På grunn av korstogstanken arbeidet Gregor også for å avsluttet interregnet i Tyskland: Befrielsen av Det hellige land krevde gjeninnføring av normale tilstander, og keiseren skulle som kristenhetens leder også lede korstoget. I tillegg til å forene Europa for korstoget, ville det også bety en motvekt til den angevinske dominansen i Italia. Veien ble åpnet da en av de rivaliserende pretendentene til den tyske tronen, Richard av Cornwall (1209–72), døde. Da den andre pretendenten, Alfonso X av Castilla (1252–84), søkte anerkjennelse hos Gregor, henviste paven ham til valgmennene. Til Karls ergrelse ga paven ingen støtte til den kandidaten han foretrakk, Filip III av Frankrike (1270–85). Sommeren 1273 rettet paven med tilslutning av kardinalene en oppfordring til valgfyrstene om å foreta et snarlig valg av ny konge, ellers ville han sammen med kardinalene utpeke en konge.