Med en 16 meter høg loddrett leirvegg i bakkant av rasgropa, var det bare et tidsspørsmål når gjennombruddet måtte komme, uansett tiltak. Ulike sikringstiltak ble vurdert, både sprengning i elveløpet på fossenakken og forstøtningsmur ved leirkammen. Forstøtningsmur ble valgt, og arbeidet startet opp her på dette stedet. Som en følge av vedvarende regn 10. og 11. september 1893, begynte ei lita vannåre å renne over leirryggen ved sida av fossen 12. september. Fjerningen av gressmatten som dekket kammen kan ha vært utløsende for at vannet rant over. I løpet av en times tid var denne vokst til ei flomstor leirfarga elv, som fossa fram gjennom et dypt leie ned i rasgropa fra 1882.