Med Molieres (1659) ble en pejorativ betydning av preciocitet sementert, så det så ble tenkt på som tilgjort og overdrevet føleri. Han gjorde også narr av de kvinner som kom til Paris fra landet, og trodde at de havnet i de litterære salongene fordi de hadde lest Madeleine de Scudérys romaner. Senere skulle gruppen revurderes ved at Louis Roederer i (1838) anerkjente at salongen hadde betydning for fremveksten av den franske klassisismen innen skjønnlitteraturen. Preciositeten selv skulle derimot dø hen, blant annet som følge av Boileaus kritikk. Dens forkjærlighet for verbale utsvevelser og strukturell kompleksitet ble umoderne og måtte vike for en streben etter enhet, enkelhet og det mindre formatet i den franskklassisistiske stil.