Burgunderne, åpenbart trygg på deres voksende makt, forhandlet i 456 om en utvidelse av deres områder og deling av makt med de lokale romerske senatorene. I 457 kastet Ricimer en annen keiser, Avitus, og fikk plassert Majorian på tronen. Den nye keiseren viste seg å være lite takknemlige overfor Ricimer og burgunderne. Året etter hans tronbestigelse fratok han burgunderne de landområdene de hadde skaffet seg to år tidligere. Etter å ha vist disse tegnene på selvstendighet ble han myrdet av Ricimer i 461.