Ved å granske lekkede tyske dokumenter, Luftwaffe bombefly som hadde styrtet og dekrypterte Enigmameldinger, i tillegg til å avhøre tyske krigsfanger, oppdaget Jones at høyfrekvente radiosignaler ble sendt over Storbritannia fra kontinentet, og han mente disse stammet fra et retningsbestemt radarsystem. I løpet av de neste månedene etter denne oppdagelsen identifiserte Jones flere slike radarsystemer, ett av dem ble brukt for å detektere britiske bombefly; dette var kjent som Freya etter en gudinne i norrøn mytologi. Jones fikk endelige bevis for Freya-systemets eksistens da han ble vist flere mystiske objekter på rekognoseringsbilder tatt av RAF ved La Poterie-Cap-d'Antifer; to sirkulære stillinger der hver hadde en rundt 6,1 m bred roterende 'madrassantenne'. Etter å ha funnet bevis for disse Freya-anleggene kunne Jones og andre vitenskapsmenn under hans kommando begynne å tenke ut mottiltak for dette systemet, og RAF kunne begynne å lokalisere disse anleggene og ta dem ut. En annen del av Freya-systemet ble referert til som «Würzburg» i Enigmameldinger, men det var ikke før han ble vist et annet sett med RAF rekognoseringsbilder i november 1941 at han fant ut hva Würzburg var. Det bestod av en parabolsk reflektor på 3 (Würtzburg) eller 7,4 m (Würtzburg Riese) i diameter som jobbet i samarbeid med Freya for å lokalisere britiske bombefly og lede Luftwaffe jagerfly til deres posisjon. De to systemene utfylte hverandre: Freya var et radarsystem med lang rekkevidde, men manglet presisjon, mens Würzburg hadde vesentlig kortere rekkevidde, men hadde langt høyere presisjon. En fordel med Würzburg var at den var mye mindre enn Freya, og enklere å produsere i det antall som Luftwaffe trengte for å forsvare tysk territorium.