Forordningen hadde sin bakgrunn i utviklingen i den danske delen av Danmark-Norge, der pietismen trengte nordover fra Tyskland og vant prestene for seg i Sønderjylland. Ofte var de utdannet ved tyske universiteter, vendte hjem begeistret over dette nye, holdt inntrengende prekener om omvendelse, og samlet de omvendte («de vakte») i små grupper til møter, såkalte «konventikler». Statsminister og amtmann i Tønder, Johan Georg von Holstein (1662-1730), var selv pietist. Bevegelsen vokste raskt, og før 1730 var det pietistiske prester overalt i Danmark, ikke minst fordi hoffet i København sluttet seg til, noe som resulterte i den strenge helligdagsforordningen som forbød maskerader, teaterforestillinger og julestuer på søn- og helligdager, og gjorde det til en borgerplikt å gå til gudstjeneste. De som uteble, skulle straffes med bøter og gapestokk.