Plassen som nå heter Parliament Square var tidligere et travelt område med trange gater og små hus. Husene ble revet tidlig på 1800-tallet for å lage en åpen plass, en plass som på folkemunne ble kalt Westminsters ørken. Et forsøk på midten av 1800-tallet på å forbedre plassen mislyktes. På 1860-tallet ble Charles Barry, som hadde vært ansvarlig for ombyggingen av Palace of Westminster noen år tidligere, engasjert for å forbedre plassen og gjøre den verdig nye Palace of Westminster. Barrys plan innebar en forlengelse av Bridge Street, noe som åpnet opp utsikten mot New Palace Yard og Westminster Hall. Samtidig ble Metropolitan District Railway bygget diagnonalt over plassen, noe som forårsaket store ødeleggelser på overflaten. Det endelige resultatet av ombyggingen av plassen var to plener på hver sin side av en øst-vestgående gjennomfartsåre. Statuer av statsmenn ble satt opp. En separat gressplen i vest fikk navnet Canning Torg. På 1930-tallet startet en diskusjon om å endre utformingen av plassen og omgivelsene, hovedsakelig på grunn av behovet for å forbedre trafikkflyten. Planene ble revidert i 1946, og to år senere ble George Grey Wornum bedt om å omgjøre området for å bedre trafikkforholdene før Festival of Britain i 1951. Transportdepartementet satte som betingelse etableringen av en sentral øy. Wornum lagde spesifikasjoner for høye og lave lyktestolper og for teakbenker. Beplantningen ble ivaretatt av Royal Parks. Arbeidet ble fullført i april 1851. De fire statuene av tidligere statsministre ble plassert på nye steder, mens statuene av Lincoln og Canning ble satt tilbake på samme sted - Canning Torg. Senere har det skjedd få endringer. Hull til flaggstenger og trafikklys kom på 1970-tallet, og ytterligere fire statuer har blitt satt opp (Smuts, Churchill, Mandela og Lloyd-George).