I løpet av tiden med det engelske samveldet (1649–1653) vedtok rumpparlamentet en rekke lover angående religion, lovverket, og finansene. De fleste av medlemmene ønsket å fremme «gudfryktighet», men også å begrense en del av de mer ekstreme puritanske sektene som kvekerne og rantere. En lov om ekteskapsbrudd av mai 1650 idømte dødsstraff for incest og utroskap og 3 måneders fengsling for utukt. Lov om blasfemi av august 1650 hadde som mål å tøyle ekstrem religiøs «entusiasme». For å stoppe ekstreme misjonærer å preke ble det opprettet en komité for utbredelse av evangeliet, og som ga lisenser for å preke. For tillate puritanerne religionsfrihet, ble den elisabethanske kravet om obligatorisk oppmøte i kirken opphevet. Ettersom advokater var overrepresentert i rumpparlamentet svarte ikke parlamentet på populære krav fra levellerne, en politisk-religiøs retning, om endringer av det kostbare juridiske systemet.