De utviklet fort sine figurer med sine typiske trekk som de ivaretok i filmene de spilte sammen: Groucho hadde den karakteristiske bøyde gangen, den nesten alltid tilstedeværende sigaren, den malte mustasjen og de malte øyenbrynene og et par briller. Han gikk nesten alltid i en dress som var noe slitt. Grouchos varemerke var en mitraljøseaktig verbalhumor, som oftest arrogant og på bekostning av samtalepartneren. Chico gikk nesten alltid i en jakke som var litt trang, et par noe lysere bukser og en spiss hatt. Chico hadde italiensk aksent og var bindeleddet mellom verbalhumoren til Groucho og Harpos slapstick. Chicos rollefigurer var ofte svindlere eller i hvert fall figurer med et mer avslappet forhold til loven. Chico var også pianospiller, og han spilte piano i de fleste filmene. Harpo hadde en krøllete rød parykk, en stor og fillete frakk med store lommer og en stor bukse, som oftest holdt oppe av tau. Harpos humor var sterkt absurd, og rollefigurene hans hadde som oftest et barnslig trekk. Der Groucho og Chico jaktet på kvinner i overført betydning, var Harpos jakt på kvinner mer bokstavelig, og flere ganger ble Harpo presentert i en scene løpende etter en ung kvinne. Harpo spilte harpe, og dette var med i de fleste filmene, her med et markant unntak av «Duck Soup».