I 1530 nektet More å signere et brev fra ledende engelske geistlige og aristokrater som ba pave Klemens VII om å annulere Henriks ekteskap med Katarina av Aragón, og han kranglet også med kongen over kjetterilovene. I 1531 krevde en kongelig forordning om at presteskapet tok en ed på å anerkjenne kongen som øverste leder av den engelske kirke (). Biskopene ved sammenkomsten i Canterbury i 1532 var enige om signere eden, men kun under trusselen om og kun etter at disse ordene var lagt til: «så langt som Kristi lover tillater». Dette var betraktet som den endelige underkastelsen av presteskapet. Kardinal John Fisher og en del andre i presteskapet nektet å signere. Henrik renset ut de fleste av presteskapet som nektet å føye seg fra framstående posisjoner i kirken. More fortsatte å nekte å signere eden og ville heller ikke støtte annulleringen av kongens ekteskap med Katarina. Imidlertid fordømte han ikke åpent kongens handlinger og holdt sine meninger private.