Mysteriene ble gjenoppvekket i en tammere form under Julius Cæsar rundt år 50 f.Kr. Grunnen var antagelig innflytelsen fra Egypt. Den ptolemiske Dionysoskulten i Egypt er dokumentert så tidlig som under Ptolemaios II av Egypt. Ettersom Dionysos var en gresk gud var det ingen grunn til å spre ham ytterligere i den østlige delen av Middelhavet, men Ptolemaios ga ham særlig anerkjennelse, kanskje for gudens forbindelse med Aleksander den store, og Ptolemaios XII tok tittelen som «Den nye Dionysos». Romerne hadde også sin egen interesse i Dionysos, igjen kanskje i etterligning av Aleksander, som var en rollefigur for mange framtredende romerske ledere på 100-tallet f.Kr. Pompeius' afrikanske triumf i 79 f.Kr. var en direkte etterligning av Dionysos' påståtte indiske triumf, og det er mulig at den helligdom som Cæsar opprettet på sin eiendom var nettopp for Dionysos. Marcus Antonius skal ha blitt en entusiastisk tilhenger og ga kulten populær støtte. Under Cæsar gikk Dionysos og kulten rundt egyptiske Isis opp i en større enhet. Da Kleopatra kom til Roma bodde hun i Horti Cæsaros med dens helligdom for Dionysos. Det ble reist en statue av henne i Forum Julium ved siden av statuen av den romerske gudinnen Venus, og Kleopatras identitet som Venus (greske Afrodite) hadde allerede blitt avbildet på mynter på tiden ved Cæsarions fødsel og Dionysos Liber ble avbildet på romerske mynter i den østlige delen av Romerriket. De dionysiske mysteriene fortsatte, sammen med deres karnevalske bakkiske gateprosesjoner, fram til minst tiden under den kristne teologen Augustin av Hippo (354-430 e.Kr.). I denne tiden var en dionysisk institusjon i de fleste romerske provinser som var latiniserte.