Før oppstigningen startet den påfølgende dagen, opprettet Amundsen ytterligere et depot hvor han lagret en tredjedel av forsyningene som totalt skulle holde i nitti dager. Videre utforsket han, sammen med Bjaaland, Wisting og Hassel, begynnelsen av den planlagte strekningen. Den første dagen på det såkalte «Mount Betty» innebar en stigning på rundt 600 meter, før den gikk over i skråninger og breer. Om kvelden den andre dagen slo mennene leir i en høyde av  meter over havet; det vanskeligste stykket syntes nå å ligge bak dem. Den 20. november stod de imidlertid ovenfor en ny «stor, mektig, absolutt fjordlignende bre som strakk seg fra øst til vest», og som stod vinkelrett på gangretningen – Axel Heiberg-breen. De kalte den opp etter konsulen Axel Heiberg, en beskytter av mange polare ekspedisjoner. Amundsen slo fast at den antatt enkle veien opp var en feilberegning, for breen steg til nesten  m over 13 km, og var full av bresprekker. For å spare tid, og for ikke å demoralisere mennene, besluttet Amundsen at de fortsatt skulle bestige breen.