Et større problem utgjorde , stammer og folk som romerne hadde avtale med og som stilte krigere til disposisjon, og som var ledet av egne hærførere. Disse fikk stadig større betydning i vesten og som bare med store vanskeligheter lot seg kontrollere av keiseren. Antagelig fikk allerede vestgoterne lov til selv å inndrive deres andel av skattene i deres bosetninger i Aquitaine i Gallia. I Vestromerriket munnet denne prosessen til slutt ut på 400-tallet i den faktiske selvoppløsningen av den regulære hæren da romerne snart manglet finansielle midler til å underholde den. De germanske soldatene trådte da inn i stedet for den vestromerske hæren, og deres anfører overtok til sist statens rolle som fra deres synspunkt var blitt overflødig. Samtidig oppsto det fra år 400 private hustropper, mindre hærer som ble holdt av feltherrer eller rike private, de såkalte .