Bruddstykker av gamle ballader har sneket seg inn i kriker og kroker av romanen og bidrar til å gi den et pittoreskt preg. Ordspråk: Sancho renner over av gamle munnhell og ordtak, spesielt i annen del. Her går mye tapt ved oversettelse. Ordspill: Bokstavrim, feilstavede ord o.l. Dette går også tapt under oversettelse. Dialoger: Romanen er berømt for sine levende dialoger. Tradisjonelle poetiske, eller pseudopoetiske, i notisform, som alltid holdes adskilt fra historien og dialogene. : Cervantes forteller oss at de åtte første kapitlene er skrevet av en anonym kronikør. Mot slutten av det åttende kapittelet fryser Cervantes bildet midt i kampen mellom Don Quijote og baskeren og påstår at manuskriptet ender der. I neste kapittel forteller han oss at han fant et gammelt arabisk manuskript på markedet i Toledo. Forfatteren er en spansk maurer, Cid Hamete Benengeli, tittelsiden sier en arabisk historiker, som har kronikert resten av historien til vår helt. Cervantes sier han får en spansktalende maurer til å oversette verket for ham til spansk på under en og en halv måned. Deretter fortsetter historien om Don Quijote med utgangspunkt i den fryste situasjonen, som vi finner igjen som et bilde i begynnelsen av det nye manuskriptet. De innskutte decameronliknende novellene som og . Det arkadiske eller pastorale tema, inspirert av den italienske middelaldernovellen og ridderromansene. : Allusjoner til bøker om riddere, parodier på forskjellige situasjoner og virkemidler fra disse. eller "den onde trollmannen": De ondsinnede narraktighetene som utspilles på våre venners bekostning. Hertugsparets bedrifter i annen del er eksempler på dette.