Keiserdyrkelse fungerte også som en måte for befolkningen i provinsen Asia til å komme til ordning med keiserstyret innenfor rammeverket av deres samfunn. Religiøs praksis var i høyeste grad en offentlig affære og involverte borgerne i alle anliggender, inkludert bønn, ofringer og prosesjoner. Ritualer som ble holdt til ære for en særskilt keiser kom til å overgå dyrkelsen av andre guder. Ingen annen kult kunne overkomme keiserkultene i henhold til utbredelse og for folk flest.