I et etterord i boken skrev Bjørnson følgende kommentar om sin rettskriving: «Sprogforholdene i Norge er slike, at går vi ikke den landsgyldige uttale imøte, så får bygdemåls-stræverne ret. Og forsømmer vi de krav på sansynlighed, som også må gøres til sprogformen, når folks tale og tænkesæt skal fæstes, så hævner det sig snart i foredraget. Men skriftsproget er hos os gledet for langt bort fra talesproget, til at jeg tør være følgestræng. Avvikelserne er ellers flere, æn jeg selv ønsket, fordi jeg er en dårlig tryk-retter. Men de, som laster mig for min gode vilje, skulde huske, hvad min forrige forlægger sa mig, at jeg tapte tusener på min retskrivning, - og at jeg likevel blir ved».