Hans posisjon som historiker ble formelt anerkjent i 1882 da han ble gitt en sivil pensjon på 150 pund i året «i anerkjennelse av hans verdifulle bidrag til Englands historie». Han var æres D.C.L. av Oxford, LL.D. av Edinburgh, og Ph.D. av Göttingen, og hedersstudent av Christ Church, Oxford; og i 1894 gikk han av som regius professor av moderne historie ved Oxford.