Striden ble utløst av Ernst Noltes artikkel i (FAZ) i 1986. Nolte argumenterte med at holocaust ikke var unikt og at Tyskland som nasjon derfor ikke skulle bære særlig skyld. Nolte viste blant annet til Stalins utryddelse av kulakkene og massemordet under Pol Pots regime. Nolte hevdet at holocaust ikke skilte seg vesentlig fra andre tilfeller av utryddelse av folkegrupper, bortsett fra bruk av gasskammer. Han hevdet også at holocaust var en reaksjon på eller etterligning av massedrapene i Sovjetunionen. Nolte hevdet langt på vei at Stalins terror var årsak til holocaust og at Stalins terror var verre. Jürgen Habermas var den viktigste motpart debatten som særlig foregikk i form av innlegg i og FAZ. Joachim Fest og Eberhard Jäckl deltok i debatten. Skillelinjene i debatten var for en stor del politisk mellom konservative (Nolte) og venstreorienterte (Habermas). Habermas fremholdt at Nolte og Noltes meningsfeller drev revisjonisme og relativiserte holocaust ved å sammenligne med bombingen av Dresden. Den var ingen strid om konkrete fakta om holocaust herunder omfang og metoder brukt i massemordet, striden dreide seg i hovedsak om holocausts egenart og i hvilken grad det var en enestående hendelse.