I 1932 kom hans første stykke, , skrevet i 1929, som ikke ble en suksess, men han fulgte det opp med en rekke andre. Han kjempet seg gjennom fattigdomsår ved å skrive flere skuespill inntil han til slutt endte opp som sekretær for skuespiller og regissør Louis Jouvet. I løpet av den nazistiske okkupasjonen av Frankrike kunne ikke Anouilh åpent ta politisk side, skjønt han utga skuespillet , ofte vurdert som hans mest betydningsfulle verk. Stykket kritiserer på allegorisk vis de som samarbeidet med nazistene. Selv om han holdt seg unna politikken, støtte Anouilh sammen med Charles de Gaulle på 1950-tallet. Anouilh grupperte selv sine skuespill på grunnlag av deres dominerende tone: «svarte» (tragedier og realistiske stykker), «rosa» (dominert av fantasi), «briljante» («rosa» og «svart» kombinert i aristokratiske omgivelser), «disharmoniske» («svarte» stykker med bitter humor), «kostyme» (historiske figurdrama), «barokke», og «mine mislykkete» ().