Biofili og folks tilknytning til naturen gjennom erfaring og opplevelser i naturen er svært viktig for om de vil ta del i konserveringstiltak og hvor mye de er villig til å betale (Soga,2016; Martin-Lopez et al. 2007). I nyere tid har folks tilknytning til naturen gått ned og folk føler seg ikke nødvendigvis som en del av den. Det å utnytte menneskers biofili til å bringe folk og natur nærmere blir sett på som en grunnleggende måte å få store deler av verden til å bli mer interessert i å bevare naturen vi har og stagnere effekten av global oppvarming (Soule, 2014) Det har blitt fremsatt en rekke forslag på hvordan en best kan gjøre dette, men det som blir sett på som det viktigste er å få barn til å ha gode opplevelser i naturen tidlig(Soga, Gaston, & Kubo, 2018). På denne måten vil det bli lagt en grunnleggende endring i samfunnet på hvordan det vektlegger forskjellige problemer. Selv om det er viktigst og kanskje enklest å få barn til å utforske sin biofili er voksne mennesker ikke noen tapt sak(Soga et al., 2018). Biofili bygger på hva vi føler i kontakt med naturen ikke noe med tal på hvor mange av noe som har blitt utryddet. Dette er noe som er viktig å tenke på i konserversingssammenheng fordi det gir flere måter å håndtere holdninger til konservering på. I Norge så vi for eksempel en økning i interesse for plast og plastproblemer etter de store media oppslagene rundt hvalen som hadde spist plast og sultet i hjel. Denne hvalen og dens historie har til og med hatt en egen utstilling på Historisk museum i Bergen. Konserveringsbiologi har utviklet seg i en retning bort fra de grunnleggende etiske og moralske prinsipp til å prøve blant annet en økonomisk tilnærming (Soule, 2013, 2014). Dette er for å prøve å lettere få med seg politikere og private selskaper i konserveringsprosjekter, men for å kunne gjennomføre de fundamentale endringene som trengs for å stoppe global oppvarming må vi gå tilbake til the grunnleggende, de allerede iboende, instinktive følelser som mennesker har for naturen(Soga, 2015,Soga, 2016). Det er også negative sider med å sette folk i nærmere kontakt med naturen. En rekke økosystem prosesser kan føre til ødeleggelse og skade også på mennesker(Dunn, 2010; Greenwood, 2010; Steele, 2010). Det er første og fremst sykdommer som er det farligste og som kan føre til død, eks. Malaria (Greenwood, 2010). Dess nærmere mennesker kommer naturen og jo mer en oppholder seg i naturen øker risikoen for sykdommer og parasitter betraktelig(Dunn, 2010), dette gjelder for mennesker, men også for de dyrene vi kommer i kontakt med (Muehlenbein, 2016).