RCMP ble etablert i 1873 under navnet , et «midlertidig» eksperiment i politimyndighet i distriktene. Det fantes ingen større politistyrke i Canada da de første bosetningene fant sted. Da den kanadiske konføderasjon ble etablert i 1867, var det noen få heltidsansatt konstabler i de største byene som Montreal og Toronto og den lille «Dominion Police Force» håndhevet de konføderale lover. Men småbyene og landdistriktene hadde ikke noe politi. Loven ble håndhevet av konstabler eller soldater som var midlertidig utnevnt av domstolene. Men i 1870, da Canada kjøpte landet nord for den amerikanske grensen mellom Great Lakes og Rocky Mountains, bestemte den kanadiske regjering at det var nødvendig med et politiorgan. Et enormt område som var sparsomt befolket med pelshandlere, fangstfolk og pelsjegere ville være helt åpen for nybygging. Uten fast styring, kunne den plutselige strøm av nybyggere inn på indianernes tradisjonelle områder føre til voldsomheter av uanede dimensjoner. Slike voldsomheter kunne føre til tap av menneskeliv og dessuten hadde ikke Canada råd til noen omfattende krig med indianerne som kunne utarme landet fullstendig. Den kanadiske regjering ønsket en bedre måte å håndtere nybyggerne på og sikre at indianerne fikk en rettferdig behandling. Regjeringen vedtok å etablere en paramilitær politistyrke for å opprettholde orden til områdene i vest var befolket av nybyggere som respekterte etablerte organer. Denne styrken ble grunnlagt i 1873 og kalt Det nordvestre ridende politi (NWMP). Meningen var å oppløse den når området var ferdig bosatt på en fredelig måte. Styrken rekrutterte i begynnelsen 150 mann, men snart ble tallet øket til 300. NWMP dekket sitt område til hest og bar sine berømte røde uniformsjakker. I løpet av de neste årene etablerte NWMP en nær kontakt med indianerne og forberedte dem på traktatforhandlinger og opptrådte som mellommenn i konflikter med nybyggerne.