I 1926 og årene før, hadde rytterne på de flate etappene fullført sammen, der vinneren ble kåret i en massespurt. Tour-arrangøren like ikke dette fordi de ønsket at rittet skulle være en individuell styrkeprøve. Derfor ble de flate etappene startet i lag. startet sist. Tidsdifferansen mellom hvert lag var 15 minutter. Det var slike etapper på 1.-9., 12. og 18.-23. etappe. Rytteren med raskest tid vant etappen. Ideen var at rytterne ikke kunne se sine rivaler, og hadde ikke noe annet alternativ enn å sykle så raskt de kunne på hver etappe. Det ga en høyere gjennomsnittstid, og den første vinnertiden på under 200 timer.