Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft (KWG) ble formelt stiftet den 11. januar, 1911. Initiativet hadde støtte av statlige myndigheter og ble ledet av tidligere rektor ved Universitetet i Berlin, kirkehistoriker Adolf von Harnack. Han var også direktør for det Königliche Bibliothek og hadde direkte tilgang til keiser Wilhelm II. Denne var selv opptatt av moderne teknikk og dens betydningen for landets storhet. Det ble argumentert med å bygge et «tysk Oxford i Berlin» som skulle overgå originalen. Dette var ikke urealistisk da Tysklands vitenskapelig renommé var på et høydepunkt. Nobelprisen i fysikk var blitt tildelt Wilhelm Röntgen i 1901, Philipp Lenard i 1905, Ferdinand Braun i 1909 og Wilhelm Wien i 1911, nobelprisen i kjemi gikk til Emil Fischer i 1902, Adolf von Baeyer i 1905 og Wilhelm Ostwald i 1909, mens nobelprisen i fysiologi eller medisin var gått til Emil von Behring i 1901, Robert Koch i 1905 og Paul Ehrlich i 1908. På mange andre fronter var også tysk forskning og industri ledende i verden. For eksempel var Haber–Bosch-prosessen for industriell fremstilling av ammoniakk utviklet i 1908.