Romerske keisere ble også kalt basileus, men ikke offisielt. Med innføringen av kristendom som statsreligion spredte bruken av tittelen seg, hovedsakelig i den østlige delen av Romerriket, der det var sterk innflytelsen fra gresk kultur. Den bysantinske keiseren Herakleios (610−641) tok i bruk tittelen vasileus basileon, «kongenes konge», som den offisielle tittelen til herskeren av det bysantinske riket, etter eksempel av sasanideriket.