I første halvdel av århundret komponerte modernistiske komponister inkludert Edward Elgar, Gustav Mahler, Jean Sibelius, Carl Nielsen, Igor Stravinskij, Bohuslav Martinů, Roger Sessions, Sergej Prokofjev, Rued Langgaard og Dmitrij Sjostakovitsj symfonier som er «ekstraordinære i omfang, rikdom, originalitet og presserende uttrykk.» Et mål på betydningen av en symfoni er i hvilken grad den gjenspeiler forestillinger om tidsform spesifike for perioden den ble skapt i. Fem komponister fra hele det 20. århundre som oppfyller dette målet er Jean Sibelius, Igor Stravinskij, Luciano Berio (i sin , 1968–69), Elliott Carter (i sin , 1976) og Pelle Gudmundsen-Holmgreen (i , 1980).