I 1992 ble Suchocka statsminister. Hun overtok regjeringsansvaret i en overgangsperiode med mange partier representert i Sejm og med ustabile regjeringer. Hun var en kompromisskandidat som appellerte både til liberale og sosialt konservative. Suchocka var tilhenger av markedsøkonomi og økonomiske reformer, samtidig som hun var konservativ i sosiale spørsmål, som abortsaken. Selv var hun skeptisk til å påta seg regjeringsansvaret, men lot seg overtale til å akseptere. Suchocka klarte å samle støtte fra flere partier og ble statsminister for en koalisjonsregjering bestående av sju partier.