Etter utbruddet av krigen mellom Storbritannia og Danmark-Norge i 1807 som følge av «flåteranet» høsten 1807 bestod «Den Norske Kystdefensjon» av linjeskipet «Prins Christian Fredrik», orlogsbriggen «Lougen», et fåtall rokanonsjalupper, rokanonjoller og noen mindre, armerte båter. Denne flåten var i hovedsak stasjonert langs Skagerrakkysten for å sikre korntransportene mellom Danmark og Norge. Britisk blokade av korntransporten fra Danmark til norskekysten førte til enkelte konfrontasjoner, som er kjent fra diktet «Terje Vigen». Fartøyene på dansk-norsk side var små kanonfartøyer, derav navnet til den sjømilitære krigføringen i de siste årene av helstatens eksistens. Med en så begrenset marinestyrke kunne Norge gjøre lite mot de større britiske krigsskipene, og nordmennene måtte konsentrere seg om kystforsvar gjennom kaperfarten. Ved å legalisere sjørøveri mot fiendtlige skip langs norskekysten, kunne den norske staten både tjene penger (1 % av det kaperne tok av priser skulle gå til staten), og sikre en viss innsats mot britiske blokadeskip. Kaperne konsentrerte sine angrep mot handelsfartøyer som førte varer fra eller til de fiendtlige landene, men mange av kaperne hadde håpløse odds mot de større fartøyene, og mange norske sjøfolk havnet i fengsel i England.