Statsminister Robert Peel tok ikke med Disraeli da han satte sammen sitt kabinett i 1841, og Disraeli ble senere en skarp kritiker av Peels regjering. I parlamentet ble Disraeli kjent for sitt forsvar for de proteksjonistiske kornlovene («Corn Laws»), da han gikk i mot partikollegaen Peels engasjement for frihandel, som Disraeli fordømte som «-kapitalisme». Slutten av 1845 og de første månedene av 1846 ble dominert av striden i parlamentet mellom frihandelsvennene og proteksjonistene. Disraeli tapte kampen, men avskaffelsen av kornlovene fikk en høy politisk pris da det konservative partiet sprakk. Peel og hans tilhengere, som ble kjent som peelitter, nærmet seg whigene. Rundt proteksjonistene ble det dannet et nytt konservativt parti, under ledelse av Disraeli, George Bentinck og Edward Smith-Stanley Derby.