På slutten av 1700-tallet fikk en bonde en steinøks i garnet. Fiskumøksa ble anerkjent som den aller fineste stridsøksa fra norsk yngre steinalder da den ble levert til Universitetets Oldsaksamling i 1853 og er senere omtalt i en rekke arkeologiske arbeider. Øksa har en lengde på 18,6 cm, og den er meget forseggjort og svært godt bevart. Formen på øksa er båtlingnende og den hører derfor innunder båtøkser som er et kjennetegn for snorkeramiske kulturer som man finner rester av over store deler av Europa fra øvre Volga til Alpene og til Sør-Finland i nord.