Med veksten til kulten til Osiris under Mellomriket ga en form for demokratisering av religionen et tilbud om evig liv til selv hans mest ydmyke tilhengere. Moralsk skikkethet ble den dominerende faktoren i å avgjøre en persons egnethet. Ved døden møtte en person dom fra en domstol av førtito guddommelige dommere. Om den avdøde hadde levd et liv i henhold til de moralske forskriftene til Maat, som representerte sannhet og rettferdig liv, var den døde velkommen til Osiris’ rike. Om vedkommende ble funnet skyldig, ble personen kastet til en «sluker», som demonen Ammit som spiste sjelene og de gikk glipp av evig liv.