På Touren vant Merckx ets prolog, og ga ham den første slederens ( ), som han mistet dagen etter til lagkameraten Joseph Bruyère. Han vant den syvende etappen av et, og tok tilbake ledelsen, gjennom å angripe i de avsluttende kilometerne og holde unna den jagende pelotonen. Han la fem minutter på Poulidor, hans viktigste rival, etter å ha droppet ham på Col du Galibier. Dagen etter, i bakkene til Mont Ventoux, syklet Merckx for å begrense tapene sine etter å ha lidd flere angrep fra andre generell klassifiseringsryttere, inkludert Poulidor, Vicente López Carril og Gonzalo Aja. Han utvidet ledelsen gjennom flere etappeseirer etterpå, inkludert en hvor han angrep med ti kilometer igjen på en flat etappe og holdt unna pelotonen for å nå mål i Orléans nesten halvannet minutt før jaktgruppen. Merckx avsluttet Touren med åtte etappeseire og sin femte Tour de France-seier, som tilsvarer rekorden til Anquetil. alt=A few cyclists riding on racing bicycles with a lot of spectators cheering.|venstre|miniatyr|Med sin seier i landeveisrittet for menn ved UCI Road World Championships i 1974 og sine seire i to Grand Tours, Giroen og Touren, ble Merckx den første rytteren som vant Triple Crown of Cycling . Ved å gå inn i landeveiset for menn under UCI Road World Championships forankret Merckx en tropp som inkluderte Van Springel, Maertens og De Vlaeminck. Ruten inneholdt tjueen runder av en krets som inneholdt to stigninger. Merckx og Poulidor angrep med rundt syv kilometer igjen, etter å ha tatt det ledende utbruddet. De to syklet til mål sammen hvor Merckx vant sprinten til streken, og etablerte et to sekunders gap mellom seg selv og Poulidor. Ved å vinne landeveisrittet ble Merckx den første rytteren til å vinne Triple Crown of Cycling, som består av å vinne Tour de France, Giro d'Italia og landeveisritt for menn ved verdensmesterskapet på ett kalenderår. Det var også hans tredje verdensmester, og ble den tredje rytteren som noensinne har blitt verdensmester tre ganger, etter Binda og Rik Van Steenbergen.