Caylus hadde derimot en ganske annen side av sitt vesen. Han hadde en gjennomgående kjennskap med den muntreste og minst respektable sidene av nattlivet i Paris og etterlot seg et antall av mer eller mindre vittige fortellinger fra dette livet. Disse ble siden samlet i en bok, (Amsterdam, 1787). En av de bedre i dem er (ca. 1730). Hans , som svever mellom franske eventyr og orientalske fantasier, mellom konvensjonelle sjarm- og moralsatirer, har blitt samlet og utgitt i 2005. , utgitt i 1805, er derimot av tvilsom ekthet.