Høyderegionene er karakterisert ved de følgende trekkene. – lavlandet (av latin = «slette»): lavtliggende terreng, høyt biologisk mangfold, vanligvis sterkt preget av menneskelig aktivitet (kulturlandskap). – åser ( = «bakke»): bakkete terreng, høyt biologisk mangfold, øvre grense for utbredelsen av varmeelskende treslag og kulturplanter. ( = «under»): større åsrygger, i stor grad preget av skog, øvre grense for fruktdyrking. – fjell ( = «fjell»): fjellskog, nokså artsfattig. : øvre grense av skogvekst, nokså artsfattig. – høyfjell ( = «Alpene»): vegetasjonssonen over tregrensen, preget av polster- og mattedannende planter. – isbreer ( = «snø»): sonen over den permanente snøgrensen, vegetasjonen er begrenset til nunatakkflora (planter på tinder som stikker ut av isen) og kryoplankton (alger som vokser i breisen).