Reskripter ble utgitt enkeltvis og tilsendt de relevante myndighetene og deres bestemmelser ble offentliggjort via plakater slått opp på offentlige steder. Men ettersom de i motsetning til forordningene ikke ble samlet i årganger og tilbudt for salg, var den eksakte viten om disse i realiteten utilgjengelige for den allmenne befolkningen når plakatene var tatt ned igjen. Dette betydde ikke at borgerne kunne påberope seg uvitenhet overfor loven som unnskyldning, idet de statlige forordningene under eneveldet var gyldige uansett om de var kunngjort eller ikke. Dette endret seg delvis i 1786 da juristen Laurids Fogtman begynte utgivelsen av verket , for så vidt som man hadde mulighet for å anskaffe eller på annen måte benytte verket. Serien ble ført opp til 1865 av juristen Tage Algreen-Ussing. I tillegg til dette ble mange reskripter offentliggjort i som begynte å komme ut i januar 1798.