Etter studiereiser til øyeklinikker i København, Utrecht, Paris og Heidelberg, etablerte han øyelegepraksis i Bergen (byens første øyelege) med kontor i Markveien. Han ble deretter underlege ved Lungegården sykehus i november 1875 efter Gerhard Armauer Hansen som et par år før hadde oppdaget lepra-basillen. Stillingen holdt han til 1886 da han emigrerte og innebar at han var konstituert leder i perioder der Daniel Cornelius Danielssen var på reise, og ellers at han den 25. januar 1876 var assisterende lege ved halshuggingen av Jakob Alexander Jakobsen Wallin. Ved Pleiestiftelsen for spedalske nr.1 som lå like ved, gjorde han 1880–81 feltarbeidet som i 1882 ga ham en dr.med. på avhandlingen fra Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania. For første gang var feltarbeidet utført utenfor Kristiania, altså i Bergen.