Først på 1930-tallet begynte skolemat å bli diskutert på alvor i Sverige. Arbeiderbevegelsens styrke og uroen for det minkende antall nyfødte barn bidro til at flere ble overbevist om at noe burde gjøres. Befolkningskommisjonen, som ble ledet av Gunnar Myrdal, anbefalte skolemat som ett av mange tiltak i den statlige utredningen (1938:6) som var ment å redusere kostnaden for flerbarnsfamilier, øke ernæringsstandarden i befolkningen og indirekte oppmuntre til at flere fikk barn. Fra og med 1938 kunne kommunene og skoledistriktene søke staten om støtte til å tilby elevene skolemat. På begynnelsen av 1940-tallet hadde rundt 13 prosent av Sveriges grunnskoleelever skolemat. Den store forandringen kom i 1946 da regjeringen gikk inn for at alle kommuner skulle få statsstøtte dersom de oppfylte kravene stilt i kunngjøringen (1946:553). Statsstøtten er utformet slik at de fleste kommuner får dekket minimum 50 prosent av sine direkte kostnader. Det er også mulig å søke om støtte til inventarkostnader i forbindelse med introduksjon av en skolematordning. Vilkårene i kunngjøringen er blant annet at alle elever i grunnskolen, uansett behov, skal få gratis skolemat.