Over tid ble en del egenskaper som nå synes være et fast innslag integrert i vampyrens profil: hoggtenner og sårbar for sollys. Hoggtennene var tilstede både i og , mens frykten for dagslys ble først introdusert i den tyske regissøren F.W. Murnaus skrekkfilm , en bearbeidelse av Stokers . Den lange, svarte kappen dukket opp som rekvisitt i teaterproduksjonene på 1920-tallet mens den høye kraven ble introdusert av skuespilleren Hamilton Deane som et hjelpemiddel for å la Dracula «forsvinne» på scenen. Lord Ruthven og Varney var i stand å bli kurert av månelys, men det finnes ingen parallell til det innenfor tradisjonell folkeminne.