Danmark-Norge var formelt nøytralt i begynnelsen av Napoleonskrigene under internasjonal seilas og konvoifart, men reelt sterkt engasjert i å framskaffe kontrabande og våpen til Napoleons krig på kontinentet. Dansk-norske skip ble ofte utsatt for kapringer fra de krigførende nasjoner til sjøs. Det var en stadig diskusjon om hva slags varer nøytrale land kunne selge til krigførende land. Forsynte en for eksempel en krigførende stat med store mengder krigsforråd (våpen, uniformstøy, krutt etc.), kunne det anses som et brudd på nøytraliteten, hevdet krigførende parter. Våpen og ulovlig kontrabande ble fraktet på dansk-norske og såkalte nøytrale skip med eskorte av danske orlogsfartøyer under dekke av dannebrog som nøytralt flagg. Situasjonen utviklet seg slik at Danmark-Norge, Preussen og USA i en periode delte verdenshandelen mellom seg og kom i et sterkt konfliktforhold til Storbritannia som verdensmakt til sjøs. Men frakt av alt mulig materiell til de krigførende var naturlig nok svært innbringende, og Danmark hadde ingen effektiv kontroll med hvilke varetyper som ble fraktet i de konvoierte skip. Mange av kontinentets redere søkte også å «naturalisere» seg med bosted i København for å fortsette sin innbringende fraktfart.