I 1995 får arbeidet i Kongo sitt eget navn: CELPA. Arbeidet overlates til kongoleserne og det er bare én norsk misjonær, som rådgiver, i styringsgruppen (ledelsen). Kongoleserne hadde liten erfaring med demokratiske styringsmodeller og de norske misjonærene jobbet bevisst med beslutningsprosesser og ledelsesstruktur. Da var det 176 hovedmenigheter med 1 127 utposter (mindre menigheter), de hadde 167 831 døpte medlemmer. Det var 111 barneskoler og 32 ungdoms- og videregående skoler, ett sykehus (Kaziba), 25 poliklinikker og 12 fødestuer.