Ugo Foscolo var en ivrig patriot, og inspirert av klassiske modeller. Hans , inspirert av Goethes , er en kjærlighetsfortelling blandet med fedrelandskjærlighet. Verket var en voldsom protest mot freden i Campo Formio 1797, men også et utbrudd fra forfatterens hjerte om egen ulykkelig kjærlighetsforhold. Foscolos prosa er svulstig og pompøs, og hans figurer tenderer å posere i dramatiske positurer. Han dro senere i landflyktighet til England hvor han for engelske lesere skrev noen essay om Petrarca og Dante som hever seg for sin tid. Han kom også til å inspirerte de revolusjonære av 1848.