Datidens sekulære historikere overlot historien om den kristne kirken til kirkehistorikere. Eusebius av Cæsarea regnes ofte som den første av disse. Den moderne historikeren Averil Cameron har argumentert overbevisende for at skriftene til Prokopios reflekterte en spenning mellom klassiske og kristne modeller for historieforståelse i 500-tallets østromerske rike. Dette er blitt støttet av Mary Whitbys analyse av Prokopios' Bok I, som framstiller Konstantinopel og Hagia Sofia i sammenligning med samtidige hedenske panegyriske verker. Man kan anse Prokopios som en som fremmer synet på keiser Justinian som Guds visekonge på jorden, og egentlig skildrer bygningene som religiøse hyllester.