For å begrense sannsynligheten for feilaktig forkasting av nullhypotesen («Type 1-feil»), velges det alltid en grense for hvor stor denne sannsynligheten kan være. Det gjøres før analysen blir gjennomført. Denne grensen kalles signifikansnivå. En grense på 5% ble anbefalt av statistikeren Ronald A. Fisher, og dette har blitt den konvensjonelle standarden. Dersom det anses svært viktig å begrense sannsynligheten for type 1-feil, som i en del medisinsk utprøving, velges et lavere signifikansnivå.