Norges Bank ble i 1816 etablert etter et stortingsvedtak, da med hovedsete i Kongens gate 1 i Trondheim og med avdelingskontorer i Christiania, Bergen og Kristiansand. Banken ble opprettet som en låne-deposito og girobank i 1816, og var også ansvarlig for trykking av sedler. I 1897 ble hovedkontoret flyttet til Christiania. I perioden da hovedsete var i Trondheim, holdt Christiania avdelingen til i leide lokaler i Morten Ankers gård i Tollbodgata 17 fra 1816-19 og i Kirkegaten 16 frem til 1830. Banken fikk tildelt tomt rett øst for Akershus festning der det var frigjort en tomt i 1818 etter at deler av festningens forsvarsrekker ble opphevet. Bygget er tegnet av arkitekt Christian Heinrich Grosch, en av Norges største arkitekter innen klassisismen. Grosch leverte tegninger til den nye banken i 1826. Byggingen av bankbygget startet i 1828, og banken kunne flytte inn i nye lokaler på Bankplassen 3 i 1830. Bygget er et eksempel på empirearkitektur, er et av Groschs tidligste arbeider og er blant de første og beste eksemplene på offentlige monumentalbygg i denne stilen i Norge. Bygget er på to etasjer, er ca 20 meter langt og 10 meter bredt. Fasaden domineres av inngangspartiet bestående av en dorisk søyle på hver side av inngangen. Over søylene hviler en tempelgavl. Innenfor hovedinngangen finner vi trapperommet som strekker seg over begge etasjene. Interiøret var enkelt, uten tapeter eller panel, men med pussede murvegger som var malt i sterke farger etter Groschs planer. Sekretariatet var malt i lysegrønt, administrasjonsværelset var ”høy gult”, forværelset rødt og bokholderkontoret hadde fargen ”Nye blade grønt.” Den sterke fargebruken var inspirert av utgravingene i Herculaneum i Pompeii på 1700-tallet, da man oppdaget interiører i sterke farger. Bankens underetasje huset store verdier, og var derfor murt tre alen tykke. Disse veggene var hvite og gulvet var laget av murstein. Bankens yttervegger er laget av rødlige murstein som målte 5x11x23 cm, og var dermed relativt lave sammenlignet med teglstein som brukes i dag. Disse ytterveggene var i første etasje hele 70 cm tykke. Pilarene som bærer krysshvelvene i første etasje er også konstruert av teglstein. Gulvene i første etasje har mest sannsynlig vært laget av tegl, med unntak av det sørøstre hjørnet av bygget, der tregulv kan ha vært brukt. Også trapperommet har sannsynligvis hatt et annet gulvmateriale enn tegl, noe man oppdaget under restaureringen av bygget i forbindelse med etableringen av Nasjonalmuseet-Arkitektur. Den opprinnelige plantegningen av førsteetasje viser rom med krysshvelv i hele etasjen. I det sørøstlige hjørnet er det derimot bygget et tønnehvelv, som man mener er en del av det originale designet. Årsaken til dette kan ha vært at denne delen huset vaktmesterboligen. Hvelvene er murt med samme type teglstein som resten av bygget og spenner ca 4,5 meter. Ut ifra Groschs plantegning av første etasje, kommer det fram ønske om lagerrom og hvelv, og vaktmesterbolig i byggets sørøstlige del. Andre etasje inneholdt kontorer. Grosch arbeidet innen empirearkitekturen, eller klassisismen, og var inspirert av den tyske arkitekten Karl Friedrich Schinkel. Empirestil og klassisismen var gjeldende på denne tiden, og det var i den klassiske arkitekturen at Grosch fant det arkitektoniske uttrykket for lukkethet og styrke, som representerte datidens bankvirksomhet. Det strenge lukkede uttrykket ble forsterket med ubrutte pussflater og vindusåpninger uten utsmykning.