Verbet har intet uttrykk for numerus og person (liksom norsk i de fleste tilfeller), men har derimot hele den rikdom på utledede stammer, kausativa, frekventativa, intensiva og så videre, som karakteriserer de altaiske språk. Roten er ren i imperativ. Temporale og modale stammer, infinitiv og partisipp uttrykkes med særlige vokalharmonisk vekslende suffikser, som for eksempel , drikk, , å drikke, , jeg (du, han, vi) drakk, , begynne å drikke, , jeg (de) begynte å drikke.