Sonantene [l], [m], [n] og [r] kan tjene som kjerne for en stavelse i gotisk, slik som i proto-indoeuropeisk og (for [l] og [r]) i sanskrit. Når de stod etter en konsonant sist i et ord, eller mellom konsonanter, ble de uttalt som vokaler. Slik er det også i engelsk, hvor uttales [bɒtl̩] i mange dialekter. Gotisk: [ta.ɣl̩], máiþms [mai.θm̩s] («gave»), [tai.kn̩s] («tegn») og («tåre»).