De store og mektige landsbyene til arikaraene, mandanere og hidatsaene hadde lenge hindret lakotaene i å krysse Missouri-elven. Imidlertid ødela den store koppeepidemien 1772–1780 tre fjerdedeler av medlemmene av disse stammene. Lakotafolket krysset elven inn i de tørrere, kortgressede præriene på High Plains (vestlige delen av sletteområdet Great Plains). Disse nykommerne var saône, godt ryttere og stadig mer selvsikre, og som spredte seg raskt. I 1765 oppdaget et utforsknings- og angrepsparti av saônene, ledet av høvding Standing Bear, fjellområdet Black Hills (), den gang territoriet til cheyennestammen. Ti år senere krysset oglálaene og bruléne også Missouri. Under press fra lakotaene flyttet cheyennefolket vestover til området langs elven Powder River. Lakotafolket gjorde Black Hills til deres hjem og kjerneområde.