Tibetansk buddhisme er en retning innenfor mahayanabuddhismen. Den er kjent for et omfattende klostervesen og er basert på en kombinasjon av mahayana- og vajrayanaelementer. Tibetansk buddhisme utviklet på 700- og 800-tallet i løpet av forskjellige oversettelsesperioder av mahayana- og vajrayanatekster fra India. Import av buddhistisk kultur og tro skjedde samtidig med framveksten av en fastere statsdannelse i Tibet, og behovet for å utvikle en stedegen skriftkultur.