Under et julegilde på Bergenhus fridde den forgjeldete danske adelsmannen Ludvig Rosenkrantz til Karen, og faren hennes var skeptisk til en frier med et så opplagt økonomisk motiv. Men Karen fikk sin vilje igjennom, og paret giftet seg i 1658. De slo seg ned på herresetet Hatteberg, en del av Karens arv i Kvinnherad. Der satte de i gang oppføring av et nytt herresete, men Ludvig stakk snart av til København, der han håpet på et høyt embete; hans plan var å selge konens eiendommer i Norge og kjøpe et gods i Danmark i stedet. Men kongen kom ikke med tilbud om noe embete, tvert om var han mer opptatt av å ha lojale embetsmenn i Norge. I to år ventet Ludvig forgjeves, mens Karen satt tilbake på en byggetomt der kostnadene hauget seg opp med murere fra Skottland og gartnere fra Nederland, og ektefellen langt borte i København der han festet og ødslet bort hennes arv. Snart var paret helt forgjeldet. I brev kaller hun hans oppførsel «» (ren galskap). Han trygler henne om å ta med barna og flytte til ham i København, mens hun vil bli i Norge og står fast på at hans plass også er der. Etter to år ga han etter og kom tilbake til Norge, til en kone utslitt av skattekrav, gjeld og jordleie hun ikke fikk betalt. Men nå gikk Ludvig inn for å få godsets økonomi i orden, og bygningen stod ferdig i 1665. Ti år senere døde Karen Mowat i Christiania. Det er ukjent hva hun gjorde der, og hva hun døde av.