I 1925 tiltrådte Margaret Mead en stilling ved Hawaiis største museum, Bernice Pauahi Museum. I dets tjeneste reiste hun til Samoa for å utprøve Franz Boas' tese at en tenårings oppførsel var mer kulturelt betinget enn biologisk. Ni måneders feltstudier ble i 1928 beskrevet i Boken gjorde henne umidelbart berømt. Hennes fortellerstil og bokens emne gjorde den tilgjengelig for både lek og lærd. Hun mente at tenårene ikke trengte å være kriseartede, at biologien ikke determinerer hvordan et menneske utvikles i ungdommen men at dette beror på den kultur det vokser opp i. Hun fortalte om et samfunn som i meget skilte seg fra det amerikanske, ikke minst hadde ungdommen på Samoa en friere og mer avspent syn på seksualitet. Depresjoner, selvmord og forbrytelser var også mindre vanlige på Samoa.