I forlengelsen av dette ønsket om å vise leserne det rette ideal, skulle han mot slutten av sitt liv i enda større grad fremheve den mer didaktiske siden ved litteraturen. Parallelt med dette økte hans interesse for kristendommen. Etter det han selv sa, ønsket han å skildre den rette kristendom og det ideelle kristne samfunn, en intensjon han kombinerte med kritikk av det bestående. Som en konsekvens av dette har hans sene verker sterkere religiøst preg enn hans tidlige, og han begynte å publisere didaktiske fabler. Den mest kjente av disse er fra 1881.