Med denne reformen ble det foretatt forandringer i begge målformer. De som gjaldt begge var utskiftingen av med , og også i mange ord med . På riksmål fikk mange ord som sluttet på og i stedet og , preteritumendelsen ble tillatt i noen tilfeller, og det kom inn flere obligatoriske ordformer. Det var liten entusiasme hos folket for reformen. Selv om de obligatoriske lett ble godtatt, ble de frivillige formene lite brukt. Forfattere som blant annet Gabriel Scott, Nils Kjær og Knut Hamsun var krasse i sin kritikk av reformen. I nynorsk ble i slutten av noen ord gjort stum, flertall i bestemt form ble forandret, og det ble innført flere valgfrie stavemåter. Reformen er blitt kalt en «samnorsk»-reform. Reformen representerte for riksmålet også et langt skritt i retning av landsmålet. Dermed ble et av hovedprinsippene bak reformen, tilnærmingslinjen, fulgt opp.