De eldste kjente detaljerte og direkte visuelle framstillinger i renessansen er en av de mange illustrasjonene i tresnitt til , en bok utgitt i Venezia i 1499. Boken presenterer en mystisk, hemmelighetsfull allegori hvor Poliphilo forfølger sin kjærlighet Polia gjennom en drømmelignende landskap og er til sist, tilsynelatende, forsont med henne ved Venus’ fontene. Her vises også Leda og svanen i kjærlighetsakten som til tross for at de sitter på en toppen av triumfvogn som ble trukket gjennom en tiljublende menneskemengde. En gravering av Giovanni Battista Palumba, datert til senest 1503, viser også paret i , men på et avsondret landlig sted. En annen gravering, ganske sikkert fra Venezia og tilskrevet blant annet Giulio Campagnola, viser en form for kjærlighetsakt, men Ledas holdning er meget tvetydig. Palumba gjorde også en annen gravering, kanskje i tiden rundt 1512, antagelig meget påvirket av Leonardo da Vincis skisser for hans tidligere komposisjoner, og som viser Leda sittende på bakken og leke med sine barn.