Elphinstone sendte Erskin senere en kopi av en tsjagataisk tekst han hadde fått tak i Peshawar i 1810. Erskin hadde egentlig liten interesse av å ta opp igjen sitt arbeid, men selv om han var fryktelig lei av oppgaven, valte han, ut fra det han kaller «the necessity», å ta opp igjen arbeidet enda en gang. Han hadde dessverre lite kunnskap om tsjagataisk, så det var lite endringer han kunne få gjort. Hans manuskript, den første oversettelsen til et europeisk språk, ble utgitt ti år etter han var ferdig, i 1826. Han jobba kun ut ifra Khankhanans persiske oversettelse, men Khankhanan hadde vært så nøyaktig med å holde seg til den opprinnelige teksten og dens syntaks at oversettelsen er i beste fall gåtefull og i verste fall uforståelig.