Prosasyklusene på 1200-tallet, og , har ytterligere tilpasset de høviske egenskapene til det rundet bordet. Her er det den perfekte ridderen Galahad framfor Percival som tar det tomme setet, nå kalt for «Siege Perilous». Galahads ankomst markerer begynnelsen på letingen etter gralen foruten også slutten på den arthurianske tidsalder. I disse verkene er det runde bord eid av kong Leodegrance av Cameliard etter Uthers død. Arthur arvet bordet da han giftet seg med Leodegrances datter Guinevere. Andre versjoner behandler det runde bord annerledes, eksempelvis de italienske Arthur-verkene som ofte skilte mellom «det gamle bord» fra Uthers tid, og Arthurs «nye bord».