I 1923 overtok Hjalmar Kornelius Johnsen stillingen som forstander. Han fikk fjernet fra navnet da han mente det ikke skulle drives arbeidsopplæring av pasientene, at institusjonens ansvar var å sørge for tilsyn, omsorg og pleie. Plassering på pleiehjemmet varte ofte livet ut og var et liv preget av passivitet og isolasjon fra samfunnet. Johnsen vurderte de åndssvake som uttalte at de ikke var mottakelige for disiplin og oppdragelse var vanskelig. I 1939 derimot uttalte Johnsen at det skulle gjøres mer for å aktivisere de best fungerende men krigen satte en stopper for dette. I oktober 1924 var det 159 pasienter på pleiehjemmet.