Blant Bakhtins viktigste bidrag til de humanistiske vitenskapene er ideen om språket som grunnleggende , og synspunktet på som språkets grunnleggende enhet. Ytringen er språkets meningsbærende enhet, og viktigere enn for eksempel strukturelle enheter som ordet eller setningen. Hos Bakhtin er enhver ytring individuell, historisk unik og urepeterbar. Samtidig inngår den i en kjede av ytringer som bygger på hverandre og svarer på hverandre i uendelige dialogiske relasjoner. Disse relasjonene går utenpå den strukturelle lingvistikken, og Bakhtins ideer har blitt kalt translingvistiske. Andre begreper som forbindes med Bakhtins tenkning er , det og .