Det som deretter var kalt «den andre østerriksk-ungarske invasjonen av Serbia», hadde sluttet med et nytt nederlag for Potiorek som måtte tålte meget sterk fordømmelse fra sine kolleger innad i militæret. Bare hans forbindelser med det keiserlige hoffet i Wien garanterte en fortsettelse av hans funksjon som øverstkommanderende for styrkene på Serbiafronten. Men det serbiske forsvaret hadde blitt alvorlig svekket, og den daglige tollen på styrkene i skyttergravene begynte å underminere kapasiteten mot fremtidige østerriksk-ungarske angrep.