Hovedverkene hans er de to lange diktene (1613) og (1617). Førstnevnte er et narrativt dikt, som forteller om kjærligheten mellom den vakre nymfen Galatea, og den stygge kyklopen Polyfemos. En mytologisk fortelling som beskrives i Ovids metamorfoser. Først og fremst regnes som en nyskapning, og ble sterkt kritisert for sin uvante stil, men ga også opphav til en enorm beundring hos mange yngre samtidige.