Det kanskje mest ømtålige aspektet ved konspirasjonsteorier er problemet med å avgjøre en gitt teoris sannferdighet til såvel tilhengeres som motstanderes tilfredshet. De enkelte beskyldninger om sammensvergelse varierer betydelig i troverdighet, men en del gjennomgående standarder for evalueringen av deres sannsynlige sannhetsgehalt kan gjøres gjeldende i hvert tilfelle: Occams barberblad – er den alternative historien mer eller mindre sannsynlig enn den etablerte versjonen av fortellingen? Tommelfingerregler her inkluderer multiplikasjon av entiteter-prøven. Psykologi – Tilfredsstiller konspirasjonsteorien et identifiserbart psykologisk behov hos sine tilhengere? Falsifiserbarhet – er de «beviser» som gis for argumentet godt oppbygd, det vil si benytter de solid metodologi? – hvor mange mennesker – og av hvilke slag – må være lojale konspiratører?