Svein jarl fór fyrst til Svitjod til sviakongen Olav, verfar sin, og fortalde han alt de som var hendt med honom og Olav Digre, og spurde sviakongen til raads um kva han no skulde taka seg til. Kongen sagde at jarlen skulde vera hjaa honom, um han vilde de, og faa so mykje land aa raada for, som han totte kunde vera høvelegt; «men i anna fall,» sagde han, «skal eg gjeva deg folkehjelp nok til aa taka lande fraa kong Olav.» Dette valde jarlen, daa alle mennane hans mana paa han, for di mange av deim som var med han der hadde store eigedomar i Norig. Medan dei samraadde seg um dette, vart dei samstelte um de, at dei vetteren etter skulde taka til og fara landvegen gjenom Helsingland og Jamteland og ned i Trondheim, av di jarlen trudde de var mest hjelp og stydning aa faa av inntrøndine, um han kom dit. Men fyrst tala dei av, at dei skulde fara paa herferd um sumaren i Austerveg og faa seg gods.