De norske ungdomspartiene kan spore sine røtter helt tilbake til 1890- og starten på 1900-tallet, og må sees i sammenheng med innføringen av parlamentarismen i 1884, og opprettelsen av de to første partiene Venstre og Høyre, samt en stadig voksende arbeiderbevegelse. De første foreningene dukket opp i de større byene som uavhengige lokalforeninger, eksempelvis Stavanger Konservative Ungdomsforening (av 1892) – en av Unge Høyres forløpere. Organisasjonsstrukturen liknet lite på dagens struktur, og var et løst sammensatt vev av organisasjoner med forholdsvis like politiske plattformer. Organisasjonene vi i dag kjenner som AUF, Unge Høyre og Unge Venstre var de ledende organisasjonene på begynnelsen av 1900-tallet. Det daværende Norske Socialdemokratiske Ungdomsforbund (nåværende AUF) ble stiftet som landsforbund i 1903, Unge Venstre i 1909 og Unge Høyre i 1922. Ideologisk fulgte ungdomspartiene i moderpartiets fotspor, men tenderer til å befinne seg lengre ute på sine respektive politiske «fløyer». Eksempelvis har AUF holdt lengre på de klassiske sosialistiske trekkene, og definerer seg også den dag i dag som «demokratiske sosialister» foran «sosialdemokrater» – definisjonen innen Arbeiderpartiet .