I boken kommer Carl I. Hagen med en rekke karakteristikker av politiske motstandere. Eksempler på personer som får ros er Lars Sponheim, som omtales som en person med «smittende humør og sjarmerende fremferd» som er «positiv, hyggelig og pågående», og Dagfinn Høybråten, som beskrives som «korrekt, kunnskapsrik, opptatt av tekniske forhold og søkte å fremstå som en lyttende og interessert statsråd». Omtalen av Kjell Magne Bondevik er delt. Bondevik beskrives som «hyggelig, imøtekommende, smilende og blid» samtidig som han er «opptatt av å være konstruktiv og få ting til». Hagen gir også Bondevik negativ personkarakteristikk.