Fisk, sel, småhval (som f.eks. nise) og sjøfugl (for eksempel den nå utdødde geirfuglen) utgjorde en stor del av næringsgrunnlaget, og var også hovedgrunnen til at man i steinalderen var så bundet til havet. Dette var en lett tilgjengelig ressurs som sjeldent sviktet. Dessuten var muslinger, snegler og andre smådyr også ettertraktet mat. Tidevannsforskjellen og oksygenmengden i havet var større enn i dag, noe som ga enda bedre grunnlag for livet der.