Gullsmedene i England hadde vært håndverkere, handelsmenn i umyntet gullbarrer og utlånere av penger siden 1500-tallet. Men de var ikke de første som fungerte som finansielle mellommenn. Tidlig på 1600-tallet var notariuser og meklere de første som oppbevarte verdier med den uttrykte hensikt å låne det ut. Kjøpmenn og handelsmenn hadde samlet seg store mengder av gull og de overdro deres rikdom til Royal Mint for trygg lagring. I 1640 bemektiget kong Karl I av England med tvang den private gullrikdom som Royal Mint hadde oppbevart under påskuddet av dette var et lån til ham, om enn tilbakebetalt med tid og studer. Etter dette foretrakk handelsmennene å lagre deres gull hos gullsmedene i London som hadde egne sikre lagringshvelv, og for denne tjenesten tok gullsmedene et mindre honorar. I bytte for hver deponering av edelt metall utstedte gullsmedene en kvittering som sertifiserte mengden og renheten i det metallet som de hadde i sin oppbevaring.