Martin Luther var tilhenger av (tilpassede) litanier. Da den osmanske hær stod foran Wiens porter i 1528/29 formante Luther de reformatoriske pastorer om å kalle folket til bot og bønn, og anbefalte datidens mest allment kjente litani for høymesse eller vesper. I 1529 innførte han en modifisert versjon av Allehelgenslitaniet (endret for det meste ved invokasjonene rettet til helgenene, og bønnene for paven) til bruk i Wittenberg på latin og tysk. Dette litaniet har etter ytterligere omforminger blitt overlevert gjennom århundrene og brukes fortsatt i flere lutherske kirker. I Svenska kyrkans psalmbok er det tre tonesatte litanier (700:1-3) som alle kan anvendes som forbønner i høymessen. Det såkalte C-moll-litaniet (700:1) er vanlig som sunget forbønn i fastetiden.