I boet etter Francesco Maria Veracinis ble det listet opp 10 stainerfioliner. Heinrich Ignaz Biber hadde personlig kontakt med Stainer. Francesco Geminiani spilte på en stainerfiolin. Giuseppe Tartini spilte tidvis på en stainerfiolin. Et kloster byttet en alterkalk verdt 100 dukater mot en stainerfiolin. I J. S. Bachs orkester ble det spilt på flere gode tyrolske fioliner og celli. På 1700-tallet betalte man vesentlig mer for stainerfioliner enn for amatier og stradivariuser.