Barber både spilte og studerte musikken til Johann Sebastian Bach. Han var også tilhenger av Johannes Brahms, av ham lærte han hvordan han skulle uttrykke dype førelser i små moduler av svært ladede musikalske uttrykk. (, 1932). I 1933, etter å ha lest diktet " av Percy Bysshe Shelley, komponerte Barber tonediktet . I 1935 ble verket fremført for første gang i Carnegie Hall, og dette var første gangen komponisten hørte et av sine orkesterverker bli fremført offentlig. Barbers komposisjonsstil har blitt hyllet for sin musikalske logikk, for arkitekturen og for melodiene og den direkte emosjonelle appellen, slik det fremgår i ouvertyren til (1931) og (1933). Disse karaktertrekk kjennetegnet hans musikk så lenge han levde.