Adickes ble utnevnt etter Christoph von Sigwart til professor i filosofi i Tübingen i 1904. Adickes filosofiske standpunkt kan betegnes som moderat kantianisme med sterke realistiske forbehold. Blant hans skrifter kan nevnes: (1887), (1901, 2. opplag 1906), og stridstidsskriftene (1927). Sin egentlige betydning fikk allikevel Adickes som Kantfilolog; han utgav den prøyssiske vitenskapsakademiets store Kantutgave (3 bind, 1911-14) samt og (1920).