Tidlig i tenårene mestret Tárrega både gitar og piano. I 1869 hørte gitarmakeren Antonio Torres den da 17 år gamle gitaristen spille, og ble så imponert at han gav ham en av sine gitarer. Torres hadde gjort store endringer i gitarens konstruksjon, som på den tiden hadde mindre resonanskasse, kortere gripebrett, og ikke gav så mye lyd. Samtiden var i ferd med å miste interessen for gitaren, som passet dårlig til romantikkens mer dramatiske uttrykk, og fokus på sterke følelser. Torres hadde gitt gitaren både volum og dynamikk, og den bød på en mye større skala å spille på. Tárrega brukte Torres' gitarer resten av livet.