Den franske historikeren Henri d'Arbois de Jubainville var tilhenger av en indoeuropeisk opprinnelse, og argumenterte for de første indoeuropeiske talerne i vestlige Europa var liguerne. Hans liguriske hypotese fant sin refleksjon mengden av samtidig filologisk arbeid. I hva som senere ble kalt for keltisk-ligurisk, ble de Jubainvilles teori ekspandert i andre utgave av hans innledende studie, og snart også støttet av arkeologi. Den ble assosiert med traktbegerkulturen i nordlige Europa som hadde ekspandert til også å dekke Sentral-Europa. Lingvisten Julius Pokorny adopterte den keltisk-ligurisk-teorien som grunnlag for sin illyriske teori, og knyttet den til en oppstilling av lignende bevis fra østlige Europa (hovedsakelig Balkan), og deretter ble ligurere-illyrere knyttet til den forhistoriske urnemarkskulturen.