Hans utgivelser fra før og er preget av rike gallerier av portretter og biografier, tegnet opp med psykologisk sans og gjort på bakgrunn belesthet og skarpsindig kritikk. I den senere monografien søkte han å gå bak det bilde som Chateaubriand hadde gjort seg ferdig med for ettertiden for å finne den virkelige Chateaubriand. Derimot fikk Sainte-Beuve en tendens til å kjæle med de små detaljene, og stundom ble han mer opptatt av middelmådigheten enn det store nyskapende geniet. Hans bedømmelse av Alfred de Vigny, Lamartine, Victor Hugo og Balzac er tidvis uforståelig ettersom hans ideal var grunnleggende klassisk.