Mange av de begrepene som er nevnt over er brukt i en nedsettende betydning, og diskusjoner over musikalsk kritikk har ofte omhandlet spørsmålet om musikernes fokus på rockedrama, det spektakulære og masseappell har resultert i kunstneriske kompromisser, særskilt i henhold forskjellen mellom interessene til publikums gjennomsnittssmak kontra andre tilhørere. Interesse for arenarock er stereotypisk assosiert med hvite menn fra arbeiderklassen og middelklassen boende i Nord-Amerika, noe som har blitt sitert som grunnlag for nedlatende fordommer over sosial status i en del kritikk av musikken. Imidlertid har denne formen for storslått og bombastisk rockemusikk vært populært verden over.