Han hadde hovedansvaret for beregning av en kraftlinje på 144 km i forbindelse med kraftutbygginen på Rjukan. I denne første tiden med bygging av store kraftlinjer hadde en mange utfordrigner. Holst uttalte dette slik: «Jo lenger man imidlertid beskjeftiger sig med oppgaven dess mere lærer man dog å innse, at noe mere innviklet og statisk ubestemmelig byggverk enn en kraftlednign finnes der ikke, og man kommer til slutt til innledningen til den sanne viden, nemlig erkjennelsen av at man intet vet.» En av diskusjonene på denne tiden gikk ut på om lederne skulle være av kobber eller om mer moderne aluminiumsliner skulle brukes. Elektrisitetsdirektør Thomas Norberg Schulz, som var Holsts sjef mente at en måtte ta i bruk norskproduseret aluminiumsliner, dette for å hjelpe norske produsenter til å utvikle ny teknologi. Holst menete på sin side at dette var for risikabelt, og uttalte at det ville være et «lettsindig eksperiment» om hele linjen fra Rjukan til Kongsberg ble bygget med aluminiumsliner. Han mente at om aluminium skulle benyttes måtte den produseres av anerkjente amerikanske bedrifter. Synet om å støtte norske industri vant frem, og i 1922 ble det besluttet at aluminium skulle leveres fra Norsk Aluminium Company i Høyanger. Imidlertid skulle selve produksjonen skje hos Felten & Guilleaume, Carlswerk AG, Köln. I senere prosjekter ble Holst mer og mer positiv til bruk av aluminiumsliner; «stadig mer og mer frivillig».