De preussiske styresmakter, blant mange andre, stilte seg tolerant til å begynne med, men det kom skarpe mothugg fra de bayerske og østerrikske regjeringer. Mest skjebnesvanger var imidlertid splittelser innen egne ledd og den ringe religiøse intensitet tilhengerne hadde. Allerede i 1847 begynte tysk-katolisismen å gå tilbake, og denne tilbakegang kunne ikke hindres ved de lettelser i ytre henseende som ble en følge av revoludjonsåret 1848. Ultramontanismen gikk seierrikt frem.