Osvald Helmuth var gift med Sylvira Vernegreen Jeppesen («Søster») som tålte et forferdelig samliv, utsatt for sin manns humørsyke og vedvarende utroskap med partnere av begge kjønn. De fikk sønnen Frits Helmuth som også ble skuespiller og ønsket å lage en film om sin mors liv, men den ble ikke noe av. I stedet laget Per Wennick en dokumentarfilm, , der Frits Helmuth forteller fra sin oppvekst. Alt som liten hadde han blødende magesår, en fange hos foreldre som levde som hund og katt. Osvald Helmuth «er den ekleste karakter man kan tenke seg. I natt kom han hjem med en mann. Jeg kan snart ikke klare det mer. Han er ikke bare full – han er ondskapsfull,» skrev hans kone i sin dagbok.