Etter 3000-tallet f.Kr. skjedde det en betydelig endring i teknologi og sosial organisasjon i samfunnene i Midtøsten. Lokal industri var mulig med fast bosetning, og fast bosetning var mulig på grunn av tidlig jordbruk. Kunnskap om å utvinne og bearbeide kobber ble fulgt av behovet for å leve i større landsbysamfunn. Ulikhetene i naturressurser og befolkningstetthet betød at ulike regioner utviklet seg ulikt. Kobberalderen indikerte absolutt ikke en stabil og heller ingen spesiell lineær utvikling i menneskehetens historie. Arkeologene synes enige om at det var ingen «ekte» kobberalder. Steinindustrien opphøret absolutt ikke med oppdagelsen av kobber, men ble fortsatt tilvirket gjennom hele perioden. Det var først med oppdagelsen av bronse at metallet fikk en teknologisk innflytelse på samfunnet.