Læstadius bygget sin framstilling på tilgjengelige avhandlinger fra 1700-tallet, blant dem Knud Leems (1767) og «Anonymus hos Leem», hvor en klassisk hierarkisk presentasjon av samisk gudelære blir introdusert. Læstadius fulgte dette skjemaet. Samtidig inntok han en kritisk, analytisk holdning til de kildeskriftene han gjennomgikk. Etter Læstadius mening var den tradisjonelle samiske religionen et avsluttet kapittel, men han antok at det fantes levende spor av tradisjon, og han beskriver disse sporene slik de framsto i hans samtid. Læstadius' folketroinnsamling regnes som et verdifullt supplement til de eldre kildeskriftene. I motsetning til mange av de tidligere skriftene har han en forståelsesfull og positivt bekreftende innstilling; han skildrer noaidiens virksomhet med respekt, og uten å forbinde den med djevelske krefter.