I juli 1943 begynte Per Sigurd Wiik å arbeide for Ivar Grande, en kjent samarbeidspartner med Sicherheitsdienst (SD) og medlem av Rinnanbanden, som var knyttet til den tyske sikkerhetstjenesten Gestapo. Wiik hevdet at han ikke fullt ut var klar over hva dette innebar i starten og mottok en lønn på 400 norske kroner per måned. Hans første oppdrag var å late som om han var flyktning for å vurdere vanskelighetene ved å krysse grensen til Sverige. Gjennom høsten 1943 var han aktiv i idretten med sportsklubben Freidig, som nådde finalen i Norgesmesterskapet, og han hadde en stilling som vaktmann i Jonsvannaveien 46, der han benektet å ha vært til stede under avhør eller tortur. Under ledelsen av Henry Rinnan, som ledet den beryktede spesialavdelingen Sonderabteilung Lola, var Wiik involvert i flere kriminelle aktiviteter, inkludert tvang og vold mot motstandsmenn og sivile. Rinnan var kjent for sine brutale torturmetoder, noe som bidro til at Wiik ble ansett som en av de mest beryktede medlemmene av Rinnanbanden. Til tross for sin tilknytning til disse aktivitetene nektet Wiik for å ha deltatt direkte i tortur eller arrestasjoner utført av Rinnan, men han anerkjente sin tilknytning til Rinnans operasjoner. Etter hvert som krigen skred frem, fikk Wiik jobb som bokholder for N.S. Hjelpeorganisasjon (N.S.H.), en stilling han hadde inntil krigens slutt.