Mikrointeraksjonistene var særlig kritisk til Parson's funksjonalisme som var den dominerende retningen innen sosiologien på 1950- og 1960-tallet. De var både kritisk til at han inntok et ovenfra-og-ned-perspektiv (makroperspektiv) på samfunnet, men også at han hadde det de mente var et oversosialisert menneskesyn med altfor stort fokus på institusjoner og sosialisering. Mikrointeraksjonistenes prosjekt ble å studere hvordan aktører samhandler med hverandre i ansikt-til-ansikt-situasjoner (mikrosamhandling) og responderer på nye situasjoner på nye og kreative måter.