Ved utgivelsen av ble Biaz sterkt kritisert for manglende egenart, spesielt at de opererte i kjølvannet av 80-tallsmusikken. «Den litt hese stemmen, den litt klagende gitarspillingen, trommingen, ALT er som på 80-tallet!», skrev . Slik musikk var imidlertid gått ut på dato: «Å høre på Bíaz er som å drikke sur melk».