Manglende samarbeid, utålmodighet og manglende erkjenning av de militære utfordringene var de største svakhetene ved disse to offensiver. Angrepene var hendt på terreng som gav mekaniserte enhetene stor angrepskraft i motangrep. Det iranske flyvåpenet hadde ikke nok fly for å sikre luftherredømmet over slagmarken, dessuten var det mistro mellom flyoffiserne og pasdaranoffiserne.