Det kriteriet som brukes i loven for den tilstanden man ikke kan være i ved føring av motoriserte kjøretøyer er «påvirket». Forskjellige land har hatt forskjellige måter å vurdere dette på. Vanligvis har vurderingene gått på om man har vært synlig beruset. Utprøving har gått på om man kunne følge en rett strek, finne nesetippen og lignende. I tillegg har de fleste land en fast grense for når man uansett skal anses påvirket, som beregnes ut fra alkoholkonsentrasjonen i blodet. Dette måles ved hjelp av en blodprøve: «promilleprøve». Som foreløpig prøve brukes måling av utpustluft – en . Disse testene regnes ikke for pålitelige nok til at en slik test alene kan gi fellende dom ved spørsmål om lavpromille. I Norge anses man automatisk påvirket i forbindelse med bilkjøring dersom man har «større alkoholkonsentrasjon i blodet enn 0,2 promille eller en alkoholmengde i kroppen som kan føre til så stor alkoholkonsentrasjon i blodet, eller større alkoholkonsentrasjon i utåndingsluften enn 0,1 milligram per liter luft» (Vegtrafikkloven § 22). Grensen var på 0,5 før en lovendring som trådte i kraft 1. januar 2001. 0,2 er også grensen ved føring av skip som er 15 meter eller lenger, og luftfartøy.