I presentasjonen sin i 2012 addresserer Vajda også ikke-språkvitenskapelige bevis, inkludert analyser av haplogrupper av Y-kromosomer og mitokondrielt DNA, som bevares uendret i respektivt mannlige og kvinnelige ledd, utenom ved mutasjoner. Hans mest overbevisende bevis her er den Y-kromosomielle haplogruppa Q1, som oppsto rundt og finnes hos nesten alle amerikanske urfolk og nesten alle jenisejiske ketere (90 %), men nesten ingen andre steder i Eurasia utonm hos selkupere (65 %), som i århundrer har giftet seg med ketere. På grunn av dette og andre bevis foreslår Vajda et urdené-jenisejisk hjemland i nærheten av elvene Amur og Aldan. Dette folket ville ha vært jegere og samlere, i likhet med de moderne jenisejerne og i motsetning til nesten alle andre sibirske folkeslag (utenom noen paleosibirske folkeslag ved stillehavet i Sibir, som ikke ser ut til å være genetisk i slekt med jenisejerne). Etter hvert ble alle etterkommerne i Eurasia utryddet av spredningen av reingjetende pastoralister (altså de som snakker de såkalte altaiske språkene), utenom de moderne jenisejerne, som var i stand til å overleve i myrområder langt vest langs elva Jenisej fordi det er for mye mygg der til at rein enkelt kan overleve. Karibuene ble derimot aldri temmet, så forfedrene til de moderne na-dené-folkene fikk aldri samme trussel.