Solventilen inneholder tre blanke metallstaver og en matt,sort stav. Ettersom en sort overflate absorberer varme bedre enn lys, blir den sorte staven varmet opp av dagslyset. Når den blir varmet opp, utvides den og blir lengre. Den når da en ventilarm som tetter et gassmunnstykke og stenger av gassen. Når det blir mørkere krymper den sorte stangen og ventilarmen åpner så gassmunnstykket igjen. Det gassdrevne hovedlyset blir tent av en mindre evighetsflame og er altså påslått kun når det er nødvendig. Solventilen gjorde mange fyrvoktere arbeidsløse, men mengder av gass ble spart og oppfinnelsen ble spredt verden over. I 1912 ble Blockhusudden fyr i havneinnløpet til Stockholm det første i verden med solventil.