Pipin erobret Neustria i slaget ved Tertry i 687 og spredte arnulfingernes autoritet over alle frankerne. Pipin ble etterfulgt av sin sønn, Karl Martell, som rikshovmester, som igjen var far til Pipin den yngre. Innen dette tidspunktet hadde merovingiske (gjør-ingenting konger) ingen makt som rikshovmestrene ikke allerede hadde tatt i det foregående århundret av mindreårige konger, regenter og borgerkriger. Maktkampene i nordlige Frankerriket hadde alvorlig svekket merovingene og deres rikshovmestre: I sør hadde regional identitet blitt smidd, og i Aquitania, hovedsakelig dagens franske region Aquitaine, hadde deres egen hertug, i Provence var i all vesentlighet en uavhengig hersker, og adelen i region Burgund brydde seg lite om frankerne i nord. De ulike germanske stammene bortenfor Rhinen var fortsatt under frankisk overherredømme i Dagoberts dager presset for uavhengighet, og selv i nordlige Frankerriket var merovingene og deres rikshovmestre ofte maktesløse i stoppe aktivitetene til adelen som styrte sine egne land og hadde kontroll over kirkens land gjennom sine familieklostrer, og tidvis hadde utnevnt egne biskoper fra egen slekt.