Ekteskapet var i begynnelsen upopulært i England hos adelen og parlamentet, selv om Annas far var kanskje den mektigste monarken i Europa, men hans relativt fjerne innflytelsessfære ga liten politisk fordel og begrenset handel for England, og Anna brakte ikke med seg medgift; isteden måtte den engelske kongen betale hennes bror en sum. Ekteskapet var et biprodukt av det vestlige skisma innen pavedømmet på 1300-tallet. Da den unge Anna kom til England var det en kronikør som beskrev henne som «menneskehetens skrap». Men Anna synes å ha vunnet mange engelske personer over ved sin personlighet og hennes anstrengelser for å hjelpe å skaffe kongelige benådninger. Hun ble således omtalt som «den gode dronning Anna».