Denne prosessen la grunnlaget for at seks av grevskapene i Ulster samlet sett har en protestantisk og britiskvennlig majoritet, og at disse ble til dagens Nord-Irland da Irland ble delt. Koloniseringen ble på som et middel til å kontrollere, anglisere, og «sivilisere» Ulster. Provinsen var nesten helt irsk-gælisk, katolsk og ruralt og hadde vært den regionen som var mest motstandsdyktig mot engelsk kontroll. Koloniseringen og nybyggingen var også ment å bryte irsk-gæliske Ulsters forbindelser med det opprørske skotsk-gæliske Høylandet i Skottland. Kolonistene (eller «britiske leietakere») ble pålagt å være engelsktalende, protestantiske, og lojale mot kongen.