Bakgrunnen for debatten på Lillehammer var at et flertall i SVs stortingsgruppe hadde stemt, med seks mot tre stemmer, høsten 1998 for å støtte at NATO kunne bombe Serbia dersom krigen fortsatte. Et flertall i Landsstyret i SV erklærte i november 1998 at de ikke var enige i beslutningen om å støtte noen bombekampanje mot Serbia. Stortingsgruppens avgjørelse var altså i strid med landsstyrets posisjon. Hendelsen resulterte i voldsom debatt og uenighet innad i SV, og skillet mellom den puristiske venstrefløyen og den mer moderate høyrefløyen i partiet ble tydeligere. For venstresiden var det i stor grad en prinsippsak der det ble uttrykt sterk motstand mot «Natos krig» og vestlig intervensjon. For høyrefløyen handlet det om å beskytte sivilbefolkningen i Kosovo mot overgrep. Det er verdt å merke at ingen av sidene trolig hadde full oversikt over hva som skjedde på bakkenivå i forkant av og under Kosovo-krigen. I forkant av landsmøtet i april var det tyde under Kosovo-krigen våren 1999lig at flertallet av delegatene var enige med landsstyret, og mot å støtte NATO-operasjonen, og ikke med stortingsgruppa, som var for NATO-operasjonen.