Dialogen åpner med at Menon setter dagsorden: Kan dyd læres eller tilegnes på noen annen måte? I kjent stil søker Sokrates en vesensdefinisjon: Hva er dyd? Menon gir eksempler på forskjellige former for dyd, men Sokrates er ikke fornøyd med dette og presser Menon til å gi en definisjon av begrepet dyd. Han foreslår nå at dyd er å trakte etter fine (gode) ting. Sokrates innvender at ingen med vitende og vilje trakter etter onde eller dårlige ting. Neste definisjonsforslag er at dyd er "makten til å skaffe til veie de gode ting". Resonnementet krever imidlertid at "på en rettferdig og from måte" føyes til. Men rettferdighet og fromhet er former for dyder, og dermed er definiendum en del av definiens. Definisjonen forkastes som et sirkelresonnement.