Kl 20.50 rullet det ut fra stasjonen, bevoktet av ni menn under ledelse av korporal Jacklein. Etter anvisning av Westermann satt fem av disse forrest i toget og fem bakerst; dette viste seg utilstrekkelig når toget var så langt – Jacklein talte 51 vogner. Jødene begynte snart å bryte ut gjennom vegger og tak. Alt fem stasjoner før Stanislawow-stasjon måtte Jacklein ringe stasjonsmesteren der og be ham ha planker og spiker parat, slik at toget kunne repareres ved ankomst. Reparasjonene tok halvannen time, men alt ved neste stopp ble det oppdaget store huller, og at piggtråden over luftehullene igjen var revet vekk. Vognene måtte repareres ved hver eneste stopp. Kl. 11.15 ankom toget Lvov, der lokomotivet ble byttet ut med en eldre modell som knapt var i stand til å trekke toget; følgelig kunne jødene hoppe uskadet av i fart. På Kleparow-stasjon presset obersturmführer Schulze enda 1 000 jøder inn i vognene. Først kl. 13.30 fortsatte toget mot Belzec. Det var nå total panikk som følge av heten, tørsten, trengselen og likstanken. Alt kort tid etter Lvov gikk vokterne tomme for ammunisjon, og måtte nøye seg med å kaste stein etter de flyktende, eller stikke dem med bajonetter.