Det som skiller antikkens greske diktning fra den morderne er nettopp formidlingen. Den var ikke oppstått som stille, individuell lesning, men som en forstilling for en tilhørerskare. Det kunne være enten av en enkelt person, eller et kor og/eller ledsaget av et musikkinstrument. Den betegnelsen som ble benyttet for å peke på dikteren som person i arkaisk tid var , «sanger», og først senere på 400-tallet f.Kr. ble det henvist til , «versemaker», og , «dikter».