Inntil det sjette århundre e.Kr. hadde de hellige hebraiske skrifter (det gamle testamente) kun vært nedskrevet som konsonanttekst; Vokalene ble overlevert muntlig. Men på den tiden var det mange jøder som ikke lenger var fortrolige med hebraisk, og forståelsen av konsonantteksten stod i fare. For å beskytte teksten utviklet de et skriftlig vokalsystem. Masoretene var meget nøye med ikke å gjøre endringer på den opprinnelige teksten, så de utviklet derfor vokalsystemet som prikker og streker som ble tilføyd over, under og midt i bokstavene i konsonantteksten (). De utviklet også et komplisert system som tjente som tegnsetting og som ville hjelpe leseren til en mer korrekt uttale.