I senere tiår har oppmerksomheten endret fokus fra de «heroiske» aspektene ved Exodus til å dets tette, antydende struktur og mulige typelære. Peter J. Lucas har for eksempel argumentert at diktet er en allegorisk behandling av kristnes kamp med djevelen. Kryssingen av Rødehavet har blitt sett på som et ekko av dåpsliturgien og er et forbilde på ankomsten til himmelen. Farao kan bli assosiert med Satan via noe subtile verbale ekko. Imidlertid er disse lesningene fortsatt kontroversielle, spekulative og meget omdiskutert. Et mer balansert syn vil akseptere at bestemte tilbakevendende deler i fortellingen i smelter sammen i en typologisk hentydning, dette blir dog ikke opprettholdt gjennom hele diktet.