I 1848 deltok han i den demokratiske studentbevegelsen, og i denne tiden ble han overbevist liberalist. Han skaffet seg et navn som advokat i Göttingen, og begynte å delta i det politiske liv. I 1859 var han medgrunnlegger av den tyske Nasjonalforeningen, og ble i 1864 innvalgt i kongeriket Hannovers annetkammer. Med tiden ble hans politiske synspunkter stadig mer høyreorientert. Fra 1865 til 1870 var han borgermester og overborgermester i Osnabrück. Mellom 1867 og 1882 var han leder for høyrefløyen blant de nasjonalliberale i Preussens parlament, landdagen. I 1867 grunnla han Nationalliberale Partei og ble innvalgt i det prøyssiske parlamentet og i Riksdagen. Som riksdagsmann var han en av de mest fremstående i utarbeidelsen av rikslovgivningen, og sammen med Eduard Lasker foreslo Miquel utarbeidelsen av en felles sivil lovbok for Tyskland, Bürgerliches Gesetzbuch (se lex Miquel-Lasker).