I utgitt i 1942 henviser Mao Zedong for første gang at partiet måtte opprette en arme av kulturkrigere. For å opprette en kultur som oppfordret til revolusjon og en revolusjonær kultur måtte forfattere ta et klassestandpunkt. Grunnen var at ingen kulturelle verk var selvstendig fra klassestandpunkt hevdet Mao Zedong. Han eksemplifiserte med at europeiske kulturverk viste borgerlige standpunkter, mens klassiske kinesiske verk viste hvordan mennesket var underlagt naturen. For å klargjøre partiets posisjon ønsket Mao Zedong at artister begynte å kalle seg selv kulturarbeidere. Mao Zedong argumenterte for at kulturverk kunne kun være revolusjonære om de uttrykte et proletarisk standpunkt. Siden partiet besto hovedsakelig av bønder ble begrepet «proletar» brukt som en samlebetegnelse for de revolusjonære massene. Likeledes måtte kulturarbeidere formidle kultur på en måte massene forsto; den måtte være tilgjengelig for folk flest. Han foreslo derfor en ny måte å skrive på grunnlag i utfordringene og holdningene til de undertrykte, fattige og revolusjonære elementene i Kina.