Hovedavtalen representerte en skjerming fra omgivelsene i den forstand at den var en konkurranseregulerende avtale mellom så godt som alle bryggeriene i Norge. Landet var delt inn i såkalte teiger, og hvert bryggeri hadde hver sin teig hvor de hadde forrett på salget. Salg utenfor området bedførte merkostnader slik at man ble mindre konkurransedyktig utenfor sin egen teig. Nordlandsbryggeriet for eksempel hadde sitt området i Nordland fylke. Denne avtalen, som ga det enkelte bryggeri en form for monopol, var godkjent av Sosialdepartementet.