Metafiksjon er en fortellerteknikk som selvbevisst gir oppmerksomhet til sin egen status som verk av sin fantasi framfor virkeligheten. Det er en selvrefererende litteratur hvor teksten på seg selv, som handler om hvordan den ble til, og er en form for selvopptatt diktning. Ved at metafiktive innslag i en tekst bryter illusjonen om at teksten forteller om noe virkelig, fungerer det paradoksalt både som et distanseringsgrep ved virkemidler som eksempelvis refleksjon, eller parodi eller ironi, men også som inkluderende ved at dikteren henvender seg direkte til leseren og skaper nærhet og intimitet.