Island har meget liten dialektvariasjon, og enkelte mener at det ikke eksisterer dialektforskjeller i det hele tatt. Det er imidlertid enkelte ulikheter innen uttale som er mer utbredt i enkelte regioner enn andre, og som kan avsløre hvor man kommer fra. Ordforrådet er det samme over hele Island, selv om det kan være forskjeller for de ulike ordenes betydning. Det har vært forutsetninger for at dialekter skulle kunne oppstå på Island, da befolkningen har vært spredt ut over et stort geografisk område, og mange har bodd isolert på samme sted over flere generasjoner. Island har imidlertid en sterk litterær tradisjon, blant annet på grunn av islendingesagaene, og en høy andel av befolkningen har vært lesekyndig, noe som motvirker dialektspredning. Det var også vanlig at man reiste rundt på leting etter arbeid eller bedre fiskemuligheter. I dag er de dialektale ulikhetene som eksisterer i tilbakegang. Færøysk, som ikke har en like sterk skriftlig tradisjon som det man finner i islandsk, og som heller ikke fikk noen offisiell ortografi før 1854, har større dialektale ulikheter, til tross for at språket tales av færre personer på et mindre område.