I det første århundre e.Kr. hadde romerne en «piluttrekker» i hver kohort. Fram til 1800-tallet lå medisinsk hjelp på slagmarken på samme primitive nivå. Det var vanlig for en hær i felten å miste like mange menn på grunn av sykdom og infeksjoner som i kamp. Historisk sett hadde ikke sanitet høy prioritet. En oberst Walton i boken konkluderte med at sanitet og feltprest var like lite vitale for at en hær skulle kunne løse sitt oppdrag.