Den lovlige status for romersk statsborgerskap var begrenset og var en viktig forutsetning for å inneha mange betydningsfull lovmessige rettigheter, slik som retten til domstol og til å anke, til gifte seg, å ha stemmerette, å ha en posisjon, å inngå bindende kontrakter, og til særlige skatteunntak. En voksen, mannlig borger med fulle lovmessige og politiske rettigheter ble kalt for «optimo jure». Menn med disse rettighetene valgte sine forsamlinger, og der på valgte forsamlingene sine magistrater, bestemte lovgivningen, presiderte ved domstolene i kriminalsaker, erklære krig og fred, og inngå eller oppheve avtaler. Det var to typer av lovgivende råd. Det første var («komiteene»), som var råd for alle . Den andre var («rådene»), som var råd for særskilte grupper av .