Silius' stil skiller seg fra Vergil ved at han ikke fokuserer på noen få sentrale figurer, men deler sin handling opp mellom flere betydningsfulle helter. Det oppmuntrer dikteren til å presentere viktige hendelser fra den romerske fortiden som en refleksjon av figurene og deres handlinger i diktets nåtid, gir ekko av den romerske tradisjonen ved bruk av . Mens mange av epikkens betydningsfulle settstykker er inkludert, slik som utpenslede sammenligner, objektenes ekfraser, slik som Hannibals skjold i 2.391-456, en og en guddommelige deltagelse i og profeti om hendelsene. Det er også viktige elementer fra historiografien som taler som blir kontrastert i taler og detaljerte geografiske beskrivelser. Allegorier er særskilt viktige og Silius inkluderer figurer som Fides, «troen», i Bok 2, Italia i 15, og Virtus og Voluptas i Bok 15, noe som fortsetter tendensen mot allegorien som var betydningsfullt hos Publius Papinius Statius, en samtidig av Silius.