Hesselberg utpekte i gravtalen – uten å nevne navn – bygdevekteren Tosten Utsikt som den skyldige i katastrofen: «Det er ikke én kristen som kan tro at han som ikke lar en spurv falle til jorden uten at han ønsker det, .» I full offentlighet la presten skylden for ulykke på vekteren og dette skjedde før etterforskning var iverksatt. I en skriftlig redegjørelse om brannen, sendt til biskop Frederik Julius Bech og trykt i blant annet , skrev Hesselberg det samme, uaktet at Tosten Utsikt selv bedyret sin uskyld. I forordet til gravtalen modererte presten seg noe. Her skrev han med ordene fra Amos’ bok i Bibelen: «Tro om det kan skje en ulykke i en by, og Herren ikke har gjort den?» Slik ble katastrofen gjort til Guds mening, selv om «det gamle skinn» (Tosten var sytti år) nok hadde utvist uforstand i tjenesten ved å ta med seg ild ut i sterk vind.