Delprivatiseringsforslaget var en del av internasjonaliseringsstrategien i Statoil som hadde foregått siden slutten av 1980-årene. Situasjonsforståelsen i Statoils ledelse var at selskapet ikke ville få en like stor andel i norske felt som det hadde fått i ekspansjonsfasen gjennom 1970- og 1980-årene. Selskapet hadde derfor ambisjoner om internasjonal ekspansjon. Samtidig endret petroleumsindustrien seg kraftig. Etter oppløsningen av Sovjetunionen ble enorme petroleumsverdier tilgjengelig for internasjonale aktører. Videre ble fusjon mellom internasjonale oljeselskaper mer utbredt mot slutten av 1990-årene. Slik som sammenslutningen av Exxon og Mobil til ExxonMobil i 1999. Avstanden opp til de internasjonale selskapene Statoil ønsket å konkurrere med ble derfor langt større. Statoils styre betraktet delprivatisering og notering på børs som et middel for mer effektiv styring, større frihet og bedre konkurransevilkår internasjonalt for selskapet. Statoils ønske om overføring av hele eller deler av Statens direkte økonomiske engasjement ville dessuten gjøre tilgangen til kapital for selskapet langt større.