Etter at Svensk Pommern ble besatt av franske styrker i 1812 fortsatte Suremain i svensk tjeneste på det vilkår at han skulle slippe å gå i direkte strid mot franske styrker. Til tross for mindre uenigheter mellom han og kronprins Karl Johan ble han samme år utnevnt til generalinspektør ved artilleriet og i 1813 til generalmajor, hvorpå han som øverstkommanderende ved det svenske artilleriet deltok i Nordarméens felttog i Tyskland. Når svenskene etter Kielfreden i 1814 skulle delta i invasjonen av Frankrike søkte Suremain avskjed. Han ble så utnevnt til militærguvernør over Lübeck, som da var den svenske arméens viktigste by for forsyninger og kontakt med Sverige.