I 1880-årene var spesielt kunstnermiljøet og aktivister innen kvinnesaken, opptatt av begrepet likestilling mellom kjønnene og muligheten for fri omgang. Begge konsepter var radikalt forskjellig fra borgerskapets århundrelange ide om at familien var samfunnets hjørnesten. Den hadde ulmet en tid, men da Henrik Ibsen lanserte sin Nora i (1879), med sin uregjerlige og individuelle opptreden, (1877), med kvinnen som dominerende, og en annerledes Fru Alving i (1881), ja, da ble det virkelig . Arne Garborg var noe negativ til Ibsens fremlegg, men han funderte også, i sin (1886) på hvorfor det skulle være mannen, og ikke andre, som satt med makt og oversikt i en familie og samfunnet ellers. Han mistet da jobben som statsrevisor.