Boka inneholdt gamle viser som Vedel hadde samlet fra visehåndskrifter og muntlig tradisjon, mesteparten er den type viser vi kaller ballader. Da han i 1586 besøkte Hven, ba dronning Sophie ham om et utvalg renskrevne viser, og han sørget deretter for en trykt utgave til glede for allmuen. Utgivelsen var uten sidestykke i noe annet land, og samlingen vant i løpet av 1600-tallet enorm utbredelse i befolkningen gjennom tallrike gjenopptrykk.