Nordens høyadel og geistlighet fik problemer med å opprettholde sin levestandard i senmiddelalderens nedgangstider, og ble henvist til å supplere sine private inntekter med en andel høstet fra kongens inntekter. De tok distrikter i len, og stod for kongens skatteinnkreving i lenet. Høymiddelalderens sysler ble i Norge drevet som len, og iblant også kalt for det. Lenets senter var et slott eller en borg som var sete for høvedsmannen eller lensherren. Her var det snakk om «slottslen», i kontrast til «smålen» som inngikk i et «hovedlen». Slottslen i Norge var befestninger som Tønsberghus, Bergenhus og Båhus. Finnmark var eget len under Vardøhus, men inngikk i Bergen hovedlen. Fra rundt 1350 tjente høvedsmenn i Oslo, Bergen, Trondheim og Tønsberg som fehirder og sysselmenn. Høvedsmannen på Akershus slott ble unionskongenes øverste representant i Norge.