Debatten om det såkalte moralpolitiet begynte med at publiserte en serie artikler i 2010 der det fremkom at ikke-hijab-bærende kvinner med innvandrerbakgrunn og unge homoseksuelle menn ble trakassert av et selverklært «moralpoliti» på Grønland i Oslo. Ifølge reportasjene gikk det særlig utover unge kvinner i vestlige klær. Komiker Zahid Ali uttalte at han hadde blitt drapstruet. Kommentatorer, politikere og akademikere reagerte skarpt. Politikere med innvandrerbakgrunn, blant annet Hadia Tajik, og flere imamer uttalte at det var en misforstått omtanke for trosfeller. Inkluderingsminister Audun Lysbakken karakteriserte moralpolitiet som helt uakseptabelt. Senaid Kobilica, leder i Islamsk Råd, uttalte at moralpoliti var uakseptabelt og burde tas opp i moskeene. ble kritisert for å være upresise om moralpolitiet var et organisert nettverk eller om det var tilfeldige kommentarer fra enkeltpersoner. Ifølge sosialantropolog Sindre Bangstad var debatten et resultat av og andre avisers kampanjejournalistikk («campaigning reports»). Bangstad påpeker at det er ironisk at populistiske høyresidepartier benytter seg av saker som angår kvinne- og homorettigheter i sin anti-muslimske politikk samtidig som disse partiene har historisk sett vært negative til kjønnslikestilling og homorettigheter. Debatten forsterket ifølge Bangstad redselen om at «muslimske innvandrermenn» utgjør en trussel mot rettighetene til kvinner og homofile i Norge. Ifølge Moery & Yaqin (2011) blir muslimer fremstilt i media på en måte at selve ordet 'muslim' betegner et politisk problem som må løses. Ifølge Bangstad finnes det patriarkalske holdninger blant i en del muslimske familier i Norge, men det er problematisk at i moralpolitidebatten skjæres alle over samme kam og forsterker fordommer mot minoriteter.