Som planlagte begynte de tyske og østerrikske batteriene et bombardement av utvalgte mål langs hele Tarnow-Gorlice-stillingen, for at deres soldatene under fremrykning ikke skulle bli stoppet med et regn av granater måtte artilleriposisjonene lokaliseres. Det daglige bombardementet intensiveres time for time utover dagen, og om aften ble ilden rettet mot de fremste deler av forsvarssystemet, spesielt piggtrådssperringer og andre kunstige hindringer. Mens russerne måtte dukket ned i deres stillinger, rykket tyskerne og østerrikerne framover til disse om natten til den neste dagen var bare ett stykke vekk fra de første forsvarsverkene. Dette var en nødvendighet ettersom ingenmannslandet kunne være opptil 3,2 kilometer bredt.