Stattholderstriden var en vanskelig sak i unionen. Stortinget vedtok i 1859 å oppheve ordningen med svensk stattholder. Stortingsvedtaket skapte oppstyr i Riksdagen da det ble kjent i Stockholm fordi det ble ansett som ensidig endring av betingelsene i unionen. Karl XV mislikte striden fordi han ønsket en union basert på godvilje. Det ble nedsatt en revisjonskomite som skulle gå gjennom og avklare alle spørsmål i unionen. Forslaget fra komiteen ble lagt frem i 1871 og da talte blant andre Johan Sverdrup sterkt imot, særlig var det motstand mot punktet som gjaldt at utenriksministeren skulle være svensk. Forslaget ble nedstemt. I utenriksspolitikk dominerte Sverige unionen.