I 1930 brøt storkoalisjonen mellom de to republikk-orienterte partiene Sosialdemokratene, Sentrumspartiet, og de to liberale partiene sammen. Det ble dannet en ny minoritetsregjering under ledelse av Sentrumspartiets leder Heinrich Brüning og denne styrte under hjemmel av presidentens unntaksfullmakter, da valgene i 1930 hadde medført at de partiene som støttet Weimar-republikken hadde mistet flertallet, og i tillegg hadde disse valgene gitt Adolf Hitlers nasjonalsosialistiske parti et nasjonalt gjennombrudd. Brünings politikk, som ble gjennomført gjennom dekreter fra presidenten, lyktes imidlertid ikke å løse de økonomiske problemene, samtidig som det parlamentariske styresette ytterligere ble undergravet.