I Vest-Europa bortfalt tittelen som etter Julius Nepos død i 480, selv om herskerne i de såkalte barbariske kongedømmene i vest fortsatte å anerkjenne den østlige keiserens autoritet i det minste nominelt til langt inn på 600-tallet. Mens gjenerobringen av Justinian I den store hadde gjenopprettet bysantinsk tilstedeværelse i Italia, eksisterte det religiøse gnisninger med pavedømmet som søkte dominans over kirken i Konstantinopel. Mot slutten av 800-tallet anerkjente pavedømmet fortsatt herskeren i Konstantinopel som den romerske keiseren, selv om den bysantinske militærstøtten i Italia i økende grad hadde avtatt, noe som førte til at pavedømmet så til frankerne for beskyttelse. I 800 skyldte pave Leo III en stor gjeld til Karl den store, konge av frankerne og konge av Italia, for å sikre hans liv og posisjon. På dette tidspunktet har den østlige keiseren Konstantin VI blitt avsatt i 797 og erstattet som monark av sin mor, Irene.