Den aller første diplomatiske representant i Kristiania var den tidligere russiske generalkonsul, som rykket opp som minister 30. oktober 1905, fire dager etter at unionsoppløsningen fant sted. Den første permanente (altså bofaste) minister, den britiske, var på plass 3. november 1905, og i løpet av vinteren var faste representanter for Danmark, Frankrike, Russland, USA, Tyskland og Sverige også på plass. Til sammenligning var tolv land diplomatisk representert med minister bosatt i Stockholm i 1905. Stormakter og naboland ble fulgt av Uruguay i 1906 og Cuba i 1909, og i tillegg til dette kom en håndfull land som var representert i Oslo med diplomater sideakkreditert fra Stockholm, København eller London.