Politisk sett måtte Henri Christophe i nord velte mellom å gjenintrodusere en form form av slaveplantasjesystemet eller å dele ut plantasjenes jord til bøndene, som var den løsningen Alexandre Pétion hadde brukt i sør. Kong Henri valgte å tvinge befolkningen til hoveriarbeid på plantasjene og hans massive byggeprosjekter i stedet for å betale skatt. På grunn av dette ble Nord-Haiti despotisk, men også relativt velstående. Han foretrakk å handle med britiske eller amerikanske handelsmenn fremfor franske og spanske, som ikke anerkjente Haiti som et uavhengig land, og han beordret at flere afrikanere ble ført til Haiti for å jobbe på hans prosjekter framfor å bli solgt til andre karibiske land, hvor de ville holdt som slaver. På grunn av dette kom mange afrikanerne som franskmennene opprinnelig hadde kjøpt som slaver til Haiti. Han inngikk en avtale med Storbritannia som gikk ut på at Haiti ikke ville true landets karibiske kolonier mot at den britiske marinen ville advare Kongedømmet Haiti om ethvert kommende angrep fra franske soldater, og i 1807 vedtok det britiske parlamentet slavehandelsloven av 1807, som ikke forbød slaveri, men som avskaffet innførselen av afrikanske slaver til britiske territorier. På grunn av den økte handelen med Storbritannia, skaffet Henri seg et stor sum britiske pund, og sto dermed i kontrast til Pétions Sør-Haïti, som hadde blitt mye fattigere på grunn av at landutdelingen svekket jordbruket.