Slaget ble utkjempet mens sjuårskrigen pågikk, og som en gjenspeiling av deres motsetning og rivalisering i Europa sendte det franske en liten kontingent på omtrent 50 artillerister for å hjelpe bengalerne i å kjempe mot britene. Nawab Siraj ud-Daulah hadde en styrke som var tallmessig overlegen britenes, og han satte opp sin stilling nær Pôlashi. Britene lovet store bestikkelser til Sirajs degraderte armésjef, Mir Jafar, i dag et navn synonymt med forræder på bengali og urdi, samt til flere andre, som Khuda-Yar Lutuf, Mahtab Chand og Swarup Chand, Umichand, maharaja Krishna Nath og Rai Durlabh, siden de var bekymret for nawabens tallmessig overlegne styrker. Dermed stilte Mir Jafar og de andre forræderne opp sine soldater nær slagmarken, men gjorde ikke noe for å faktisk delta i slaget. Dermed ble Siraj ud-Daulahs hær beseiret av omtrent 3050 av den britiske obersten Robert Clives soldater.