Etter revolusjonen i 1917 fortsatte han å bebo ambassaden i Stockholm, og inntok en slags nøytral rolle frem til 1920 da han etter ett års opphold i Kristiania flyttet via Dresden til Paris og til sist Genève i 1922. Herfra arbeidet han ulønnet for Folkeforbundet med å hjelpe russiske flyktninger. Han virket under Fridtjof Nansen som i 1920 hadde blitt det som senere ble kalt FNs høykommissær for flyktninger. Etter Nansens død jobbet han fra 1931 for Det internasjonale Nansenkontoret. Fra 1933 var han mye syk av tuberkulose og døde på et sanatorium utenfor Lausanne.