En viktig grunn til Arbeiderpartiets sterk engasjement for Nord-Norge på slutten av 1940-årene, var at gjenreisningsarbeidet gikk mot slutten, og at en da fryktet arbeidsløshet når boliger og infrastruktur stod ferdig. I verste fall så en for seg en reprise av forholdene fra 1930-årene, med arbeidsledighet, og omtrent av befolkningen på forsorgstøtte (trygd). Det sesongpregede arbeidslivet i Nord-Norge ga spesielle problemer, fordi fiskerbønder og småbønder meldte seg seg arbeidsledig i deler av året hvor de ikke kunne finne arbeid. Dermed mottak Nord-Norge over 85 % av midlene for særlige sysselsettingstiltak i perioden 1946–1951.