Den første serien av førti homilier handlet om enkel redegjørelse av hovedhandlingene for de kristne årene; den andre handler om kirkedoktriner og historie. Ælfric benektet for jomfru Marias ulastelig fødsel og hans undervisning av nattverden i kirkeloven og i Sermo de sacrificio in die pascae fikk senere religionspolitisk betydning for de protestantiske forfattere under reformasjonen i England som bevis på at den tidlige engelske kirken ikke opprettholdt den romersk-katolske kirkes doktrine om transsubstantiasjon (forvandling).