Sangen handler om en innbilt reise gjennom tortur, påbrakt av alkohol og overdreven bruk av narkotiske stoffer. Sangen er veldig typisk for bandet i denne perioden, med Anselmos harde vokalist, kombinert med Dimebag sine typiske, sterke gitarriff. Phil Anselmo viser også frem hvor kapabel stemmen hans er, når han bytter fra lyse til mørke toner, og omvendt, uten å vise tegn til å anstrenge seg. Dette kombinert med Vinnie Paul sin trommespilling og Rex Brown på bass, gjør sangen til en av de mest likte blant anmeldere.