Hippolytus av Roma hevder i sitt skrift der han tar til orde mot kjetteri, at Simon Magus tok utgangspunkt i Moses' beskrivelse av Gud som «en brennende og fortærende ild», og at ilden dermed måtte være universets bærende prinsipp. Seks «æoner», «røtter» eller «krefter» stiger parvis ut av ilden. Hvert par består av en mannlig og en kvinnelig part, der førstnevnte ser ned på og drar omsorg for den kvinnelige part. Første par ut er «ånd» og i«ntelligens» som identifiseres som «himmel» og «jord». Annet par ut er «stemme» og «navn», identifisert som «sol» og «måne». Tredje og siste par ut er «fornuft» og «tanke», identifisert som «luft» og «vann». Disse seks «røtter» utgjør universets grenseløse kraft, men forholder seg passive. Hippolytus hevder at Simon hadde demoner i sin tjeneste, og at hans tilhengere gjorde bruk av trylleformler og trylledrikker, tilbad bilder (også av Simon og Helena) og fikk demoner til å påføre folk drømmer.