Nazistene begynte undertrykkelse av sigøynerne (romanifolket; tysk: ) kort tid etter maktovertakelsen i 1933. De ble betraktet som "asosiale", som en folkegruppe med "artsfremmed blod", som mindreverdige og skulle skilles fra den rene "ariske rasen". Ordførere, politimestre og andre myndighetspersoner krevde tidlig at sigøynerne skulle interneres i leire utenfor byene. Den første leiren ble opprettet i 1935 uten lovegrunnlag. Kommunene opprettet over 20 leire til 1939. Nürnberglovene skulle også omfatte sigøynere. Fra 1936 arbeidet at sentralkontor med registrere sigøynere for å bekjempe "sigøyneruvesenet". De rasehygienske kontoret definerte 90 % av sigøynerne som det vil si som ikke rent "ariske". Romanispråket tilhører den indo-ariske språkgruppen med opphav i sanskrit med påvirkning av blant annet kurdisk og persisk samt gresk. Nazistenes ideologer forsøkte å definere sigøynerne som en mindreverdig, uren eller degenerert gren av den "ariske" familien fordi de ikke kunne benekte sigøynernes "ariske" opphav.