Selv om hverken alderdomsunderstøttelsen eller aldersrenten rettslig var karakterisert som fattighjelp og derfor ikke medførte tap av valgrett, hadde begge ordninger allikevel et visst stigmatiserende ry i befolkningen. I 1950 fravalgte en fjerdedel av de berettigede personer således å søke om aldersrente. Dels på grunn herav og dels fordi mange mente at aldersrenten beløpsmessig var svært beskjeden, var det i de neste årtiene en løpende debatt om å erstatte den med en høyere og universell ytelse for eldre som alle borgere over en viss alder hadde rett til. I 1948 nedsatte sosialminister Johan Strøm derfor en kommisjon til undersøkelse av «en alminnelig folkepensjonsordning». Det tok åtte år før kommisjonens betenkning ble ferdig, men delelementer ble løpende offentliggjort og gav anledning til en større offentlig debatt i de mellomliggende år om det danske pensjonssystemet. Det var således et hovedtema ved folketingsvalgene i april 1953 og september 1953.