Veiekurver fra psykoakustikken er frekvensavhengige filtre som fletter hørselens egenskaper inn i målingene. Fire slike kurver er blitt normerte og har fått navnene A, B, C og D. En lydnivåmåling (ofte kalt støymåling) som angår hørselen skal alltid bruke en veiekurve, og denne skal angis. Vanligst er dBA-skalaen. Den legger størst vekt på de frekvensene som høres best, dvs. at en sterk, lavfrekvent lyd høres svakere enn en fysisk svakere lyd som domineres av mellomtoner. Offisielle dokumenter kan fravike kravet om at veiekurven skal angis; her er da A-veiing alltid underforstått. dBC-skalaen brukes enkelte steder i regelverket, særlig for kilder med mye lavfrekvent støy (f.eks. støy fra tekniske installasjoner).