Et av argumentene han anvendte for en representasjonsreform var at den adelige tjenestemannen ved et kongelig embetsverk fikk representere, men ikke presidenten som ikke var adelig. Han leverte inn dette forslaget til Konstitutionsutskottet, men det passerte uten å bli tatt til følge. De konservative i junkerpartiet (konservative adelsmenn som ønsket å beholde sine privilegier) ble rasende og avsa støtten til sin gamle partisjef. Etter dette var von Hartmansdorff tid som partisjef over, men han hadde en viss innflytelse ved riksdagen i 1853.