Som respons på den økte isolasjonen og de indiske myndighetenes fiendtlighet ble smuglingsvirksomheten flyttet lengre ut til havs, og smuglerbåtene måtte deretter operere ut av den srilankiske kysten til forsyningsskipene, som ikke kom nærmere enn 50 km. Dette gav SLN anledningen for en mer aktiv rolle ettersom de kan lettere finne og avskjære fiendtlige båter. For å beskytte smuglerbåtene måtte sjøtigrene utvikle en ny generasjon sjøgående farkoster med større stridskapasitet. Båtbyggergruppen påtok seg oppdraget om å utvikle fram som kunne engasjere de bedre utstyrte, men ordinære patruljebåtene under eskorteoppdrag. Lokale ressurser var tatt i bruk, deriblant fiberglassbyggingsmetoden - en uventet gevinst med bruk av fiberglass er at båtskroget som lett kan penetreres, vil motta mindre skader og fortsatt med å være sjødyktig. Da året 1993 gikk mot slutten, var de første klasse båter bygd etter modell av båter som LTTE hadde kjøpt inn i Singapore og Thailand.