Charpy V-testen er en standardisert test, der en slår på prøvestykket med høy hastighet. En bestemmer da mengden av energi som absorberes av et materiale under brudd. Resultatene i testene oppgis i Joule. Denne absorberte energi er et mål for bruddseigheten til et gitt materiale, og fungerer som et verktøy for å studere overgangen mellom duktile og sprø materialer. Den er mye anvendt i industrien, da det er lett å tilberede og gjennomføre, og resultater kan oppnås raskt og billig. En ulempe er at noen av resultatene er bare sammenlignende. Testen ble utviklet rundt år 1900. Testen var sentral i å forstå bruddproblemer av skip under andre verdenskrig. I dag er det brukt i mange bransjer for å teste materialer, for eksempel for plattformer for å finne ut hvordan temperaturer og materialtykkelser påvirker materialene som brukes.