En av de viktige oppgavene for Ntebogang, var å bekjempe store gresshoppesvermer som spiste avlingene og truet befolkningen med hungersnød. Hun videreførte og utvidet et vanningsprosjekt hennes avdøde bror Seepapitso II hadde startet, og sørget for at det ble gravd mange og store brønner for å få nok vann til utblanding av kjemiske sprøytemilder – og for å gi vann til de hundrevis av okser som dro kjerrene med gresshoppebekjemperne. Da myndighetene planla å bruke arbeidskraft fra Sør-Afrika til prosjektet, protesterte Ntebogang kraftig, blant annet i taler i NAC. Hun fryktet at sørafrikanerne, hvis de fant mineraler under gravingen, ville kreve områdene som sine egne. Ntebogang vant frem med sitt syn, og arbeidet ble gjort av folk fra protektoratet.