Protactinium ble først identifisert i 1913 da Kasimir Fajans og O. H. Göhring fant den kortlivede isotopen (med halveringstid på 1,17 minutt) under forskning på nedbrytningstrinnene til (uran). De døpte det nye grunnstoffet «brevium» (etter latin , «kort»). Navnet ble forandret til «protoactinium» i 1918 da to grupper med forskere (Otto Hahn og Lise Meitner fra Tyskland samt Frederick Soddy og John Cranston fra Storbritannia) oppdaget uavhengig av hverandre. Navnet ble forkortet til protactinium i 1949.