I 1885 ble Tryggve Andersen student etter å ha avlagt examen artium ved Hamar katedralskole hvor Nils Collett Vogt var hans skolekamerat, og ved siden av grundige filologiske studier ved Universitetet i Oslo skrev han lyrikk. Hans , som først utkom 1898, skriver seg fra denne tida. I en tid som var preget av realisme, ville Andersen gjenoprette poesiens rettmessige plass i litteraturen. Han interesserte seg tidlig for tysk romantikk med diktere som Novalis, Tieck og Hoffmann, og var fengslet av den mystikk og melankoli han fant hos disse og andre romantiske diktere. Blant nordiske diktere beundret han på den tid Jens Peter Jacobsen (gjerne omtalt som I. P. Jacobsen). Et verk som Jacobsens kan ha gitt en viss inspirasjon til Andersens bok . I studietida samlet han om seg ungdom som var interesserte i romantikken og utbredte forestillingene om en ny romantikk. Han la også fram sine tanker i Studentersamfundet.