Han var fra 1915 assistent under Knud Magnus Haaland ved Gades Institutt i Bergen. Tidlig på 1900-tallet var basillær dysenteri vanlig i Bergen og hans tidligere erfaringer fra hvalfangstperioden kom vel til nytte på Gades institutt. Hans fortsatte vitenskapelige arbeide ble utviklet med innretning mot alvorlige infeksjonssykdommer som «influensabasillen» som man den gang trodde forårsaket influensa; harepest (tularemi, type B) med det første dokumenterte tilfellet i Skandinavia fra Skien i Telemark 1930; Weils sykdom (leptospiros, feltfeber) og difteri, for å nevne noen. Hans totale vitenskapelige spennvidde var stor og omfattet så adskiltea områder som fra skader ved sprengning av mekanismer på Remington-geværer til meget kvalifisert mikrobiologi.