Teksten er relativt sett mer opptatt av renselsen i skjærsilden enn av selve straffen, og selv i himlene finnes det steder hvor den ennå ikke fullkomne synder renses og lutres. En person som gjennomgår en slik siste nivå av renselse er kong Cormac, som Tundal møter i himmelen. Teksten veksler delvis mellom det teologisk-didaktiske og mer folkelige forestillinger - som at døde sjeler blir fargerike fugler.