Hva som ble det første bindet av (1843), utgitt av Smith, Elder & Co. tilskrevet den anonyme forfatteren «A Graduate of Oxford» var Ruskins svar på Turners kritikere. En elektronisk utgave er tilgjengelig online. Ruskin argumenterte kontroversielt at moderne landskapsmalere — og i særdeleshet Turner — var overlegen de såkalte «gamle mestre» fra den postrenessanseperioden. Ruskin opprettholdt at de gamle mestre som Gaspard Dughet (Gaspar Poussin), Claude, og Salvator Rosa, i motsetningen til Turner, favoriserte maleriske konvensjoner, og var ikke «sannferdig til naturen». Han forklarte at han mente «moralsk så vel som materiell sannhet». Oppgaven til kunstneren er å observere naturens virkelighet og ikke oppfinne den i studioet — å gjengi hva han har sett og forstått, og forestille seg det på lerretet uhemmet av noen regler for komposisjon. For Ruskin demonstrerte moderne landsmalere en overlegen forståelse for «sannheter» om vann, luft, skyer, steiner, og vegetasjon, en inngående forståelse av hva Ruskin demonstrerte i sin egen prosa. Han beskrev verker han hadde sett i National Gallery og Dulwich Picture Gallery med en enestående verbal evne til finne de rette uttrykke.