Det allierte kontrollrådet utstedte 20. desember 1945 lov nummer 10 som regulerte videre rettsforfølgelse av nazister, og denne loven lå nær London-charteret blant annet ved at «ordre ovenfra» ikke kunne frita fra skyld. London-charterets artikkel 8 bestemt at ikke fritok for ansvar (), men kunne legges til grunn som formildende omstendighet ved utmåling av straffen. Tokyoprosessen og domstoler under nasjonal jurisdiksjon hadde tilsvarende bestemmelse. Lov nummer 10 ga den enkelte okkupasjonsmakt myndighet til å drive rettsforfølgelse innenfor sin okkupasjonssone. De amerikanske militære rettsprosessene i Nürnberg utvidet og videreførte Nürnbergprinsippene. På grunn av vanskelige samarbeidsforhold mellom de allierte ble det ikke ført flere saker for den internasjonale domstolen slik man så for seg.