Forholdet mellom Marshall og Wilson var ikke spesielt godt. Selv om Marshall ble invitert med på regjeringens møter, ble hans innspill sjelden tatt hensyn til. I 1913 gikk Wilson til det skritt å møte medlemmene i Senatet personlig, i stedet for å sende visepresidenten, slik praksisen hadde vært tidligere. Wilson ønsket med dette å sende ut signaler om at han på ingen måte stolte på sin visepresident i delikate affærer. Siden dette har de etterfølgende presidenter sjelden brukt sine visepresidenter som mellommenn i kontakten med Senatet.