Det kan ikke utelukkes at visene opprinnelig ble oversatt til norske (norrøne) vers, men P.A. Munch syntes det var rimelig at de fra starten av var oversatt til svensk til ære for Erik, hertugen av Södermanland som 20 år gammel ble forlovet med Eufemias og Håkons ett år gamle datter, Ingebjørg Håkonsdatter i 1302. Det falt også naturlig å velge svensk, fordi det norske hoffet på den tiden fremstod som et hoff. Etter mordet på danskekongen Erik Klipping i Finderup låve i 1286, flyktet mange danske stormenn til Norge av frykt for å bli mistenkt for å stå bak kongemordet. I Oslo var de trygge. I 1288 ble så flere av de svenske Algotssønnene nødt til å flykte til Norge etter at ridderen Folke Algotsson hadde gjort seg skyldig i kvinnerov ved å bortføre den høyættede Ingrid Svantepolksdatter fra herregården Lindö, enda hun var trolovet med den danske drottseten David Torstensson. Folkes bror Peter Algotsson som også flyktet til Norge, var en lærd mann som hadde vært Sveriges kansler. Kanskje var også oversetteren en svenske.