Den første jernbanen i Britisk Nord-Amerika, Champlain and St. Lawrence Railroad, ble bygget i 1835-36 med en sporvidde på og satte standard for britiske kolonier i flere tiår. I dag er dette kjent som indisk sporvidde, men i 1851 ble 1 676 mm-sporvidden offisielt valgt som standardspor i Provinsen Canada (britisk koloni i Nord-Amerika fra 1841 til 1867) og ble kjent som «den provinsielle sporvidden». Offentlige subsidier ble utilgjengelig for jernbanelinjer som valgte andre sporvidder. Men dette skapte problemer for transport av godsvogner på baner i det nordlige USA, som i hovedsak hadde normalspor eller en lignende sporvidde. På 1870-tallet, hovedsakelig mellom 1872 og 1874, ble bredsporede jernbanelinjer i Canada omgjort til normalspor for å legge til rette for utveksling av rullende materiell med amerikanske linjer. I dag er alle trafikkerte baner i Canada normalsporet, med unntak av TTC, som kjører t-baner og trikker på sporvidden 1 495 mm.