Størrelsen på området til Judas stamme betydde at i praksis hadde det fire adskilte regioner: Negev (hebraisk «Sør»): den sørlige delen av landet, utkanten av et ørkenområde, men egnet for gjete sauer. Shephelah (hebraisk «Lavlandet»): kystregionen, mellom høylandet og Middelhavet som ble benyttet for jordbruk, særlig korn. Villmarken: den ubebodde området umiddelbart til Dødehavet, og nedenfor havnivået. Det var vilt og knapt mulig å bo i og preget av dyr og folk som ikke var ønsket velkommen andre steder, som fredløse, og dyr som bjørner og leoparder. I bibelsk tid var denne regionen ytterligere delt inn i tre seksjoner: villmarken , villmarken , og villmarken . Høylandet: det høytliggende platået som lå mellom Shephelah og villmarken, med berglendt topper, men svært fruktbar jord. Denne regionen ble benyttet for produksjon av korn, oliven, druer, og annen frukt, og således produsert olje og vin.