På 16-1700 tallet var tiggerproblemet likevel så stort at det ble følt behov for å opprette en form for fattigomsorg. De første bestemmelsene om offentlig hjelp kom i Christian Vs Norske Lov i 1687, men disse lovbestemmelsene fikk liten praktisk betydning. Viktigere var lover som ble innført av styret i København gjeldede lokalt for et stift, kalt . Akershus stift fikk en slik anordning i 1741, Bergen stift i 1755, Kristiansand stift i 1786 og Trondhjem stift i 1790. Anordningene varierte fra stift til stift, men innførte alle et fattigvesen med fattigkretser (fattigkommuner) som skulle forsørge de fattige. En fattigkommisjon i hver krets skulle være ansvarlig for hjelpen. Bestemmelser om regulerte hvilken kommune de fattige kunne søke hjelp i. En fattigskatt skulle skaffe midler til å dekke utgifter til fattighjelp.