I sin samtid ble Ramler holdt høyt som poet og ble hedret med tilnavnet («den tyske Horats»). Bare femti år seinere var han redusert til en («poetisk drillinstruktør») og i dagens litteraturkritikk blir han gjerne sett som en («verse-flisespikker»). Oversettingene blir derimot sett på med mildere øyne på grunn av hans gode tekstforståelse og -flyt.