Siden det franske kongehus mistenkte jansenistene for å være teologisk og politisk nedbrytende, ble Racines livslange forhold til sine tidlige venner og lærere ambivalent, ettersom den ambisiøse kunstneren søkte adgang til det verdslige hoffet. Racines første stykker var preget av hans sterke forhold til jansenismen. Etter hvert rev han seg noe løs fra dette, før de siste stykkene hans atter ble preget av religionen.