I middelalderen ble hustru brukt som tittel for kvinnelige ektefeller av personer med en viss rang eller sosial posisjon i datidens samfunn; ektefeller av væpnere, rådmenn i byene og av lagmenn ble da titulert som hustru, mens tittelen frue ble brukt om ektefeller av baroner (lendmenn) og riddere (skutilsveiner), de to høyeste adelsklassene, og også ofte om fyrstelige personer og i noen tilfeller om abedisser. Tittelen hustru i middelaldersk kontekst i Norge indikerer dermed at personen tilhørte det som kan regnes som den nedre delen av adelen eller det bedrestilte borgerskapet i byene.