I Sverresagaen nevnes Vågsbunnen (Vagsbotnin) rundt år 1200. Vågsbunnen var navnet på en av de fire fjerdingene byen var delt i etter byloven av 1276, i senmiddelalder og på 1500-tallet. Lensregnskapene fra 1520-årene nevner fjerdingene ved navn: Bryggen, Øvregaten, Vågsbunnen (Korskirkens kvarter) og Stranden. Byloven av 1276 fastsatte at 12 tingmenn fra hver fjerding skulle møte i bylagtinget. Byting hadde nest øverste dømmende myndighet (etter kongen), dersom dommen ikke var enstemmig kunne den ankes til bylagtinget. Bylagtinget hadde lovgivende myndighet. Her skal det ha vært bebygget med bygårder allerede før bybrannen i 1248. I 1330 inngikk tyske skomakere en avtale med kongen om leie av Vågsbunnen gård. Det er kjent at skomakere gjennom middelalderen holdt til i visse områder av Vågsbunnen, og fra slutten av 1400-tallet holdt blant andre hollendere til her med utsalgsboder. Byloven av 1276 regulerte området for småhandel. Gatene i Vågsbunnen følger i stor grad de middelalderske gateløpene.