Internasjonalt, men også til dels blant stadig flere tyrkere, anses folkemordet på armenerne som et ubestridt faktum. Raphael Lemkin utformet folkemordkonvensjonen på bakgrunn av folkemordet på armenerne og holocaust, og han var i 1949 den første som brukte betegnelsen «Armenian genocide». Det regnes som det første moderne folkemordet. Senere har forskere satt fordrivelsen og massemord på etniske armenere inn i større bilde av osmansk/tyrkisk befolkningspolitikk med kontinuitet mellom ungtyrkernes og kemalistenes politikk overfor kristne minoriteter: Fra 1913 til 1924 falt antall kristne i landet fra 5 millioner til ½ million. En stor del av dette tallet er etniske grekere som ble forflyttet til Hellas (organisert av Fridtjof Nansen). Øyenvitner beskrev i tillegg fordrivelse av kurdiske og arabiske innbyggere under til dels like brutale forhold. Henry Morgenthau, USAs ambassadør, påpekte at etniske grekere var de første ofrene for tyrkisk nasjonalisme.