Etter farens død begynte Otto, som hadde blitt løslatt etter freden i januar 1332, å planlegge en krig mot panteherrene for å gjenreise kongemakten og for å forene Danmark på nytt etter oppdelingene som ble gjort ved freden i 1330 og freden i 1332. Han sikret seg støtte fra markgrev Ludvig av Brandenburg med løfter om Estland, som fremdeles var len, for Otto som titulerte seg som «de danskes Junker» (domicellus Danorum).