I 1930-årene ble det oppfunnet flere former for «sjokk-terapier» med sikte på å kurere personer med schizofreni. Det første var insulinsjokk, som gikk ut på at pasienten ble injisert med en overdose insulin, og dermed gikk i koma, hvor de ble holdt i en time. En insulinsjokk-kur varte ofte i flere uker, fordi man mente at pasienten trengte flere behandlinger. Mange pasienter ble kronisk sløve eller utviklet epilepsi, og et ukjent antall døde.