På 1900-tallet ble varieteer stadig mer populært, og sjonglører pleide å fylle tida mellom musikken og de andre framføringene ved å sjonglere foran teppet mens man skifta kulisser. Noen underholdningsartister begynte å spesialisere seg i sjonglering, og det skilte dermed lag med andre typer underholdning, slik som sverdsluking og trylling. Gentlemannssjonglørstilen ble starta av tyske sjonglører som «Salerno» og «Kara». Produksjon av gummi tok til, og sjonglørene begynte å bruke gummiballer. Tidligere hadde man brukt baller av hyssing, fylte lærballer og baller av tre eller metall. Massive eller oppblåsbare gummiballer betydde at sprettsjonglering ble mulig. Oppblåste gummiballer gjorde ballspinning mye lettere. Snart begynte vaudeville-teatre i Nord-Amerika å ansette sjonglører, og de var ofte innleide fra Europa.