Eiendommer på Svalbard ble erhvervet fra slutten av 1800-tallet, og skjedde ved at man tok ut såkalt utmål og meldte dette til Bergmesteren for Svalbard, og/eller Regjeringen ved Utenriksdepartementet. Ved århundreskiftet skjedde utmål ofte ved at interessenter reiste kapital til å skilte eller gjerde inne et visst område og utvikle virksomhet der. Man satte opp «anneksjonsskilt» og ervervet i praksis eiendommene gratis. Fra omkring 1905 startet omsetning og salv av eiendom for alvor omkring kull-leiene ved Longyearbyen og Barentsburg.