Arnulf Øverland, som skrev ei bok om Duun i 1926, mener at hovedpersonen «er altfor mønstergyldig som menneske, han kommer aldri i noen situasjon, som han ikke greier.» Per Anders er på sitt vis en rasjonalist og opplysningsmann, med tillit til egne krefter og stor skepsis til hemmende overtro. Han er «konservativ og radikal, rasjonalist og gudfryktig på samme tid.» Dessto sterkere virker den viktige scenen i det andre kapitlet, «Løssi Langnatt», hvor han overnatter i naustet og blir hjemsøkt av noe som han først avfeier som tilfeldige lyder og mørkeredsel, men etter hvert erkjenner at er selve Djevelen, som han overvinner.