Den mest utbredte teorien er at steinen ble reist som en grensemarkering av Karen og Peder Cudrio mellom to eiendommer på 1700-tallet. Noe som taler for at dette kan stemme er at bautaen står på et relativt utilgjengelig sted, og det må ha blitt brukt mye ressurser for å transportere og reise den på Spinneren. Dette hadde Cudrio-familien både penger og ressurser til. I tillegg finner man en varde rett sør for bautaen, og på en kolle enda lenger sør for dette igjen; en stor stein som kan se ut til å være en gammel grensestein. Disse ligger langs åsen på en linje mellom Nordre og Søndre Spinneren, som da antakelig dannet den østlige grensen for det daværende «» (gnr. 174, bnr. 3) ervervet av Peder Cudrio i 1742. På en annen side brukes så store steiner sjeldent som grensemarkeringer, med mindre steinen ble funnet i nærheten. Skulle denne teorien stemme, så vil det si at bautasteinen har stått fra 1740-tallet og frem til veltingen på slutten av 1920-tallet. I så fall må steinen ha stått på et solid murt fundament. En annen teori har gått ut på at bautasteinen er reist til minne om en omkommen kvinne i "den store skogbrannen" som fant sted her i juli 1889. Denne teorien har blitt avkreftet, da øyevitner kan fortelle at bautaen stod her lenge før den tid. Noen mener bautaen kan ha en tilknytning til Karl den 12. sitt felttog tidlig på 1700-tallet. Denne teorien er regnet som mindre sannsynlig. Bautaen kan også ha blitt reist som et minne over Karen Cudrio sin mann, Peder Cudrio, etter hans død i 1765. Steinen er reist omtrent midt mellom gårdene Krokhol og Skullerud som var i deres eie. Bautaen ligger på et sted som dog er såpass utilgjengelig at dette virker lite sannsynlig.