Ifølge Lakatos består et forskningsprogram av en «hard kjerne» (den egentlige teorien, ) og et beskyttende «belte» av tilleggsantagelser og hjelpehypoteser rundt denne kjernen. Forskere gir i praksis sjelden opp den harde kjernen. Hvis flere og flere funn er uforenlig med teorien, blir denne derfor ikke falsifisert, men forskerne prøver å justere beskyttelsesbeltet, ved å endre hjelpehypotesene. Forskningsprogrammer omfatter i tillegg forbuds- og påbudsregler. Forbudsreglene («negativ heuristikk») beskytter programmets harde kjerne ved å «forby» dens falsifikasjon. Påbudsreglene («positivi heuristikk») beskriver de aksepterte måtene å forandre hjelpehypotesene på.