Disse stammene er antatt å ha vært forent av et felles språk, illyrisk, hvor det er kun bevart små fragmenter, men nok til å konstatere at det en gren av indoeuropeisk, og døde ut i løpet av 400-tallet e.Kr. Imidlertid ble betegnelsen «illyrere» benyttet av antikkens grekere til deres naboer i nord, og da i en langt bredere og generell mening av dårlig definert gruppe av folkeslag. Det er i dag uklart i hvilken grad illyrere var språklig og kulturelt ensartet. Faktisk ble en illyrisk opprinnelse tilskrevet også noen få oldtidsfolk i Italia, i særdeleshet iapygere, dauniere, og messapiere. Det er antatt at disse mest sannsynlig hadde kommet til kysten av Den italienske halvøya fra det geografiske området «Illyria». De illyriske stammene kom aldri kollektivt å se på seg selv som «illyrere», og det er usannsynlig at de benyttet noen form for kollektiv betegnelse på seg selv. Derimot synes det som om betegnelsen «illyrere» har vært navnet på en særskilt illyrisk stamme som grekerne først kom i kontakt med i løpet av bronsealderen, hvilket førte til at navnet illyrere ble benyttet på alle folk med tilsvarende eller lignende språk og kultur.