Begivenheten som markerte toppen av stilen og ga den navnet var den internasjonale utstillingen for moderne dekorativ og industriell kunst som fant sted i Paris fra april til oktober i 1925. Denne ble offisielt sponset av den franske regjeringen, og dekket et større område i Paris på 55 dekar. Det gikk fra Grand Palais på høyre bredde til Les Invalides på venstre bredd og langs bredden av Seinen. Grand Palais, den største salen i byen, var fylt med utstillinger av dekorativ kunst fra de deltakende landene. Det var 15 000 utstillere fra tjue forskjellige land, blant dem Østerrike, Belgia, Tsjekkoslovakia, Danmark, Storbritannia, Italia, Japan, Nederland, Polen, Spania, Sverige og det nye landet Sovjetunionen. Tyskland ble ikke invitert på grunn av spenninger etter krigen; USA, som misforsto formålet med utstillingen, nektet å delta. Arrangementet ble besøkt av seksten millioner mennesker i løpet av det syv måneder lange arrangementet. Reglene for utstillingen krevde at alt arbeid var moderne; ingen historiske stiler var tillatt. Hovedformålet med utstillingen var å promotere de franske produsentene av luksusmøbler, porselen, glass, metallarbeid, tekstiler og andre dekorative produkter. For ytterligere å markedsføre produktene hadde alle de store varehusene i Paris og store designere sine egne paviljonger. Utstillingen hadde et sekundært formål med å markedsføre produkter fra franske kolonier i Afrika og Asia, deriblant elfenben og eksotiske tresorter.