Ba'al var sønn av amorittenes gud Dagon («korn»). De hadde hver sitt store tempel i Ugarit. I likhet med El kalles Ba'al «okse», mens Ba'als ektefelle Anat kalles «den unge kvigen». Ordet betegnet guder generelt, vesener som kanaanittene mente holdt til i kilder, trær og på fruktbare steder. Også Jahve kunne kalles «en ba'al», og ordet inngår i personnavn fra tidlig kongetid; en sønn av kong Sauls sønn Jonatan het Meriba'al. Den bibelske fortelleren endret iblant leddet til («skjensel»), fordi ordet ble oppfattet som en fremmed gud. Kong Sauls sønner Isjbosjet og Mefibosjet het opprinnelig Isjbaal og Mefibaal. I Ugarit ble Ba'al kalt Alijan Ba'al («den sterke Ba'al»).