Omkring 1900 gjør et sterkt omslag seg gjeldende i hans kunst, som fra da av preges av en sterk interesse for farge, som han rendyrker i tydelig opposisjon mot den naturalisme, som hadde hersket i den foregående perioden. Sammen med Oluf Wold-Torne sto han fra da av som en av førerne i tidens moderne norske malerkunst. I denne perioden malte han interessante aktbilder («Nøgen Mand og to Kvinder», 1903, og «Nøgne Mennesker omkring en Gud», 1906), men mest fargerike, ekspressive landskaper fra Telemark, som «En Fjelddal» (1900) og «Skovinteriør» (1900).