Vårpengeurt trives på plener og enger – den er svært vanlig i parker og på kirkegårder. Opprinnelig er den en fjellplante fra Mellom-Europa og Pyreneene. Arten ble i Norge først observert i åker i Mærradalen i Oslo i 1879, men nokså umiddelbart etterpå også i Bu Øvre Eiker: Lilleby 1881 og Kongsberg 1884, pluss flere steder i Oslo. Samtidigheten i funn, og tilknytningen til jordbrukslandskap, sier nokså tydelig at arten kom inn med mellomeuropeisk såfrø som kom mye mer i bruk i perioden fra 1870. Siden har den spredd seg utover landet, og den finnes nå nord til Troms. Den er også kjent i fjellstrøk i Sør-Norge opp til over 1200 moh.