En konstant fornyelse av artillerivåpenet gjennom 1800-tallet tok seg til etter hvert som det norske militæret styrkes og reformeres, ikke minst etter hærordningen i 1827 som la større vekt på feltartilleriet. Fem bataljoner ble dannet etter festningsartilleriet ble nesten lagt ned, hver med to batterier med åtte skyts i hver. Da var fotartilleriet blitt erstattet med de kjørende batteriene med unntak av 5. bataljon med base i Bergen og Kristiansand, og hele den andre bataljonen med hovedsete i Christiania besto av ridende batterier. Men et ridende batteri trengte tjue flere hester enn et kjørende batteri, og samtidige skyts var av system 1766, 3 pds 20 kalibre kanon som var i produksjon fra 1797 til 1813.