Mens enkelte kunstnere i den nasjonalsosialistiske staten fikk verdifulle utsmykningsoppdrag, maktposisjoner og privilegier i samfunnets kunst- og kulturliv, ble andre svartelistet som politisk ukorrekte og samfunnsfiendtlige. Modernismens formeksperimenter og samtidens mest anerkjente kunstretninger, påvirket av blant annet psykoanalyse og primitiv folkekunst, ble ansett som mindreverdig, skadelig og uønsket «ukunst». Slik kunst ble på tysk gjerne kalt entartete Kunst, det vil si «utartet (eller degenerert) kunst». Den ble betraktet som uttrykk for åndelig forfall og en motsats og kontrast til den «sunne» tyske, nasjonalsosialistiske kunsten.