Et av de få håndfaste holdepunktene man har fra denne mørketiden er en tydelig kulturell og religiøs kontinuitet mellom Kanesj og det senere hettittiske kongedømmet, noe som kan være en indikasjon på at deler av den hettittiske kongefamilien hadde sin opprinnelse i Anittas gamle hovedstad. Ifølge denne teorien skal medlemmer av Kanesjs gamle elite ha søkt tilflukt i omkringliggende byer etter hjembyens fall, hvorpå disse byene etter hvert dannet utgangspunktet for det blivende hettittiske riket. Kussara og Hurma peker seg i denne sammenheng ut som sannsynlige destinasjoner for den fordrevne eliten fra Kanesj. Deres framtredne rolle i den tidligste gammelhettittiske litteraturen indikerer at de spilte en viktig rolle i den hettittiske riksdannelsen, samtidig som Kussaras status som Anittas opprinnelige hjemsted må ha gjort denne byen til et åpenbart tilfluktssted for de som unnslapp Kanesj da byen ble ødelagt. I tillegg til den åpenbare innflytelsen fra Kanesj, er det også påvist at det gammelhettittiske kongedømmet mottok viktige impulser fra Zalpa i nord. Dette ses først og fremst gjennom flere kultiske tekster fra gammelhettittisk tid, hvor det er et sterkt fokus på hattiske religiøse ritualer med konkret geografisk tilknytning til Zalpa og lokaliteter i den omkringliggende regionen. Denne påfallende hettittiske interessen for hattisk religion og kultur i området rundt Svartehavskysten har i sin tur gitt næring til en teori om at det hettittiske riket som Labarna bidro til å stifte kan ha blitt dannet på grunnlag av en allianse mellom et sørlig dynasti med opphav i Kanesj og et nordlig dynasti med hattisk bakgrunn fra Zalpa.