På Sør-Gjæslingan bodde i 1902 48 % av 822 registrerte fiskere i rorbuer, 10 % bodde hos oppsitterne på øyene og 42 % bodde i losjifartøy, i kombinasjonshus eller i naboværene. På Nordøyan bodde det samme året 471 fiskere; hvorav 207 i åtte ulike rorbuer og 264 i to store barakker: Nybua og Nordkappbua. Disse åtte rorbuene hørte til «den gamle del av været», og besto som hovedregel av et arbeidsrom i første etasje og et soverom på loft med skråtak. De to nye barakkene hadde felles arbeids- og soverom i to fulle etasjer, med korridor utenfor. Utenfor sove- og oppholdsrommene fantes det et forrom kalt , som blant annet ble brukt til egning av liner. miniatyr|Rorbukokke og to fiskere i Nordøyan ca. 1923–25 miniatyr|Rorbukokker i Nordøyan ca. 1920. Fiskerne bodde i rorbuene flere uker sammenhengende, og boforholdene i rorbuene var preget av lite plass til hver mann, dårlige hygieniske forhold og liten tilgang til godt drikkevann. «Å ro fiske vinterstid i opne båtar med fare for liv og helse på sjøen, måtte i sin tur forsterke dei dårlege vilkåra svært mange av fiskarane budde under.» Harald Natvig dokumenterer at fiskerne i rorbuene i Nordøyan hver hadde 0,96 m² til sin disposisjon på soverommet, og 0,92 m² i arbeidsrommet. I de store barakkene hadde hver mann 1,33 m² i kombinerte sove- og oppholdsrom.