Til forskjell fra senere offisielle historiske tekster som fulgte konfucianske prinsipper og la vekt på å hylle keisernes guddommelige rettigheter og tale nedsettende om enhver mislykket tronpretendent, hadde Sīmǎ Qiāns mer fri og objektive prosa større tilslutning blant diktere og romanforfattere. De fleste kapitler av var levende beskrivelser der forfatteren kritisk balanserer tradisjonelle fortellinger med de skriftlige nedtegnelser for på den måte å sikre en størst mulig pålitelighet. Som eksempel kan nevnes at materialet om Jīng Kēs forsøk på å snikmyrde Qin Shi Huang var en øyevitneskildring gjenfortalt av oldefaren til Sīmǎ Qiās fars venn, som hadde vært en lavstående byråkrat ved Qins hoff og tilfeldigvis deltok ved en diplomatisk seremoni.