En ystekjele kunne ta fra 20-40 til over 150 liter. Dette var kostbare gjenstander. Prisen varierte med vekt og kvalitet på kjelen. Jerngryter var billigere, men de mye tyngre å håndtere, ikke minst under rengjøring. Hadde man investert i en ny ystekjel av kobber og stelte den godt, så kunne man regne med at den ville vare livet ut og kanskje for neste generasjon også. De som hadde økonomi til det kunne ha flere ystekjeler slik at en sto hjemme og en på hver setervoll. Andre fraktet kjele med seg. Slike store kobberkar var verdifulle, og mange var redd for å la ystekjelen stå på setra over vinteren i frykt for at den kunne bli stjålet. Fra Hallingdal fortelles det at man kunne gjemme ystekjelen i en steinur i nærheten av setra hvis det var langt å frakte den hjem, men da var det et stort arbeid å pusse den ren for irr når den skulle tas i bruk igjen.