Begrepet «helleristning» er egentlig misledende, for ordet «riste» som nedstammer fra det gammelnorske ordet betyr å skjære, som ved å riste runer i tre, bein og annet organisk materiale. Dette begrepet er så innarbeidet at det er blitt stående, selv om teknikkene for å skape avbildninger på stein stort sett hendt på hard bergart som det ikke var mulig å risse eller skjære inn - disse som regel er hugget inn, dette kalles «hellehugninger». Den dominerende teknikken som gjør det mulig å banke eller hugge i berget, er med en knakkestein av kvartsitt eller diabas som er så hard og seig, at det kan benyttes på granitt eller gneis. Med knakkestein vil helleristningsskaperen banke inn furer - - og dermed arbeide seg framover langs anviste konturer som skulle gjenvise et gjenstand man tar i øyemål eller ved minne. Det avhengiges av hvilken steinart man arbeide på, sandstein og skiftestein var enkelt - mens gneis og granitt var mer tidskrevende. En skålgrop kunne ta 45 minutter, et lite skip omtrent en dag. Men i overrislet berg i nærheten av rennende vann kunne arbeidstiden kuttes med halvparten ned til 20 minutter for en skålgrop.