Rekkevidden på de engelske langbuene er ukjent. Ifølge mytologien rundt langbuene kunne de drepe på en avstand på flere hundre meters hold, muligens opptil 350 meter. Det ble sagt at en langbueskytter kunne drepe en hest på inntil 300 meter. Disse påstandene kan ikke etterprøves med moderne replikaer. Den største effektive avstanden under kamp, med tanke på drepende gjennomtrengbarhet, beregnes til rundt 180 meter. Lengderekorden med en moderne replika er cirka 330 meter og ble gjennomført med et kopi av en bue fra skipet «Mary Rose», som hadde en dragvekt på 150 lb. Buene hadde stor rekkevidde og var svært nøyaktige våpen i sin tid, men de hadde ikke begge disse egenskapene samtidig. Moderne mesterskyttere hevder at det med hvilken som helst bue ikke er garantert å treffe mål som ligger lenger enn 80 meter unna. Årsaken til langbuens suksess var ikke treffsikkerheten, men mengden piler som ble skutt ut mot fienden. En bueskytter kunne derfor ikke regne med å treffe en utpekt soldat på 180 meters hold, men skytteren kunne regne med å treffe «noen» i en hel hær. Det var forventet av en walisisk eller engelsk langbueskytter skulle kunne fyre av mellom ti og tyve piler per minutt.