Caro var levende opptatt av Romas velferd og storhet, og han iverksatte arbeid på flere store akvaduktwe. Selv investerte han i sikre inntektskilder som varme kilder, beiteland og skoger, og han lånte ut penger skip via en mellommann som var løysing. Slike selskaper grep om seg etter Hannibalkrigen; de lokket med høye renter og drev forretninger hensynsløst. Aksjeselskaper med begrenset ansvar var ukjent den gang, men å bruke løysinger som stråmenn hadde samme virkning, ettersom stråmannen bare heftet for det som bakmannen hadde satset på ham. Cato regnet det som en god egenskap å tjene mer enn man fikk i arv. Selv om han var negativ til gresk påvirkning av litteraturen, godtok han den nye tidens sosiale og økonomiske forhold, og stod selv i spissen for romersk imperialisme som ble ført mot Karthago og Hellas.