Semiotikken, som er læren om tegn, skiller gjerne, etter den amerikanske filosofen Charles S. Peirce (1839–1914), mellom ikoner, indekser og symboler som ulike grupper av tegn. Disse gruppene blir definert etter hvilket forhold gruppen av tegn har til sin(e) referent(er). Et ikon kan man si likner på referenten(e) sin(e). Det kan være et bilde eller tegning, for eksempel piktogrammet av en mann på en dør som indikerer at dette er et herretoalett. En indeks indikerer fysisk nærhet eller kontakt med referenten(e) sin(e) som for eksempel at pila som peker mot døråpneren på trikken viser at hvis man følger retningen på pila vil man oppdage meningen til pila. Et symbol er en overensstemmelse eller bestemmelse hvor mennesker har blitt enige om hvilken mening man skal tillegge symbolet, altså har man gitt symbolet et konvensjonelt meningsinnhold. Symboler likner ikke referenten(e) sin(e) og vil dermed muliggjøre abstrakt forståelse som egner seg godt for språklig kommunikasjon. Som regel er symboler språklige uttrykk. Et eksempel på et språklig symbol kan være ordet kjærlighet som kan referere til et romantisk forhold til en annen person, eller i det minste til en person (eller eventuelt ting eller fenomen) man er spesielt glad i.