Under en to måneders rekonvalsensperiode ble han i 1792 inspeksjonsadjutant ved den frankonske rikskretsens infanteri-inspeksjon under general Gravenitz i Bayreuth og under den første koalisjonskrigen deltok han i beleiringen av franske revolusjonære styrker i Mainz i 1793. I 1797 ble han overført til Breslau under kommando av general Friedrich Ludwig Fürst zu Hohenlohe-Ingelfingen, Fürst zu Hohenlohe-Öhringen og tjenestegjorde som første adjutant for Nedre Schlesiens infanteri-inspeksjon, samme år ble han også forfremmet til major. Han deltok i felttoget under den fjerde koalisjonen mot Frankrike i 1806 og var med i slaget ved Jena-Auerstedt. Ved den etterfølgende prøyssiske kapitulasjon i Prenzlau ble han tatt som krigsfange av franske styrker og ble ikke satt fri før i 1808. I ettertid var han tett knyttet til sin tidligere kommandant, fyrst Hohenlohe, hvis personlige tapperhet han alltid understreket og han beholdt sin troskap til han selv i vanskelige tider.