En sensor basert på radiofrekvens er den viktigste sensor for nærhetsbrannrør i artillerigranater. Den enheten som er beskrevet i patentet fra andre verdenskrig fungerer som følger: Granaten inneholder en mikrosender som bruker granaten som en antenne. Den sender kontinuerlig ut bølger på omtrent 180-220 MHz. Når granaten nærmer seg et objekt som reflekterer radiobølgene, blir det opprettet et mønster som endrer seg med minkende avstand. Med hver halve bølgelengde i avstand (en halv bølgelengde i dette frekvensområdet er omtrent 0,7 meter), er senderen i eller ute av resonans. Dette fører til en liten syklus på utstrålt effekt og følgelig vil en oscillator levere strøm på omtrent 200–800 Hz dopplereffekt. Dette signalet sendes gjennom et filter, forsterkes, og utløser en detonasjon når signalet overstiger en gitt størrelse.