På den konservative enden av denne skalaen finner man «historiske» adventiser, som kjennetegnes ved motstand mot de teologiske tendensene innad i kirkesamfunnet som starta på 1950-tallet. De protesterer mot det de ser på som å inngå kompromisser med evangelikale kristne og forsøker å fastholde på det de anser som viktige adventistiske doktriner. Eksempler er læren om at Jesus hadde menneskets falne natur, den undersøkende dom og læren om å kunne holde opp med synde. Man finner grupperinger uten formell tilknytning til den offisielle kirka, som holder fram tankene om en genuin, «historisk adventisme».