Etter cand. real. fra Universitetet i Oslo i 1955 forsket han ved Radiumhospitalet på biologiske virkninger av radioaktiv stråling. Han ble i 1957 blant de første som i Norge tok i bruk magnetisk resonansteknologi, og brukte det for å bedømme strålingens effekt på blant annet arvemolekylet. Han ble dr. philos. i 1963 på en avhandling om stoffer som kan beskytte mot stråling og gikk til University of California, Berkeley 1963–66 for å studere hvordan menneske i verdensrommet blir utsatt for stråling. Han ble dosent ved Fysisk institutt (UiO) i 1970 og professor i biofysikk 1980.