Planen er omstridt og særlig har diskusjonene handlet om at: Murgårdenes status forandres, slik at noen beholder et sterkt vern gjennom , mens i utviklingsområder åpnes det for riving av murgårder og fortetting uten forberedelse gjennom reguleringsplan med offentlig høring, som er normalordningen i plan- og bygningsloven. Når planen åpner for nybygging i større høyder enn før, blir tomtene mer verdt, og presset mot riving øker. Bakgårder med bolig og næring ble sent på 1900-tallet revet for å gi lys og luft og gjøre murbyen mer attraktiv, mens kommuneplanen, ved å legge opp til å bygge høyere og tettere, vil snu utviklingen i retning av den opprinnelige murbyen, påpekte Byantikvaren. Av 3500 bevaringsverdige bygninger (på Gul liste) i indre by i 2014, lå 1250 i utviklingsområder. Murbyen er gjennom dette ikke lenger vurdert som bevaringsverdig som sådan, hensynet til boligbygging og fortetting går foran, og Gul liste og Riksantikvarens NB!-register får uklar status når det gjelder murbyen. Bygningene på gul liste er ikke avmerket på temakartet T5 Kulturminner i planen. Planen svekker den beskyttelsen mot riving og fortetting som verneverdige murgårder i indre by har hatt siden 1970-årene, ved at vernevedtak etter kommuneplan 2015 krever omfattende prosess, mens riving og fortetting kan avgjøres av Plan- og bygningsetaten uten reguleringsplan. Over 100 planer som innebar bevaring av mindre områder ble opphevet, ni slike planer ble opprettholdt. I strøksgatene (gater i boligstrøkene som leder til sentrum og der handel, servering, kollektivtransport og offentlig service samles) kan det bygges syv meter (to ekstra etasjer) høyere enn høyden på eksisterende bygninger. Alle strøksgatene, der det kan gis anledning til inntil syv meter over eksisterende byggehøyde, er dominert av murgårdsbebyggelse. Strøksgatene er (hele eller deler av): Grønland og Grønlandsleiret, Trondheimsveien, Vogts gate, Torggata, Thereses gate, Frognerveien, Hegdehaugsveien, Bogstadveien og Bygdøy allé.