Franckensteins navn er forbundet med riksfinans- og tollfinansreformen av 1879. Etter forhandlinger mellom Bismarck på den ene siden og lederne av Deutsche Zentrumspartei Windthorst og Franckenstein på den andre siden, inngikk partene et kompromiss om utformingen av tolloven, og som siden ble kalt (tysk: ). Bestemmelsen gikk ut på at dersom føderalstatens nettoinntekter av toll og tobakkavgifter oversteg 130 millioner riksmark, skulle dette overskuddet videreføres til de tyske delstatene i forhold til deres folketall. Den frankensteinske klausul skulle etter Franckensteins formål binde føderalstaten til delstatene. Franckenstein var opptatt av at de føderale skattene ikke skulle frata de enkelte delstatene deres inntektskilder og dermed deres økonomiske selvstendighet. Det er hevdet at kompromisset tvert i mot styrket ledelsen av den føderale stat, slik Aretin i Neue Deutsche Biographie.