Det opprinnelige vindussystemet til Plan 9, 8½, utnyttet disse mulighetene på følgende måte. Brukergrensesnittet representeres på en terminal ved hjelp av tre pseudofiler: , som kan bli lest av et program for å informeres om musbevegelser og klikk på musknappen, , som kan bruker til å utføre innmating og utmating av tekst, og som utløser utføring av grafiske operasjoner (bit blit). Vindussystemet foretar en multipleksing mellom disse. Når et nytt vindu skapes for å kjøre et program inne i det, opprettes det først et nytt navnerom hvor , og er forbundet med vindussystemet, og skjuler den aktuelle utstyrsfilen som det selv har tilgang til. Vindussystemet mottar således alle kommandoer om innmating og utmating fra programmet og håndterer disse ved å sende en beskjed om utmatning til den aktuelle utstyrsfil (skjermen) og ved å gi et program tilgang til innmatning via tastatur og mus. Programmet behøver ikke vite om hvorvidt det kommuniserer direkte med operativsystemets utstyrsdrivere eller med vidnussystemet. Det trenger bare vite at dets navnerom er satt opp, slik at disse spesielle filer sørger for den innmatning og utmatning som det forventer.