Den 9. oktober 1922 ble han av pave Pius XI (1922–1939) utnevnt til titularbiskop av og til apostolisk vikar for det apostoliske vikariat Sverige. Den 7. januar 1923 ble han bispeviet. Ettersom kardinal Faulhaber var blitt syk, trådte den apostoliske nuntius i München til so hovedkonsekrator; det var erkebiskop Eugenio Pacelli, som senere ble pave (Pius XII, 1939–1958. Medkonsekratorer var Alois Hartl, hjelpebiskop i München og Freising, og Johann Baptist Hierl, hjelpebiskop i bispedømmet Regensburg. Ved bispeordinasjonen tok han som reverens overfor den hellige kong Erik av Sverige tilleggsnavnet .