Meldingen fortalte at fiskerinæringen hadde vært «i en vanskelig omstillingsperiode de senere år, og tendensen i utviklingen er fortsatt noe uklar.» Fra 1952 til 1960 ble det rundt færre fiskere med fiske som eneste inntekt. I perioden økte antall fiskebåter over 60 fot med 100 enheter. Myndighetene var bekymret over den sterke økningen i antall sjarker, altså mindre fiskefartøyer, der antallet farkoster under 30 fot økte med . Fiskeindustrien hadde samtidig hatt en stor utbygging og blitt modernisert. Problemene i fiskerinæringen ble omtalt som «tildeles meget vanskelige» og at offentlig medvirkning var nødvendig. Vanskene gikk ut på at det oppstod endringer i markedene for fiskeprodukter, dette som «følge av stigende levestandard, gradvis opphevelse av handelsbarrierer, og den alminnelige utviklingen av fiskeriene i internasjonal målestokk.» Utbyggingsfondet mente at trålerflåten i landsdelen hadde problemer på grunn av dens sammensetning. Det ble foreslått å eksperimentere med større hekktrålere for å finne ut om det kunne være praktisk og lønnsomt. Et annet fundamentalt problem mente en dreide seg om lav grad av bearbeidelse. Her mente en at større grad av filetering ville gi større sysselsetting og motvirke sesongvis ledighet.