Påstandene er ikke falsifiserbare, ifølge Popper er falsifiserbarhet det avgjørende kriteriet for å skjelne vitenskap fra pseudovitenskapelig og ikke-vitenskapelig virksomhet. Popper fremholdt at induktiv metode ikke skiller vitenskap og pseudovitenskap. Vaghet, mangel på klare definisjoner, ekstrem mangel på presisjon som gjør at påstander vanskelig kan etterprøves gjennom målinger og tester. Påstander lar seg ikke bekrefte. Arbeidet søker ikke den forklaringen som krever færrest mulig antakelser (Ockhams barberkniv-prinsipp). Motstand mot vitenskapelig testing fra personen eller miljøet som legger fram arbeidet; angrep på kritikere. Fagmiljøet driver ikke systematisk og kritisk prøving av sine teorier, og vurderer ikke egne teorier mot alternative teorier. Mangel på dokumentasjon; selektiv bruk/tolkning av bevismateriale, overdreven vekt på anekdotisk bevisføring og «spektakulære sammentreff». Omvendt bevisbyrde (det at en udokumentert påstand ikke lar seg motbevise tas som bekreftelse på at den er sann). Liten grad av utvikling, endring og progresjon; dogmatisk og til dels paranoid overfor annen forskning. Feilaktig eller misvisende bruk av vitenskapelig terminologi. Tendens til å isolere seg fra andre deler av forskningsmiljøet; truende insinuasjoner mot mainstream forskning og kritikere. Bruk av forsvarsmekanismer eller «immuniseringsstrategier» for å beskytte egen teori/forskning mot kritikk. Altomfattende teorier og overdrevne forestillinger om betydningen av egen teori; overdreven generalisering fra empiri.