Særskilte fartsgrenser fastsettes ideelt sett som et kompromiss mellom hensynet til framkommelighet for de kjørende og hensynet til sikkerhet og miljø både for de kjørende og andre som ferdes langs veien. Riksveier gjennom boligområder er ofte skiltet til 50 km/t, mens adkomstveier i boligområder (som regel kommunale veier) ofte er skiltet til 30 km/t. Hovedveier dominert av fjerntrafikk er normalt skiltet mellom 70 og 110 km/t. Særskilte vinterfartsgrenser på noen veistrekninger ligger 10 km/t under den ordinære (brukt blant annet i Rosten i Nord-Gudbrandsdalen). Myndigheten til å fastsette fartsgrenser ligger hos politiet (for byer og tettsteder), hos Statens vegvesen (for riks- og fylkesveier utenfor tettbygde strøk) og hos kommunen for kommunale veier. Ved skilt i Norge som angir er man pålagt å kjøre i «gangfart».