På begynnelsen av 1800-tallet var Belfast en stor havn. Den spilte en viktig rolle i den industrielle revolusjonen i Irland, og ble kort tid den største linprodusenten i verden, og ga den kallenavnet «Linenopolis». Da byen ble gitt bystatus i 1888, var den et viktig senter for irsk linproduksjon, tobakksforedling og tauproduksjon. Skipsbygging var også en nøkkelnæring; verftet Harland & Wolff, som bygde RMS «Titanic» og SS «Canberra», var i sin tid verdens største verft. Industrialiseringen, og den resulterende innenlandske innvandringen gjorde Belfast til en av Irlands største byer. Etter delingen av Irland i 1921 ble Belfast setet for regjeringen i Nord-Irland. Grunnet konflikten med delingen ble byen preget av stor grad av vold fra begge sider, og Belfast opplevde ytterligere alvorlig vold og mange bombeangrep i løpet av de tretti årene av «The Troubles», som konflikten i Nord-Irland fra 1969 til 1998 blir omtalt som på engelsk, og deler av byen forblir segregert mellom katolikker og protestanter.