Den nebb-lignende masken som ble båret foran ansiktet kunne enten være fylt med glødende materiale eller krydderurter, som fungerte som et filter, ettersom man på denne tiden trodde at pesten smittet gjennom dårlig luft og stanken fra de døde kroppene. Masken hadde bare to små hull, lignende nesebor, øyehulene var dekket med et mørkt, oftest rødfarget glass. Dette glasset skullet i sin tur filtrere bort ondartet lys, og dessuten pasientens blikk, ettersom man ikke kunne utelukke at smitten kunne spres bare ved å se på pasienten.