Generelt har flatbygdemål bevart færre eldre drag enn fjellbygdemål i grammatikken og har større grad av østnordisk påvirkning. Grensa er like fullt ikke helt tydelig, og overgangsområder kan ha drag fra begge gruppene. I grove trekk skiller flatbygdemål seg fra fjellbygdemål på følgende punkt: Pronomenet heter på flatbygdemål eller , mens det på fjellbygdemål oftest . Pronomenet heter på flatbygdemål, mot (objektsforma blir i Nord-Gudbrandsdalen også brukt som subjekt) på fjellbygdemål. Nektingsadverbet heter konsekvent / på fjellbygdemål, mens det varierer mellom / og / på flatbygdene. Tradisjonelt het det også i Vestfold, som ellers klart tilhører flatbygdemålsområdet. I nyere bymål brukes gjerne , trolig lånt inn fra dansk/bokmål (i Oslo bymål var gjennomført innen år 1800). Flatbygdemål har ett felles bøyingsmønster for alle hunkjønnsord. De mangler eiga ending i bunden entallsform av sterke hunkjønnsord, slik at det heter og , mot / og i fjellbygdemål. Det er heller ikke egne endinger i flertall av svake hunkjønnsord – det heter , ikke o.l., slik det gjør i fjellbygdemåla. Der fjellbygdemål har bøyingsmønster av typen -u, -o, -u(r), -u(d)n(e) i svake hunkjønnsord med jamvekt, blir -u gjerne behandla som en del av rota i flatbygdemål, slik at disse orda i flatbygdemål bøyes på samme måte som sterke hunkjønnsord. Det gir former som , mot i fjellbygdemål. Flatbygdemål har kløyvd svakt hankjønn, slik at i jamvektsord er -a er bevart fra de norrøne akkusativsformene. Det heter dermed og (jamvekt) mot . I fjellbygdemål ender alle svake hankjønnsord på -e. Der bokmålet har et obligatorisk skille mellom subjektsform og objektsform , har nær sagt alle dialekter samme form i begge kasus. I flatbygdemål er denne , , o.l., som stammer fra den gamle dativsforma, mens den i fjellbygdemål er . Unntak er gudbrandsdalsk, som her slår følge med flatbygdemåla og trøndermåla nordafor, og tradisjonell vestfoldsk, som opprettholder et skille mellom og . Bevart -m i dativ flertall av substantiv følger samme skillelinje for dialektene som har dativ, slik at det heter i flatbygdemåla og gudbrandsdalsk og i de andre fjellbygdemåla.