Wien var på den tiden hovedstad i et rike som bestod av dagens Østerrike, Ungarn, Bosnia-Hercegovina, Kroatia, Tsjekkia, Slovakia, Slovenia, store deler av Serbia og Romania og deler av Italia, Montenegro, Polen og Ukraina, og Paus reiste også mye rundt i det østerriksk-ungarske imperiet, særlig for å promotere norsk næringsliv og eksportindustri. Generalkonsulatet var i praksis en handelsdelegasjon knyttet til den svensk–norske legasjonen, og ble formelt ledet av en honorær generalkonsul, industrimagnaten Carl Neufeldt (1838–1921). Legasjonen bestod bare av svensker, mens generalkonsulatet var ledet av to norske statsborgere – Neufeldt hadde bodd i Norge noen år, men i 1868 blitt kalt til Wien av sin barnløse og rike onkel Gustav Neufeldt, og blitt en stor industrimagnat i Østerrike-Ungarn med interesser i stålverk og jernbaner. På grunn av Neufeldts alder, omfattende forretningsaktivitet, lange fravær fra stillingen og det forhold at han ikke var yrkesdiplomat var det i praksis Wedel-Jarlsberg og deretter Paus som stod for den daglige ledelsen av generalkonsulatet og utførte de aller fleste konsulære og representative oppgavene. Allerede i 1904 ble Paus første gang fungerende generalkonsul for Sverige og Norge. Hans offisielle navn i Østerrike fra 1902 – som også ble ektefellens og barnas navn – var von Paus.