Ni tragedier er bevart og tilskrevet Seneca, men ikke alle er forfattet av ham. Man vet ikke engang når de ble skrevet. Halvparten av hans dramaer er basert på verker av Euripides. Den gang var populært, med gjenferd og trolldom som faste innslag. I («Den rasende Herkules») dreper den sinnsforvirrede hovedpersonen kone og barn. Medea slår sine barn i hjel, og Atrevs lurer sin bror Thyestes til å spise av sine egne barns lik. Dette var motiver som ble populære igjen i renessansen, og elisabethansk teater imiterte Seneca i mye. Men på hans tid ble ikke stykkene oppført på scenen, bare opplest.