Utvidelsen av stemmeretten i det 19. århundret tvang det konservative partiet til å gjøre profilen mer folkelig. Dette ble gjort først og fremst under ledelse av Lord Derby og Benjamin Disraeli, som selv var med på å utvide stemmeretten gjennom Reformen av 1867. I 1886 dannet partiet en allianse med Lord Hartington (den senere 8. hertug av Devonshire) og Joseph Chamberlains Liberale Unionister, og under Lord Salisbury og Arthur Balfour holdt partiet makten i nesten 20 år. Imidlertid led partiet et voldsomt valgnederlag i 1906, da det ble splittet på grunn av uenighet om frihandel.