I EU er store deler av den internasjonale privatrettens lovvalgsregler for kontrakter harmonisert gjennom Regulation on the Law Applicable to Contractual Obligations 593/2008 (Rome I Regulation). Hovedregelen er at partene selv kan velge hvilken lov som skal regulere kontrakten (partsautonomi). Dette skjer vanligvis skriftlig gjennom en egen klausul i kontrakten, men kan også skje ved egen skriftlig avtale, muntlig avtale eller konkludent atferd. Partene kan også velge å at forskjellige deler av avtalen skal reguleres av ulike lover (såkalt dépeçage). Denne friheten til å velge hvilke lovregler som skal regulere kontrakten er imidlertid begrenset av avtalefrihetens grenser, lex foris overstyrende preseptoriske regler,, tredjestaters overstyrende preseptoriske regler når disse gjør utførelsen av kontrakten ulovlig og «Ordre public».