Roma vant krigen og innrømmet det som tidligere hadde vært en umulighet for dem. De tilbød først romersk borgerskap til alle de italienske samfunn som ikke hadde gjort opprør, men i 88 og 87 f.Kr. også til menn i alle samfunn sør for elven Po. Ved år 70 f.Kr. preget Roma en mynt som viste Roma og Italia som tok hverandre i hendene. Begge sider var skjønt enige om at konflikten utelukkende besto over spørsmålet om romersk borgerskap, som sjenerøst var blitt innviglet av Roma. Den økte geografisk spredningen av romersk borgerskap som et resultat av krigen, først de lojale og deretter til opprørerne, innebar enorm økning av romerske borgere. Folketelling på midten av andre århundre f.Kr. har nedtegnet et antall av voksne menn til et tall mellom 313 000 og 337 000, et antall som antagelig må økes med 20 prosent for de som tjenestegjorde oversjøisk og underregistrering. De mest pålitelige tall for kort etter forbundfellekrigen er 910 000, som antagelig også må økes med 20 prosent. Resultatet var en tredobling av antallet romerske borgere.