Den sosiale omveltningen Nasser stod for, hadde kommet mye lenger i Egypt enn i Syria. I Egypt hadde man kunnet nasjonalisere mange private selskaper uten protester, siden de hadde vært eid av utlendinger. I Syria var eierskapet mer spredt, og landet hadde en middelklasse med større politisk innflytelse. Nasser hadde kontroll over hæren og byråkratiet. Det syriske Baath-partiet var riktignok ideologisk nært beslektet, men Nasser stolte ikke på dem, han støttet seg på hæren og oberst Abdul Hamid Sarraj.