Handlingen følger sagaen. Verket preges av grov, burlesk humor og i musikken anvender Orff samme stil som i Carmina Burana. Scenen er delt mellom jorden og underverden og midt imellom sitter Fortelleren og taler om en plass der månen ikke lyser. Fire bedragere stjeler det de tror er månen. Deres grådighet ved graven er i ferd med å formørke verden. Men Sankt Peter griper inn og henger opp månen der den skal være. Moralen blir at den naturlige ordningen ikke må røres.