Det var først den 6. juni at statsminister Johan Nygaardsvold virkelig innstilte seg på å reise til Storbritannia. Resten av regjeringen var etterhvert kommet til samme konklusjon, og kirke- og undervisningsminister Nils Hjelmtveit skriver: «Dag etter dag gikk imidlertid uten at vi hørte noe fra Sverige, og etter hvert svant det vesle håp vi hadde til at saken [om demarkasjonslinjen] skulle gå i orden». 7. juni ble det formelle vedtaket om å reise til Storbritannia fattet i regjeringen, og samme dag gikk konge og regjering om bord i den britiske krysseren «Devonshire». Koht hadde fortsatt et tynt håp om at avtalen med tyskerne skulle gå i orden, og ble igjen i Norge i tilfelle man trengte å ha noen her til å sluttføre avtalen. Koht fikk sendt beskjed via Sverige om at man ville regne det som et avslag om man ikke hadde fått positivt svar innen klokken 14:00 den 8. juni. Oppsynsskipet «Fridtjof Nansen» lå i Tromsø klar for å transportere Koht til Storbritannia, og det forlot byen én time etter fristen var gått ut. Ombord var også sjefen for 6. divisjon generalmajor Carl Gustav Fleischer, kommanderende admiral Henry Diesen, Kohts sekretær Unni Diesen og skuespilleren Gerd Egede-Nissen. 12. juni kom «Fridtjof Nansen» frem til Tórshavn på Færøyene. Fartøyet gikk siden i konvoi sammen med flere norske trålere til Storbritannia og ankom Edinburgh den 18. juni 1940.