Mark Twain gjorde Merlin til skurken i romanen , 1889. C. S. Lewis brukte figuren Merlin Ambrosius i romanen fra 1946, tredje bok i the Space Trilogy. I Terence Hanbury Whites romanserie om kong Arthur; (1958), har «Merlyn», som White kaller ham, den merkverdige egenskap at han lever baklengs i tiden i forhold til alle andre. (Disney lagde tegnefilm om den første boken i tetralogien: .) I 1975 oppdaget man ytterligere et manuskript om Merlyn av T.H. White: . Antagelig tenkt som femte del av . Her kommer Merlyn tilbake til Arthur aftenen før det avgjørende slaget, for å gi kongen en siste leksjon i livet. Utgitt 1977. Mary Stewart lar Merlin selv fortelle historien sin i (1980), bestående av (1970), (1973) og (1979). Stewart gjør Aurelius Ambrosius (eg. Ambrosius Aurelianus, storebroren til Uther Pendragon) til Merlins far, og Merlin dermed til Arthurs fetter. I Stephen R. Lawheads (1988), er hovedpersonen halvt walisisk gjennom sin far, druiden (barden) Taliesin, og halvt atlantisk gjennom sin mor, the Lady of the Lake, en atlantisk prinsesse som unnslapp Atlantis’ ødeleggelse. Opplært til druide som ungdom, gifter Merlin seg og hersker som konge i Wales til konen og følgesvennene hans blir drept av saksere. Merlin blir gal og bor i Celyddonskogen til han blir helbredet gjennom en mystisk opplevelse. Etter dette blir han profet, druide og rådgiver for Aurelius Ambrosius, Uther Pendragon og Arthur. Nikolai Tolstoj (en slektning av Leo Tolstoj) skrev en non-fiction bok, , og en historisk fantasi, , den første boken i en uferdig trilogi. Den siste bokens beskrivelse av Merlin er kan hende den mest historisk korrekte av alle, siden Merlin lever etter at Arthur er død. Helten Beowulf forekommer til og med som en erobrer. Catherine Christian, i den historiske romanen , tolker «Merlin» som den britiske sjefsdruides tittel, innehatt av henholdsvis Emrys (som bare nevnes), Celidon (som hun gjør til den Merlin som opptrer i de tradisjonelle fortellingene) og Bedivere (etter Arthurs død). Marion Zimmer Bradley ser i romanen på Merlin som representant for en utdøende matriarkalsk og jordbunden religion, som er i ferd med å bli utkonkurrert av en patriarkalsk og himmelvendt kristendom. Tor Åge Bringsværd kom i 2014 ut med boka Merlin i serien av mytiske biografier.