Da han klekket ut en plan om å overraske markgreve Berengar II av Ivrea, ta ham til å fange og blinde ham, utløste han sitt eget fall fra makten. Berengar ble nemlig i tide advart av Lothar, Hugos sønn og medregent, og han kom seg unna og til kong Otto I. Han vendte tilbake med en skare stridsmenn fra Tyskland i 945. Mange adelige, fremfor alt biskop Manasse og greve Milo av Verona, som var misfornøyde med Hugos styre, gjorde raskt felles sak med Berengar mot Hugo. Da denne var beredt til å takke av, lyktes det Lothar ved et knefall for den seierrike Berengar, å i det minste noenlunde sikre det burgundiske styre i Italia. Berengar II, som stod i dyp takknemlighetsgjeld til Lothar, ettersom han hadde advart ham mot farens planer, verken ville eller kunne avvise dette ønske. Den isolerte og forbitrede kong Hugo flyktet til Provence. Der forberedte han et nytt felttog mot Berengar, men før det ble noe av, døde han i 947 i Arles.