Han kunne høre folkemengdens revolusjonære rop fra slottet sitt, og slottsgarden som skulle beskytte ham, var ikke kommet på jobb. Av sikkerhetsgrunner stengte han seg inne med familien, men utpå kvelden kom to ministre innom og bad ham straks forlate München, før mobben stormet slottet og tok livet av dem. Ludwig bestemte seg for å dra til familiegodset nær den østerrikske grensen sammen med sin kone, fire døtre og en eske sigarer. Imidlertid var også sjåføren gått over til revolusjonen, så de måtte leie en bil. Denne kjørte av veien i novembertåken og ble stående fast i en potetåker, slik at tjenerne måtte få hjelp av noen soldater på en gård til å dra bilen opp ved hjelp av hestene sine. Klokken halv fem om morgenen kunne de kjøre videre. Vel ankommet godset sitt fikk Ludwig vite at Bayern nå var blitt en republikk, og at han selv var etterlyst. Det var derfor ikke annet å gjøre enn å krysse grensen til Østerrike før han ble funnet og arrestert. Ludwigs korte regjeringstid var sterkt konservativt og katolsk preget. Hans sosialpolitikk orienterte seg sterkt mot den pavelige encyklika , som ble forkynt av pave Leo XIII i 1891. Med samtykke fra Den hellige stol innstiftet han 14. mai 1916 festen for i München, som i de følgende årene ble feiret i alle bayerske bispedømmer. Freisings bispekonferanse besluttet i 1970 å flytte festen til 1. mai som opptakt til Mariamåneden.