I mellomkrigstiden var Latvia hovedsakelig et jordbruksland med 65 % av befolkningen sysselsatt i jordbruk, skogbruk og fiske. Det var middels store gårder der det ble dyrket korn, lin og forvekster; lin, smør, flesk og levende griser ble eksportert til Vest-Europa. I 1968 var jordbrukets andel av befolkningen sunket til 25 % og jordbruket var for en stor del kollektivisert med vekt på melk, svin og fjærkre. Under Sovjetunionen ble det bygget opp en del tungindustri blant anne produksjon av jernbanevogner, elektriske installasjoner, ullvarer, papir og gjødsel.