Fra og med 1100-tallet vokste det fram i Tyskland en lyrisk diktning som var rikere enn i noe annet land i middelalderen, med unntaket av Provence i Frankrike. Innenfor de adelige andelen av samfunnet i særlig Rhinland var denne lyrikken preget av innflytelsen innen form, motiv og musikalsk fra trubadurenes erotiske diktning. Den høviske litteraturen i form av opphøyd og ridderlig kjærlighet var de tysk minnesang, som de ble kalt på tysk. Mot slutten av 1100-tallet hadde tysk språk nådd en smidighet og rikdom som oppmuntret lyrisk utfoldelse, særlig ved de adelige hoffene. Minnesangere lignet de provençalske trubadurene og nordfranske trouvère ved at de skrev kjærlighetspoesi i tradisjonen med høvisk kjærlighet i høymiddelalderen.