De mest sentrale samlingene i Williams' produksjon er (1920), (1923), (1962), (1963, nyutgivelse i 1992) og (1970). Det diktet som oftest har blitt tatt med i diktantologier er «The Red Wheelbarrow», som anses som et eksempel på den stilen og de prinsippene imagist-bevegelsen bekjente seg til (et annet eksempel er diktet «This Is Just To Say»). Men i likhet med Ezra Pound hadde Williams forlengst forkastet imagist-bevegelsen på det tidspunkt da «The Red Wheelbarrow» ble utgitt i samlingen i 1923. Williams er sterkere forbundet med den amerikanske litterære modernist-bevegelsen, og han vurderte seg selv som en utpreget poet. Med dette mente han at han la an på å fornye språket ved å benytte den friske, upolerte talemåten som hadde sitt utspring i USAs kulturelle og sosiale mangfold, og samtidig befri språket fra det han anså å være en forslitt arv fra den britiske og europeiske kulturen.