Hans første diktsamling ble utgitt i 1889, og dens langsomme og lyriske dikt viste Yeats’ gjeld til Edmund Spenser, Percy Bysshe Shelley, og dikterne i det prerafaelittiske broderskap. Fra 1900 vokste Yeats poesi i en mer fysisk og realistisk retning. Han vendte seg i stor grad bort fra de oversanselige svermeriene fra sin ungdom, skjønt han forble opptatt av sykliske livsteorier.