Den farligste brannen kom sørfra. Ved 15-tiden hadde to branner ca. 8 km sør for Hinckley slått seg sammen. Brannen ble påvirket av en inversjon, dvs. at lufttemperaturen i et skikt av atmosfæren steg med høyden. Et stykke over bakken lå altså et lag med meget varm luft, og over dette et lag med kaldere luft. I første omgang virket inversjonen som et lokk, hvor røyken og branngassene samlet seg under. Så slo flammene gjennom, kanskje fordi branngassene under lokket tok fyr – og nådde opp i laget av kaldere luft. Dette skapte en kraftig omrøring av luften. Det oppstod en ildvirvel eller en ildtornado. Den beveget seg hurtig og vokste til en ildstorm, dvs. en brann så voldsom at den skaper sin egen vind. Et øyenvitne anslo at vinden under Hinckley-brannen kom opp i nærmere 130 km/t; grensen for orkan er 118 km/t. Så sterk vind kan rive tak av hus og rykke opp store trær med rot, og det er vanskelig å holde seg oppreist; flyvende gjenstander gjør det farlig å oppholde seg utendørs selv uten noen brann. En slik brann suger også til seg veldige mengder oksygen, slik at folk risikerer å bli kvalt av oksygenmangel. Jordrotasjonens avbøyende kraft (Coriolis-kraften) gjør at en stor ildstorm utvikler seg til et lavtrykk, en mesosyklon, hvor luften roterer rundt sentret – mot urviserne på den nordlige halvkule. Når brannen rykket frem med «syklonisk voldsomhet», kan det altså tas bokstavelig. På den måten kan også vindfeltet rundt Hinckley-brannen ha påvirket brannene i omegnen.