Víkar ble bosatt som en utvandrerbygd i 1837, i det som fra gammelt av har vært Gásadalurs bygdeallmenning. Landbruket var næringsvei. Ferdselen til Víkar måtte enten skje til fots over fjellet fra Gásadalur eller Sørvágur, eller til sjøs i lunt vær, ettersom det ikke fantes noe naturlig sted å stige i land, så bygden lå avsides. Bygden ble avfolket allerede i 1910, og de gjenstående husene har blitt brukt som fritidsboliger.