Trediakovskijs verk kjennetegnes av overgangen fra syllabiske til metriske strofer, noe som står bedre til klangen i det russiske talemålet. Som poet hører han ikke til de mest betydelige og som språkforsker er han preget av sjåvinistiske synspunkter, for øvrig i likhet med sin samtidige, Mikhail Lomonosov. Trediakovskij hadde likevel et godt øre for det russiske språket og var en framstående versteoretiker.