I den andre halvdelen av 1800-tallet var Kjerringøy større enn den nærliggende kjøpstaden Bodø. Likevel hadde handelsstedet ingen havn som klarte å ta imot stadig større båter og skip. Handelsstedet tjente nemlig som mellomhavn for fiskere som ventet på godt veir for å dra videre til Lofoten. Flere hundre og visstnok opptil tusen fiskere kunne samtidig oppholde seg på stedet. Etterhvert som båtene ble større og dessuten fikk motor, mistet Kjerringøy, i likhet med flere fiskevær langs Nordlands kyst, denne funksjonen.