I filmen vises klipp fra en rekke kjente og mer ukjente filmer hvor denne innstillingen i ulik grad er til stede. Shaheen trekker særlig frem den amerikanske krigsfilmen fra 2000, som kanskje det verste eksemplet på det anti-arabiske. Han hevder også at den er rasistisk og at den prøver å rettferdiggjøre folkmord på arabere. Filmen er produsert i samarbeid med det amerikanske forsvaret. Andre filmer som han særlig trekker frem er actionfilmene (1986) (1987) og (1994). Han retter også et kritisk søkelys mot de to israelsk-amerikanske filmprodusentene Menahem Golan og Yoram Globus, som på 1980-tallet produserte en rekke actionfilmer der flere av dem hadde klare anti-arabiske trekk. Shaheen forsøker videre å dra en forbindelse mellom budskapet til disse filmene og forakten for arabere som eksisterer i deler av det amerikanske samfunnet, og at kanskje forakten delvis er et resultat av flere tiår med negative fremstillinger av arabere på film. Han forsøker også å trekke paralleller mellom disse tankene og det amerikanske angrepet på Irak i 2003 og grusomhetene som utspant seg i Abu Ghraib-fengslet. Han påstår at de verste Hollywood-filmene ikke bare lager negative portretter av arabere, men også forsøker på å frata arabere deres menneskelige trekk ved å fremstille dem så éndimensjonale som mulig.