (NAPQI). NAPQI reduserer leverens glutation og skader direkte celler i leveren. Diagnosen er basert på blodnivået av paracetamol ved bestemte tider etter at legemidlet ble tatt. Disse verdiene er ofte plottet på Rumack-Matthew-nomogrammet for å bestemme nivået på bekymring. Behandlingen kan omfatte aktivert trekull hvis personen presenterer kort tid etter overdosen. Forsøk på å tvinge personen til å kaste opp anbefales ikke. Hvis det er potensial for toksisitet, anbefales antidotacetylcystein. Legemidlet er vanligvis gitt i minst 24 timer. Psykiatrisk omsorg kan kreves etter utvinning. En levertransplantasjon kan være nødvendig hvis skade på leveren blir alvorlig. Behovet for transplantasjon er ofte basert på lavt blod pH, høyt blod laktat, dårlig blodpropp eller betydelig hepatisk encefalopati. Med tidlig behandling er leversvikt sjeldne. Døden oppstår i ca. 0,1 % av tilfellene. Paracetamolforgiftning ble først beskrevet på 1960-tallet. Forgiftningshastigheter varierer vesentlig mellom verdens regioner. I USA oppstår mer enn 100 000 tilfeller i året. I Storbritannia er det legemidlet som er ansvarlig for det største antallet overdoser. Unge barn er mest berørt. I USA og Storbritannia er paracetamol den vanligste årsaken til akutt leversvikt.