I 1901/1902 gjorde han militærtjeneste som marinelege, ble assistentlege i 1902 ved en psykiatrisk klinikk i Kiel, og fra 1903 i samme funksjon i i Emmendingen. Han viet seg så studier i botanikk. Han ble i 1903, assistent hos den sveitsiske botaniker Simon Schwendener i Berlin, privatdosent ved universitetet der og ble i 1914 utnevnt til professor i arvelære ved landbrukshøyskolen i Berlin, og leder av det nyopprettede institutt for arvelighetsforskning i Potsdam.