Sagaen, slik den er bevart, starter i omtrent 1264, året etter Magnus' far Håkons død, og begynner med ordsendingene mellom den skotske kong Alexander og Magnus. Magnus og Alexander sendte hver sine menn over Nordsjøen for å forhandle. Bakgrunnen for konflikten var Magnus' far Håkons krigstog til Skottland året før, på grunn av uenigheter om hvem som skulle ha Vesterhavsøyene. Det endte med en fredsavtale der Magnus avsto de nordvestligste øyene til Alexander, men det meste av informasjonen om dette er tapt fra sagaen. Ellers handler sagaen om Magnus' forsøk på mekling i tronstriden i Sverige, mellom Valdemar Birgersson og brødrene hans. De siste hendelsene som omtales i sagaen, er forhandlingene mellom Magnus og kirken, ved erkebiskop Jon Raude. Disse forhandlingene endte med konkordatet Sættargjerden i Tønsberg i 1277. Delen fra Gottskalks annaler inneholder mer om tronstriden mellom de svenske kongene og Magnus' rolle i dette. Det hele endte med at Valdemar måtte flykte til kong Magnus i Norge, og Valdmars bror Magnus Ladulås ble tatt til svensk konge.