Speakeren leder Underhusets arbeid med utgangspunkt i en skriftlig forretningsorden supplert av tradisjoner og etablert praksis. Til hjelp i sitt arbeid har speakeren referanseverket kalt etter parlamentssekretæren ved samme navn. Boken, som første gang ble utgitt i 1844, anses som et standardverk for britisk parlamentarisk prosedyre og praksis.