Han studerte ved Universitetet i Kiel, og senere ved Universitetet i Berlin. Under påvirkning av historikere som Barthold Georg Niebuhr og Leopold von Ranke besluttet han å bli historiker. I Berlin studerte han vitenskapelig tekstkritikk under Karl Lachmann og rettshistorie under Friedrich Carl von Savigny, grunnleggeren av den historiske skolen innen rettsvitenskapen, og fikk doktorgraden i 1835. Deretter var han medarbeider hos Georg Heinrich Pertz i arbeidet med , den store utgaven av kildeskrifter fra tysk middelalder.