Hun konverterte til katolisismen i 1960-årene og var aktiv i Den katolske kirke i Norge, bl.a. som delegat til flere kongresser for katolske legfolk og som representant i Norges Kristne Råd (1991–1999). Hun deltok ofte i offentlig debatt om den katolske kirken, med kritiske synspunkter på kirkens kvinnesyn og markerte seg helt fra 1960-årene som tilhenger av modernisering av kirken, og ble beskrevet som «en av de mest frittalende katolikker i Norge»; hun var aktiv i den reformvennlige kirkegruppen Også vi er Kirken og engasjerte seg bl.a. for kvinnelige katolske prester og at prester skulle kunne gifte seg.