Likt resten av Skandinavia har Norge de siste årene fordelt såkalte utjevningsmandater til forskjell fra distriktsmandatene på de politiske partiene representert på Stortinget. I Norges offentlige utredning av 2001 forklares det at «formålet med utjevningsmandatene er å sikre en forholdsmessig fordeling av mandatene på de politiske partiene». For å gi en tilnærmet proporsjonal fordeling av stemmenes tyngde regnes det ut hvor mange mandater hvert parti ville fått dersom hele landet var én valgkrets. De partiene som har fått flere mandater enn den nasjonale oppslutningen skulle tilsi beholder disse, mens de som har fått færre får tildelt utjevningsmandater etter samme prinsipp som for distriktsmandatene i et fylke. De 19 utjevningsmandatene fordeles først mellom partiene og deretter ett til hvert fylke.