Andre fønikiske byer (som Leptis Magna i dagens Libya) betalte en årlig tributt og drev sine egne indre affærer, beholdt sine forsvarsmurer, men hadde ingen uavhengig utenrikspolitikk. Andre byer måtte avgi soldater til den puniske hæren og den puniske marinen sammen med betaling av tributt, men beholdt indre selvstyre. Allierte som Utica og Gades (dagens Cádiz) var mer uavhengige og hadde deres egne regjeringer. Kartago stasjonerte soldater og en form for sentraladministrasjon i Sardinia og Iberia for å kontrollere sine besittelser. Byene, til gjengjeld for å overgi disse privilegiene, fikk beskyttelse fra Kartago som hadde en krigsflåte som kunne bekjempe plagsom piratvirksomhet og utkjempe de kriger som var nødvendig for å beskytte byene mot ytre trusler.