Det nye navneskiftet til betydde i praksis ei omorientering i retning av Giuseppe Peanos forslag til et forenklet latin, Latino Sine Flexione (forkortelse LSF – latin uten bøyinger), offentliggjort i 1903. Språket skifta navn til Interlingua (I planspråklitteraturen ofte kalt Interlingua/LSF for å unngå forvekslinger med det seinere mer kjente språket med det samme navnet, Interlingua/IALA), og Peano blei valgt til leder for akademiet. Det gamle Volapük-akademiet endte som en åpen propagandaorganisasjon for Peanos Interlingua.