Han hadde en allsidig kulturell interesse som fant mange virkefelt utenfor matematikken. Han var en godt likt forelesar i Folkeakademiet, og de astronomiske foredragene hans ligger til grunn for bøkene (1902) og (1921). Han engasjerte seg i studentvelferd, i kristelige studentaktiviteter, i personalhistorie og i psykisk forskning. Han var frimurer, var en tid sterkt opptatt av Oxford-bevegelsen og ble til slutt katolikk.