Årsaken til at det tradisjonelt er blitt brukt melk fra sau og geit skyldes at dette er husdyr som er lite kresne på fôr, noe som passet bra med tanke på at Balkan-området (Øst-Europa) og Hellas består av mye fjell med lav fôrtilgang. Standardisering av melka (tilsetning av fløte) gjøres for å oppnå ønsket fettinnhold i det ferdige produktet. Pasteurisering gjøres for å trygge melken og for å forberede den til videre bruk i osteproduksjonen. Alt av mugg og gjær drepes, og nesten alle patogene bakterier tilintetgjøres under prosessen. Noen enzymer inaktiveres også, men på langt nær alle. Melkas smak endres svært lite under pasteurisering. Kjøling av den varmebehandlede melka gjøres for å komme ned på rett temperatur for tilsetning av syrekultur. Syrekulturens bakterier fermenterer laktose i melka til melkesyre, noe som fører til pH-senkning og dermed syrlig smak. I tillegg vil pH-senkningen bidra til koagulering av melka (ostemasse). Produksjonen av melkesyre og senkningen av pH er også gunstig siden dette til en viss grad hemmer utvikling av andre mikroorganismer som er til stede (rå melk/upasteurisert melk) eller kan være til stede i melka (pasteurisert melk), og som ikke er ønskelig fordi disse kan være patogene eller gi en ukontrollert modning av osten og derigjennom en uønsket kvalitet. Løpe tilsettes for at melka skal koagulere slik at den senere kan skjæres. Skjæring av koagelet gjøres for fjerne myse fra ostemassen (mysen renner ut fra bruddsonene) slik at den gjenværende ostemassen blir fastere og mer robust mot mekanisk stress. Overføring til perforerte former og vending av formene fører til at ytterligere myse dreneres av. Saltlaken gir saltsmak til produktet samtidig som den til en viss grad inhiberer bakterier (tilsatt syrekultur og NSLAB), noe som fører til at modningen reduseres slik at osten beholder en ung og frisk karakter. Modning – spesielt formodningen – er et viktig trinn i produksjonen for å få de ønskede kjemiske, fysikalske og sensoriske egenskaper på fetaosten.