Hele banen til Ariel ligger innenfor magnetosfæren til Uranus. De bakre halvkulene – de som vender bort fra retningen av banen – til satellitter uten luft, og som går i bane på innsiden av en magnetosfære, treffes av magnetosfærisk plasma som roterer med planeten. Dette bombardementet av plasma kan føre til at den bakre halvkulen for alle observerte måner unntatt Oberon (se under) blir mørkere. I 1986 observerte et fall i energetiske partikler rundt månens bane, som følge av at Ariel også fanger opp magnetosfæriske ladede partikler.