To av prinsesse Beatrices sønner, dronning Victorias barnebarn Leopold og Maurice, ble blødere. Maurice døde ved fronten under første verdenskrig, mens broren Leopold døde under en hofteoperasjon i 1922. Beatrices datter, Victoria Eugenie, var bærer av genet, og da hun inngikk ekteskap med Alfonso XIII av Spania, fikk også deres to sønner sykdommen. Yngstesønnen Gonzalo (f. 1914) ble tidlig diagnostisert, men dette ble holdt hemmelig. Gonzalo ble den sistfødte kongelige person født med hemofili. Da Spania erklærte seg som republikk i 1931, dro Gonzalo med sin mor i eksil og studerte i Belgia, der han kom ut for en mindre bilulykke som nittenåring. Han virket uskadet, men pga sin sykdom døde han to dager senere. Hans eldre bror, tronarvingen Alfonso, hadde frasagt seg retten til den spanske trone i 1933 og bosatt seg i Miami i Florida. Her kom også han ut for en mindre bilulykke og virket uskadet, men også han døde i etterkant av indre blødninger. Den siste av dronning Victorias etterkommere som døde av sykdommen, var prins Waldemar av Preussen (1889-1945), nevø av Wilhelm II. Han var på flukt for den røde hær sammen med sin kone, prinsesse Calixta av Lippe (1895–1982). De ankom Tutzing i Bayern i håp om at han kunne få blodoverføring der, men neste dag inntok området og omdirigerte alle medisinske ressurser til behandling av konsentrasjonsleirfanger. Følgelig fikk prins Waldemar ingen behandling og døde av blødende magesår den følgende dag, 2. mai 1945.