AS Strømmens Værksted startet en plastavdeling i 1955 for fremstilling av plastprodukter, og knapt fem år senere måtte spesialutdannede personale overta da produksjonen begynte å ta seg opp. Først og fremst var plastprodukter ment for buss og tog hvor treverk erstattes med plast, men i 1966 hadde produksjonen av plastbåter startet, som skulle fortsette fram til 1974. 3,000 Trifoil båter i fire forskjellige varianter var bygd og levert, , , og , som kunne ha undervarianter som «Standard», «Sport», «de Luxe» og «GT». Utseendet på en Trifoil-båt kunne varieres; men disse som regel er åpne båter med vindusskjerm foran cockpiten, som kan ha åpen eller lukket baug. Alle Trifoil båter var plattgattet med rom for utenbordsmotor, med Trifoil 120 som et unntak ved at den kan ha to 110 hk utenbordsmotor eller en 150 hk innenbordsmotor. Det var en Trifoil med vannjetmotor i 1967. Peder Lunde jr. montert en vannjetmotor i en Trifoil 120, som var utviklet av Bill Hamilton fra New Zealand. Hamilton var båtingeniøren som klarte å gjøre vannjetmotoren praktisk som motordrift ved år 1960, og hans navn var proklamert på båten i Oslo som hadde en vannjetmotor.