I 1932, hundre år etter Bjørnsons fødsel i 1832, kom boka . Forbildet er tydeligvis Platons (Gjestebudet). Fire karer stifter en slags klubb som de kaller . De fire gir seg selv greske navn, og boka handler om et gjestebud der temaet er Bjørnstjerne Bjørnson. Alle har forberedt seg til samværet, og Bjørnson blir belyst fra ulike synsvinkler. Boka gir i sum et interessant bilde av Bjørnsons innsats med vekt på ætt og arv og sentrale emner i hans diktning, bl.a. hvordan kristendommen er behandlet i diktningen. Dramaet får en innsiktsfull tolkning. Det er ikke kristendommen i seg selv som er over evne, men den edle presten Sang som fristes til å overstige de grenser som er satt for menneskene. leses altså som en tilnærmet klassisk hybristragedie. Bjørnsons kristendomssyn, slik det framstilles i boka, synes til slutt å falle sammen med budskapet i Bård skolemesters vise i (1860): «Elsk din næste, du kristen sjel». I resonnementet trekkes også den sene boka (1889) inn.