Ved det polske opprøret i 1830 ble han divisjonsjef i den polske hær og i mars 1831 generalguvernør i Warszawa. Tilsidesattt i mai av Jan Zygmunt Skrzynecki gjennomførte han i mai i spissen for «de radikale patriotene» med hjelp av hovedstadspøbelen et statskupp den 15. august, bemektiget seg overkommandoen over arméen og ble som «folkevalgt» som regjeringspresident Polens diktator den 17. august. Etter å under Warszawas beleiring i september ha innledet forhandlinger med russerne ble han imidlertid som «forræder» styrtet av Sejmen-majoriteten den 7. september.