Ved navnet Lubusz landskap var området del av Polen i middelalderen, men ble gradvis del av det tyske Markgrevskapet Brandenburg fra midten av 1200-tallet. Som utgjorde Neumark en uavhengig stat innen Det tysk-romerske rike fra 1535 til 1571; etter markgreven Johans bortgang, en yngre sønn av Joakim I Nestor, kurfyrste av Brandenburg, falt det tilbake til kurfyrste Johan Georg, markgrevens nevø og Joakim I Nestors barnebarn. Med resten av Kurfyrstedømmet Brandenburg ble det del av Kongeriket Preussen i 1701, og del av Det tyske keiserrike i 1871, da hver av de to statene ble opprettet. Etter første verdenskrig forble det utelukkende etnisk tyske Neumark del av Tyskland i Weimarrepublikken.