Balladeoperaer var strukturert på samme måte som epokens italienske opera, men med talte dialoger i stedet for resitativer og en musikk som stort sett besto av enkle, folkelige melodier. I likhet med i syngespill ble tyngre verk fra teater og musikkscener hånet og parodiert. Det første nevneverdige eksempelet på genren er (1725) av Allan Ramsay, mens det definitive høydepunktet var John Gays berømte fra 1728. Ballad opera var en populær underholdningsform i London i rundt 25 år. Det siste nevneverdige eksempelet er Richard Sheridans fra 1775, men da var sjangerens storhetstid forlengst forbi. er det eneste eksempelet på denne en gang så blomstrende sjangeren som fortsatt spilles.