Å «kalle en spade en spade» er et figurativt uttrykk som forutsetter at taleren burde ha, eller har kalt, – en person, sted eller sak, det mest navnet det kan ha, uten forbehold om følelser eller anstrengte formaliteter som kan komme ved bruken. Implikasjonen er at man forteller sannheten om det aktuelle emnet, snakker ’rett fra levra’ om det, altså, ærlig og direkte om det, selv om det anses vulgært, uhøflig eller ubehagelig. E. Cobham Brewer (1810–1897) definerte uttrykket i 1913 som («frittalende og uhøfflig»), og legger til at det innebærer at man navngir «noe etter deres egentlige navn uten ».