Det har vært gjennomført sultestreiker fra irske republikaneres side siden 1917, og 12 menn hadde tidligere dødd under tidlige sultestreiker, blant dem Thomas Ashe, Terence MacSwiney, Seán McCaughey, Michael Gaughan og Frank Stagg. Etter innføringen av interneringsleire 1971, ble Long Kesh, senere kjent som HM Prison Maze, driftet som en leir for krigsfanger. Internerte bodde i sovesaler og disiplinerte seg selv med militærlignende kommandostrukturer, hadde militærøvelser med våpenimitasjoner av tre og avholdte forelesninger om geriljakrigføring og revolusjonær politikk. Dømte fanger ble nektet de samme rettighetene som internerte fanger fram til juli 1972, da , det vil si spesiell status som politisk fange, ble innført som følge av en sultestreik gjennomført av 40 IRA-fanger ledet av den republikanske veteranen Billy McKee. Fanger som kom under ble behandlet i stor grad som krigsfanger, og hadde for eksempel rett til ikke å bære fengselsuniform eller gjøre arbeid i fengselet. I 1976, som en del av kriminaliseringen av paramilitære grupper, sluttet britiske myndigheter å gi til paramilitære fanger i nordirske fengsler. Denne endringen rammet ikke de som allerede var fanger, bare de som ble dømt etter 1. mars 1976. Avslutningen av var en alvorlig trussel mot autoriteten innsatte paramilitære ledere kunne utøve over sine egne, og var dessuten katastrofal med tanke på propagandahensyn.