Upartiskheten som Ranke henvendte seg til pavestolen med i dette arbeidet, ga ham følelsen av at han ikke hadde latt det protestantiske perspektiv komme til sin rett. Et patriotiskt begjær for også å skildre Tysklands historie kom dermed opp, også på grunn av det rike materiale de tyske riksdagsaktene tilbød ham. Dette drev ham til å skrive (fem bind, 1839–43; og et tilleggsbind med urkunder), et arbeid som vel kan settes ved siden av hans pavehistorie.