Kina var trolig det første landet som innførte en landsdekkende, standardisert prøve kalt den keiserlige eksamen eller den kinesiske embedsmannseksamen. Forståelse av og kjennskap til konfusianske klassikere var en sentral del av eksamen som var stilistisk svært rigid. Formålet med prøven var å velge egnede kandidater til bestemte stillinger i staten. Denne eksamenen hadde bakgrunn i Han-dynastiet og ble opprettet Sui-dynastiet i år 605, og nådde et høydepunkt i vanskegrad og rigiditet under Qing-dynastiet. Det ble avskaffet av Guangxu-keiseren i 1905, etter 1300 og seks år før Kinas keiserdømme ble oppløst. Ideen med det kinesiske systemet var å velge personer med best evner og prestasjoner til å drive den keiserlige administrasjonen, i stedet for å velge personer etter familiebakgrunn eller forbindelser. Systemet skulle også sikre lojale og dyktige medarbeidere. Eksamen var åpen for allmuen, men var en utdanning til en elite av mandariner. Eksamen var anonym og var et prinsipp innført under Song-dynastiet. England tok i bruk dette systemet etter kinesisk mønster i 1806 for å velge kandidater til Her Majesty's Civil Service (Storbritannias sentraladministrasjon).