Ueland la merke til at regjeringen ofte avviste vedtak som ikke tilgodeså embetsmannsstanden, slik som i 1833, da Stortinget for første gang hadde vedtatt formannskapsloven, men måtte oppleve at den ikke ble sanksjonert før i 1837. Ueland ville ha igjennom at Stortinget ikke skal bøye av for sanksjonsnektelser, men gjenta sine vedtak helt til de vedtas i lovs form. Som andre bondepolitikere opplevde han hovedstaden som et utrygt sted på 1830-tallet. Ryktene gikk om at han skulle arresteres, og at politiet lyttet ved vinduet hans når han fikk besøk av meningsfeller. Etter politiske møter ble han oftest fulgt hjem av venner som var redde for at han skulle bli overfalt på veien.