Mellom den handlekraftige og gjennomslagsdyktige Otte og hans avdelingsledere på den ene siden, og personligheter fra den norske industrien, skipsfarten og økonomiforvaltningen samt myndigheter og foreninger på den andre siden, ble det ofte opprettholdt et tillitsfullt samarbeid. Dette innebar at den norske regjeringen Vidkun Quisling ble omgått, og at det tidvis også oppsto konflikter med denne. I disse sammenstøtene spilte Ottes mindre faglige avgjørelser en rolle, samt hans arrogante opptreden, hvor han tydelig lot de norske nazistiske kollaboratørene, særlig Quisling og den norske innenriksministeren Albert Viljam Hagelin, merke hvem som hadde den økonomiske styringen i Norge.