Selv ble han undervist av en privatlærer, og studerte etterhvert jus, slik faren hadde ønsket for ham. I det sivile liv virket Tocqueville senere som dommer utenfor Paris. Tocqueville foretok flere utenlandsreiser, den første og kanskje mest kjente til Amerika sammen med Gustave de Beaumont i 1831. De skulle studere fengselssystemet, som ble ansett for å være progressivt i samtiden, men Tocqueville interesserte seg mest for det amerikanske demokratiet, især lokaldemokratiet. Beaumont fokuserte på samfunnsrollen til svarte og indianere. De brukte kontaktene de skapte under fengselsbesøkene til å treffe innflytelsesrike amerikanere og intervjue dem om de politiske forholdene i landet. I 1835 utgav Tocqueville verket , et pionerarbeid i moderne sosiologi og statsvitenskap. I 1856 utgav han , hvor han analyserer årsakene til den franske revolusjon og samtidig (indirekte) kritiserte Napoléon Bonapartes keiserdømme. Bøkene gjorde ham berømt, og Tocqueville ble innvalgt i det prestisjetunge vitenskapelige selskapet Académie française.