Det nye regimet møtte også en del politiske vanskeligheter i utlandet. Det første av disse var situasjonen med Skottland hvor Edvard II mislykkede politikk hadde etterlatt en uløst og enormt kostbar krig. Isabella var forpliktet til å føre denne saken til en konklusjon ved diplomatiske midler. Edvard III var i begynnelsen motstander av denne politikken før han til sist ga etter, og det førte til Edinburgh-Northampton-traktaten. Under denne avtalen skulle Isabellas datter Joanna gifte seg med David Bruce (kronprins av Skottland) og Edvard III skulle gi avkall på alle krav på skotsk landområder i bytte for løftet om skotsk militær støtte mot enhver fiende av England, unntatt av Frankrike (som skottene var alliert med), og 20 000 pund i erstatning for skotske hærtokt over nordlige England. Ingen kompensasjon ble gitt til de jarlene som hadde tapt deres skotske eiendommer, og kompensasjonen ville bli betalt av Isabella. Selv om det var strategisk suksessfull og historisk i det minste «et vellykket stykke politikkutforming», var Isabellas skotske politikk på ingen måte populær og bidro til misnøye overfor hennes regime. Det andre var situasjonen i Gascogne som fortsatt var uløst. Isabella åpnet opp for nye forhandlinger i Paris som endte med en fredsavtale hvor det meste av Gascogne, unntatt Agenais, ble gitt tilbake til engelsk kontroll i bytte med en bot på 50 000 mark. Avtalen var heller ikke populær i England grunnet klausulen med Agenais.