Da Henri Desgrange grunnla Tour de France var idealet at kun en rytter skulle være sterk nok til å fullføre.. Det førte tidlig til at rytterne benyttet seg av alkohol og smertestillende for å holde ut etapper som kunne være over 400 km lange. Blant midlene som ble brukt var stryknin og eter. I denne perioden var bruken av ulike midler så alminneliggjort at i 1930, etter omleggingen til landslag betalt av arrangøren, ble rytterne minnet på at dopmidler ikke var blant det arrangøren ville skaffe til veie. Under et intervju i 1949 innrømmet Fausto Coppi bruk av amfetamin og påsto at det var normalt.