Mange særkjenne ved grenlandsmålet kommer fram når en ser hvordan de tre norrøne vokalene har utviklet seg i grenlandsmålet: Norrøn og har falt sammen i . Norrøn har blitt til , og : når norrøn sto i slutten av et ord. foran stående når norrøn hadde en konsonant etter seg. Disse bøyingsmønstrene illustrerer det som har skjedd: Norrønt > grenlandsk 'vise'. Norrønt > grenlandsk 'gjest'. Norrønt > grenlandsk 'hest'. Norrønt > grenlandsk 'kaste'. I norrønt og har trykkveik blitt til sist i ordet. I norrønt og har trykksvak blitt til foran . I norrønt har trykksvak holdt seg som , og ikke blitt til , mens har falt bort. I norrønt , og har holdt seg som foran konsonantene , som seinere har falt bort. I norrøn , , , og har trykksvak blitt til . I norrøn har trykksvak blitt til . Når også trykksvak her har blitt til , trass i at han er fulgt av en konsonant, har det trulig morfologiske årsaker, ved bortfall av genus-skillet mellom (hankjønn) og (hokjønn).