Mens Neilson, Drennan og de andre radikale fra Belfast var presbyterianere, ble en annen klubb opprettet måneden etter i Dublin av en mer representativ blanding av anglikanere, presbyterianere og katolikker fra byens profesjonelle samfunnsklasser. Ett medlem, advokat Theobald Wolfe Tone, foreslo navnet Society of United Irishmen («Foreningen av forente irlendere»), som ble vedtatt av hele organisasjonen. Selskapet tok opprinnelig en konstitusjonell tilnærming, men utbruddet av krig med Frankrike i 1793 tvang organisasjonen under jorden da Pitts regjering satte igang aksjoner for å undertrykke de politiske klubbene. Tone flyktet til Amerika, og Drennan ble arrestert og siktet for opphissende injurier; selv om han ble frikjent, deltok han i liten grad i hendelsene. Som svar begynte Neilson og andre i Belfast-gruppen å restrukturere de forente irlenderne etter revolusjonære ideologiske linjer.