Skulpturen, som tidlig ble omtalt som «skrikende gutt», fikk kallenavnet «Sinnataggen» i 1940-årene. Vigeland satte for øvrig sjelden titler på verkene sine, noe som kan gi rom for friere tolkninger. «Sinnataggen» ble etter hvert et populært postkort-motiv blant turister og en slags maskot for Oslo by, på samme måte som for eksempel de ikoniske skulpturene «Den lille havfrue» i København og «Manneken Pis» i Brussel.