I 616 støtte hærene til Powys og Æthelfrith av Northumbria sammen. I henhold til Geoffrey av Monmouth levde den politiske rivalen til den northumbrianske monarken, Edwin av Deira, i landflyktighet i Gwynedd på denne tiden. Historikere som John Morris har ment at Æthelfriths hensikt var å gripe ham, men antagelig har Selyf Sarffgadau av Powys nektet ham å dra med hæren gjennom Powys for å komme til Gwynedd. Da Æthelfrith så en mulighet for å drive en kile mellom folkene i nordlige Wales og de i Rheged invaderte han de nordlige områdene i Powys. Æthelfrith tvang fram et slag i nærheten av Chester og beseiret Selyf og hans allierte. Etter kampen skal den fryktelige hedningen Æthelfrith, forteller Bede, fått hele drept 1200 munker fra det betydningsfulle klosteret Bangor ved Maelor Saesneg; slaktet ned ettersom han sa at «de kjempet imot oss ettersom de satte seg mot oss med sine bønner». Selyf ble også drept i slaget og kan ha vært den første av kongene av Powys som ble gravlagt i kirken dedisert til sankt Tysilio ved Meifod, derfor kjent som , og i tiden etter denne kongefamiliens mausoleum.