Det var i Osman Ali Khans regjeringstid også stadige forslag og utredninger om politiske reformer, men lite skjedde og nizamen bevarte sin maktposisjon. Hyderabad lå tilbake for utviklingen i andre fyrstestater og i Britisk India og nizamen hadde en defensiv holdning, der ting bare ble endret etter ytre press. Ledende posisjoner, som statsministerposten, ble fylt av menn utenfra og nizamen maktet ikke å inkorporere brede lag av Hyderabads egen befolkning i det politiske system. Fra 1930-tallet ble politikken stadig mer polarisert, men nizamen maktet heller ikke å imøtekomme sosiale og politiske krav. Samtidig ble Hyderabad dratt inn i de allindiske politiske prosessene, der de politiske partiene tok Hyderabad med i sine planer for Indias framtid og uavhengighet. I 1938 iverksatte hinduistiske organisasjoner en sivil ulydighetskampanje mot nizamens styre.