Agamemnon samlet motvillige greske styrker for å seile til Troja. Under forberedelsene for å seile ut fra Aulis, som var en havn på Boiotia, ble hæren utsatt for vreden til gudinnen Artemis. Det er flere grunner gjennom hele myten for en slik vrede: i Aiskhylos’ drama er Artemis rasende for at unge menn vil dø ved Troja; i Sofokles’ drama har Agamemnon drept et dyr som var hellig for Artemis, og derpå skryt av at han var Artemis’ like i jakt. Ulykker, inkludert en pest og mangel på vind, forhindret at hæren kunne seile ut fra havnen. Til sist uttalte profeten Kalkhas at gudinnens vrede kunne bare bli formidlet ved å ofre Agamemnons datter Ifigeneia. Antikke dramatiseringer forteller ulikt i hvilken grad far eller datter aksepterte eller fortvilte overfor denne skjebnen, men til sist aksepterte Agamemnon å ofre sin egen datter. Hennes død formildet Artemis og den greske flåten kunne seile mot Troja. Flere alternativer til menneskeofring har blitt presentert i gresk mytologi. Andre kilder, som dramaet av Evripides, hevder at Agamemnon var forberedt på å la sin datter dø, men at Artemis aksepterte en hjort i hennes sted, og sendte henne av sted til Tauros på Krimhalvøya isteden. Hesiod hevdet at hun ble forvandlet til gudinnen Hekate.