I 1933 bodde rundt 170 000 jøder i Berlin. Dette utgjorde en tredjedel av hele den jødiske befolkningen i Tyskland, og 4 % av Berlins innbyggere. En tredjedel av disse var fattige innvandrere fra Øst-Europa, som hovedsakelig bodde i et strøk nær Alexanderplatz kalt . Rundt 1939 bodde fremdeles 75 000 jøder i Berlin. 50 000 av dem ble deportert til konsentrasjonsleirer, hvor de fleste ble myrdet. Mellom 5 000 og 7 000 jøder i Berlin unngikk deportasjon ved å leve i skjul eller anonymt uten jødiske identitetspapirer og uten påbudt jødestjerne på klærne som såkalte («dykker»). Tilsammen rundt 1400 jøder overlevde den nasjonalsosialistiske terroren i skjul i Berlin, i tillegg var det 800 syke og døende jøder på det jødiske sykehuset i Wedding.