Bengt R. Jonsson har i sin meget bredt anlagte artikkel om «Bråvalla och Lena», og i flere andre skrifter, blant annet i «Kring Sophus Bugges balladuppfattning» (1992:138ff), hevdet at balladediktingen i all hovedsak måtte ha kommet til Skandinavia gjennom det norske hoffmiljøet ved Akershus slott i Oslo mot slutten av 1200-tallet. At dronning Eufemia oppholdt seg her da hun fikk oversatt tre ridderdikt til svensk, de såkalte Eufemiavisene, som tributt til sin kommende svigersønn, er vel kjent, men Jonsson er den første som har tillagt dette hoffmiljøet noen større betydning som kulturell innovatør for den skandinaviske riddervise. Ettersom Danmark og Sverige har langt flere ridderviser enn Norge og Færøyene (dvs. det vestnordiske balladeområdet) har en regnet med at riddervisene måtte ha oppstått innenfor det østnordiske balladeområdet. Jonsson påpeker at fraværet av norsk adel, og rene historiske tilfeldigheter, var skyld i en slik utvikling, og at det ikke nødvendigvis var slik at en innenfor det vestnordiske balladeområdet på grunn av villere natur og et barskere folkelynne skulle ha foretrukket kjempe- og trollvisene.