Det blir lagt spesiell vekt på Vjatsjeslav Lypynskyj (1882-1931), født i Polen, en ukrainsk historiker av polsk opprinnelse, filosof og politiker, som ble offer for en idé og grunnleggeren av ukrainsk monarki. Lypynsky bodde i Berlin og Wien, og ble leder for det ukrainske partiet samt en ledende monarkist, som støttet den ukrainske hetmanen Pavlo Skoropadskyj. Forfatteren bruker hans historie som et symbol på hvordan historien kan bli fordypet i tid og glemt, men samtidig understreker hun at denne historien lever i fantasien til en moderne kvinne som utforsker fortiden for å finne sin egen identitet og berøre det som er tapt i historien. Roman forteller samtidig historien om flere generasjoner av fortellerens familie mot det historiske bakteppet av Ukraina fra det tjuende århundre. Mens fortelleren griper fornuften, griper hun samtidig aspekter av nasjonens historie for å hindre dem fra å gli inn i glemselen. "Forglemmelse" er kompleks både i innhold og struktur, og trosser en nasjons sovjetpålagte minne om rotløshet ved å utforske byrden til et kollektivt minne bygget på frykt, lydighet og glemsel.