I den katolske kirkes latinske ritus er det presten konsumerer fra kalken. Intinksjon er ikke utelukket, i noen land vanlig, men katolsk universalkirkelig slett ikke alminnelig. I Norge er det opp til hver enkelt kirkemenighet, med godkjenning av biskopen, å avgjøre om intinksjon kan brukes som et alternativ under nattverden. Det som da er vanligst, er at de som er med under gudstjenesten går frem til alteret, der presten etter det den kommunisererer ønsker dypper hostien i kalken med Kristi blod, og legger den på kommunikantens tunge. Metoden minimerer og ikke utelukker risikoen for at dråper av Kristi blod drypper på gulvet; dette kan ytterligere forebygges med å holde et fat eller et klede mellom kalt og munn. Metoden er da visuelt også i pakt med at nattverdighet er noe man gies, ikke noe man forsyner seg av. Særkalk eller beger er da ikke aktuelt.