Ved Aistulfs død var det to som kunne kreve tronen i det langobardiske kongerike; Desiderius, hertug av Istria og Ratchis, bror av Aistulf, men sistnevnte hadde sagt fra seg tronen allerede i 749 for å bli munk i Monte Cassino. Desiderius krevde straks støtte fra paven og på betingelsen om hans hjelp lovte han å tilbakelevere de byer som langobardene fortsatt hadde kontroll over på tross av avtalen med Pipin. Han lovte også en større sum penger, og Stefan sendte straks sine folk til begge rivaler, Desiderius og Ratchis. For sistnevnte minnet han om hans munkeløfte, og sikret således fred og hindret innbyrdeskrig blant langobardene. Ratchis vendte tilbake til sitt kloster og Desiderius ble anerkjent som konge i 757.