Damaskus var forlenet i 1078 fra seldsjukk-sultanen Malik Shah til hans bror Tutuş. Tutuş erobret deretter Aleppo og erklærte seg seldsjukkisk sultan over Syria. Ved hans død ble emiratene hans delt mellom to sønner som hatet hverandre. Rivaliseringen mellom de to emiratene varte lenge etter at Tutuş' etterkommere var borte. Damaskus var lenge alliert med kongedømmet Jerusalem mot zengide-dynastiet, men oppførselen til korsfarerne i det andre korstoget som beleiret Damaskus, snudde holdningen. Byen vendte seg da til Nur ad-Din, og gikk deretter under Saladins kontroll da Nur ad-Din var borte. Etter Saladins død ble Damaskus et eget emirat, av og til underlagt Egypt, men til slutt knust av mongolene i 1260.