Da Filip av Bourbon vant den spanske arvefølgekrigen, påla han integreringen til et enhetlig Spania med Aragóns krone som hadde støttet Karl VI av Det tysk-romerske rike. Disse dekretene ble de første vellykkede tiltakene for å samle Spania som en sentralisert stat, og framstår som et nasjonsbyggende tiltak. Denne sentraliserte staten framsto også som en del av en modernisering, på linje med øvrige europeiske stater hvor monarkene økte sin makt på bekostning av den lokale adelen, men var også en straffereaksjon mot de områdene som hadde støttet Filips motstandere i arvefølgekrigen. Alle ledende embetsmenn ble nå utpekt ved hoffet i Madrid, kongens residensby, og de fleste forvaltningsmessige institusjonene regionalt ble lagt ned og funksjonene flyttet til Madrid. Alle rettsforhandlinger skulle gjennomføres på kastiljansk, som ble landets eneste offisielle språk. Det erstattet latin, katalansk og andre spanske språk.