I 1982 kom en ny vokalist og gitarist med i bandet, Sorin Chifiriuc, som hadde nettopp avsluttet samarbeidet med et band som het Domino. For sitt neste, og siste, album (1984) brukte de tre keyboardspillere (en av dem, Sandu Grosu, hadde vært deres faste lydingeniør siden 1974). Albumet har ingen tittel (på coveret står bare bandets navn). Noen kaller det for fordi coveret er blått. Spillestilen er meget forskjellig fra de to andre albumene, kommersielt og med noe new wave. En av keyboardspillerne, Doru Apreotesei, innrømmet i et intervju at produsenten tvang dem til å ta opp sangene rett etter at de var ferdig komponert, men før de hadde hatt nok tid til å øve dem inn skikkelig. Derfor lød senere live-opptreden bedre enn studioversjonene, ifølge ham.