Hans manuskript om fengselsoppholdet under krigen ble liggende hos en venn helt til det i 1975, da Fangen ville ha fylt 80 år, ble utgitt som . Noe av stoffet hadde han brukt i romanen , utgitt i 1945. Her skildres to søskenbarn som dør på hver sin side i krigen. På en og samme dag i 1943 står i en norsk avis to dødsannonser etter hverandre, den ene for Harald Mørk Moe, død i Tyskland 20. august 1943; den andre for fetteren hans, Carsten Mørk Frigård, falt i Russland 12. august 1943. De var gode venner og i slekt, oppvokst i samme miljø, opptatt av de samme interessene, og begge var glade i landet sitt. Likevel gikk den ene inn i hjemmefronten og dør i en tysk konsentrasjonsleir, mens den andre gikk inn i Nasjonal Samling og setter livet til som medlem av regiment Nordland. Historien berettes av en eldre fetter, en ung prest, og Fangen reiser spørsmål om ikke nazismen også forledet oppriktige idealister.