Kong Gojong blei i 1897, etter press fra andre nasjoner og fra den koreanske opinionen, ledet av sterke uavhengighetsgrupper, tvunget til å returnere til Gyeongungung (dagens Deoksugung). Der proklamerte han etableringen av Keiserdømmet Korea, der også landets navn blei endret, og erklærte det nye æra-navnet (Hangul: 광무, Hanja: 光武, direkte oversatt: ). Korea avviklet sitt forhold som skatteland og vasallstat under Qing-Kina, som en hadde holdt fast ved siden før den andre mandsjuinvasjonen av Korea i 1636. Tittelen kong Gojong blei til keiser Gwangmu, keiserdømmets første keiser og statsoverhode i det suverene . Den gamle verdensordenen basert på vennskapelig avhengighet i Det fjerne østen var over. Koreas nye status som keiserdømme betydde en fristilling fra det kinesiske riket. Shimonosekitraktaten fra 1895 slo allerede fast at Kina anerkjente Koreas «fulle og omfattende suverenitet». Den svekket Kinas innflytelse, men styrket Japans og Russlands innflytelse i regionen.