I løpet av 1930-årene henvendte Pederzolli seg direkte til Mussolini flere ganger for å prøve å begrense de lokale fascistiske myndighetenes maktbrynde: Den 13. og 17. juni 1931 skrev han til for å få løslatt prestene Giovanni Verla og Paolo Marinović, fsom var satt i fengsel; 29. mai 1934 skrev han igjen mot arrestasjonene av Antonio Rutar og Carlo Musizza, prester ved bispedømmets presteseminar i Gorizia. I 1936 ble han utsatt for klager fra prefekten i Pola, Oreste Cimoroni, som kraftig protesterte mot oppførselen til sognepresten i Castelnuovo d'Arsa, Grgo Berkan, som hadde brukt det kroatiske språk i sitt religiøse virke. Til disse klagene svarte biskopen at de var populære bønner fremsatt av de troende, som i Kirken ikke bare ble anbefalt, men også pålagt. Videre understreket han det faktum at han handlet i full harmoni og i pakt med bestemmelser gitt av Den hellige stol, som eksplisitt hadde beordret at man skulle forholde seg slik i alle de aktuelle bispedømmer i Venezia Tridentina, Venezia Giulia, Goriziano, Dalmatia og Fiume.