På de treløse Færøyene har torv vært det vanligste brenselet. Forsøk på å utnytte kullforekomstene på Suðuroy i 1626 og 1733, det siste ved et engelsk selskap, var mislykket. Siden 1780 har kull blitt utvunnet i Hvalba. I 1778 ble en kullgruve etablert av nordmannen Thor Nattestad fra Veggli i Rollag. I 1826 ble det første kullet eksportert til Danmark, og i 1901 begynte et fransk selskap å utvinne kull i Rangabotnur, nordvest for Tvøroyri. Kullet ble skipet ut fra havnen på Drelnes ved Tvøroyri. Et annet fransk gruveselskap fikk rettighetene til å utvinne kull i 50 år fra 1932, og bygde et større anlegg i Rangabotnur. Kullet fikk meget stor betydning under verdenskrigene, da det ble utnyttet i Rangabotnur, Hvalba og Fámjin. I 1954 kulminerte gruvedriften på Suðuroy med 13 000 tonn, ca. 75 % av kullforbruket det året. I 1955 ble gruvedriften i Rangabotnur innstilt. De forlatte kullgruvene og rester av bygninger, hengebaner, vogner, slagg og sorteringsanlegg kan fortsatt sees i området.