Infanteriet bestod av bueskyttere og ordinære fotsoldater. Bueskytterne ble beskyttet «av et avlangt kurvet skjold, dekket av flettede grener og tauverk». De rykket frem i tett formasjon og overøste fienden med mengder av piler. De ordinære fotsoldatene ble rekruttert fra bønder og fikk ingen betaling, de tjente hovedsakelig som væpnere for krigerne til hest. De angrep også murer, grov ut huler og så etter bagasjetoget. Deres våpen var et spyd og et skjold. Kavaleriet var bedre støttet av krigselefanter «som så ut som bevegelige tårn» som kunne skape uorden og skade i fiendtlige rekker i åpent lende og flate marker. Sasanidene brukte ikke stridsvogner. I motsetning til partherne organiserte iranerne effektive beleiringsmaskiner for å redusere fiendtlige fort og befestede byer. De lærte dette forsvarssystemet fra romerne, men var snart på høyde med dem ikke bare i bruk av offensive beleiringsmaskiner som katapulter, ballista, rambukker og bevegelige tårn, men også i metoder for å forsvare sine befestninger mot slike maskiner, ved å kaste stein, helle kokende væske på angriperne eller skyte brannpiler.