Albert I Land var det området som først ble oppdaget på Svalbard, av Willem Barentz i 1596. Nederlandske og engelske redere startet hvalfangst her oppe fra tidlig på 1600-tallet, men utover århundret flyttet fangsten i stadig større grad ut i Vestisen mellom Svalbard og Grønland. Kysten av Svalbard ble i større grad brukt til vannforsyning, oppankring og koking av hvalspekk («Smeeren»). Det er hele 12 funnsteder som vitner om hvalfangsten i eldre tider.