Betegnelsen sfaleritt kommer fra tyske , en betegnelse dannet i 1847 av den tyske mineralogen Ernst Friedrich Glocker (1793–1858); av , til gresk gresk σφαλερός, , i betydningen «forrædersk», ettersom intet metall kunne utvinnes fra mineralet, og , ved at mineralet kan se ut som andre mineraler, som høy tetthet og sterk glans. Det var først i 1735 at det ble oppfattet som et sinkmineral. På norsk betraktes «sfaleritt» som et foreldet begrep, og hvor sinkblende benyttes isteden.