Disse kjælenavnene er i samsvar med en århundrelang fortellertradisjon, og går tilbake til tidlig moderne tid (Frühe Neuzeit) en gang på 14- og 1500-tallet. Første gang disse kjælenavnene ble skrevet ned, var i 1880 av Nott Arquint fra Scuol i Nedre Engadin, den gang i poetisk form i diktsamlingen «Burlescas d´Engiadina». I denne diktsamlinga mangler stedsnavnene i Øvre Engadin, for alle stedene i Øvre Engadin ble slått sammen under kjælenavnet «ils putèrs». I ettertid har altså ordet «putèr» blitt hengende ved som navn for både språket og innbyggerne.