Fra skogfinnenes svedjebruk vet vi at rugen helst skulle sås mens aska fremdeles var varm. Dermed var det begrenset tid til å bearbeide svedja før det ble sådd. Skogfinnene brukte utelukkende øks, sigd og ei enkel krafse av en tynn granlegg (svensk: ) for å rydde, dyrke og høste svedjene sine. Det betyr at svedjing var lite redskapskrevende og heller ikke satte dype spor i marka. Det er ingen synlige former i terrenget etter svedjing. Det kan finnes et tynt kullag rett under humuslaget, men det vil være de eneste restene etter svedjebruket når skogen er vokst opp igjen.