På andre halvdel av 1800-tallet, mens Thailand het Siam, etablerte kong Rama IV handelsavtaler med blant annet USA og Storbritannia, og under de påfølgende kongene Rama V og Rama VI hadde Siam utbredt handel med disse landene. Vestlige land gjorde flere forsøk på å få etablert en sentralbank i Siam i denne perioden, men kongene mistenkte at disse landene ønsket dette for egen vinning, og noen sentralbank ble derfor ikke etablert. Etter statskuppet i 1932 ble det på nytt foreslått, først av Pridi Banomyong i 1932, deretter under statsminister Phraya Phahonphonphayuhasena i 1933, men regjeringen besluttet at dette ikke var riktig tid for denne etableringen, fordi Siam ikke hadde noen aktuelle kandidater for stillingen som sentralbanksjef, samt at landet hadde lite kapital og ingen kommersielle banker.