Den romerske keiser Diokletian (284-305 e.Kr.) er vanligvis antatt å ha vært den sin innførte praksisen i Romerriket, noe som utgjorde et brudd med tidligere praksis under Principatet (den første perioden av Romerriket, 27 f.Kr. – 284 e.Kr.), som bevarte formen, om enn ikke hensikten, av et republikansk styre. Imidlertid er det en del antydninger om at en mer uformell utgave av proskynesis allerede var praktisert ved hoffet til Septimius Severus. Den politiske årsaken for denne endringen var å opphøye keiserens rolle fra å være «første borger» til en hersker ikke av denne verden, guddommeliggjort, adskilt fra sine undersåtter, således også redusere sannsynligheten av et vellykket opprør, noe som hadde plaget riket de siste femti årene.