Fra 1950 og helt fram til midten av 1990-tallet ble mange 35mm-filmer konvertert til 70mm-kopier for premièrevisninger i store byer eller saler som passet for formatet. Denne praksisen fant sted av to grunner: Det økte bildearealet for hver bilde på 70mm-film fører til klarere, skarpere og stødigere bilder på lerretet, og de seks magnetiske lydsporene tilgjengelig på 70mm-kopier var kvalitetsmessig overlegne de to-kanals stereo-lydsporene på 35mm-kopier. Etter at de digitale lydformatene (DTS, SDDS og Dolby Digital) ble introdusert, mistet 70mm en av sine hovedfordeler overfor 35mm-film. I tillegg er 70mm dyrere å trykke enn 35mm, og som et resultat av dette, er antallet 70mm-kopier produsert betydelig lavere i dag.