En nasjonal bevegelse hadde vokst frem på slutten av 1800-tallet og dannet grunnlaget for etablering av en uavhengig stat. Tyskerne tillot at det ble avholdt en nasjonal konferanse i Vilnius, og denne ble holdt 18.–22. september 1917. Konferansen valgte et litauisk råd med 20 medlemmer som et utøvende organ på vegne av det litauiske folk. Dette rådet vedtok 16. februar 1918 Litauens uavhengighetserklæring som slo fast at landet var en uavhengig, demokratisk stat. Vilnius ble utpekt til landets hovedstad, men da Polen besatte Vilnius i 1920 flyttet regjeringen til Kaunas som da fungerte som landets administrative og kulturelle senter.