Han sverger evig troskap mot sine to eldre "brødre," Liu Bei og Guan Yu, i "eden i Ferskenblomsthagen" helt i begynnelsen av boka (en svært berømt, men fiktiv hendelse; i virkeligheten blir disse tres forhold bare beskrevet som "nært som brødre"). Senere blir han en av de fem tigergeneraler sammen med Guan, Zhao Yun, Ma Chao og Huang Zhong. Fēi utmerker seg ved en rekke anledninger, først og fremst da han alene skremte bort Cao Caos hær på mangfoldige tusen soldater ved Changbanbroen under slaget ved Changban i 208 med ordene "jeg er Zhāng Fēi av Yan. Enhver kan utfordre meg til en kamp til døden" mens han rettet sitt spyd mot fienden, som flyktet på grunn av Zhāng Fēis rykte som en dyktig kriger. Han dør i 221, da hans underordnede Fan Qiang og Zhang Da forgifter og dreper ham etter å ha blitt banket opp av Fēi, etter at de hadde mislykkes i å rekke hans tidsfrist for krigsforberedelser for et felttog mot Østlige Wu for å hevne Guan Yu, som Wus soldater tidligere hadde henrettet under sin erobring av Jingzhou fra Liu Bei.