I 1853 øynet tsar Nikolaj I av Russland en sjanse ved det at reduksjonene så åpenbart svakket osmanene: Han ville sette makt bak Riusslands krav i Trans-Kaukasus og langs floden Donau. I juli 1853 okkuperte russiske styrker flere ottomanske fyrstedømmer og fort langs Donau. Meglingene om de omtvistede områder brøt sammen, og den osmanske sultan Abdulmecid I svarte med å erklære krig. I frykt for den russiske ekspansjon utstedte Storbritannia og Frankrike et samstemt ultimatum: Russland måtte bare kjempe defensivt. Så lenge russerne nøyde seg med forsvar, ville de anglo-franske forbli nøytrale, men hvis russerne «handlet aggressivt» reserverte vestmaktene retten til å involvere seg.