Den som ringte opp (A-abonnenten) måtte kontakte en operatør, gjerne for rikstelefon, som så ringte B-abonnenten og fikk aksept for at B ville betale for samtalen. Tjenesten var særlig aktuell der det var praktiske problemer for abonnent A å gjøre opp, som der telefonen kunne være en felles telefon i et hybelhus, i et fengsel, i en militærforlegning, en myntautomat osv.