De nådde Aureliani i bokstavelig talt siste minutt. Ifølge forfatteren av hadde Attila brutt gjennom bymurene og hadde fått en styrke inn i byen da nyhetene om den allierte armeen nådde ham. Selv om han praktisk talt hadde kontroll over byen, visste han at han snart selv ville bli beleiret i en by med en fiendtlig befolkning langt fra sitt eget land. Han brøt opp leiren og satte kursen for sitt eget land, og han lette uten tvil etter et sted han kunne ta opp kampen siden han hadde Teoderik og Aëtius hakk i hælene. De to styrkene møttes til slutt på de katalauniske markene 20. juni, en dato som først ble foreslått av J.B. Bury og senere akseptert av mange, selv om noen kilder hevder 20. september.