Under globusen var det installert et hydraulisk drivverk som roterte den om en akse som pekte mot Polarstjernen. Den var derfor parallell med Jordens rotasjonsakse. Bordet inne globusen sto fast under denne bevegelsen og utgjorde dermed horisonten for tilskuerne. Omtrent tusen stjerner var markerte med kopperstifter på innsiden sammen med en liten kule som anviste Solens plass langs Ekliptikken. På denne måten var globusen en første utgave av et moderne planetarium hvor tilskuerne kunne følge Solens gang gjennom et døgn og dermed forstå hvordan lengden på dag og natt varierte gjennom året avhengig av dens høyde over horisonten.