Den burmesiske hæren hadde lite å stille opp med ovenfor Chiangs styrker, og kunne ikke forhindre at Goumindang-styrken okkuperte store områder mellom Kengtung og Tachilek. I juni 1950 stilte den burmesiske hæren et ultimatum til de kinesiske inntrengerne, hvor de kunne velge mellom å overgi seg eller forlate Burma øyeblikkelig. Goumindang-styrken, under ledelse av General Li Mi, nektet å lystre, og burmeserne svarte med å angripe Tachilek, som i løpet av få uker var sikret. Li Mi valgte å trekke styrken sin inn i et mindre tilgjengelig fjellterreng, hvor burmeserne vanskelig kunne føre noen effektiv kampanje mot dem. Han fikk rett, og selv om Burma i tre år forsøkte å angripe, lyktes de aldri i å drive Goumindang-styrken ut. Samtidig forsøkte General Li Mi å gjenerobre Yunnan i august 1952 med en styrke på 2100 mann. Forsøket mislyktes, og skulle bli nasjonalistenes siste fremstøt i Fastlands-Kina. Li Mi, som nå forstod at han ikke kunne gjenetablere nasjonalistisk kontroll over Kina, bestemte seg for å konsolidere Goumindang-styrkens kontroll over grenseområdene på burmesisk side ved å erobre større og mer befolkede områder. Den burmesiske hæren hadde intet effektivt svar på den kinesiske ekspansjonen.