Der tilhengerne av den hegelske spekulative idealisme fokuserte på Åndens selvutvikling, la Ranke og vekt på de enkeltstående begivenheter, , Gud tar seg av resten, helheten. For de tyske idealistene var Gud identisk med fornuften og på den måte også til syvende og sist gjennomskuelig. For Ranke var Gud i høy grad en realitet, men Han er skjult – – og ikke til å gjenfinne i menneskenes verden. Gud har en plan med verden; en plan som imidlertid kun lar seg . Mennesket kan erkjenne de løsrevne fenomener med sikkerhet, hvorimot Gud kan overskue det hele – ja styrer det hele.