Den taktiske bruken ved angrep, var å benytte to og to sammen. En med ordinære mannskaper fra marinen, og en med kystvern. Skipssjefen på marinens var derfor også avdelingssjef for begge jollene. Ved angrep på større fartøyer, var taktikken å legge alle jollene ved siden av hverandre. På den måten ble hver jolle kun en bærende plattform. Kystforsvarets oppdrag under Napoleonskrigene gikk ut på å beskytte handelsfartøyene som seilte langs kysten, og så langt det lot seg gjøre å beskytte de fartøyene som kom inn fra sjøen. De handelsfartøyene som skulle østover samlet seg på Lyngør havn i påvente av eskortefartøy fra divisjonen. Fartøyer som skulle vestover ventet i Portør. For å kunne gi eskortefartøyenes sjefer et varsel om det var fiendtlige fartøyer i nærheten var det ved siden av kjeden av optiske telegrafer, også en egen kjede av alarmstenger. Disse heiste et stort blått flagg når det var fare på ferde. Disse vaktstasjonene var det kystværnet som bemannet.