Før 1933 var ufrivillig sterilisering av eugeniske hensyn straffbart etter tysk lov. Nazi-regjeringen sørget i juli 1933 for å gjøre ufrivillig sterilisering lovlig å utføre på personer med: medfødt utviklingshemming (tysk: ), schizofreni, manisk-depressiv psykose, medfødt epilepsi, huntingtons sykdom, medfødt blindhet eller døvhet, alvorlig medfødt misdannelse, eller alvorlig alkoholisme. Etter denne endringen kunne helsevesenet sterilisere med makt og flere titusen tyskere ble sterilisert ufrivillig de følgende årene. Over halvparten av de steriliserte var tilbakestående (mentalt mindre utviklet) og de øvrige var for en stor del schizofrene og epileptikere. Kriterier for mentalt mindre utviklet var blant annet det å lyve, krangle, latskap og påvirkelighet. Det overordnete hensynet var i praksis om personen ble ansett som nyttig for nasjonen. I årene 1933-1936 kom flere lover som identifiserte «uverdig» liv. Vanekriminelle og mentalt syke ble antatt å ha en genetisk svakhet.