Utover 1800-tallet ble uttrykket brukt på engelsk i militære kretser for å beskrive banen til prosjektilene ved muskettskyting. Ved innføringen av rifler økte avstandene hvor et våpen kunne treffe en motstander betydelig. Dette gav en stor taktisk fordel, og gjennom hele siste halvdel av 1800-tallet var det en stadig søken etter våpen med lengre rekkevedde, særlig våpen der soldatene i kampens hete kunne gi ild rett fram uten å måtte beregne avstand nøyaktig og stille inn siktene riktig. Detet ledet først til faste metallpatroner, og siden til stadig mindre og lettere prosjektiler, slik hastigheten steg og kulebanene ble flatere.