Under det første forsøket ved Issy-les-Moulineaux den 7. juli ville ikke flyet lette. Blériot økte lengden på vingene noe og den 11. juli hadde han en vellykket, men kort flyvning på 25–30 meter og nådde en høyde på to meter. På grunn av tilskuere som var i veien måtte Blériot kutte motoren og lande. Selv om hans flyvning var vellykket, fikk han mindre skader på understellet. Ytterligere vellykkede flyvninger ble foretatt samme måned og den 25. juli gjennomførte han en flyvning på 150 meter. Under disse flyvningene gjorde Blériot forskjellige modifikasjoner. Han låste balanseroret på vingen og installerte et sete som kunne skyves sidelengs slik at han kunne holde flyet i balanse ved å flytte seg selv. Den 6. august nådde han en høyde på 12 meter, men et av bladene på propellen løsnet, noe som resulterte i en hard landing, noe som skadet flyet. Han monterte da en 50 h/k V-16 Antoinette motor. Prøver den 17. september viste en forbausende forbedring i ytelse. Flyet nådde raskt en høyde på 25 meter, da motoren plutselig stoppet og flyet gikk inn i en spiral mot bakken. Blériot sa senere at hans første tanke var at dette var slutten. I desperasjon kløv han ut av setet og kastet seg selv mot halen på flyet som da delvis kom ut av styrten og flatet ut, mer eller mindre horisontalt. Hans eneste skader var noen mindre kutt i ansiktet, forårsaket av fragmenter av glass fra brillene hans. Etter krasjet ga Blériot opp arbeidet med flyet, og konsentrerte seg om sin neste maskin; Blériot VII.