Sapfo ble beundret og etterlignet av romerske diktere som Catullus og Horats, men etter hvert ble tekster på attisk og homerisk gresk dominerende ved akademiske studier. Sapfo og Alkaios skrev trolig på sin lokale, aioliske dialekt. Latterliggjøring var det også en del av i greske komedier, og den greske grammatikeren Didymos skrev en avhandling på Augustus' tid der han diskuterte om Anakreon var mer en fyllik enn en rundbrenner, og om Sapfo var prostituert.