Mot slutten av 1800-tallet var det en bølge av historisk interesse for bondeopprøret, fremmet av blant annet den samtidige veksten av arbeider- og sosialistbevegelsene. Utgivelser av Charles Oman, Edgar Powell, André Réville og G.M. Trevelyan etablerte og fastsatte opprørets gang. Ved 1907 var redegjørelsene av alle krønikene tilgjengelige i trykk og de fremste offentlige opptegnelsene i arkivene blitt identifisert. Réville begynte å utneytte de juridiske anklagene som hadde vært benyttet mot mistenkte opprørere etter opprøret var over som en fersk kilde for historisk informasjon. I løpet av det neste århundret ble det utført omfattende forskning av de lokale økonomiske og sosiale historien til opprøret ved å benytte lokale kilder spredte over sørøstlige England.