Hovedproblemet med fysikken i akkresjonsskiven er genereringen av turbulens og mekanismen som fører til den høye effektive viskositeten. Den turbulente viskositeten antas å være ansvarlig for massetransporten til den sentrale protostjernen og momentum skivens periferi. Dette er avgjørende for akkresjon, fordi gass an tiltrekkes av den sentrale protostjernen bare hvis den mister det meste av drivmomentet, som må blir fraktet utover av en liten del av gassen som driver utover. Resultatet av denne prosessen er vekst for både protostjernen og skivens radius, som kan nå  AE hvis det opprinnelige drivmomentet til tåken er stort nok. Store skiver observeres rutinemessig i mange stjernedannende regioner, som for eksempel Oriontåken.