To år etter at han hadde fullført de tre orasjonene, skrev Isokrates en tale for Archidamus, prinsen av Sparta. Isokrates anså bosettingen av thebanernes kolonister i Messene som et brudd på freden i Antalcidas. Han var mest plaget av det faktum at denne prøvelsen ikke ville gjenopprette de sanne messenerne, men snarere helotene, som i sin tur gjorde disse slavene til herrer. Isokrates mente rettferdighet var viktigst, noe som sikret de spartanske lovene, men han så ikke ut til å anerkjenne rettighetene til helotene. Ti år senere skrev Isokrates et brev til Archidamos, nå kongen av Sparta, og oppfordret ham til å forsone grekerne, og slutte deres kriger med hverandre slik at de kunne få slutt på persernes frekkhet.