På denne måten fant Lord Rayleigh at den ukjente konstanten han hadde tidligere innført, måtte ha verdien . Da hadde han konkludert, med et resonnement tilsvarende Einsteins resonnement, med at energien til en slik oscillerende mode måtte være . Dermed hadde han sin nye formel, som ikke lenger inneholdt noen ukjente konstanter. Men det som virkelig var nytt i Lord Rayleighs beregning, var å bruke et slikt resultat fra klassisk, statistisk fysikk for energien til en oscillerende, elektromagnetisk bølge.