Det parlamentariske råd ble opprettet med grunnlag i Frankfurtdokumentene. Det besto av medlemmer av de vesttyske delstatsparlamentene, og vedtok den nye grunnloven, Grundgesetz med ikrafttredelse 23. mai 1949. Det parlamentariske råd var personer med høyere utdanning (40 % var jurister) og offentlige tjenestemenn. De fleste hadde vært på kant med Hitler-regimet, og bortsett fra kommunistene hadde få vært fengslet. I august ble det avholdt frie valg, og i september ble en regjering ledet av Konrad Adenauer dannet. Landets midlertidige hovedstad ble byen Bonn. Grunnloven av 1949 baserte seg på historiske forelegg. I stedet for ambisiøse «konstitusjon» (forfatning) foretrakk vesttyskerne den mer administrative betegnelsen . I stedet for en konstitusjonskonferanse ble det avholdt et parlamentarisk råd med utsendinger utpekt av parlamentene i delstatene. Grundgesetz ble så godkjent av delstatenes parlamenter i stedet for ved folkeavstemning slik USA sterkt ønsket. For det vestallierte var en velfungerende og demokratisk vesttysk stat en del av bolverket mot kommunismen i øst. Da delstaten Hessen i 1946 ville nasjonalisere kull-, jern- og stålindustrien godtok general Clay, den amerikanske militære lederen, bestemmelsen under forutsetning at den ble tatt opp til folkeavstemning. Da 72 % av velgerne støttet «sosialisering» av tungindustrien godtok Clay, men utsette iverksettelsen.