Noen eksempler på trubadurdikteformene: er viktigst og utgjør nesten halvparten av de bevarte trubadurdiktene. Cansons gir uttrykk for en høvisk kjærlighet (), overfor et høytstående og uoppnåelig objekt, gjerne en gift, identifiserbar kvinne. (av , «tjener» eller «hirdmann», dvs omtrent «tjenerdikt») er dikt med et moralsk eller satirisk politisk innhold. Er temaet , rettes ironien gjerne mot en rival eller mot den attråverdige damen selv. Dersom innholdet er politisk, er målet gjerne geistlige eller rivaliserende fyrster. (av latin ) er en sørgesang over en høytstående person inkludert lovprisning av vedkommendes fortjenstfulle gjerning og forbønn for sjelen. (fransk – «morgensang») tematiserer de elskendes situasjon etter en kjærlighetsnatt, eksempelvis frykt for hevn fra en bedratt ektefelle, glede over nattens begivenhet, eller klage over at daggryet og dermed avskjedens stund nærmer seg. (fransk ) forteller på jeg-form om ridderens nylige møte med en gjeterjente og hans forsøk på å få henne til sengs ved hjelp av smiger, gaver eller vold, om hennes innvendinger som i blant avslører at hun tross sin lave sosiale status viser seg intellektuelt og moralsk overlegen, deretter om at hun blir reddet takket være sin egen overtalelsesevne eller at gjeterkolleger iler til hjelp og jager ridderen vekk. Tenderer mot en burlesk stil. (fransk ) er en flerstrofig dansesang med heterometriske vekslinger mellom lange og korte vers.