Da Sorbonne ble gjenåpnet ble det øyeblikkelig okkupert av studentene som erklærte det til et selvstyrt «folkets universitetet». Folkemeningen sto på studentenes side, men snudde seg raskt da opprørernes ledere ble invitert til å uttale seg på riksdekkende fjernsyn og «oppførte seg som uansvarlige utopister som ønsket å ødelegge ’forbrukersamfunnet’». Uansett, i ukene som fulgte ble rundt regnet 401 aksjonskomiteer opprettet i Paris, inkludert Sorbonne Occupation Committee, og andre steder for å behandle klagemål mot den franske regjeringen og samfunnet. Studentene Daniel Cohn-Bendit og Alain Krivine hadde blitt de fremste studentlederne på denne tiden.