Anne hadde mesteparten av stoffet sitt fra moren, og ble regnet som en makeløst god formidler. Folkeminnesamleren Rikard Berge beskrev i sin bok et besøk hos Anne Sundbøhaugen i 1910. Berge skrev opp omkring seksti eventyr etter Anne Sundbøhaugen i løpet av de dagene han møtte henne, og beklaget at han ikke hadde hatt muligheten til å få henne til å fortelle flere. Berge beskriver henne som "makelaust greid og lettvinn". Hun var omhyggelig med å gjengi eventyrene riktig, og dikterte nedskriveren, slik at formene kom ned akkurat slik hun mente de skulle være. Berge ble imponert av foredraget hennes, og kom til å skrive en artikkel spesielt viet "rytmisk eventyrstil", med utgangspunkt i Annes Sundbøhaugens fortellerstil. Berge konkluderte med at fortellerstilen hennes måtte være nedarvet som en fast form.