Etter krigen ble nordmenn som hadde vært i denne form for tysk tjeneste, kollektivt frikjent, unntatt en mann fra Skatval som jobbet på Værnes under hele krigen sammen med mer enn 2.000 andre. Han ble dømt for medvirkning fordi han hadde vært NS-medlem. Dommen mot mekanikeren la som skjerpende punkt til grunn at det fortsatt pågikk kamper, og at Værnes var tyskernes viktigste flyplass for kampene i Nord-Norge. Dommen ble anket til Høyesterett, der en av dommerne gikk inn for frifinnelse fordi mannen hadde fulgt direktiver fra norske myndigheter. Ingen politiske myndigheter i Trondheim ble etter krigen gransket for sine handlinger våren 1940. Historikeren Vidar Eng mener at kunngjøringen 24. april av må ha fremstått som offisiell linje fra norske myndigheter i Trøndelag. Eng mener at Centralkomiteen og den øvrige norske ledelsen i Trondheim følte seg truet av tyske krav om å skaffe arbeidskraft. Truslene var rettet mot Trondheim som helhet, og Eng mener at Cappelen og Skjånes ikke ga etter av feighet. Undersøkelseskommisjonen av 1945 forsvarte underforstått Cappelens handlinger i 1940. Historikeren Anders Kirkhusmo legger de tyske truslene til grunn, og formoder at Cappelen og de andre lederne var i en vanskelig situasjon preget av lammende frykt etter at Elverum, Molde, Kristiansund, Steinkjer og Åndalsnes ble bombet. Namsos ble nesten lagt øde av bombing 20-21. april.