Det telefaglige miljøet ble betydelig styrket i London under andre verdenskrig, da en håndfull høyt kvalifiserte svakstrømsingeniører deltok i som støttet britenes utvikling av militær radiokommunikasjon og radar. Etter krigen gikk enkelte inn i Telegrafverket eller Simrad, mens kjernemiljøet gikk inn i et nystartede radioteknisk forskningsmiljø i Forsvaret som i 1946 fikk navnet Forsvarets forskningsinstitutt (FFI). Det nye forskningsmiljøet vakte ingen synlig interesse fra verken NTH eller Universitetet i Oslo, men FFI ble etter hvert et stort forskningsinstitutt og landets ledende televitenskapelige miljø. Telegrafverket var fortsatt lite interesserte i å bygge opp spisskompetanse på dette nivået. Til tross for forsvarsminister Jens Christian Hauges ambisjon om at FFI også skulle drive industriutvikling, ble det de militære behov for samband, signaletterretning og kryptologi under den kalde krigen som ble drivende for FFIs teleforskning.