Den såkalte Jakobsanaforaen er i nåværende skikk kjent siden 400-tallets begynnelse, og følger den aleksandrinske Basileiosanaforaens struktur på vestsyrisk vis, men et forstadium til Jakobsanaforaen er kjent gjennom Kyrillos av Jerusalems beskrivelse av Jerusalems gudstjenesteliv på midten av 300-tallet. Splittelsen mellom den syrisk-ortodokse kirke og Antiokias kirke i 518 gjorde at Jakobsanaforaen ble innføyd i to forskjellige gudstjenesteordninger – den ene av vestsyrisk type og den andre av bysantinsk type. Antiokias eldre gudstjenesteliv overlevde paradoksalt nok i den syrisk-maronittiske kirke, som bruker et stort antall meget gamle eukaristibønner.