I psykologi er en vanlig antakelse at kroppsspråket blant annet kan brukes til å vise grunnemosjoner slik Izard har beskrevet. Grunnemosjoner brukes i forskningen på små barn som ikke har utviklet et eget talespråk ennå, slik at man likevel kan få et slags innblikk i barnas livsverden. Ifølge Izard er de sju grunnemosjonene som skal være universelle på tvers av kulturelle forskjeller og vise seg tidlig i spedbarnsalderen, som følger: Interesse (øyebrynene ned, følge med øynene, betrakte, lytte) Glede, fryd (smil, leppene opp og ut, smilende øyne med eventuelt buete rynker) Sorg (buete øyebryn, munnen ned, tårer, rytmisk gråt) Sinne (rynkede øyebryn, kjeven sammen, smale øyne, rødt ansikt) Avsky (snerring, overleppen opp) Frykt (øynene stivnet åpne, blek, kald, ansiktsskjelving, håret rett opp fra hodet).