I hvilken grad den italienske neorealismen virkelig var nyskapende diskuteres fortsatt blant filmhistorikere. Til tross for sin innflytelse har noen hevdet at det var mer en gjenoppdagelse av tidligere italienske kreative arbeider enn en banebrytende bevegelse. Viktige forløpere av den Italienske neorealismen inkluderer: -bevegelsen, karakterisert av verkene til Giovanni Verga og Luigi Capuana Poetisk realisme (Nino Martoglio, 1912) (Mario Camerini, 1932) - den første italienske filmen som bare er filmet på location (Alessandro Blasetti, 1934) (Yasujiro Ozu, 1935) (Jean Renoir, 1935) (Roberto Rossellini, 1941) (Manoel de Oliveira, 1942) (István Szöts, 1942) (Alessandro Blasetti, 1942) (Michaelangelo Antonioni, 1947) - ble filmet i 1943.