Dietzgen var garver og skaffet seg ganske omfattende kunnskaper ved selvstudier. Som kunnskapsteoretiker tok Dietzgen et strengt empirisk standpunkt og fornektet eksistensen av en ting i seg selv. Hans etikk var sosiologisk orientert, i sin oppfatning av samfunnutviklingen sluttet han seg til Karl Marx materialistiske historiefilosofi. I sosialismen så han arvtakeren til de gamle religiøse livssyn. Blant hans skrifter er (1869). Etter hans død ble (1895) utgitt.