Mange greske legender og fortellinger lærer det unyttige i å utmanøvrere en ubarmhjertig skjebne som har blitt korrekt spådd eller forutbestemt. Denne formen for ironi er viktig i den greske tragedie som i tragedien kong Ødipus eller i Duque de Rivas’ skuespill som Giuseppe Verdi omformet til operaen eller Thornton Wilders , eller i Macbeths ukloke utnyttelse av kunnskapen om sin egen skjebne som til tross for alle hans handlinger ikke hindret en forferdelig skjebne.