Kassettbåndet patentert av Philips i 1963 (i konkurranse med en litt større kassett med høyere kvalitet fra BASF) betydde en stor endring - båndene ble tynnere, tapebredden ble redusert til 3,81 mm og hastigheten til 4,75 cm / s - med dårligere frekvensrespons og dynamikk og mer støy som et resultat. Samtidig ble den kvalitative lagringstiden redusert til 10–15 år på grunn av blant annet krysstale i de tynne stripene. For å kompensere for manglene til en viss grad ble nye båndtyper lansert: krombånd (såkalte type II-bånd) og kjemisk rent jern (som IV-bånd) med bedre egenskaper - samtidig som ulike elektroniske støyreduserende systemer var introdusert (for eksempel Dolby og dbx). Den målbare lydkvaliteten økte litt, men på bekostning av komplikasjoner, forvirring og høyere priser.