Trafikken i Stockholm hendt med lette robåter kalt eller , som skulle frakte passasjerer og disses bagasje som lettere gods, hvor kravet om rommelighet var sentralt. Etter hvert ble trafikken mer regulært med tidtabeller langs faste ruter mellom reisemålene som Kungaliga Djurgårdsbrunn og Djurgården under kontroll av kvinnene fra Dalarna som vist seg meget praktisk i deres arbeid som båtbesetning og båtorganisatorer. Etter hvert ble de store robåtene avløst med vevslupper som kalles , som kunne frakte mellom 20 og 30 passasjerer med en besetning på fire kvinner, med hjulboks/hjulkasse, skovlhjul og veivstake selv om de fleste tok et dusin passasjerer som regel. Disse som regel var åpne båter, men bevarte illustrasjoner vist dessuten at flere hadde soltak for å gi passasjerene litt ly fra været. Skovlhjulene var plassert litt forut på båten, hvor passasjerene holdt til på den aktre delen.