Begrepet er særlig fremtredende i den strenge fugeformen som er typisk for barokkmusikken: Fugen begynner alltid med en enkeltstemme som introduserer temaet. Ytterligere stemmer kommer til og tar opp temaet, gjentar det på andre tonetrinn og det veves sammen med de øvrige stemmene. Temaet er det vesentligste, men ikke eneste, materialet som blir bearbeidet videre kompositorisk og som bestemmer verkets forløp. Gjennom dette kan det i henhold til de kontrapunktiske reglene forvandles på en mengde forskjellige måter.