Behov for vern mot været førte til at det ble montert tak på motortraller ment for linjeinspeksjoner. Motorteknologien som var upålitelig fordi motoren var direkte forbundet til drivakselen (uten clutch, trallen måtte løpes i gang), ble bedre med tiden. Vanlige motorer tatt fra motorsykler og biler ble tatt i bruk, men sentrale krav knyttet til ønsket om å kunne snu dresinen på en planovergang og at den kan fjernes fra sporet i nødstilfelle fulgt til at trallekonstruksjonen mange steder fikk en firkantet form. En slik motortralle fra Kristiansand med navnet «Klumpen» er kledd med aluminiumsplater med glassruter. Den har ni sitteplasser og er bevart av Norsk Jernbanemuseum. En litt nyere motortralle bygd av Åmlids mekanisk verksted i Herefoss fra året 1960 var en åpen tralle med vindskjerm, tak i glassfiberarmert plast og en Citroen 2CV-motor. Det er meget stor variasjon i oppbygging og design blant motortrallene, men felles for disse er at de har det samme understellet med flenshjul i hver hjørne.