Derridas dekonstruksjon tok utgangspunkt i tekster, fordi tekster på en unik måte kan vise tankens begrensninger. Selv om det er umulig å oppnå fullkommen sannhet og komme fram til en endelig mening, så er tradisjonelt sett filosofisk tenkning og språk basert på antagelsen og ønsket om en slik fullkommenhet. Denne antagelsen og dette ønsket kan formuleres gjennom tre prinsipper som har vært sentrale i den vestlige filosofiske tradisjon. Det første prinsippet kan kalles motsetningsprinsippet. Grunnelementene i tanke og språk er språklige motsetninger, mer spesifikt: motsetningspar. Eksempler på disse er: tilstedeværelse/fravær, sant/falskt, væren/ikke-væren, samme/annerledes, én/mange, mann/kvinne, varm/kald. Det andre prinsippet kan kalles det-logisk-ekskluderende prinsipp. Motsetningsparene blir sett på som gjensidig utelukkende, om det ene er tilfelle, kan ikke det andre også være det. Er man mann, så kan man ikke samtidig være kvinne. Er noe varmt, kan det ikke samtidig være kaldt. Enten er noe det ene eller det andre, motsetningsparene er gjensidig utelukkende. Det siste prinsippet kan kalles rangeringssprinsippet. Det vil si at de to begrepene i motsetningsparet ikke blir rangert likt, men at ett av dem rangeres høyere enn det andre. Motsetningsparet er assymetrisk. Det sanne står over det falske, mannen står over kvinnen, tilstedeværelse over fravær, også videre.