Bak Skredes sene debut lå en personlig tragedie som ikke var offentlig kjent i den tiden han virket som forfatter og kritiker. Skredes biografer Otto Hageberg og Egil Ulateig går langt i å antyde at urettmessig forfølgelse i hjembygda var bakgrunnen for at han i 1936 ble dømt for utuktig adferd overfor tre jenter. Han var da lærer i Vågå, og de tre jentene hadde vært hans elever. Begge biografene antyder justismord. Bak den angivelige forfølgelsen av Skrede og hans familie hevdes å ligge at bygdefolket følte seg skandalisert av foreldrenes svært offentlige skilsmisse og rettstvist i 1890-årene, samt at broren Anders var dømt for mord. Ytterligere grunn for mistenkeliggjøring skal ha vært at Skrede i sin lærergjerning av sambygdingene ble betraktet som «radikal», blant annet ved at han drev seksualundervisning. Under rettssaken på Gjøvik prøvde Skrede selv å underbygge sin uskyld ved å beskrive den hetsen han mente seg utsatt for i bygdemiljøet. Det ble også i samtiden ansett som oppsiktsvekkende at 25 sambygdinger under rettssaken leverte et «protestskriv» mot tiltaltes forklaring med sterke nedsettende utsagn om hans karakter. På den annen side ble fornærmedes forklaringer ansett som meget troverdige.