De naturalistiske forfatterne var opptatt av å skrive «vitenskapelig», og anvendte seg av den nye vitenskapen som litterære verktøy, særlig sosiologien, psykologien og medisinens ny landevinninger. I arbeidet ble det benyttet forskning og undersøkelser, innhenting av empirisk materiale og teknisk faktakunnskap, søkning i aviser, tidsskrifter og fagbøker, noe som kan ses i Gustave Flauberts nøyaktige beskrivelser av sykdomsforløpet ved arsenikkforgiftningen i romanen (1856).