Den skildrer jusstudenten Erik Ponti, som også har en birolle i Guillous bøker om Carl Hamilton, som ender opp som journalist i mannfolktabloiden , og opplever en subtil form for sensur: Hver gang han vil skrive samfunnskritisk eller «venstrevridd» artikkel er det tilfeldigvis ikke plass til akkurat den artikkelen. Ponti oppdager også at på overflaten bejubles de gravende, dype journalistene, men strukturelt saboteres de ved at direktørene vil ha flere og flere saker å velge mellom slik at det skal bli lettere å droppe «tunge» saker. Boka spår at journalistikken beveger seg mot mer og mer kjendisstoff og fokus på salgstall, og at lange saker bare vil eksistere i blader som kun når ut til sin faste krets abonnenter, og dermed allerede er omvendte.