Hans enestående stilistiske vokabular består blant annet av et særlig suggererende system av abstraherte plantelignende former. Bølgende flater og nervøse bevegelser preger overflater i stein og tre. I to dimensjoner skaper Guimard virkelig abstrakte komposisjoner som han like ubesværet anvender på blyglassvinduer (Mezzara hotel, 1910), keramikkfliser (Coilliot house, 1898), støpejern (Castel Henriette, 1899), tapet (Castel Béranger, 1898) og tekstiler (Guimard hotel, 1909).