Den naturmytologiske fortolkningsmodellen hadde sin storhetstid fra siste halvdel av 1800-tallet og frem mot år 1900. Naturmytologien forsøkte å forstå religion som en menneskelig forklaring av naturfenomener. Max Müller beskrev mytologien som poetiske forsøk på å forklare naturlovene. Dette førte til at forskjellige naturfenomener ble identifisert og personifisert som guder. Et eksempel på dette er hvordan den norrøne guden Tor ble identifisert med lyn og torden. Tor hadde også sine indoeuropeiske paralleller. Taranis var tordengud i den keltiske mytologien mens den slaviske mytologien har Perun som sin tordengud.