Han var en sterk motstander av alminnelig stemmerett (spesielt for kvinner) og han var motstander av parlamentarisme. I sine 19 år som statsminister (mellom 1875 og 1894) hadde Estrup aldri rent flertall i det danske parlamentet, men han styrte i stedet ved hjelp av midlertidige lover som ble fortløpende utstedt av Landstinget. I 1901 ble det innført parlamentarisme i Danmark da (kong Christian IX) utnevnte den første, liberale regjeringen.