Furuseth blandet komikk inn i forestillingen, og var seg bevisst at det kunne oppfattes som et overtramp å bruke humor i omtalen av selvmord. I begynnelsen av forestillingen uttalte hun derfor at «(j)eg håper jeg ikke sårer noen». Hun fortalte om barndommen på Jessheim og hvordan livet ble etter at moren og senere broren begikk selvmord.