Arenaens runde fasade besto opprinnelig av hvit og lyserød kalkstein fra Valpolicella. Et stort jordskjelv i 1117 ødela nesten hele den ytre ringen rundt bygningen, med unntak av en del som i dag kalles «vingen». Den sammenraste steinen ble i stedet brukt til å bygge opp igjen andre sammenraste bygninger i nærheten. Tross dette fremsto arenaen som prangende og imponerende for middelalderens besøkende, som mente arenaen måtte ha vært en labyrint uten inngang og utgang før jordskjelvet. Arkeologen og humanisten Cyriaco av Ancona ble dypt imponert over bygningen og byggemetoden, mens Giovanni Antonio Panteo bemerket i sitt hyllingsskrift (1483) at arenaen var et «overmenneskelig bygg».