Den første tolkningen av brocher som ble foretrukket av oldtidsforskere på 1800-tallet, var at de var defensive strukturer, tilfluktssteder for samfunnet og deres husdyr. De ble noen ganger sett på som byggverk av nordboere eller piktere. Fra 1930- til 1960-tallet betraktet arkeologer som Vere Gordon Childe og senere John Hamilton dem som festninger hvor lokale grunneiere hadde makten over en underordnet befolkning.