Arendt konkluderte med at jødene gikk passive i døden og at deres egne ledere medvirket i forbrytelsen. Da Arendt ble kritisert for sin fremstilling, trakk hun stadig frem Hilbergs bok som sannhetsvitne. De to var nokså enige når det gjaldt jøderådenes rolle og Hilberg ble slått i hartkorn med Arendt og utsatt for samme kritikk særlig fra israelske forskere. Hilberg følte seg uvelkommen i Israel.