Feydt var daglig leder ved Sambandskontoret på den norske legasjonen i Stockholm mellom sommeren 1943 og sommeren 1944. Feydt, som i sitt daglige virke bl.a. arbeidet som oversetter, blir i svensk etterretningsmateriale beskrevet som militærattaché Ole Bergs nærmeste mann i Stockholm. Feydt hadde tidlig kommet med i motstandsarbeidet i Oslo, og allerede høsten 1940 etablerte han en motstandsgruppe på Bækkelaget, bl.a. sammen med Max Manus. Feydt kom senere med i den tilsynelatende konservative motstandsgruppen 2A i Oslo. Stikk i strid med etablert historieskrivning, blir det klart gjennom at Feydt var en del av det anti-kommunistiske miljøet ved den norske legasjonen under krigen, som i hovedsak var ledet av militærattaché Berg og Feydts sjef på Sambandskontoret, byfogd Harald Gram. Feydt hadde nære kontakter med både svensk og amerikansk etterretning i Stockholm, og hadde et meget antagonistisk forhold til sjefen for legasjonens Rettskontor, viserikspolitisjef Olav Svendsen. Svendsen ga da også i praksis Feydt og flere av hans allierte sparken fra legasjonen rundt sommeren 1944. Feydt giftet seg etter krigen med sin sekretær fra krigsårene i Stockholm, Elsa Geirung, som også hadde stått i forbindelse med svensk etterretning under krigen. Feydt angrep etter krigen viserikspolitisjef Olav Svendsen svært hardt i pressen, noe som kan ha medvirket til Svendsens avgang som viserikspolitisjef noen få år etter krigen. I særlig grad presset Feydt Svendsen, i et hardt angrep i Dagbladet vinteren 1946, på spørsmålet om hvorfor Svendsen ikke gjorde noe for å utlevert nazi-agenten Astrid Dollis fra Sverige. Om Feydt stod i direkte forbindelse med amerikansk og svensk etterretning også etter krigen, kan ikke dokumenteres, men Feydts offentlige fremferd overfor Svendsen i etterkrigsårene, kan sies å underbygge en slik antakelse. Feydt var faren til den kjente norske advokaten Fridtjof Feydt.