Den andre fortolkningen, støttet av Stephen Johnson, hevder at festningene fungerte som et kystforsvar mot sjøfarende angripere, hovedsakelig saksere og frankere, og fungerte som baser for den romerske flåten mot dem. Dette synet er styrket av eksistensen av en parallell kjede av festningsverker på andre siden av kanalen langs nordkysten av Gallia som da komplimenterte de britiske festningene, og understreker et felles forsvarssystem.