Kontrabass forekom i flere grupper som regnes blant forgjengerne til bluegrass, som Prairie Ramblers (stiftet 1930 som Kentucky Ramblers) og Coon Creek Girls (stiftet 1938). Også disse artistene kom fra Kentucky – likeså Bill Monroe, «gudfaren av bluegrass». Han spilte ikke bass selv, men engasjerte sin første bassist før sin første plateinnspilling (i 1940) med sin gruppe Blue Grass Boys. Etter dette fikk kontrabassen nærmest universell utbredelse i bluegrass – i tradisjonell bluegrass sammen med banjo, fele, gitar og mandolin. Grunnrytmen i bluegrass dannes av kontrabassen og gitarens dype strenger på 1. og 3. taktslag, og gitarens lyse strenger og en mandolinakkord på 2. og 4. taktslag. Dette gir musikken dens karakteristiske hoppende rytme. Typisk for bluegrass er improvisasjoner, hvor spillerne med de små instrumentene (fele. banjo, mandolin) i tur og orden står frem og spiller solo. Bassisten, som er mindre bevegelig, holder seg gjerne mer i bakgrunnen.