Da hun kom på prestekontoret var det Andreas Andreassen, den gamle vennen som hadde oppfordret til boikott av henne, som møtte henne. Han hadde uten hell forsøkt å bli fritatt fra denne plikten, men som vikar var det hans ansvar å gi henne en innføring. Ingrid Bjerkås beskrev dette som et «rart og vemodig møte». Omtrent samtidig som hun kom til Skaland sendte Leiv Aalen fra Det teologiske menighetsfakultet (MF) sammen med en prestegruppe et brev med krav om at det måtte settes inn en mannlig prest for dem som ikke ønsket henne som prest. Det ble også dannet en lokal aksjonsgruppe med utgangspunkt i et bedehus i Torsken som fremmet et tilsvarende krav. De sendte et brev til biskopen med 33 underskrifter. I andre miljøer i Berg og Torsken ble aksjonen møtt med motstand. Lokalbefolkning positive til Bjerkås reagerte på at det ble gjort forsøk på å klassifisere folk som mer eller mindre kristne etter som de godtok eller ikke godtok Bjerkås, og man reagere på innblanding i lokale saker fra personer langt borte. Biskop Wiig avviste også kravet om en mannlig prest, og pekte på at Bjerkås hadde blitt tatt bedre imot enn man kunne vente.