Mange karakteristikker har vært benyttet for å fange karakteren hos denne egenartede skuespillerinnen. Mye sikter til hennes utseende og milde finlandssvenske dialekt som «hulder» eller «lys, rank bjørk». Klart er at hun mange ganger fått spille figurer som har vært både kunstneriske og veldig sjelfulle som Siri von Essen i SVTs store Strindbergserie, August Strindberg ett liv (1985), eller som Agnes von Krusenstjerna i Mai Zetterlings (1986). Hennes utstråling av svalt klassisk skjønt vemod med all dens flertydighet har også gjort henne særlig skikket for å framstille rent androgyne figurer som Ismael i (1982) eller som Tintomara i på Dramaten (1987). Men hun kan like gjerne opptre som mer rendyrket usympatiske figurer som filmdirektøren i (1988) eller sekretæren i Killinggängets TV-film (1999). Hun spilte også hovedrollen som markise de Sade i Ingmar Bergmans oppsetning av (TV-versjonen 1992). Hun utmerkes ved den store presisjonen i sine fremføringer. Med sin distinkte språkbehandling har hun også ofte blitt benyttet som oppleser og resitatør.