Sesongen 1959–60 kom det i stand et samarbeid med foreningen Ny Musikk som resulterte i en rekke urframførelser av verker fra den yngre generasjonen norske komponister. Disse komponistene var mer orientert mot nye strømninger i Sentral-Europa enn som da var dominerende hos den eldre generasjonen. Blant urframførelsene hører Finn Arnestads (59–60), Finn Mortensens «Evolution» (62–63) og (65–66), Knut Nystedts «Collocations» (64–65), Egil Hovlands «Lamenti» (1964) og Arne Nordheims «Canzona» (61–62) og «Epitaffio» (64–65). En del av de nye verkene virket fremmedartede for filharmonikerne. I 1968 ble det skapt en del medieomtale da orkestermusikerne nektet å framføre Sigurd Berges «B for orkester», som krevde at musikantene skulle klappe i hendene, banke på fiolinlokkene, mumle med og nynne planlagte strofer.