Ut over 50-tallet, med større tilgang til impulser spesielt fra Pariserskolen, skjedde en gradvis billedmessig frigjøring fra “virkeligheten” blant de yngre norske kunstnerne. Dette skjedde i form av en lyrisk abstraksjon med assosiasjoner til landskap, i form av et gestisk maleri eller med motiver som var konsentrert ned til grunnleggende former eller visuelle inntrykk. Sistnevnte bygget også på tradisjonen fra den syntetiske kubismen, Bauhaus-skolen og den hollandske gruppen De Stijl.