Den samlede graden av pengesystemet og kompleksiteten i økonomien, selv på landsbynivå, var omfattende. Varer ble flyttet rundt og utvekslet med penger i stor stil, og i byer og større landsbyer var det et høyt nivå på industriell og kommersiell aktivitet utviklet i sammenheng med utnyttelsen av den altoverveiende jordbruksbasen. Omfanget av handelen, både internt og eksternt, nådde sitt høydepunkt på 100- og 200-tallet, men mot slutten av århundret var betydelige problemer åpenbare. En rekke verdiminskninger av den keiserlige valuta underminerte tilliten til myntpregingen, og selv myndighetene bidro til dette ved å kreve mer og mer regelstridige skatter som ble kanalisert direkte til hovedkonsumentene, militærpersonellet. Lokal administrasjon ved rådene var uaktsomme, gjenstridige og lite effektive; synbart behov for bestemt og hensiktsmessige reformer var utfordringer for styrene til keiserne Diokletian og Konstantin den store.