I 1970 kom det svært kjente albumet . Dette markerte begynnelsen på en dyster periode som ble forsterket av overdosedødsfallene til gitaristen i Crazy Horse, Danny Whitten, og roadien Bruce Berry. På slutten av 1972 ga Young ut albumet , noe som ble det kommersielle gjennombruddet og som står som et av hans definitive høydepunkter. I etterkant har Young uttalt at han etter denne utgivelsen havnet «midt i veien, slik at jeg følte jeg måtte bevege meg ut mot grøftekanten.» Turnéen etter var preget av dette. Istedenfor å promotere , spilte Neil mye nytt materiale som var betydelig røffere enn materialet. Fra denne turnéen kom live albumet (1973). Dette var begynnelsen på The Dich Triology. De neste albumene i trilogien var (1974) og (1975) (spilt inn i 1973, men utgitt først to år senere på grunn av at plateselskapet ikke våget gi det ut før). I 1975 kom også Neils retur til Crazy Horse (med ny gitarist) med albumet .