Som religions- og trosfilosofisk begrep oppsto fideismen blant konservative katolikker på 1700-tallet: hos Joseph de Maistre (1753–1821) og Louis de Bonald (1754–1840), senere videreutviklet Félicité de Lamennais (1782–1854) ideene i I–IV (1817–1823). Disse teologene var av den oppfatning at den eneste kilden til troen, og derfor også opphavet til religiøs kunnskap, er en overnaturlig åpenbaring. Fideismen var særlig utbredt i Frankrike, men også i Tyskland og Belgia fant tankene gjenklang.