Disse gruppene fordeles tradisjonelt på to grener, men det finnes to ulike inndelinger. Den første forbinder gallisk (og lepontisk) med brittonsk som P-keltisk, mens keltiberisk og goidelsk kalles Q-keltisk. Bakgrunnen for navnene ligger i utviklingen av den urindoeuropeiske labialiserte velare lyden *, som blir til i brittonsk, lepontisk og gallisk, men ikke i keltiberisk eller goidelsk i goidelsk overgår det til , eventuelt [x] og [g], i den historiske epoken). Et eksempel på denne utviklingen finner vi i ordet «fem»: latinsk viser til at det fantes * i ordet. I de keltiske språkene finner vi i goidelsk (gammelirsk , moderne irsk ), mens i brittonsk ser vi , som i walisisk , bretonsk .