Moderne antropologi mener at det egyptiske gjenoppstandelsedramaet, som med tilsvarende tekster i Midtøsten, som en babylonske framføring hvor guden Baal dør, går til en skjærsild og gjenoppstiger igjen, og tilsvarende med et hettittisk drama, er avledet fra rituelle fruktbarhetsfestivaler om våren som feiret vegetasjonens gjenfødsel. Dramaforestillinger kom ikke til fortsette sin blomstring i kulturene i områdene til den fruktbare halvmåne, og det meste synes å ha forsvunnet ved 200-tallet f.Kr. Men dramaet spredte seg fra sine røtter i Midtøsten, både østover og vestover. Både i India og antikkens Hellas (se nedenfor) kom rituelle kultforestillinger i gang på 1000-tallet f.Kr.