Hans dramatiske tekster er preget av et kraftfullt poetisk språk i et egentlig nakent eller handlingstomt scenerom. Handlingene eller bevegelsene til aktørene i tekstene er drevet frem av språket selv og kun i liten grad av sceneanvisninger. Scenerommet er redusert til det minimale, mens språket er energisk, og krever til slutt at publikum reflekterer over seg selv. Et særlig drag ved tekstene er bruken av tegnsetting, dvs han bruker kun punktum. På den måten bryter han setningene i stykker og fremstiller ordene i nye sammenhenger. Ordenes vanlige bruk og mening møter motstand, og klang og rytme får en viktig plass.