Mange rødviner skulle lagres lenge nok til å utvikle bunnfellinger uansett hvor forsiktig de ble behandlet. Bunnen i flaskene ble da laget som en omvendt kopp, der bunnfall skulle bli liggende under skjenking. Helst skulle slike viner dekanteres til en karaffel. Dette skjedde ved at en så på en stearinlysflamme gjennom vinen som rant i flaskehalsen – og stoppet overføringen når bunnfallet var på vei ut av flasken. Fargen på glasset var mere bestemt av produsent enn av distriktstradisjon. Flaskene ble naturlig nok rundere i fasongen.