På 1870-tallet bodde det om lag en million mennesker øst for London Bridge, på begge sider av Themsen. Det var ikke noen måte å krysse elven på i umiddelbar nærhet. Alternativene var London Bridge i vest og en nærliggende gangtunnel. I offentligheten var det derfor et sterkt krav om en bro ved The Tower, og i 1876 utnevnte City Corporation en komite som skulle utrede dette nærmere. Brigde House Estate, som var blitt etablert for å finansiere byggingen av Old London Bridge, hadde vært så suksessrik at de kunne finansiere byggingen av den nye broen. Motstand mot broen fra eierne av dokkene i London Pool vest for broen ble løst ved hjelp av økonomisk kompensasjon for eventuelle tap. Broen måtte være konstruert slik at skip som skulle til dokkene i Pool of London kunne seile uhindret. Over 50 forslag ble vurdert. Sir Joseph Bazalgette, sjefingeniør i Metropolitan Board of Works, sendte inn flere forslag. Et av disse var en gigantisk buebro med en høythengende veibro under. Etter hvert sto valget mellom Bazalgettes moderne bro og en middelalderliknende vippebro utformet av Horace Jones, arkitekt i City Corporation. I egenskap av å være City Corporations egen arkitekt ble Jones bedt av komiteen om å gi sine vurderinger av Bazalgettes bro. Jones konkluderte med at Bazalgettes bro ikke ville være høy nok for skip til å passere under. I tillegg ville tilgangsveiene bli altfor bratte for hestekjerrer. Horace Jones ble derfor valgt til å utforme den nye broen.