Heraklit, en yngre samtidig av Xenofanes, befestet ikke enheten som en motsats til det mangfoldige og motsetningsfylte, men kun i motsetningenes sammenfall. Etter hans lære viser enheten seg i kontrasten mellom to motpoler ved at den er uttrykket for motpolens samhørighet. Polene er innbyrdes avhengige av hverandre, er alltid sammenvevd og slår over i hverandre. I et fragment etter Heraklit sies det: «Det ene er gjort av alle ting, og alt stammer fra det ene». Med det mente Heraklit at det ene består i sammenvirkningen mellom det motsetningsfulle og mangfoldige. Den forenende grunn som gjør kosmos' universelle enhet og mangfold mulig, er logos.