I juli 1346 satte Edvard i gang en storstilt invasjon over kanalen, og gikk i land på Cotentinhalvøya i Normandie. Den engelske hæren erobret byen Caen på kun en dag, noe som overrasket franskmennene som hadde forventet at byen skulle holde ut lengre. Filip samlet sammen en stor hær, men Edvard valgte å marsjere nordover mot Nederlandene, herjet og ødela etter hvert som han avanserte framfor å erobre og holde på noe landområde. Til sist forsto han at han ikke var i stand til å utmanøvrere Filip, og stilte da opp sine styrker for slag. Filips hær gikk raskt til angrep, men det berømte slaget ved Crécy ble en stor katastrofe for de franske, hovedsakelig kreditert de engelske langbuene og at den franske kongen tillot sin hær å angripe før de var samlet og klare. Edvard fortsatte deretter videre nordover uten å møte motstand og beleiret byen Calais ved kanalen. Den ble erobret i 1347. Det ble en viktig strategisk sted for de engelske. Det gjorde det mulig å ha tropper fast og trygt i Frankrike. Calais forble under engelsk kontroll til mot slutten av krigen i 1558 da den ble gjenerobret av de franske. I samme tidsrom, den 17. oktober 1346, gikk England seirende ut av slaget ved Neville's Cross mot skottene, hvor den skotske konge David II ble tatt til fange, noe som i stor grad passiviserte Skottlands deltagelse på fransk side i årene framover.