Forfatterskapet er omtalt som «Kristiania-romaner» preget av religiøse problemstillinger, eller som «religiøse dannelsesromaner». Personene har røtter i embetsmannskulturen på 1800-tallet, men også med demokratiske innslag. Kvinnens stilling i ekteskap og parfohold er et tema som går igjen i flere bøker, hvor både selvransakelse og selvoppofrelse er botemidler. Et annet motiv er unge kvinner med for store forventninger til livet.