Snart etter ble han sogneprest ved domkirken i Lund, hvormed prostiet i Torne Herred var forenet. Hans ytre vilkår var etter de trange tider han hadde gjennomgått så beskjedne at byen Malmø betalte hans gjeld innen han dro bort. Også i Lund var hans økonomiske vilkår trange, så han måtte være glad for å bli forlenet med et vikariat ved Domkirken.