Krisen ble ytterligere forverret fra 253. Det året falt keiser Trajanus Decius og hans sønn og medkeiser i kampen mot goterne. I 260 ble keiser Valerianus, hvis hær på forhånd var svekket av pesten, tatt til fange av sasanidene etter et stort nederlag i slaget ved Edessa. På 260-tallet brøt goterne gang på gang gjennom grenseforsvaret ved Donau, og i 267–268 foretok de en massiv invasjon på Balkan. I slaget ved Naissus (Niš i dagens Serbia) i 268 ble de grundig slått. Slaget var et av de blodigste i hele romertiden. Seieren er i hovedsak tilskrevet keiser Claudius II Gothicus og hans ryttergeneral Aurelianus, men Claudius' forgjenger Galienus kan ha ledet den romerske hæren. Denne seieren var et vendepunkt for krisen, da en rekke tøffe og energiske soldatkeisere tok makten. I løpet av de neste to årene knuste romerne under Claudius' ledelse gotiske hæravdelinger og drev tilbake alamannerne. De gjenerobret Hispania fra det galliske riket.