Selv om partiet først avviste Weimarforfatningen, og så seg som en del av den «nasjonale opposisjonen» mot Weimarrepublikken, deltok partiet i nesten alle riksregjeringer mellom 1920 og 1931. Dette skyldtes først og fremst Stresemanns rolle. Både Stresemanns politikk og regjeringsdeltagelsen var gjenstand for intern opposisjon. Stresemanns viktigste motstander innen partier var storindustrimannen Hugo Stinnes. Han og partimedlemmene rundt ham ønsket et tettere samarbeide med DNVP, det tysknasjonale folkepartiet.