Ordet kommer fra verbet «å dadle» («kritisere», «klandre», «irettesette» og skriver seg fra tysk i betydningen «mangel» eller «skyld» og praksisen med bruk av ordet oppstod rundt 1830. I Stortinget forsøkte opposisjonen å øke sin innflytelse blant annet ved «adresser» og kritiske bemerkninger (daddelvotum). Daddelvedtak ble gjort blant annet i 1842 (mot statsminister Due og statsråd Schouboe) og 1860. Daddelvotum var lett tilslørte mistillitserklæringer.