Hans tilknytning til denne tradisjonen er uttrykt gjennom sterke sufi-elementer og begrepet kjærlighet i hans poesi. I hans univers finnes det ingen klare grensetilstander mellom menneskelig og guddommelig kjærlighet. Dermed ledes leseren ofte til å spørre om det var kjærligheten til Gud eller den vakre Selma (som sies å ha vært datter eller søster av prins av Jazira) som inspirerte ham. Bortsett fra sine tradisjonelle orientalske elementer, er Jaziris poesi også dypt forankret i romantisk patriotisme, og diktene han skrev som en hyllest til høvdingene i Kurdistan avviker fra en del samtidig poesi. Kurdistans navn dukker ofte opp og er alltid forbundet med stor stolthet.