At fugler og visse dyrearter varsler hverandre om mat, farer, lokker til seg maker, osv., eller at mennesker tar varsler av fugleskrik (se feigd), kan ikke regnes som uttrykk for fuglespråk. En må her skjelne mellom det fenomen at noen tolker dyrelyder og dyrs atferd etter fastlagte, tradisjonelle mønstre, og de unike meddelelsene som enkelte mottar om hendelser som har skjedd eller som vil komme til å skje. Det er altså mottakerens dechifrering av koden og ikke avsenderen som avgjør om vi står overfor tilfeller av fuglespråk (eller eventuelt andre former for dyrespråk).