Allerede i antikken ble området sett for seg som stedet hvor sirene bodde, som var noen kvinnelige vesener som trakk til seg sjøfolk med sin lokkende sang til de begikk skipsforlis. Disse sirene er nevnt med navn, Parthenope, Leucosia, og Ligeia. En av dem spilte på lyre, en av dem sang og den tredje spilte på fløyte. De er nevnt på 100-tallet f.Kr. av den greske geografen Strabon og rundt 120 e.Kr. av den greske poeten Straton fra Sardis. I antikke fortellinger ble sirene avbildet med fuglekropper og kvinnehoder, men middelalderens tolkninger av de samme historiene så dem som havfruer. Begrepene og fra latinske betyr sirener, noe som indikerte både sirene i seg selv og deres bosted. Det moderne navnet Li Galli («Hanene») kan være, men ikke nødvendigvis, en referanse til fuglekroppene til antikkens sirener.