Navnet kom av at man ikke hadde ferdig en hel vitenskapelig oversettelse fra grunntekstene. Oversettelser på andre skandinaviske språk ble derfor lagt til grunn for oversettelsen. Arbeidet i bibelnemnden til Studentmållaget i Oslo ble ledet av Peter Hognestad. Som helhet bærer bibelutgaven mest preg av Alexander Seippel, som samlet oversatte omkring en tredjedel av Bibelen. Ellers var flere med på å oversette større eller mindre deler av skriftene. Blant disse kan man nevne Lars Eskeland, Jon Mannsåker, Arne Bergsgård, Torkell Mauland, Erik Eggen, Elias Blix, Ivar Mortensson og Anders Hovden. Gustav Indrebø gikk gjennom språkføringen, og sørget for at alt fikk samme form og rettskrivning. Midtsommersdagen i 1921 tok bibelnemnden imot de første eksemplarene av den ferdige Bibelen, og etter ti år var hele opplaget utsolgt. Det Norske Bibelselskapet sikret seg rettene til bibelutgaven, og gikk i gang med å forberede en ny revidert utgave i samsvar med bokmålsutgaven fra 1930. Ragnvald Indrebø tok på seg revisjonen, og i 1938 kom den første «endelige» nynorske Bibelen ut. Denne bibelutgaven blir gjerne kallet Indrebøbibelen.