Nāsadīya sūkta innledes med ordene «Den gangen var det verken være eller ikke-være». Den undrer seg deretter når, hvorfor og gjennom hvem universet oppstod i en kontemplativ tone, og gir ingen endelige svar. Snarere konkluderer den med at endog ikke gudene kan vite dette, siden de kom etter skapelsen. Selv ikke den som måler alt det skapte, i den høyeste himmel, kan eller ikke kan vite det. Benevnelsen er litt villedende, fordi verset verken presenterer en kosmogoni eller skapelsesmyte som er beslektet med de som finnes i andre religiøse tekster. I stedet provoseres lytteren til å stille spørsmål ved om man noen gang kan vite alle detaljene om universets opprinnelse.