Storkortvingene finnes ofte på kadavere, ved møkk eller i kompost, og man kunne gjerne tro at de lever av dette, men det stemmer ikke. De er rovdyr som spiser fluelarver og andre smådyr som lever på det råtnende materialet. De voksne billene løper omkring og flyr også godt. Medlemmene i gruppen Xantholinini er lange og tynne med korte bein, og fører en noe mer underjordisk tilværelse, i likhet med gruppen smalkortvinger (Paederinae). Medlemmene av slekten er gjerne typiske skogsinsekter, mange kan finnes på og ved sopp, noen er også knyttet til hule trær. De fleste artene i den artsrike slekten finnes ved gjødsel, og de er ganske tallrike på beitemark. Slektene , og omfatter noen ganske store arter, svarte, ofte med røde dekkvinger. Meget vanlig er , 14 – 18 mm lang med røde dekkvinger. Denne arter spiser blant annet snegleegg og smellerlarver (kjølmark) og kan være nyttig i land- og hagebruk ved at den er med på å holde bestandene av skadedyr nede. , som er ca. 12 mm lang, svart med gråflekkede dekkvinger og meget store kjever, er vanlig ved kadavere. Om man plukker opp en storkortvinge vil den gjerne kaste opp sitt illeluktende mageinnhold, som trolig tjener som et salgs kjemisk forsvar.