På 1930-tallet begynte to klasser av stridsvogner å krystalliseres. Infanteristøttevogna beholdt sitt klassiske skyts, men en ny klasse vogner som skulle bekjempe andre stridsvogner dukket opp. Britene kalte disse . Ved utbruddet av andre verdenskrig hadde disse rundt 37 mm hovedskyts. I løpet av krigen ble det nødvendig med stadig kraftigere og kraftigere kanonen, og kaliberet økte fra 37 mm gjennom 50 og 75 mm opp til rundt 90 mm mot slutten av krigen. Løpene ble også lengre og lengre for å gi prosjektilene nødvendig utgangshastighet.