I sin samtid og nære ettertid møtte Jaufres poesi liten anerkjennelse, eksempelvis kritiserte Marcabru (før 1127–1148), Peire d'Alvernha (aktiv rundt 1170) og Raimbaut d'Aurenga (1147–1173) ham for bruken av mystiske elementer og drev gjøn med Jaufres avstandsbaserte kjærlighetsliv. Men legenden om Jaufres og romantiske endelikt passet perfekt inn i den europeiske romantikkens motivkrets, og han ble til slutt kjent også utenfor Frankrike. Diktere som Heinrich Heine, Algernon Swinburne, Ludwig Uhland og Giosuè Carducci tok opp mannen og myten i sine dikt. Edmond Rostands benytter seg av stoff fra Jaufres i versedramaet (1895), men lar Hodiernas avviste datter Melisende overta rollen som Jaufres - hun ble spilt av Sarah Bernhardt. Også Amin Maaloufs libretto til Kaija Saariahos opera (Festspillene i Salzburg år 2000) tar for seg beretningen om Jaufres liv. Alfred Döblin siterer historien i sin siste roman, (dtv 1956, s. 45f.), og legger til noe egenprodusert fiksjon.