Graden major oppsto på engelsk som et suffiks til visse militære stillinger, vanligvis for å indikere en høyere rang enn andre i samme stilling. Den vanligste bruken av ordet i en grad, og den første som er registrert i det engelske språk, var i betegnelsen sersjantmajor (), nummer tre i kommandorekken i et regiment. I flere europeiske orlogsflåter ble brukt i betegnelsen for å angi et skips overordnede dekksoffiser til forskjell fra kapteinen, som ofte var en arméoffiser med lite maritim kunnskap, utnevnt for å lede skipets oppdrag.