Handlingen i første kapittel er meget detaljert. Under forberedelsen til begravelsen diskuterer enken prisen på gravplass og klager over hvor dyr den er. Samtidig forteller hun hvor skrekkelig hun selv hadde det når mannen lå og ynket seg av smerte. Samtalene består av en rekke høflighetsfraser og meningsløsheter. I et avsnitt forteller vennen Pjotr om hvordan liket så ut. Han føler at den døde avgir en upassende bebreidelse overfor ham selv og de andre som er igjen. Selv ønsker han å komme seg bort fra stedet, og allerede mens han venter på å komme inn i værelset der liket befinner seg, avtaler han et slag kortspill med en av sine venner. Det som har hendt, skal ikke på noen måte forhindre dem i å tilbringe kvelden på en behagelig måte. Begge vennene blir skuffet når det ser ut til at planen går i vasken, men desto gladere blir Pjotr når han likevel rekker å delta i kortspillet om kvelden. Det hele understreker det håpløse i måten det moderne mennesket lever på, og hvordan de skyver fra seg enhver påminnelse om slikt som ikke passer inn i deres livsnytelse. Her opptrer Tolstoj som en meget dyktig predikant som effektivt får fram sitt budskap.