Betegnelsen er ukjent i gammelnorsk trolig fordi det ikke fantes andre slags trekirker. Da kirker i nyere tid ble laftet oppsto behov for et eget ord for eldre kirker. Navnet (stavkirke) kommer av den konstruksjonsdelen som kaltes eller (hjørnestaver). Ordet er både norsk og svensk, og gjelder noe som er oppreist for eksempel gjerdestolper eller tønnestaver. Dokumenter fra 1600- til 1700-tallet bruker betegnelsen stav også om veggtilene. Emil Eckhoffs bok har med reisverkskirker uten de typiske hjørnestolpene. skjelner mellom og , der viser til de bærende stolpene. På Vestlandet og i Nord-Norge brukes fortsatt betegnelsen stav i reisverk og grindverk. Stavkonstruksjon finnes i profane bygg blant annet i svalganger omkringen en laftet kjerne i norske loft.