Under oppveksten i Skoger i Buskerud ble han interessert i radioer. Han fikk examen artium i 1943 og hjalp motstandsbevegelsen under den andre verdenskrig. Han ble sivilingeniør ved linjen for teknisk fysikk ved NTH i 1950 og utviklet derpå et klystron, et radiorør senere produsert og brukt av radiolinje-fabrikanten NERA i Bergen til ut på 1970-tallet. Så var han forsknings-assistent ved Stanford University fra 1953 til 1957, ved Forsvarets Forskningsinstitutt (FFI) sin radar-avdeling i Bergen fra 1957 til 1961. Han ble dr.techn. i 1960. Etter nye to år ved Stanford var han fra 1965 til 1991 professor i anvendt elektronikk ved NTH. Der dannet han fagområdet fysikalsk elektronikk sammen med Andreas Tonning (1922–2002). Han ble professor emeritus og skrev en lærebok, utgitt i 2001. Patenter hadde han også.