Aurunkerne og sidikinerne, som hadde vært tvunget inn i den latinske leiren, fikk adskilte vilkår fra Roma. I 337 f.Kr. angrep sidikinerne sine naboer aurunkerne uten noen som helst årsak, ifølge Titus Livius. Det romerske senatet besluttet at vilkårene for sistnevntes avtale garanterte militær innblanding, men i mellomtiden hadde aurunkerne oppgitt og forlatt sine byer i Campania til fordel for en festning i fjellene kalt for Suessa, og som de omdøpte til Aurunca. Ytterligere hendelser eskalerte konflikten: ausonere i Cales gikk sammen med sidikinerne. I 335 f.Kr. sendte Roma en konsulær hær under Marcus Valerius Corvus for å beleire Cales. Informert av en rømt fange (som brøt sine lenker og klatret over muren i dagslys uten å bli sett) om at fienden var full og sov, angrep Corvus byen om natten og erobret den. Senatet sendte 2 500 kolonister. Fiendens landområder ble fordelt mellom dem. Ausonere ble aldri selvstendige igjen siden.