Den åredrevne kanonbåten som hadde beskjeden seilføring, ble videreutviklet etter innføringen av dampmaskineri til manøverdyktige kystnære kanonbåter først med hjuldrift, senere propelldrift, bestykket med store kanoner. De nye skruekanonbåtene som overtok i 1850-årene, hadde vanligvis et deplasement på 200 til 500 tonn, men med tung bestykning i forhold til størrelsen som et forsvarsvåpen som kunne operere på grunne vann og på elver. Som angrepsvåpen hadde skruekanonbåtene bevist deres verdi mot fiendtlige befestninger.