Opprinnelig betegnet agio over- eller underkurs i forhold til en fast vekslingskurs mellom forskjellige lands valuta basert på gullstandarden. Normalt hadde nye mynter i edelt metall en fast verdi i forhold til tilsvarende nye mynter fra andre land basert på deres vektinnhold av gull eller andre edle metaller. Denne ble betegnet som myntfotens pari valutakurs. Denne var imidlertid ikke den vanlige variable vekslingskursen mellom landenes valuta, som ble påvirket av landenes handelsbalanse. For å unngå dyr og risikabel sending av f.eks gullmynter, ble agio betalt som en overkurs for veksler.