I 1950s-årene var Frankland en assistent til Alexander Fleming ved utviklingen av penicillin. De to hadde et daglig møte, men på grunn av Flemings manglende interesse for klinisk medisin kunne Frankland senere ikke huske en eneste anledning da de drøftet noen konkret pasient. Frankland og Fleming var også bekymret for antibiotikaresistens til penicillin, og Frankland har gjengitt Flemings engstelse for at skjødesløs anvendelse av penisillin kunne føre til .