Færøyenes viktige forsyningslinjer over Nordsjøen, fremfor alt til Danmark, ble brutt under krigen. Færøyene var på dette tidspunktet overveiende et fiskerbondesamfunn som var i ferd med å industrialisere sine fiskerier. Halvparten av fisken ble landet av havgående slupper, og halvparten av kystfiskere i motor- eller robåter, mens jordbruket stagnerte. Industrien var beskjeden, og håndverkene var lite spesialiserte. Sverri Patursson skrev i 1918 at «de fleste jordbrukere og også håndverkere har fisket som bierverv, mens omvendt den aller største del av fiskerne har jordbruk som bierverv».