Selv om det var lett å fullføre et språkskifte fra vallader til tysk, viste det seg vanskelig å gi tyskklingende navn til steder og områder i dalen. Det retoromanske språk var mer nøyaktig og beskrivende i uttrykksmåtene når det kom til navn og formasjoner i naturen, og sa dessuten noe om utseendet til terrenget. Av disse grunnene ble de retoromanske betegnelsene på steder og landskap beholdt og opprettholdt i talespråket. Sletta ved Schergenbach hvor det befinner seg et sagbruk heter . Sydøstlig for Compatsch heter åkrene (under klippene, nedenfor fjellet). Stedet der det tidligere stod ei mølle heter fortsatt . Et terreng med sirkelaktig formasjon betegnes , og ei stor tomt . Navnene forteller også hvor stedene ligger, eksempelvis (nedenfor veien), hvordan jordstykkenes beskaffenhet er, eksempelvis eller hva eieren heter, .