Steinen er første gang omtalt av biskop Wegener i 1639, og han laget da også en tegning av innskriften. Etter dette vet man ikke mer om den før i 1845, da Morten Dedekam fant «en runestein i en trapp som fører fra kirkegården ned mot elva». Steinen var tydeligvis slått i stykker for å brukes som trappetrinn, og bare en av delene er bevart. Ut fra Wegeners tegning mangler i dag ti av runene.