Han fortsatte sin kamp for anerkjennelse av bevegelsen, og utga mange teologiske bøker for å bevise dens dogmer. Blant annet fikk han audiens hos Tsaren og klarte til slutt å sikre en viss form for rehabilitering for seg selv og sine trosfeller. De fikk lov til å vende tilbake til sine stillinger i Kirken uten omvendelse. Den 28. august 1914 fikk Antonius Bulatovitsj tillatelse til å delta i den russiske hæren som prest. Under første verdenskrig var fader Antonius ikke bare feltprest, men ved «mange anledninger førte han soldater i kamp», og ble tildelt St. Georgs-korset.