Bøndene hadde dyrket på små og spredte jordområder, men agrarrevolusjonen ført blant annet til at man slo sammen mindre åkerlapper som hadde bli dannet over mange generasjoners arveskifte til større åkrer. Hver gård fikk færre, men større områder som var samlet. Dette endret også samfunnsstrukturen på landet da mange gamle landsbyer forsvant da hver gård isteden kunne ligge nær sine åkrer. Det ble også innført vekselbruk (driftsmåte hvor man planmessig unngår å så samme eller nærstående planteslag to år på rad på samme jordstykke) som også var en nyvinning i Norge på 1800-tallet, foruten gjødsling, kraftfor, bevisst avlsarbeid med delvis nye raser til forbedrede typer, forbedring av de tradisjonelle redskapene og innføring av nye maskiner; treskeverk, slåmaskin, såmaskin, gjødselspreder og annet. Økt produktivitet i landbruket friga arbeidskraft både til nye næringer som industrien (fremmet den industrielle revolusjon) og til utvandring (lettet befolkningspresset og sosial nød). , kan det leses i 1885-beretningen fra Stavanger amt.