Politisk poesi ble også skrevet, spesielt mot slutten av perioden, og den goliardiske formen ble da brukt av også skribenter utenfor kirken. Reiselitteratur var meget populært i middelalderen som fantastiske beretninger om land som langt unna, ofte forskjønnet eller fullstendig oppdiktet. I norrøn litteratur ble disse kalte for , og handlet om uvanlige reiser til fantastiske land, og den norske kongen uttalte at disse sagaene var de morsomste. Slike fortellinger var beregnet på underholde et samfunn som i de fleste tilfeller ikke reiste langt unna det stedet de var født. Unntaket var de som dro på pilegrimsreiser, spesielt til Santiago de Compostela. Pilegrimsreisens betydningen ble eksempelvis bevitnet av engelskmannen Geoffrey Chaucer i hans store diktverk .