Ved hans død ble hans kongedømme, etter frankisk skikk og tradisjon, fordelt på hans fire sønner, den eldste Teoderik (som han hadde fått med en første hustru eller frille, kanskje Evokildis av Köln) i Metz; og de tre han hadde fått med Klotilde: Kildebert i Paris; Klodomer i Orléans; og Klotar I i Soissons. Selv om Frankerriket besto og ble oppfattet som en enhet, skapte denne inndelingen med flere konger nye politiske enheter og åpnet for en tradisjon som førte til uenighet og innbyrdeskrig som varte til slutten av det meovingske dynasti i 751. Splittelsen fortsatte under de karolingiske kongene, selv om det var perioder hvor riket var samlet under en konge, mest særskilt er tiden under Karl den store. Frankerriket fikk en særskilt inndeling med en kulturell innflytelse delt mellom øst og vest for den kongelige makt. Disse senere politiske, språklige og kulturelle enhetene ble til kongeriket Frankrike, de tallrike tyske statene, og de delvis selvstendige kongerikene Burgund og Lotharingia.