Bente Stokke har blitt kjent for sine aske- og støvinstallasjoner. Råstoffet hun har brukt i arbeidene sine siden 80-tallet, er hovedsakelig aske. Ifølge Michael Hübl kan bruken av aske lett bli misforstått. Grunnen er at materialet er belagt med ulike konnotasjoner, som rommer mange forskjellige betydninger. Han nevner for eksempel «Holocaust», som opprinnelig var en betegnelse for forbrenningen av et helt dyr, og angsten eller omsorgen vi har for jordens fremtid. Hübl påpeker at Stokke anvender materialet uten historiske og metaforiske henblikk. Asken hun bruker er et industriprodukt, som skiller den fra aske i gamle, historiske og kulturelt overleverte bilder og forestillinger. Hun henter rester fra søppelforbrenningsanlegg, også kalt boiler aske. Hübl skriver følgende: «Når Bente Stokke arbeider med etterlatenskapene fra disse prosessene, betyr det utslettelse, tilintetgjørelse og pulverisering.» Med dette tar Stokkes kunst for seg to tilstander: Utslettelse og fortsettelse.