Hester og vogner med hjul åpnet opp for å tilbakelegge store strekninger på steppene. En del av årsakene for ekspansjoner vestover mot Uralfjellene var behovet for metaller. Etter 2000 f.Kr. var ekspansjonene så mange og i så ulike retninger, og ført teknologien med hestestridsvogner vidt av sted, blant annet helt til Kina. På 2000-tallet f.Kr. førte steppesamfunnene bestående av hester og kveg inn i Sentral-Asia. Høvdingene utgjorde en elite som skaffet seg rikdom og prestisje via handel og krig, eller ved plyndring. I Mesopotamia var hesten ikke vanlig hvor frakt skjedde via elvene eller ved eselkaravaner, og hesten var kjent som «eselet fra utenlandske fjelland». I løpet av 3000-tallet f.Kr. infiltrerte nomadefolk fra steppene med sine hester og stridsvogner de fastboende sivilisasjonene mellom Eufrat og Tigris. Disse infiltrasjonene som økte i antall og brede, hadde sin årsak i den miljømessige virkeligheten på steppene. Ved å leve på delvis tørre sletter med ujevnt nedbør var nomadene med sine kvegflokker avhengig av stadig å finne nye beiteområder. I tider med godt nedbør spredte de seg ut over steppene, men i tider med tørke søkte de mot faste vannhull. Således bevegde seg mot utkanten av steppene og mot områder med mer vann og fruktbart land hvor det hadde vært fastboende bønder i århundrer. Tørke kombinert med voksende befolkning og hesteflokker i nord krevde stadig søken etter beitemarker. Landene i sør mellom Eufrat og Tigris må ha fortont seg som lett bytte. Med seg førte de nye militære teknologier og metalluri.