Etter Napoléons nederlag og den andre restaurasjonen ble han tvunget til å gå i eksil men i 1819 fikk han lov å vende tilbake og i 1820 ble han utnevnt til marskalk av Frankrike. Han forsøkte igjen å vise seg som en ivrig monarkist og ble i 1827 nok en gang utnevnt til pair av Frankrike. Etter julirevolusjonen i 1830 erklærte han seg som tilhenger av Ludvig Filip som var takknemlig for hans støtte og utnevnte han til marskalkgeneral av Frankrike (fransk: Maréchal général des camps et armées du roi), en tittel som tidligere kun hadde blitt tildelt Turenne, Claude Louis Hector de Villars og Moritz greve av Sachsen.