Svaner og gjess er selskapelige, men mer territoriale enn ender i hekketiden. Blant svaner (spesielt) og gjess varer pardannelsen potensielt livet ut, i motsetning til ender som i større grad kan anta nye partnere hver sesong. De kan opptre i alt fra små grupper til enorme flokker når de eter, slapper av eller sover, avhengig av art, årstid og lokaliteten. Dette gjelder både til vanns, på land, under flukt i luften, og under paringslek, men når eggene legges og rugingen tar til blir parene solitære og territoriale, og noen arter mer enn andre. Svaner kan i så måte bli så territoriale at de blir aggressive ovenfor mennesker og andre dyr, og det finnes mange eksempler på at svaner har angrepet mennesker. I så måte ble knoppsvanen «Havnesjefen» til et så stort problem på Osøyro i Os kommune i Hordaland, at den sensommeren 2017 ble avlivet. Svaner og gjess er for en stor del trekkfugler, men det finnes også standfugler blant dem. Stort sett kan man hevde, at fugler som hekker på høye breddegrader trekker lenger enn de som hekker på lavere breddegrader. Når svaner og gjess trekker flyr de gjerne i plogformasjon (V-formasjon), for å spare energi. Dette gjør de gjennom å surfe på hverandres trykkbølger (en turbulens som skapes av vingen når fugler flyr). Mange arter trekker til polare strøk i hekketiden. I Norge kan man for eksempel se enorme v-formede flokker med kortnebbgås og hvitkinngås under vår- og høsttrekkene, som flyr over landskapet. Enkelte plasser kan også disse flokkene mellomlande, for å hvile og ete. Det skjer som regel i nær tilknytning til de samme faste våtmarkssytemene hver vår og høst.