Den norske synode representerte en «høykirkelig» og teologisk konservativ retning i norsk-amerikansk kirkeliv, mens Haugesynoden og Eielsensynoden representerte den «lavkirkelige», radikale retningen. De lavkirkelige anså Den norske synode som en videreføring av Den norske kirke på amerikansk jord. Selv om prestene hadde stor autoritet, hadde synoden ingen biskoper, og det ble lagt vekt på menighetenes selvstendighet.