De tidligste tanker om et «eggformet univers» finnes i noen av de hellige sanskritskriftene. Sanskrit er et av de eldste språkene i den indoeuropeiske språkfamilien og er i dag fortsatt det liturgiske språket til hinduismen, buddhismen og flere andre indiske religioner. Sanskrits begrep for universets egg er Brahmanda hvor første del, , betyr «kosmos» eller «utvidelse», og siste del, , betyr «egg». («gamle tider») er en litterær sjanger fra oldtiden i hinduistisk litteratur som har flere fortellinger som detaljert forteller om verdensegget, blant annet . Et annet, men tilsvarende indisk konsept er , at verden ble skapt fra .