Det mesopotamiske året (šattu) besto i prinsippet av 12 måneder. Et normalår, likt sammensatt av måneder på 29 og 30 dager, varer derfor i 354 dager. Årets lengde er basert på årstidenes syklus, eller solens, siden et tropisk år varer litt mindre enn 365 ¼ dager, og lengden i månemåneder som kommer nærmest det er 12. Årets begynnelse er fastsatt ved en av de to jevndøgnene, vanligvis våren, men også i flere tilfeller høsten. Ett år i den "ideelle" kalenderen med 30-dagers måneder, som ofte er vist i astronomiske tekster, er 360 dager, noe som burde forenkle beregninger (etter et prinsipp som er bevart i rentekvotering). Fra Hammurabis tid har man hatt en kalender hvis nyttår falt ved vårjevndøgn i måneden nisanu.