En annen viktig grunn til å ha liten akselavstand, lå i manøvreringsevnen, ettersom skinnegangene gjennom en by ofte gikk gjennom trange og korte bygater hvor man måtte bruke krappe kurver. Dermed kunne hestesporvognen ta seg fram der en moderne trikk i det tjueførste århundret ikke kan, men på de korte og krappe kurvene oppsto en tendens til at den ene siden ble sterkere belastet hvis skinnegangen ikke var jevn. Dermed kunne levetiden for mange sporvogner, spesielt på linjer hvor dårlig vedlikehold av kinnene var vanlig, være kortere enn 25 år. Dette førte også til avsporinger, som det allikevel kunne være enkelt å rette på, ettersom mindre hestesporvogner kunne flyttes tilbake på sporet med håndkraft. Sporvognene i Christiania veide bare 1,8 tonn til tross for lengden på 4,1 m og bredden på 2 m. Akselavstanden var bare 1,28 meter, en fjerdedel av totallengden - samme regel for de fleste standardvogner verden rundt. Riktige store hestesporvogner på to hjulganger var ikke lengre enn 25 fot (7,6 meter), selv om det var unntak fra regelen.