Kritikere av FEC, inkludert støttespillere av valgkampreformer som Common Cause og Democracy 21, har klaget over at det er et klassisk eksempel på "regulatory capture", som oppstår når reguleringene tjener interessene til de reguleringene i utgangspunktet var myntet på. FECs tverrpolitiske struktur gjør byrået "tannløst". Kritikerne hevder også at de fleste FEC straffer for brudd på valgloven, først blir sanksjonert mot etter selve valget er gjennomført som ugjerningen skjedde i tilknytning til. I tillegg har noen kritikere hevdet at kommissærene har en tendens til å opptrer som en forlenget arm av "det etablerte" politiske miljøet ved utstedelse av kjennelser og utforming av forskrifter. Andre påpeker imidlertid at kommissærene sjelden er delt jevnt langs de politiske linjene, og at problemene med responstid kan være symptomatisk for systemet. Prosessen i behandlinger av klager - inkludert tiden for den tiltaltes tid til å svare for anklagene, tiden til å etterforske og engasjere seg i juridisk analyse, og til slutt, hvor berettiget, påtale - tar nødvendigvis langt lengre enn den relativt korte perioden en politisk kampanje tar.