Når Olaf Monrad ble tilkalt til en dødssyk, tok han med seg fiolinen og spilte for dem, «spilte de døende over grensen», het det. Men en vinterkveld underveis til et sykeleie i slede, kom han bort underveis. Hesten kom tilbake med tom slede; og om natten ble presten funnet i bare undertøyet, halvt ihjelfrosset i snøen etter å ha slengt av seg klærne. Han ble aldri den samme igjen, men stengte seg inn på kontoret for å lese Bibelen, og iblant var han hissig mot kone og barn. Han forsøkte å døyve sine tvangstanker med arbeid, men hans etterfølger i Vang la merke til at Olaf heller forsømte sine pålagte tjenesteplikter. Cally mintes at faren ikke ville snakke om noe annet enn gudelige saker. Barna skulle be aftenbønn med ham, bekjenne sine synder og be Gud om tilgivelse.