Ordet ble opprinnelig oppfunnet av gerontologen og psykiateren Robert Neil Butler i 1969 for å beskrive diskrimineringen av gamle, etter modell fra begrepene rasisme og sexisme. Butler definerte alderisme som en kombinasjon av tre beslektede fenomener: fordomsfulle holdninger mot de eldre, mot høy alder og mot aldringsprosessen; diskriminerende praksis mot eldre; og institusjonelle praksiser og politikk som opprettholder stereotypier om de gamle. Gamle kan selv også være alderister, på bakgrunn av livslang internalisering av negative stereotypier om alderdom.