Etter latinartium i Drammen 1885 jobbet han ved Christiania Aktiebryggeri og studerte kjemi hos Peter Waage ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Forskningen bestod seg i tørrstoffer i øl og vørter, samt utviklingen av ei måleflaske. Han jobbet også ved et lokalt bryggeri som kjemiker. Fra 1889 var han stipendiat innen organisk kjemi hos Liebermann i Berlin til 1901, så hos Kristian Birkeland og Sam Eyde som laboratoriesjef der de i 1904 ferdigstilte Birkeland-Eyde-prosessen som blant annet ble brukt i Syretårnet på Rjukan I. Samtidig som han 1901-10 var rådgiver for Finans- og Tolldepartementet og bestyrer for Statens Toll-laboratorium, ferdigstilte han sin dr.scient.-avhandling med navnet som i 1910 ble den andre dr.avhandling avlagt ved Kjemisk institutt (UiO), nest etter Haavard Martinsen i 1904. Fra 1911 til sin død i 1936 var han professor i organisk kjemi ved det nye NTH i Trondheim, rektor 1923-26. Han forsket på hvordan sukker løses i vann. Et annet tema var «optisk spaltning av threo- og erythro-3-fenyl-2,3-dihydroksipropansyre, og av alle isomerene av brom hydroksi-3-fenylpropansyre».