Det var av stor betydning at jordbruksproduksjonen og produktiviteten skulle økes. I 1950 var rundt av Nord-Norges befolkning tilknyttet jordbruket som hovednæring. Inntektene deres var imidlertid lave, og de naturgitte forhold for landbruk mindre gunstige enn ellers i landet. En anså at overgang til bedre tilpassede vekster og husdyrhold ville øke produktiviteten. Husdyrhold ble ansett som det viktigste, mens korndyrking bare skulle satses på i enkelte distrikter. Det viktigste tiltaket for å øke produktiviteten var større bruk. Et annet tiltak var bedre yrkeskunnskap og utvidelse av dyrkningsjorden.