Han fullførte det store episk-lyriske verket , skrev diktsamlingen som åpner med «Paa Sygelejet» og inneholder flere av hans mest kjente dikt. Fra oktober og fram til jul omarbeidet han sitt verdensdikt, , (1830). og kalte det nå (1845) Formålet var å gjøre verket klarere. Omarbeidelsen berører detaljer og lange linjer, og avslutningen i , «Jesu aandige Opstandelse», kan betraktes som hans politiske og religiøse testamente, og er langt på vei et nytt diktverk. Han oppfattet kristendommen som åndslysets og kjærlighetens religion, og i «Jesu aandige Opstandelse» så han fram til at Jesus Messias skulle oppstå igjen i menneskenes hjerter «i levende Daad». De to versjonene av verdensdiktet kaster lys over og utfyller hverandre på tallrike måter. I april forelå siste nummer av som inneholder de 24 preknene i . Like etter kom den omarbeidede og utvidede versjonen av . Her heter det bl.a. med tanke på hans forslag om å forandre Grunnlovens § 2: «Man friest være maa i Tro».