NKF har i tråd med sin brede liberale forankring og rettslige orientering et menneskerettsperspektiv på arbeidet for likestilling og alle jenters og kvinners rettigheter. Aslaug Moksnes understreket at «det er vår kamp for menneskerettigheter, også for kvinner – kontra særstilling – som har framtida for seg». Rosemarie Tong beskriver den liberale kvinnesaksbevegelsens mål siden 1800-tallet som «et rettferdig og medmenneskelig samfunn der friheten blomstrer». Foreningens tradisjonelle hovedsaker er kvinners politiske rettigheter (som valg- og stemmerett), juridisk likestilling, representasjon av kvinner i politikken, likestilt utdanning og arbeidsliv, og økonomisk rettferdighet mellom kjønnene. NKF arbeidet i etterkrigstiden for lovmessig forankring av likestillingsarbeidet, etableringen av Likestillingsombudet og for gjennomføring av FNs kvinnekonvensjon. NKF arbeider også mot vold mot kvinner og for å få kvinne- og likestillingsperspektivet inn i internasjonale organisasjoner, utenrikspolitikk og internasjonal utvikling, forankret i et liberalt internasjonalistisk grunnsyn. Kvinnesaksbevegelsen har også lang tradisjon for å engasjere seg for likestilt og inkluderende språk. Kvinnesaksbevegelsens grunnleggende prinsipp er at alle uavhengig av kjønn skal ha like rettigheter, friheter og muligheter, og NKF har alltid forstått begrepet kvinnesak som ensbetydende med hovedmålet om likestilling. For NKF har det alltid vært sentralt at kvinnesaken ikke er noen kamp mot menn, men først og fremst den kampen både kvinner og menn kjemper sammen for et likestilt samfunn.