Den historiske institusjonen av fianna er kjent fra referanser i tidlig middelalderske irske lovtraktater. En var en ung mann som ikke eide land, ofte en ung adelig som ennå ikke hadde mottatt sin arv. Et medlem av fianna ble kalt for en , lederen av en fianna var en (bokstavelig «konge-fénnid»). Geoffrey Keating i hans historieverk fra 1600-tallet, (, vanligvis referert til som «Irlands historie»), fortalte at i løpet av vinteren ble fianna innlosjert og gitt kost av adelen. I løpet av denne tiden opprettholdt de hans lov og orden, men i sommertiden, fra sesongene Beltane til Samhain, var de forpliktet til leve av jakt for føde og salg av skinn. Keatings verk er mer en samling av tradisjoner enn en pålitelig historieverk i moderne forstand, men i dette tilfellet peker forskerne på referanser i tidlig irsk poesi og eksistensen av en inngjerdet jaktsesong på dåhjort og villsvin mellom Samhain og Beltaine som er bekreftet i middelalderens Skottland.