Den administrative enheten Troms er i norsk historie relativt ny og kan spores tilbake til året 1787. I vikingtiden og i middelalderen regnet man de delene av Troms som var bebodd av nordmenn til Hålogaland, mens de samiske bosettingsområdene ble regnet til Finnmark. Overgangen var flytende og de geografiske betegnelsene omtrentlige. Rundt år 1200 gikk grensen mellom Finnmark (samenes land) og bofaste nordmenn ved Malangen (inne i langet) og ved Kvaløya (ved kysten). Fra slutten av høymiddelalderen ble det flere nordmenn langs kysten av Finnmark og Nord-Troms.