I januar 1790 la han frem «Report on the Public Credit» (rapport om statens kreditt). Det var en milepæl i USAs finansielle historie og markerte slutten på årevis med dårlig finanspolitikk og mislighold av gjeld, noe som hadde ødelagt USAs kredittverdighet. Hemmeligheten ved britisk økonomisk overlegenhet og stabilt styre var, ifølge Hamilton, Storbritannias grep om sine finanser. James Madison og Thomas Jefferson var sterkt imot Hamiltons finansielle planer. De argumenterte med at en bank var mot Konstitusjonen, at de opprinnelige kreditorene ofte solgte sine gjeldsbrev, og at de nye eierne, som for det meste bodde i nordstatene ikke hadde krav på å få dem innfridd. Hamilton svarte med at i hver stat ville de rike og mektige menn som holdt statlige gjeldsbrev, gi sin lojalitet til den nasjonale regjeringen. Uten den lojaliteten risikerte den nye nasjonen å ikke ha tilstrekkelig kreditt i mulige fremtidige kriger. Etter seks måneder med uforsonlig debatt møttes Hamilton, Jefferson og Madison og utarbeidet et kompromiss (The Compromise of 1790]). USAs hovedstad skulle flyttes fra New York by til Philadelphia i ti år, deretter etableres permanent i hva som senere skulle kalles Washington D.C. (District of Columbia); med dette ville Hamiltons finansforslag godtas.