Det alminnelige skyldkravet er forsett, i samsvar med straffeloven § 40. Det som skiller legemsbeskadigelsen fra legemsfornærmelsen der det foreligger en skade, er at selve skaden må være omfattet av gjerningspersonens forsett. Han må således ha hatt til hensikt å skade, eller sett det som overveiende sannsynlig at en skade ville inntreffe som følge av hans handling. Ofte vil dette i grensetilfeller være vanskelig å bevise, slik at påtalemyndigheten nøyer seg med tiltale for legemsfornærmelse med skadefølge. Medvirkning er straffbart. Uaktsom legemsbeskadigelse rammes av straffeloven §§ 237-238, men disse anvendes lite i praksis.