Hypotesen om nøytrinoens eksistens er fra 1930-tallet. Nøytrino «oppstod» som en hypotetisk partikkel i et brev fra 1930 av Wolfgang Pauli (Nobelprisen i 1945). På den tiden var det kjent at mange atomkjerner endte sine liv ved å sende ut en elektron. Denne prosessen, som kalles betahenfall, ga forskerne mye hodebry, blant annet ved at fysikkens hellige lover – energiprinsippet – ikke syntes å gjelde. For å gjenopprette orden i fysikkens lovbok kom Pauli med det han kalte en «desperat løsning» – kjernen sendte ikke ut elektronet alene. Den ble fulgt av en annen småpartikkel, som ikke hadde elektrisk ladning og reagerte svært lite med sine omgivelser. Den lille partikkelen, som etter hvert fikk navnet nøytrino, tok en del av energien med seg og forsvant sporløst i det tomme intet. Energibalansen ble som forventet, bare man tok hensyn til den andelen som nøytrinoet hadde tatt med seg.