De fleste varianter av strengteorien resulterer også i ytterligere symmetrier. En teori som beskriver dette er supersymmetri som forutsier at det for hver vanlige partikkel i standardmodellen vil finnes en superpartner. Superpartneren har samme kvantetall som sin partner unntatt spinnet som har en forskjell på 1/2. Supersymmetriske partikler vil ha svært høy masse, typisk 0,1 til 1 TeV. Dette kan løse to fundamentale problemer: Hierarkiproblemet oppstår fordi mange partikler har svært mye lavere masse enn forutsagt. Supersymmetri gir kanselleringer (og forskjeller) i hvordan bosoner og fermioner kopler mot higgsmekanismen. Manglende kilder til mørk materie i universet. De fleste supersymmetriske partikler har svært høy masse og kort henfallstid. Superpartneren til svak-vekselvirkning-bosonet Z (zino), fotonet (fotino) og den nøytrale higgspartikkelen H (higgsino) har samme kvantetall og kombinerer lineært til nøytralinoet. På grunn av et forbudt brudd i R-symmetri (baryon- og leptonnummer) forventer man at alle supersymmetriske partikler vil henfalle til nøtralinoer. Det letteste nøytralinoet er derfor den mest sannsynlige kandidaten til WIMP (, «svakt vekselvirkende massiv partikkel») som kilde til mørk masse.