Irving kom med tallrike udokumenterte påstander og mange grove faktafeil. De allierte lederne ble fremstilt som umoralske, useriøse, korrupte og opportunistiske, en form for svartmaling som tok sikte på å fremstille Hitler som moralsk overlegen. Amerikanske overgrep mot tyske krigsfanger ble behørig omtalt; tyske overgrep mot amerikanske krigsfanger avfeid som løse rykter. Irvings omtale av amerikanerne var lite smigrende: de ble gjerne fremstilt som feiginger, vandaler, voldsmenn, voldtektsmenn, ranere og mordere. Tyskerne ble konsekvent fremstilt i et gunstig lys. Det var tilfeller der Irving tilsynelatende tilla allierte generaler hans egne meninger, igjen uten dokumentasjon. Irving påstod bl.a. i sin bok at George S. Patton hadde omtalt jøder som «lavere enn dyr», og at alt hva Patton hadde sett av russere, polakker og jøder «hadde vakt hans avsky». Bokens sladderaktige og sensasjonspregede innhold undergravde dens historiefaglige pretensjoner.