Det blir snart antatt at hun har begått selvmord, ved å hoppe i vannet. Ektemannen sørger over hennes død, og reiser en gravstein til hennes minne ved landsbyens kirkegård. Kvinnen lever imidlertid fremdeles. Hun druknet ikke, men vandret vekk fra hjemmet sitt. Hun tilbringer deretter tid ved en religiøs orden og rekonvaleser. Hun leser derfor en avis, og kommer over en beretning om bryllupet til Edith og sønnen til Henry Dennys - den tidligere eieren av Colworth. Hun trodde først at dette refererte til hennes egen ektemann, før artikkelen identifiserte brudgommen som den yngre sønnen - hvis eksistens hun aldri har visst om. Først mange år senere besøker hun igjen hjem-byen, og går innom landsbyens kirkegård. Der blir oppmerksomheten hennes trukket mot en mann som ligger på en grav. Først tror hun at han er skadet, og skynder seg til ham. Men det viser seg at dette var ektemannen hennes, og graven han gråter over er en gravstein som bærer hennes eget navn. Kona oppdager deretter at alle mistankene hun noensinne hadde mot ektemannen sin, var fullstendig grunnløse.