De viktigste av disse var: Kan. 1: For å kunne hindre muligheten av framtidige splittelser (skisma), skulle kun kardinaler ha retten å velge en pave. I tillegg ble det krev to-tredjedels flertall for at valget skulle være gyldig. Om en kandidat kom til å erklære seg selv som pave uten at han hadde oppnådd det nødvendige flertall, skulle han og hans tilhengere bli bannlyst. Kan. 2: De ordinasjoner som ble utført av antipavene Viktor IV, Paschalis III, og Calixtus III ble erklært , ugyldige, som om de aldri hadde eksistert. Kan 7: Forbud mot å kreve penger for å utføre begravelser, velsigne et ekteskap eller å utføre en hvilken som helst del av sakramentene. Kan. 11: Forbud for geistlige å ha kvinner i sine hus eller å besøke nonneklostre uten en god grunn; erklærte at gifte geistlige skulle miste deres presteembete; og at presten som var engasjert i sodomi skulle bli fratatt sine embete og påkrevd å gjøre bot – mens lekfolk skulle bli bannlyst. Kan. 18: Det ble krevd at hver eneste katedralkirke måtte utpeke en mester for å undervise de geistlige og fattige elever av kirken. Denne beslutningen bidro til å igangsette katedralskoler som igjen utviklet seg til universiteter. Kan. 19: Erklærte bannlysning av de som forsøkte å skattlegge kirkene og de geistlige uten tillatelse fra en biskop. Dette ble grunnlaget for en strid mellom kirke og stat som varte ut middelalderen. Kan. 25: Bannlysning av de (kristne) som var engasjert i åger. Det var årsaken til jøder kunne låne ut penger mot renter ettersom de ikke var kristne. Kan. 26: Forbød jøder og muslimer fra å ha tjenere som var kristne, og samtidig ble det slått fast at vitnemål fra en kristen alltid måtte aksepteres mot en jødes vitnemål. I praksis betydde det at om det var en rettstvist mellom en kristen og en jøde, måtte den kristne vinne uansett. Kan. 27: Understreket pliktene til herskerne om å undertrykke og stanse all kjetteri, og fordømte «brabantanere, aragonere, baskere, navarrere og andre som praktiserte slik grusomheter mot kristne at de respekterte verken kirker eller klostre, sparte verken enger eller foreldreløse, verken alder eller kjønn, men på hedensk vis ødela og la alt øde.» .