En rekke lange, rette grøfter eller riller strekker seg over store deler av Phobos' ellers ujevne overflate. Disse er stort sett grunnere enn 30 m dype og 200 m brede, men kan være opp til 20 km lange. Disse grøftene ble i utgangspunktet tolket som å være sprekker i overflaten etter nedslaget som dannet «Stickney». Analyser fra Mars Express-ferden viste at grøftene ikke stråler ut fra krateret, men alle sammen peker mot den delen av månen som peker framover i banen (dette punktet ligger ikke så langt fra «Stickney»). Den ledende teorien for disse grøftene er at de er dannet av materiale som har blitt slynget ut i verdensrommet etter store meteorittnedslag på Mars. Om dette er riktig, er grøftene kraterkjeder, og alle blir grunnere og forsvinner mot bakkanten av månen. Grøftene har forskjellig grad av sammensiging og dekke av regolitt, og kan deles inn i tolv eller fler familier etter alder. De representerer sannsynligvis tolv distinkte nedslag på Mars.