En øverste formløs Enhet, uttrykket av hva som i tid og rom er skaperen av det åndelige, eteriske (den femte essensen), og materielle verdener og vesener. Produksjon av dette er delegert av Det til en skaper eller flere skapere som selv har sin opprinnelse i Det. Kosmos er skapt av det arketypiske menneske tilsvarende til sin egen form. Dualisme: en kosmisk far og mor, lys og mørke, høyre og venstre ( i gnostisk forestilling, det vil si emanasjoner, en utstrømning av det guddommelige). Som et trekk av denne dualisme, mottyper, en ideenes verden. Sjelen er framstilt som en landflyktig, en fange: hjemmet og opprinnelsen til den øverste Enhet som sjelen til sist vil komme tilbake til. Planeter og stjerner påvirker mennesker og deres skjebne, og er også steder hvor man havner etter døden. Se astrologi. En frelserånd eller frelserånder som støtter sjelen på reisen gjennom livet og etter livet til «verdens lys». Et kultspråk preget av symboler og metaforer. Ideer og kvaliteter er personifisert. «Mysterier», det vil si sakramenter som støtter og renser sjelen og som sikrer gjenfødsel i et åndelig legeme og oppstigning fra den materielle verden. En stor hemmelighet blir gitt til de innvidde, og fulle forklaringer av 1, 2 og 8 er reservert for de som er betraktet til å forstå og bevare læren.