Ingenting er kjent om hans tidligste karriere. Han var romersk konsul i 46. Vinteren 47 ble han utpekt som andreguvernør av romersk Britannia av keiser Claudius, og erstattet da Aulus Plautius, som reiste tilbake til Roma hvor han ble mottatt som en helt. Sør og øst av øya var trygt okkupert og allianser var blitt inngått med de innfødte stammene utenfor romerskkontrollerte områder, men andre stammer fortsatte å sette seg til motverge mot den romerske militærmakten. I den tro at en ny guvernør ville være motvillig til drive krig så sent på året, gikk til opprør og angrep.