Selskapet reiste deretter videre til Cumae på vestkysten av Italia. Her bodde den ene sibyllen, en av Apollos jomfruer som han hadde skjenket visdom, og hun forklarte Æneas at han måtte stige ned i underverdenen og søke råd hos Pluto for å skaffe seg kjennskap til sin skjebne. Men først måtte han gå ut i skogen og sikre seg den gylne greinen, James Frazers . Denne måtte han bære i hånden for å være trygg. Han lette lenge, inntil to duer, hans mors fugler, viste ham treet der det glitret av gull mellom greinene, og han fant gullgreinen som vokste på treet slik mistelteinen vokser på andre. Beskyttet av greinen og en stor ofring, og i følge med sibyllen, gikk Æneas inn i en mørk hule og kom til bredden av Styx. Kharons båt ga seg under vekten av et levende menneske da han ble satt over elven. På andre siden ventet Kerberos, men sibyllen overlistet ham med en honningkake med søvndyssende midler. Æneas gjenså sine venner som falt i Troja; Tartaros, der de onde er dømt til å holde seg; og i laurbærlundene på de elysiske marker sin fars ånd og sjelene til alle deres ufødte etterkommere, som navngis frem til Vergils tid. I en myrteskog så Æneas alle som er døde av ulykkelig kjærlighet - blant dem, til hans overraskelse, Dido som han forlot. Men hun vendte ham ryggen og snudde seg mot sin døde ektemann.