Han er kjent for å ha arbeidet med kart over Månen, og gav flere av overflatetrekkene de navnene som brukes den dag i dag. En omfattende beskrivelse av Månen gav han i verket i 1651. Blant annet fikk (der Apollo 11 landet i 1969) sitt navn av Riccioli. Riccioli brukte værrelaterte navn for større formasjoner. Kratrene fikk navn etter betydelige astronomer, gruppert i henhold til filosofier og tidsperioder. Selv om Riccioli forkastet den kopernikanske teori, navngav han et fremtredende månekrater , andre viktigere kratre oppkalte han etter Kepler, Galileo og Lansbergius. Grimaldi og Riccioli oppkalte også to kratre etter seg selv i samme område, mens noen andre jesuittastronomer fikk krateroppkallinger i et annet område, nær krateret . Noen har lest navnene og deres plassering som en implisitt anerkjennelse av det kopernikansae system, og ikke kun av fremtredende astronomer, Riccioli sa at han hadde plassert samtlige av kopernikanerne i de stormfulle vannene (han kalte et område for ). Riccioli hevdet direkte i at månen ikke var bebodd. Dette stred mot spekulasjoner om en bebodd måne som var å finne både hos Nikolaus av Cusa, Giordano Bruno, og hos Kepler, spekulasjoner som skulle videreføres også i ettertid av forfattere som Bernard de Fontenelle og William Herschel.