I Breitingers hovedverk, fra 1740, avviser han det tradisjonelle poetiske prinsippet om imitasjon av naturen gjør seg til talsmann for den skapende fantasi. Dette synet fikk stor betydning i tysk litteraturhistorie og for den spirende geni-kulten som slo ut i full blomst i romantikken. Det har også sammenheng med den litteraturhistorisk viktige striden som Bodmer og Breitinger kjempet mot Johann Christoph Gottsched.