Den mest berømte formulering av gallikanismen er de fire gallikanske artikler stammer fra kirkemøtet i Paris i 1682, og kan sammenfattes som Paven har den ytterste åndelige makt, men ingen verdslig. Paven er understilt de økumeniske konsiler, slik konsilet i Konstanz mente på 1400-tallet. De gamle franske kirkebruk gjelder, og kan ikke oppheves av Roma. (I klartekst var ment de verdslige herskenes rett til å utse biskoper og til å ta hånd om inntektene fra bispeseter som ikke hadde noen biskop.) I trosspørsmål må pavens ord bekreftes av et allment kirkemøte (eller sagt annerledes: paven er ikke i seg selv ufeilbar).