Utover 1800-tallet gikk sjangerhierarkiet mer og mer i oppløsning. Landskapsmaleriet dominerte på kunstutstillinger, og turisme og reiser for å oppdage sitt eget og andre lands topografi, gjorde både prospekter og mer individuelt pregede landskapsbilder sentrale i historiefortelling og som erindringsbilder. Svekkelsen av sjangerhierarkiet gjorde seg også gjeldende innenfor akademiene, der sjangermaleriet og landskapsmaleriet nå ble dyrket på linje med historiemaleriet, som etterhvert mistet sin posisjon i samtiden.