Hennes repertoar fikk nå mer og mer innslag av Country-musikk. I 1950 hadde hun fremgang med Pee-Wee-King-nummeret med en blanding av Dixieland og . Deretter kom Capitol på den idé å gi henne gags som doo-wop-aktige bakgrunnskor, som i singelen , og i hele albumer, selv i jazz-LP-ene , og . Med (1952), som Johnny Hartman før hadde spilt inn for Victor, og (1956, på RCA Victor) dikk hun to nummer-én-hits, og fikk to gullplater.