Enkelte forskere har hevdet at Grágás ikke bare skulle inneholde generelle lovbestemmelser, men også presedenser og lovpraksis i domstolene. Vilhjálmur Finsen, som utga lovsamlingene i 1852, hevdet imidlertid at den lovgivende virksomheten på Island i fristatens periode var så stor at det ikke var rom for noen ytterligere utvikling av sedvanerett eller rettspraksis.