Den første, norske fredningsloven, Lov om Fortidsminder, som omfattet forhistoriske og middelalderske monumenter, gjenstander og bygninger kom i 1905. I 1912 ble institusjonen Riksantikvaren opprettet. I 1920 ble loven av 1905 supplert med en lov som også omfattet enkelte bygninger fra etter reformasjonen. I 1927 ble det vedtatt lovforbud mot å føre bygninger og gjenstander som var eldre enn 100 år eller som hadde særlig historisk interesse ut av landet. Disse fredningsbestemmelser ble så føyd sammen i lov av 29. juni 1951 om fornminner. Denne loven ble siden erstattet av lov om kulturminner av 9. juni 1978. Denne er senere revidert (2001). Dagens lovbestemmelser omfatter faste kulturminner, løse kulturminner, skipsfunn og arkitektonisk eller kulturhistorisk verdifulle byggverk og anlegg.