I 1952 introduserte Eastman Kodak et fargefilm-alternativ, Eastmancolor, hvor farger ble eksponert på én enkelt filmremse som kunne fremkalles gjennom vanlige filmprosesser, fremfor Technicolors dyre og tungvinte fargeleggingsteknikker. Technicolor tilpasset samtidig fargeoverføringsprosessene sine til å kunne trykke Technicolor-filmer fra Eastmancolor-negativer. Etter (1955), den aller siste filmen skutt på Technicolors kamera, utvidet Technicolor tjenestene sine til å kunne tilby fremkalling og filmprosessering for andre formater som VistaVision, Todd-AO, og Ultra Panavision 70, fordi Technicolors fargeoverføringsprosess fortsatt var ansett som overlegen andre fargeprosesser i industrien.