Blant de mest kjente forfatterne fra renessansen er poeten Langston Hughes (1902–1967) som først fikk oppmerksomhet ved en poesiantologi som kom ut i 1922, . Antologien var redigert av James Weldon Johnson og den samlet periodens mest talentfulle poeter, inkludert blant annet Claude McKay (1889–1948) som også hadde skrevet tre romaner, (1928), (1929) og (1933), foruten en novellesamling. I 1926 hadde Hughes utgitt en samling med poesi, , og i 1930 romanen . Hughes kanskje mest kjente dikt var «The Negro Speaks of Rivers», som han skrev mens han ennå var i tenårene, og som skildrer en afroamerikaner som anerkjenner og forsterker sin tilknytning til Afrika og benytter sin afrikanske arv som en kilde til stolthet. Hans enkeltstående, mest anerkjennende figur er Jesse B. Simple, en enkel, oppriktig, og pragmatisk fyr fra Harlem hvis komiske observasjoner ble jevnlig fortalt om i Hughes' faste spalte i avisene og . (1950) er kanskje den best kjente samlingen med Jesse B. Simple som er utgitt i bokform. Fram til sin død i 1967 utga Hughes hele ni bind med poesi, åtte med noveller, to romaner og en rekke skuespill, barnebøker og oversettelser.