En ny plan, med nye alternativer for standarder og stigningsforhold, ble lagt fram i stortingsproposisjon nr. 126 4. juli 1912. Stortinget kunne nå velge mellom to alternativer, en bane av klasse I med 35 kilos skinner og en noe rimeligere av klasse II med 30 kilos skinner. Hvert alternativ hadde ulike stigningsforhold og kurver. Stortinget vedtok 27. juni 1912 å bygge banen som klasse I med maksimalt 20 promille stigning, skinnevekt på 35 kilo pr meter og pukkballast i det 25 kilometer lange opptrekket mellom Romsdal og Gudbrandsdalen. Resten av banen skulle ha grusballast. Raumabanen skulle planeres etter normalprofilet for bredsporete baner av klasse 1, dvs. standarden for hovedstrekninger med 1435 millimeter sporvidde.