Foran siste runde av turneringen, var det klart at kun Carlsen og Kramnik hadde teoretiske muligheter til å vinne. Kramnik, som spilte med sorte brikker mot Ivantsjuk, måtte oppnå et bedre resultat enn Carlsen, som skulle spille med hvite brikker mot Svidler, fordi selv om de hadde like mange poeng, hadde Carlsen fem seire mot Kramniks fire, noe som ville gi Carlsen en fordel ved poenglikhet. Carlsen og Kramnik hadde to remis i innbyrdes oppgjør, så innbyrdes oppgjør var ikke utslagsgivende. Ivantsjuk oppnådde tidlig en fordel mot Kramnik, mens Carlsen lå ganske likt med Svidler. Carlsen havnet imidlertid i alvorlige tidsproblemer, og var ute av stand til å forsvare seg på en adekvat måte mot Svidlers angrep; Svidler oppnådde en sluttspillposisjon han lett vant. I mellomtiden hadde Ivantsjuk utspilt Kramnik, og Kramnik ga opp få minutter etter at Carlsen hadde tapt. Turneringen endte således med tap for begge som ledet, Carlsen og Kramnik, men Carlsen vant turneringen på grunn av sine fem seire, mot Kramniks fire.