I 1987 foreslo Pavis en ny teori angående oversettelsen av dramatiske verker. Ideen om «verbo-corps» har blitt beskrevet som «meget teoretisk" og kritisert for å etterlate "et hulrom mellom teori og oversettelsespraksis som ikke kan overkommes». Teorien foreslår en kulturspesifikk forening mellom språk og gestikulering benyttet underbevisst av hver eneste forfatter. Pavis forslår at oversetteren trenger å være i stand til å forstå foreningen i originalen og rekonstruere den i oversettelsen.