Etter de mislykkede eksperimentene som Edvard I gjorde i lovgivningen fra 1269 og framover, var det kun en mulighet igjen: Om jødene ikke hadde samkvem med deres medborgere som håndverkere, handelsfolk eller bønder, og ikke fikk tillatelse til å ta renter var det kun et alternativ igjen, og det var å forlate landet. Kongen utviste med øyeblikkelig virkning jødene fra Gascogne, en engelsk provins på kontinentet, og som kongen tidvis reiste til og fra; og da han kom tilbake til England den 18. juli 1290 sendte han ut kjennelser til sheriffene i alle engelske fylker. Her beordret han dem til å gjennomtvinge et påbud som sørget for at alle jødene skulle forlate England før allehelgensdag dette året. Jødene fikk kun lov til ta med seg flyttbar eiendom, men deres hus ble konfiskert av kongen, unntatt i noen få tilfeller for noen få begunstige personer som fikk tillatelse til å selge sine før de dro. Et løst anslag på mellom 4 000 og 16 000 jøder ble utvist fra England.