Begge betegnes som folkelige korstog, som benyttes på flere bevegelser, opphisset av religiøs glød og entusiasme for å ta korset, men ikke sanksjonert av kirken. De står i kontrast til de «offisielle korstogene» godkjent av pavedømmet. Mens sistnevnte besto av profesjonelle hærer ledet av pavens embetsmenn (apostolisk nuntius), var de folkelige korstogene generelt uorganiserte og besto av bønder, håndverkere og bare en og annen ridder. Begrepet «folkelige korstog» er en moderne vitenskapelig konvensjon. Skillet mellom den «hierarkiske» (eller offisielle) og den folkelige impulsen i korstog ble først gjort av den tyske historikeren Leopold von Ranke på 1800-tallet.