Siden 1800-tallet har mange av Oslos naturlige vannveier blitt lagt i rør. Det startet med at byen vokste samtidig med at bekkene og elvene, som stadig fikk tilført stadig mer avløpsvann, etter hvert ble lagt i rør slik at byens innbyggere skulle slippe unna stanken. Bekkene dannet hovedkloakker som førte urenset avløpsvann direkte til Akerselva eller rett ut i fjorden. Praksisen med lukking skjøt for alvor fart på 1900-tallet. Jakten på nye arealer til boliger og veier førte til at mange vannveier ble lagt i rør fram til begynnelsen av 1990-tallet. Da var om lag 200 kilometer, tilsvarende 70 prosent, av hovedstadens bekke- og elveløp rørlagt. I 1993 ble framtidige elve- og bekkelukkinger forhindret og arbeidet med gjenåpning av strategiske strekninger startet fra rundt år 2000. Gjenåpning av bekker er i dag et ledd kommunens arbeid med å redusere flom- og overvannsskader og utvikling av ́blågrønne strukturer ́.