Graden av vår forpliktelse kan bli fastslått ved en sammenligning mellom hans antologi og den til den neste redaktør, munken Maximos Planudes (1320-tallet), som ikke kun i stor grad mishandlet antologien til Kefalas ved utelatelser, men som også skjemmet den ved å legge inn poesi som han selv var forfatter av. Imidlertid er ettertiden likevel takknemlig for bevarelsen av epigrammer som av ulike årsaker har blitt utelatt fra den eneste gjenværende kopi av Kefalas.