Før Glitrevannverket kom i drift, fantes en rekke kommunale vannverk i de kommunene som besluttet å delta i samarbeidet. I Drammen kommune på slutten av 1800-tallet økte byens vannbehov betraktelig, i den sammenheng gikk kommunen til innkjøp av flere nye vannkilder som Landfalltjern i 1868, Blektjern i 1877, Skapertjern i 1899 og Vivelstadvassdraget i 1915. Landfalltjern ble regulert og vannet ble ført videre til en inntaksdam i Blåsteinbakkene, derfra gikk det videre i rør til Landfalløya. Også Blektjern, som hadde tilhørt Austad gård, ble utbygd som et inntaksdam rundt 1880, for å utbedre vannforsyningen til de østre deler av Strømsø og Tangen. I 1932 ble tjernet demmet opp for å lagre mer vann. I 1900 ble Skapertjern vannverk bygget for å forsyne Brakerøya og nordøstlige deler av byen. Etter oppkjøpet av Vivelstadvassdraget ble det anlagt inntaksdam ved Årkvisla, og kommunen bygde ut og regulerte Hvalsdammen og Eikdammen mellom 1922 og 1930. Fra Årkvisla ble vannet ført til Frydenbergdammen. Landfalltjern, Hvalsdammen, Eikdammen, Svarttjern og Myrdammen ble senere en del av dette vannverket. I 1941 kjøpte Drammen kommune Solbergvassdraget med kildene: Solbergvann, Mellomdammen og Nerdammen, samlet hadde det et nedbørsfelt på 12 Km². Vannverket ble tatt i bruk i 1943 som hovedvannverk for gamle Drammen kommune.