Burckhardts forfatterskap innen historie gjorde mye for å etablere kunsthistorie som en akademisk disiplin, og har i tillegg litterær verdi i egen kraft. Hans innovative tilnærming til historisk forskning framhevet verdien av kunst, kultur, og estetisk representasjon ved analyser av sosiale og politiske tendenser som er underliggende historiske epoker. Hans tilnærming til studiet av historie framhevet kunst, kultur og estetisk/sosial eksistens for folket i en gitt tidsepoke; som historiker motsatte han seg sterk hegelianismens fortolkninger som var populær i hans samtid, og økonomi som en fortolkning av historie og positivisme som kom til å dominere vitenskapelig diskurs (inkludert sosiale vitenskaper).