Livet i Skippergata ble utfordrende. Huset i Skippergata skulle fylle alle kravene og behovene ungdommen hadde til bolig, jobb og fritid, i et hus som hadde stått tomt og ubrukt i 30 år. Vinteren ble kald, oppussingsarbeidet avtok, gruppen ble splittet og flere dro hjem. I tillegg ble miljøet mer belastet og kriminelt, særlig på bakgrunn av en tilstrømning av rusmiddelavhengige og gatebarn. Fredag 26. mars 1982 ble Skippergata 6/6b revet.