Denne kjærlighetstriangelet ble et sentralt emne i en rekke senere verker ved at fortellingen dro på vandring over i hele Europa. Ved Fredrik IIs hoff på Sicilia ble det oversatt til latin av Guido delle Colonne og dette grunnlaget benyttet Giovanni Boccaccio til sitt verk . I Benoîts fortelling er Kalkas’ datter kalt for Briseis, men hun er bedre kjent under et helt annet navn, da Boccaccio døpte henne om til i nevnte verk. Chaucer kalte henne for (i ), Robert Henryson kalte henne for (i , et forsøk på fortsettelse av Chaucers fortelling) og sluttligen ble hun av William Shakespeare (i hans ).