Bortsett fra kystlinjen er resten av landegrensene til Albania kunstige. De ble i hovedsak etablert på en ambassadørkonferanse i London i 1912–1913. Landet var okkupert av styrker fra Italia, Serbia, Hellas og Frankrike under den første verdenskrigen, men i 1921 ble grensene satt slik som de hadde vært i 1913. Prinsippet var at grensene skulle defineres i samsvar med det som var best for det albanske folket og nasjonalitetene i de omkringliggende områdene. Den nordlige og østlige grensen skulle, så langt det var mulig, skille albanerne fra serberne og montenegrinerne, og den sørøstlige grensen skulle separere albanere og grekere. Det verdifulle, makedonske innsjøområdet i vest ble delt mellom de tre statene — Albania, Hellas og Jugoslavia — som alle hadde innbyggere som benyttet området. Siden det ikke var andre faktorer å ta hensyn til ble grenselinjene valgt slik at de best mulig skilte de nasjonale gruppene.