Det har også blitt foreslått å lese som en allegori. Den reise det snakkes om er menneskets egen pilegrimsferd til et bedre land, det himmelske land representert ved Gud. Selv om diktet begynner med en fortelling fra en manns liv på sjøen ender det utvilsomt med en prisning av Gud og alt det som Herren står for. Det ender faktisk også med et «Amen» i tilfelle leseren ikke skulle få med seg at diktet har snudd til en salme. Det er svake argumenter for en allegorisk lesemåte, og det er bedre grunner for å lese forfatteren bokstavelig om en lange reise over havet og om å «søke fremmed land, langt langt borte herfra». Fremmed land kan da nødvendigvis være det som det utgir seg å være, et annet land og ikke nødvendigvis et annet land enn det av denne verden.