Forført av Ceaușescus «uavhengige» utenrikspolitikk reagerte de vestlige lederne treigt mot det rumenske regimet som på slutten av 1970-årene var blitt i økende grad mer ustadig og tyrannisk. Rask økonomisk vekst i utenlandsgjelden gjorde at det gradvis ble større motstand mot diktaturet. Regimet svarte med en økende politisk undertrykkelse i løpet av 1980-årene. I perioden 1947–1962 hadde mange rumenere blitt vilkårlig fengslet eller drept for blant annet politiske og økonomiske grunner: urettmessig fengslet, forvist, satt i husarrest, og internert på annet vis. Det var talløse misligheter, tortur, og drap mot en stor gruppe mennesker, fra politiske motstandere til helt ordinære mennesker. Mellom 60 000 og 80 000 politiske fanger ble sperret inne som psykisk syke og også i enkelte tilfeller behandlet på sadistisk vis av regimets leger. Til sammen er det beregnet at to millioner mennesker ble direkte ofre for den kommunistiske undertrykkelsen.