Genitiv brukes til å bestemme et substantiv nærmere og til å angi samhørighet mellom substantiver. Den latinske genitiven har langt flere bruksområder en norsk genitivs-s: : – Ciceros gård. Genitiv viser her et tilhørighetsforhold i vid forstand, og angir den eller det som noe tilhører. : – fikentre. – dødsstraff. – kunsten å skrive, skrivekunst. Denne genitiven brukes for å spesialisere mer generelle begreper: Trær – type «fiken», straff – type «død» osv. : – fedrelandskjærlighet (kjærlighet til fedrelandet). – filosofistudiet (studiet av filosofi). Objektsgenitiv betegner objektet for handlingen som ligger i substantivet (jfr. vanlig setning, der genitiven ville ha vært direkte objekt: ). Objektsgenitiv brukes svært sjelden i norsk. Partitiv genitiv: – en del av soldatene. – Hva nytt? Partitiv genitiv angir det det er en viss mengde av. : – en meget klok kvinne (en kvinne av stor klokskap). Beskrivende genitiv består alltid av et substantiv og et adjektiv i genitiv som føyes til hovedordet. : Genitiv brukes ved adjektiver som betegner begjær etter, interesse for, kunnskap om, erindring om, makt over og delaktighet i noe, i tillegg til det motsatte av alle disse: – stridslysten (begjær etter noe). – En som husker en velgjerning (erindring om noe). Genitiv brukes også etter adjektivene (tilhørende, eiendommelig for), (felles for), (viet til) m. fl.: – et tempel viet Juno. – en dyd egen [for] det romerske folk. : Genitiv kan stå adnominalt, men og predikativt til verbene , og : – gården tilhører Cicero. – gården ble Ciceros. – Det er en soldats plikt å adlyde. Genitiv brukes også ved og (det er i ens interesse, av betydning for en): – Det er i romernes interesse. : Den ubestemte verdien settes i genitiv (bestemt pris i ablativ) ved disse verbene: , , og : "Aestimare nihili" – Ikke regne for noe verd. : Genitiv brukes om det en er skyldig i, dømt for, siktet for osv (jfr. tysk). Genitiv brukes ved rettsverbene (anklage for), (innstevne for), (finne skyldig i), (dømme skyldig i), (frikjenne for). Personen settes i akkusativ og forbrytelsen, forseelsen etc. settes i genitiv: "Accusatus est proditionis" – Han ble anklaget for forræderi. "Absolata furti" – Hun ble frikjent for tyveri.