Med romanen som litterært testamente, er Jacobsens språk- og stilmessige påvirkning fra Knut Hamsun (1859–1952) og Jens Peter Jacobsen (1847–1885) klar, ifølge litteraturkritiker Oddmund Hagen. Jacobsen leste også verker fra pionérene innen færøysk litteratur og Sigrid Undset (1882–1949), og det var etter å ha lest Undsets (1927) at han slo fra seg tanken om å skrive en roman om biskop Erlendur av Færøyene. Jacobsen lot seg imponere voldsomt over Undsets person- og miljøskildringer, som han mente lot seg overføre så godt til færøyske forhold at antageligvis ingen kunne gjøre det bedre enn henne. Dessuten er William Heinesens siste hånd på verket i åpenbar.