I gatestrukturen før 1900 var stedet der parken ligger et utflytende gatekryss der Kirkegaden, Langgaden, Nygaden og Jernbaneveien møttes. Den åpne plassen kaltes «Kjærlighetstorvet». Ved nyreguleringen etter bybrannen i 1900 ble den diagonale Kirkegaden sløyfet for å få til et kvadratur. Da ble det mer åpen plass, og bystyret bestemte i 1901 at plassen ikke skulle bebygges, men beplantes, hvis de nødvendige private bidrag kom inn. Debatten om det var råflott å ha en så sentral tomt uten bebyggelse bølget, og i 1906 måtte private stille 1950 kroner i tillegg til de opprinnelige 500 for å sikre reguleringen til park «til evig tid». Dette året kom det første parkanlegget.