Mot slutten av 1800-tallet ble det et sterkt fokus på helse- og arbeidsforhold i industrien. Forholdene var kritikkverdige. Produksjonsapparatene i industrien var beregnet først og fremst for å effektivisere produksjonen, og hensynet til risikoen for arbeiderne som skulle operere dem var ikke godt nok ivaretatt. Lange arbeidsdager og lite fritid økte også risikoen for menneskelig svikt. Mangelen på sikkerhet og helsefokus medførte at mange arbeidere ble utnyttet, eller utsatt for kvestelser, arbeidsuførhet og død. Barnearbeid var også vanlig. I jordbruket hadde det vært vanlig at barn deltok i det daglige arbeidet på gårdene på lik linje med de voksne, og ble regnet som verdifull arbeidskraft. Da skolelovene kom, ble det tatt hensyn til at behovene barnearbeid på gårdene eksisterte, og skoleåret ble utformet slik at disse ble ivaretatt. Den sosiale nøden i byene førte til at mange barn ble brukt til å arbeide i fabrikkene året rundt og ble fratatt muligheten til lovpålagt skolegang.