Den siste viktige utvikling av skrivemaskiner var IBMs Wheelwriter fra 1984, som raskt erstattet kulehodemaskinene. Disse maskinene hadde en skive kalt typehjul («daisy wheel» fordi den kunne sammenlignes med en prestekrage, med tegn støpt i enden av hvert «blomsterblad»). Et slikt typehjul av plast var enklere og billigere enn et kulehode, men det var mindre slitesterkt, og måtte skiftes oftere. Enkelte av denne type skrivemaskiner var i realiteten tekstbehandlingsmaskiner med minne, som var i stand til å huske et mindre antall bokstaver og tegn. Andre var utstyrt med eksterne minnebrikker som kunne f.eks inneholde standardbrev, som dermed kunne gis et personlig preg.