Nikolas betalte tributt til sin angevinske overhøyhet, Johannes av Gravina, som var sønn av Karl II av Napoli. Han orienterte seg ellers mot det bysantinske øst, blant annet ved at han bekjente seg til den ortodokse kristendommen. Han møtte dermed ingen motstand fra kirken mot kuppet. Det nordlige Epirus rundt byen Ioánnina nektet imidlertid å anerkjenne Nikolas’ styre og aksepterte å bli styrt fra Konstantinopel. Nikolas ventet noen år med å angripe Ioànnina, men benyttet anledningen til å angripe under den bysantinske borgerkrigen som brøt ut i 1321. Uten støtte fra Venezia klarte han ikke å ta resten av Epirus, og i 1323 ble han drept i et kupp ledet av hans bror Johannes II Orsini.