Det iøynefallende med Bunes og Bunesstranda er det store feltet med sand som strekker seg fra sjøkanten og inn til fjellfoten på alle sider. Antakelig var området bevokst med gress i tidligere tider. Et sagn forteller om to søstre som eide hver sin halvpart av Bunes-gården. Da en ung og vakker mann kom til stedet og forelsket seg i den ene jenta, ble søsteren så sjalu at hun hevnet seg med å forgifte jordsmonnet med kvikksølv. Dermed ble jorda i hele dalbunnen, ikke bare den delen som den ene søsteren eide, til ufruktbar sand. Torbjørn Alm ved Tromsø Museum mener i en artikkel i tidsskriftet Ottar i 1993 at det i virkeligheten er sannsynlig at gressdekket i dalen er blitt ødelagt av overbeiting eller andre menneskelige inngrep, og at det må ha skjedd allerede før 1647.