Den tyrkiske republikken var dannet etter vellykket uavhengighetskamp under ledelse av Atatürk. Det politiske systemet var i endring og landet gikk inn i en omfattende reform periode. Avskaffelsen av sultanatet og kalifatet var viktigst blant de reformene. Dette førte til sterk opposisjon i nasjonalforsamlingen. Økende misnøye til reformene uløste opprør i sør-øst Tyrkia i 1925. Opprøret utløste krise innad i regjeringspartiet. En gruppe politikere anklaget statsministeren Ali Fethi Okyar med å være passiv mot opprøret. Statsministeren trakk seg og Atatürks troverdige venn Ismet Inönü ble nye statsministeren. Den 4. mars 1925 vedtok nasjonalforsamlingen ro og orden loven og gjenåpnet domstolen i Ankara og i Diyarbakir. Formålet med domstolene var å dømme Sjeik Said opprørerne. Saken ble mer politisk da eneste opposisjonspartiet ble innlemmet i saken. Loven ga grunnlag for 660 dødsstraff og 7500 arrestasjon. I tillegg ble TCF stengt av nasjonalforsamlingen etter anbefaling fra domstolen.