Hvor Guillaume beskrev høvisk kjærlighet, søken etter plukke den ypperste rose og således skapte glitrende og finstemt poesi, mangler Jean helt sin forgjengers evne til å levendegjøre de litterære figurene og skape stor poesi. Hans styrke ligger på et helt annet område. Som lærd fremmer han mange og lange utredninger innenfor den samme allegoriske handlingen som Guillaume skapte til å gi sitt syn på vitenskapelige, religiøse, sosiale og politiske spørsmål. Som en tidlig Voltaire fremstår han med borgerstandens kritiske syn på det føydale samfunnet og på kirken.