I årene 1955-63 foretok USA, Sovjetunionen og flere andre mer enn 500 atombombesprengninger i verden og doblet dermed atmosfærens innhold av radioaktivt karbon 14, slik at alle levende organismer så å si fikk et datostempel. På dette grunnlag kunne man utvikle «bombepulsteknikken», for den brå økningen av karbon 14 i luften gjorde det mulig å datere med stor presisjon alt som har levd fra 1950-tallet. I 1963 opphørte prøvesprengningene, og dermed avtok luftens karbon 14-innhold til dagens nivå, noen få prosenter høyere enn før 1955. Denne kurven («pulsen») gjør det mulig å fastslå når kroppens forskjellige celler ble dannet. Atomene telles i et akseleratormassespektrometer som akselererer ioner opp til ekstremt høye energier, og skjelner mellom karbon 14-atomer og andre atomer. Da kan det med en nøyaktighet på 18 måneder fastslås når cellenes DNA ble dannet. Det ble hentet vev fra hjernen (neocortex og oksipitallappen) hos 17 personer som døde i perioden 2003-04. Var personen født i 1970, men cellene dannet i 1990, ville det bety at det dannes nye nerveceller hele livet. Men det viste seg at nervecellene fra de to hjerneområdene var dannet samtidig med personen, og dermed kunne det dokumenteres at disse områdene av hjernen ikke danner nye nerveceller.