I tråd med hans program om å redegjøre for språkets formelle strukturer mener Habermas å kunne identifisere normative ytringers formelle strukturer. Det vil si hvilke egenskaper ytringer som gir normative påbud om hvilke handlinger som er gode og dårlige deres motiverende kraft. Det er i kraft av deres intersubjektive egenskaper at påstander om rett og galt er meningsfulle, men det betyr samtidig at det er opp til det språklige fellesskapet å opprettholde normene, og muligens endre de gjennom diskurser ved behov.