Selv om han fremdeles var i forhandlinger med Frankrike innså han at det var mer nyttig for Sardinia og opprettholdt alliansen med Østerrike. Karl Emmanuel var derimot lur og innså at han måtte skaffe seg tid frem til Østerrike hadde fullført forflyttingen til Italia. Den letteste måten å oppnå dette på var å dra ut forhandlingene så lenge som mulig, frem til det var tid for å handle. Dermed ga han det franske hoffet frist til slutten av februar å komme opp med en avtale, ellers ville det bli fiendskap. Han krevde også at franskmennene sluttet beleiringen av Alessandria og franskmennene gjorde faktisk dette den 17. februar 1746.