En tidlig forgjenger til N95 var et design utviklet av malayakineseren doktor Lien-teh Wu som arbeidet på oppdrag av det kinesiske keiserhoff høsten 1910, som var det første som beskyttet brukere mot bakterier i empirisk utprøving. Bakgrunnen var en pestepidemi som herjet i Mandsjuria. Dr. Wu utviklet med utgangspunkt i munnbind han var blitt fortrolig med under studier og forskning i Vesten en mer substantiell maske med flere lag av gasbind og bomull for filtrering av luften. Denne masken tjente da - til forskjell fra de nevnte munnbindene som fortrinnsvis i noen grad beskytter omstående umaskerte mot en smittebærendes utåndende - også til mer effektiv beskyttelse av den som benyttet masken selv. Gérald Mesny (1869-1911), en prominent fransk lege som var kommet for å overta etter Wu, nektet å bruke masken. Han døde flere dager etter av pesten. Masken ble viden produsert, under Wus oppsyn over produksjon og distribusjon av 60.000 masker under en senere pandemi, og den ble vist i flere presseoppslag.