De vietnamesiske kommunistene hadde hatt stor fremgang siden 1940. Nguyen Ai Quoc, lederen for partiet, hadde gjort to tilsynelatende gode avgjørelser for partiets fremtid. For det første innså han at det ikke kun var arbeidere og bønder som ønsket å se en slutt på det vestlige styret. Mange fra middelklassen, inkludert utleiere, støttet nå selvstendighetsbevegelsen. For det andre, i motsetning til de ikke-kommunistiske gruppene, hadde han nektet å la partiet opptre som et eksilparti. I stedet var han overbevist om at det var viktig å finne en sikker bare på vietnamesisk jord. Sent i 1940 og tidlig i 1941 infiltrerte de Cao Bang-provinsen i det nordlige Vietnam og etablerte bånd med fjellfolket i området. Etterhvert ble landsbyen Bac Bo kommunistenes hovedbase i Vietnam.