I løpet av antikken ble Kronos tidvis fortolket som Chronos, personifiseringen av tiden; i henhold til Plutark mente grekerne at Kronos var et allegorisk navn for Chronos. I løpet av renessansen avledet sammensmeltningen av Kronos og Chronos til figuren «Fader Tid» i sentrale Europa, utøvelsen av slåttånden om høsten. Fader Tid ble vanligvis framstilt som en eldre skjeggete mann, kledd i en lang kappe og bar med seg et timeglass og en hjå.