Da Italia gikk med i Verdenskrigen ble Lercaro nødt til å få nye gjøremål; han ble militærkapellan og var det til 1917. I 1918 ble han prefekt for presteseminaret i Genove, der hans bror Amedeo var rektor. Han forble i dette verv til 1923. Han var også substituerende professor i teologi (1921–1923) og professor i Den Hellige Skrift og patrologi (1923–1927). I 1927 ble han religionslærer ved en middelskole og ble involvert i en rekke studentbevegelser i området rundt Genova.