I ettertid, etter at den ble oppdaget, viste det seg at planeten hadde blitt observert en rekke ganger tidligere, men ikke anerkjent, og der var andre som utførte ulike beregninger for dens beliggenhet, men de førte ikke til noen observasjon. I 1846 hadde planeten Uranus nesten fullført et fullt omløp siden den ble oppdaget av William Herschel i 1781, og astronomer hadde oppdaget en rekke uregelmessigheter i banen som ikke fullt ut kunne forklares med Newtons gravitasjonslov. Disse uregelmessighetene kunne imidlertid forklares dersom gravitasjonen fra en fjernere, ukjent planet forstyrret dens bane rundt solen. Uavhengig av hverandre begynte astronomene Urbain Le Verrier (Paris) og John Couch Adams (Cambridge) på beregninger for å bestemme beliggenheten av en slik planet i 1845. Dessverre førte Le Verriers triumf også til en spent internasjonal krangel om prioritet siden George Biddell Airy, som var britisk Astronomer Royal på den tiden, kort tid etter oppdagelsen annonserte at Adams også hadde forutsett oppdagelsen av planeten. Likevel ble Le Verrier tildelt Copleymedaljen av Royal Society i 1846 for sin oppnåelse, uten at Adams ble nevnt.