Når man utvikler et forsøker man å lage et system som etterligner en funksjonell enhet i det aktuelle organet. Denne bør være kompleks nok til å være representativ, men samtidig så enkel som mulig. Dette er en balanse mellom å skape et miljø som er fysiologisk representabelt, men samtidig også enkelt nok til at man kan kontrollere og ha oversikt de ulike subprosessene. Det biologiske systemet kombineres gjerne med biofysisk simulering, som for eksempel mekanisk, elektrisk eller kjemisk stimuli, som etterligner mekaniske, elektriske og kjemiske fysiologiske forholdene i menneskelige organer.