Problemet med radiofjernstyringen løste de ved hjelp av identiske hullstrimler i sender og mottaker. Slik kunne frekvensskiftene skje samtidig. Lamarr dro her nytte av at hun som hustru til våpenfabrikanten Fritz Mandl hadde fått tilgang til og innsikt i radioteknikk. Lamarr og Antheil arbeidet i noen måneder med ideen innen de presenterte den for Det nasjonale oppfinnelsesråd (National Inventors Council) i desember 1940. Formann for rådet var Charles Kettering, forskningsdirektør for General Motors. Kettering foreslo for Lamarr og Antheil at de skulle patentere ideen. Med støtte fra en professor i elektroteknikk ved California Institute of Technology forberedte de patentsøknaden. Den 11. august 1942 ble den innvilget. Patentet ble imidlertid ikke benyttet av det amerikanske forsvar, så metoden kom aldri kom til krigstidsanvendelse. Men metoden ligger i bunn for den samtidige frekvensveksling (frekvenshopping) som senere ble benyttet i kommunikasjonsteknikken som for eksempel ved Bluetooth-forbindelser og i GSM-teknikk.