Med sykkelens popularitet begynte nederlenderne å bygge adskilte sykkelstier så tidlig som på slutten av 1800-tallet. Etter andre verdenskrig var landets infrastruktur i ruiner, og noen byer som Rotterdam måtte bygges fullstendig opp igjen. Dette ga muligheten til å skape mer «moderne» infrastruktur. Fra 1940-årene til 1970-årene ble gater bygget etter en ny designfilosofi hvor man forsøkte å blande syklister med kjøretøytrafikk. Etter tre tiår viste disse designene seg i stor grad å være en fiasko, med 65% færre kilometer syklet og 174% økning i antall syklister drept per kilometer.