I 1899 foreslo hovedstadens veterinærdirektør at spørsmålet om vannklosett skulle utredes. Formannskapet tok forslaget til følge og nedsatte en komité med veterinærdirektør Ole Olsen Malm som leder. Etter kort tid konkluderte komiteen at «vandklosettsystemets indførelse er i vore dager for enhver større by [---] kun et tidsspørsmaal». Deretter ble saken utredet videre, og det ble stor debatt om hvorvidt innføring av et kommunalt vannklosettsystem var nødvendig og ønskelig. Parallelt var det et faktum at de større hotellene i byen forlengst hadde installert vannklosetter og et privat tømmesystem; angivelig fordi de ikke kunne skjemme seg ut ved å tilby utenlandske gjester bøttedoer.