Men radikal eksperimentering ble ikke verdsatt av alle litterære og kunstneriske kretser i begynnelsen av århundret. Den folkelige og borgerlige smak var temmelig konservativ. Edmond Rostands poetiske drama, spesielt fra 1897, var svært populære ved århundreskiftet, liksom Georges Feydeaus skuespill og farser. Anatole France, Maurice Barrès og Paul Bourget var de ledende forfatterne i denne perioden som brukte fiksjonen for å beskrive ideer om mennesker og ting. Tradisjonen fra inspirert av Balzac og Zola hadde fortsatt stor tiltrekningskraft, som i Romain Rollands (1912).