Sommeren 1859 ble Bjørnstjerne Bjørnson sett på vei utover Verftet, der han fulgte med på et sammenstøt mellom guttene fra Nøstet og de som bodde på Verftet, «verveguttene». Sistnevnte var rundjult og forgråtte da 8-10 koner fra Verftet kom sine sønner til unnsetning med sopelimer og jaget nøsteguttene på flukt. Angivelig skulle episoden ha inspirert Bjørnson til linjen «» i «Ja vi elsker».