I ettertid er Burennæus kjent som en av Ludvig Holbergs lærere ved skolen i Bergen. Han var også en av de siste produktive latinske poetene i Norge, ved siden av Niels Stub. I 1699 fikk han trykt diktsamlingen i København. Samlingen innledes med et ærevers til en prest på Manger to hørere ved skolen i Bergen, Henrik Frimann og Hartvig Skjelderup. Diktene i samlingen er leilighetsvers til brylluper og begravelser, eller besøk av viktige personer i Bergen. Francis Bull omtaler diktene som «kvikke og velformede».