Dual-threat quarterbacks har historisk sett vært mer populære på collegenivået. Vanligvis brukes en kjapp quarterback i et option angrep, hvor quarterbacken kan gi ballen videre, løpe med den selv, eller kaste den til en running back som løper bak ham, tre yards til siden og en yard bak. Denne typen angrep tvinger forsvarere til å fokusere på running backen opp midten, quarterbacken på siden, eller running backen som følger quarterbacken. Det er i denne situasjonen at quarterbacken har muligheten, "option", til å identifisere hvilken rute som er best for angrepet idet playet utvikler seg, og dra nytte av forsvarets svakheter. På collegenivået bruker flere universiteter plays som er utformet slik at quarterbacken selv løper med ballen. Dette er mye mindre vanlig på profesjonelt nivå, med unntak for en quarterback sneak hvor quarterbacken stuper foran bak angrepsrekken for å vinne et par yards, men der er fremdeles et fokus på at quarterbacken skal være mobil nok til å kunne unngå et stort pass rush. Historisk har dual-threat quarterbacks vært sjelden i NFL, hvor Steve Young og John Elway har vært de merkbare unntakene og ledet lagene sine til henholdsvis tre og fem Super Bowls; og Michael Vick, hvis evne til å løpe med ballen var sjelden tidlig på 2000-tallet, selv om han aldri ledet laget til et Super Bowl. I nyere tid har dual-threat quarterbacks blitt mer populært. Nåværende quarterbacks i NFL som ses på som dual-threats inkluderer Russell Wilson, Lamar Jackson og Josh Allen.