I Ming-dynastiets embedsverk var mandarinene klassifisert i ni grader, som igjen var todelt. Man kan si at systemet strakk seg fra l A på toppen av embedshierarkiet til 9 B på bunn. For eksempel var de høyestrangerende ikke-funksjonele embedsmannsposter knyttet til de tre hertuger av graden 1 A,, og det gjaldt også den gamle kanslerstillingen. I dette systemet var storsekretærene - som hadde grad 5 A, nominelt lavere rangert enn de forskjellige ministre (som ble rangert fra 3 A til 2 A etter at kanslerembedet falt bort). Men dette ble som regel kompensert ved at storsekretærene ble gitt andre høyere stillinger - noen ganger nærmest som sinekyre men for jekke opp deres grader. De kunne bli gitt utnevnelser som ministre eller viseministre, bli en av de tre hertuger, og noen ble til og med gitt tittelen storpreseptor blant De tre hertuger. Dermed jenket det seg slik at disse viktigste nøkkelpersoner endte opp med en høy nok embedsmannsgrad i Ming-dynastiets administrative hierarki.