Jono El Grande ble født på Bærum sykehus i 1973. Han vokste opp med to eldre brødre på Rykkinn (1973–83) og Bekkestua (1983–92). I 1983 skapte Jono El Grande sitt første dada-inspirerte bandkonsept The Handkerchiefs. Han fikk sin første gitar i 1987 og dannet sitt første liveband i 1989 – et teenage-kunstrockprosjekt ved navn Mannes Fatales, som fremførte surrealistisk poesi kombinert med dynamisk støy. Jono El Grande var vokalist og tekstforfatter. Mannes Fatales holdt bare tre konserter før de ble oppløst i 1990. Mellom 1990–1992, dannet Jono El Grande atskillige konseptband ment for éngangsforestillinger: Terrorduoen, The Pez Dispensers, Black Satan, Acetated Beat og As Drosera. Han jobbet i platebutikken Musikk og Foto i Sandvika i 1989–90. Fra 1991 til 92 jobbet Jono El Grande som programleder ved nærradiostasjonen Radio Express. To timer hver søndag ble viet utelukkende Frank Zappa- og kunstrock-relatert musikk. Han var også gjesteprogramleder for progrock-programmet , et program som eksisterer fremdeles i dag på FM 99,3. I 1992–93 gikk han på scenografilinjen ved Romerike Folkehøgskole. I 1993–94 gikk Jono El Grande på Kunstskolen i Bergen (KIB) og jobbet som programleder for programposten Brunt Platå på Studentradioen i Bergen. I 1994 hadde Jono El Grande jobb som dekoratør på Norsk Film, der han jobbet på Pakten (movie) med Hollywood-veteranen Robert Mitchum. I 1995 sa han opp denne jobben for å bli komponist. Jono El Grande var et sentralt medlem av den Oslo-baserte kunstnergruppen Den nye vinen, med forfatter Ari Behn, fotograf Per Heimly, lyriker Bertrand Besigye, popartist Alexander Stenerud og smykkedesigner Owe Egon Grandics. Han er fadder til Prinsesse Märtha Louise og Ari Behns andre datter Leah Isadora Behn. Smykkedesigner og venn Owe Egon Grandics har oppkalt et par sølvmansjetter "Jono El Grande".