Fra slutten av 1700-tallet ble landet jevnlig besøkt av utforskere og andre sjøfolk, misjonærer, handelsmenn og eventyrere. I 1840 ble Waitangi-avtalen signert mellom den britiske kronen og ulike høvdinger for maoriene, noe som forte New Zealand inn under det britiske imperiet og ga maoriene like rettigheter som britiske borgere. Det var deretter en omfattende britisk bosetning over hele landet. Krig og innføring av det europeiske og juridiske system førte til at det meste av eierskapet til New Zealands landområder gikk fra maoriene og til (europeere), og de aller fleste maorier ble svært fattige.