Det er fortsatt ikke besvart i hvilken grad klimaendringer førte til slutten for middelalderens skandinaviske bosetning på Grønland (Vestlige bosetninger opphører i 1350, i Øst først på 1400-tallet). Tidligere studier angående middelalderens klimaendringer i Vest- og Sør-Grønland tegner et komplekst bilde. Samlet sett indikerer de en periode med kaldt klima mellom cirka år 1140 og 1220, i området med vestlige bosetningen og hvalrossjakt. Det kan ha vært kalde tidsperioder i visse områder og tider, selv i kjerneperioden av den middelaldersk varme perioden. I Baffinbukta og i Diskobukta vokste breene, forårsaket av lavere sommertemperaturer i tidsperioden 1000–1250, muligens også senere fra 1400-tallet. Analyser av sedimenter i innsjøer tegner en motsetningsfylt bilde: En studie av sedimenter fra en innsjø i nærheten av Kangerlussuaq indikerer økende temperaturer mellom år 900 og 1150. Deretter, langt tidligere enn slutten av bosetningene, oppstår en rask nedkjøling, og så igjen en økning, som allerede i 1300 var rundt samme nivå som 900 og fortsatte til ut på 1600-tallet. En analyse på grunnlag av fjærmygg fra innsjøsedimenter i nærheten av det sørlige Narsaq, har vist at det var relativt varmt mellom 900 og 1400. Mot slutten av denne perioden blir derimot klimaet mer variabelt.