I romantikken var romanse oftest en solosang til en lyrisk tekst, gjerne et sentrallyrisk dikt, men også sangbare instrumentalstykker ble kalt romanser. Denne romansetradisjonen har først og fremst sine røtter i Tyskland, der genren blomstret i 1800-tallets borgerlige kultur. En nærliggende tysk sjangerbetegnelse er , men dette er blitt en spesialbetegnelse for mer gjennomarbeidede sanger. På norsk brukes ordet iblant om romanser i tysk tradisjon.