Motstanden var mye kraftigere enn mot den i 1907, og avisene skrev at «» Uansett fikk de konservative formene overtaket igjen utover 1920-tallet. Ikke minst fordi det fantes få lærebøker med den nye rettskrivningen, så det ble vanskelig for skolene å ta den i bruk. Innenfor landsmål førte valgfrie former til at landsdelene satte opp sine egne skriftnormaler til bruk i skolene, ut fra det som best passet til den lokale dialekten. Landsmål viste derfor tegn til å splittes i flere landsdels-skriftspråk, og i 1934 vedtok Stortinget at det trengtes en ny språkreform som skulle redusere antall dobbeltformer i begge mål. Slik håpet en å få fortgang i tilnærmingen, «på norsk folkemåls grunn».