Minstefradragets overordnede formål er å lette saksbehandlingen for skattemyndighetene samt innberetningsplikten for den enkelte skattyter. Reglene om minstefradrag medfører at skattyter får et standardisert fradrag for utgifter som enhver person i alminnelighet pådrar seg i løpet av et år. Minstefradraget letter dermed den enkelte skattyters årlige arbeid med selvangivelsen ved at en rekke typiske utgifter fradragsføres automatisk. Minstefradraget er et alternativ til fradrag for de virkelig medgåtte kostnader i forbindelse med yrkesutøvelse. Skattytere som har større kostnader av denne typen enn de som dekkes av minstefradraget, vil kunne kreve fradrag for de faktiske kostnader i stedet for minstefradaget. Disse utgiftene må i så fall dokumenteres. Minstefradraget som kan kreves, er begrenset både oppad og nedad, men utgjør 43% av skattepliktige lønnsinntekter og 29% av skattepliktige pensjonsinntekter innenfor grensene i inntektssåret 2016. Stortinget vedtar hvert år nye satser for øvre og nedre grense for minstefradraget.