Kobberamalgam til dentalt bruk inneholdt 60-70% kvikksølv og 30-40% kobber. I 1859 ble kobberamalgam introdusert som tannfyllingsmateriale i Tyskland og England. Flere kobberamalgam, men langt fra alle, inneholdt kadmium. Tannfyllingsmaterialet hadde større plastisitet og bedre tilpasning til ferdig preparerte tannflater enn sølvamalgam, og ble særlig brukt til å reparere større kariesskader som man ikke klarte å reparere på annen måte. Materialet ble også anvendt i kariesaktive bitt, særlig melketannsbitt.