Jordbrukets første stadier var i praksis små hagebruk, sentralisert rundt en familie eller klan. Etterhvert vokste befolkningen og førte til stadig større åkeranlegg som trengte kunstig vanning. Alle de gamle oldtidsrikene lå ved store elver som dro nytte av å kanalisere vannet til åkrene. Det synes som om herskernes makt vokste fram i tilknytningen av kanalsystemenes administrative krav. Overgangen fra enkle hagebruk til de store sentraliserte oldtidssamfunnene var så pass omfattende at historikeren Karl Wittfogel kaller dette for «det hydraulistiske samfunnet». Som Marvin Harris har beskrevet dem: .