I Sverige ble det i 1766 lovfestet at verkene pliktet å holde arbeiderne med bolig. Noen slik paragraf finnes ikke i norske bergverkslover, men det understrekes ofte i verkenes privilegiebrev at det skulle oppføres boliger for både arbeidere og funksjonærer. Bergverk lå helst i øde områder, og de ansatte trengte tak over hodet. For å holde på arbeidskraften var det nødvendig å tilby gratis bolig og brensel som en del av lønnen. Arbeidsgiver hadde til gjengjeld en slags råderett eller rent overformynderi overfor beboerne. F.eks. måtte en arbeider søke om arbeidsgivers tillatelse for å få gifte seg; og konfirmerte barn fikk ikke bo hjemme, om de ikke tok arbeid på verket.