Styvingstrærne kunne stå i innmarka, både i åker og eng, helst i utkanten av jordene, på åkerholmer, i steingjerder og steinrøyser og andre steder hvor man ikke dyrket, langs veier og elveløp og som tuntrær. På arealer som ikke kunne dyrkes kunne man over tid lage et område med trær der løvet kunne høstes, i Sverige brukes det karakteristiske begrepet om slike steder, mens er et begrep som er tatt i bruk av norske botanikere som studerer kulturlandskap. Ur i bratte sørvendte lier med gunstig klima var ideele steder der varmekjære lautrær som alm og lind trivdes. I norske dialekter er det et rikt vokabular. mini|left|Laukniv av norsk type. Tegning:Bruker:Bjørn som tegner. Enkelte treslag kunne også bli høstet ved bakkenivå, som hassel, gråor og bjørk, .