Han var stormester i Den Norske Frimurerorden fra 1969 til 1990, som etterfølger etter høyesterettsdommer Anton Cathinco Stub Holmboe. Under hans 21 år som Frimurerordenens stormester og høyeste styrer økte medlemstallet til nærmere 20 000. Han gjorde ordenens lover offentlig tilgjengelige og avskaffet også blodblandingen i forbindelse med de høyeste ordensseremoniene. Hans riddernavn i Frimurerordenen var «Eques (a) Juvenci et Stellae» (ridder av oksen og stjernen, etter familievåpenet). Hans valgspråk var «magna est Veritas et praevalebit» («stor er Sannheten og måtte den seire»). Hans far og morfar var også begge medlemmer av Den Norske Frimurerordens høye råd. Han var en etterkommer av teaterprinsipalen Abel Seyler, en sentral skikkelse i tysk frimureri på 1700-tallet.