Mellom 1949 og 1953 skrev Lonergan sitt hovedverk , som imidlertid ikke ble publisert før i 1957. I forsøker han å bringe klarhet om hvordan viten og innsikt oppstår hos mennesket. Lonergan ser det som sin oppgave å etablere en metodologi omkring erfaring, kunnskapsprosesser og teologisk refleksjon, og presenterer (, generell empirisk metode), som utgår fra strømningen transcendental thomisme, grunnlagt av den belgiske jesuitten Joseph Maréchal. Lonergan beskriver GEM som kritisk realisme. Med realisme mener han at vi foretar vurderinger av blant annet fakta som aspirerer til objektivitetskrav, med kritisk mener han at vi gir form til vår kunnskap og våre vurderinger av omverdenen ved å forholde oss kritiske overfor vår egen bevissthet. Det sistnevnte går tilbake på kantianske tanker.