Willy Bachner var rundt 40 år gammel og tidligere innlagt på psykiatriske asyler. Bachner var kjent for sin ondskapsfullhet og ble ansett som åpenbart sinnssyk i perioder. Han slo, sparket og skrek til fangene uten forvarsel og utviste ingen nåde. Fanger beskrev ham som en fysisk sterk mann med en sadistisk glede i mishandling. Fritz Lorentz var noe eldre enn Bachner og utøvde i mindre grad fysisk vold. Han brølte og truet fangene jevnlig, men kunne også, særlig mot slutten av krigen, vise en viss hjelpsomhet. Lorentz kunne til tider gi fangene støtte hvis de hadde blitt mishandlet av Gestapo, spesielt kriminalsekretæren Arnold Theodor Hölscher. Fritz Feuerlein (Barabas), som kom til Stavanger i 1942, var en brutal og sadistisk vokter, som deltok personlig i tortur og henrettelser av russiske krigsfanger. Han fikk en pervers glede av å påføre fangene smerte, og hans navn huskes fortsatt med gru av de som overlevde fengselsoppholdet.