I begynnelsen av 890-årene var det hendelser i England som sannsynligvis også påvirket situasjonen i Irland. Alfred den store beseiret danene, og satte med den en foreløpig stopper for videre norrøn ekspansjon i Sør-England. I hvor stor grad den norrøne virksomheten i England, Skottland og Irland var koordinert er omdiskutert. Det er likevel påfallende at de irske annalene i 892 først rapporterer om de norrønes nederlag for sakserne (i.e. Alfred), og i neste innførsel beskriver splittelse mellom de norrøne i Dublin. Ifølge annalene blir de spilttet i to fraksjoner, en som følger «Ivarsønnen» og en som følger Sigfrith Jarl. (Om denne Ivarsønnen er Øystein eller Harald er ikke sikkert.) Harald Ivarsson ble drept i 897, og i 901 falt et åpenbart svekket Dublin for et koordinert angrep fra Brega og Laigin, og . Det skulle ikke bli noe norrønt nærvær av betydning i Dublin før etter Flann Sinnas regjeringstid, da de under Sigtrygg Caech igjen tok kontroll over Dublin i 917). Flann Sinnas navn blir ikke nevnt i sammenheng med erobringen av Dublin. Det tyder på at dette skjedde mer som følge av en lokal allianse mellom Laigin og Brega, og ikke at «et samlet Irland som frigjorde seg fra de fremmedes undertrykkelse» slik noen senere historikere framstiller det.