På 1500-tallet og fram til utpå 1800-tallet var det mange saltkokerier i Norge. De var lokalisert langs kysten helt fra Trøndelag og til Svenskegrensa. Ute i havet og ytterst på kysten var saltkonsentrasjonen høyere enn inne i fjorden. Når plasser inne i fjordene likevel flere steder ble valgt, var det av hensyn til tilgang til ved og muligheten til transport av saltet.