Biografien er skrevet som en fortelling, som fanger Hendrix' vanskelige, fattige barndom med alkoholiserte foreldre. Etter militærtjeneste som fallskjermsoldat, reiste Hendrix rundt og spilte gitar i bluesklubber på 1960-tallet og dukket etter hvert opp i New York og London. Basert på mer enn 300 intervjuer refererer fortelleren til tallrike anekdoter fra rockemiljøet, men beskriver samtidig Hendrix som tankefull og med orden i tilværelsen selv i narkorus. Angående Hendrix' død beskriver fortelleren dette som tilfeldig i forbindelse med at Hendrix var utslitt og hadde søvnvansker.