Tittelen ble innført i 1611 i England av kong Jakob I. I 1619 ble den innført i Irland. Baronettittelen var opprinnelig en måte for kronen å skaffe inntekter, da tittelen ble gitt i bytte mot en pengesum. Formålet var også å sørge for en ny, protestantisk adel i Irland. I 1625 ble ordningen innført i Skottland og Nova Scotia i Nord-Amerika, der målet var finansiering av kolonisering av landet i den nye verden. Baronetter av Nova Scotia fikk også tildelt landområder i kolonien. Titlene ble etter unionen mellom England og Skottland i 1707 kalt baronetter av Storbritannia og etter unionen med Irland i 1801 baronetter av Det forente kongedømme.