Innen 1945 hadde de tre stormaktene akseptert premisset om at etniske tyskere hadde kollektiv skyld i Hitler-regimets forbrytelser. Potsdamavtalen (av 2. august 1945) sanksjonerte fordrivelsen av etnisk tyske. Dette punktet i Potsdamavtalen var en stor seier for Beneš som hadde arbeidet for annullering av Münchenavtalen, og mente at fjerning av sudettyskerne var løsningen på Tsjekkoslovakias nasjonale spørsmål. Den tsjekkoslovakiske regjeringen håpet å kaste ut så mange sudettyskere som mulig mens situasjonen i Sentral-Europa fortsatt var uavklart, slik at stormaktene kunne bli presentert for en avgjort sak som ikke kunne reverseres. Samtidig var Beneš og enkelte regjeringsmedlemmer redd for å støte fra seg stormaktene ved brutal behandling av de tysktalende. Til forskjell fra Polen, ble Tsjekkoslovakia i 1945 gjenopprettet innenfor grensene fra før Münchenavtalen (med unntak av Karpato-Ruthenia som ble overført til Sovjetunionen/Ukraina).