Det første bidraget er dens nullpunktsenergi som er den indre energien i grensen → 0. Ved høyere temperaturer bidar det andre leddet som Einstein benyttet i 1907 til å forklare hvordan varmekapasiteten til et fast stoff varierer med temperaturen. I sin modell tenkte han seg at det består av partikler i faste posisjoner som kan oscillere med samme frekvens om sine likevektsposisjoner.