Idéen om transkulturell diffusjonisme har stått spesielt sterkt i Tyskland og Østerrike. Det fremste navnet i Tyskland innen den geografisk-antropologiske retningen var Friedrich Ratzel. Han rettet spesiell fokus på folkvandringer. Han var blant annet sterk motstander av tanken om at kulturelle fenomener kan oppstå parallelt ulike steder på jorden, og forklarte likheter som resultat av migrasjon og kulturlån. I Østerrike ble diffusjonsteoriene frontet av Fritz Graebner og Wilhelm Schmidt. De stilte metodiske krav til forskningen som gikk ut på at det skulle tas hensyn til form-, mengde- og kontinuitetskriterier når det skulle fastslås om kulturkontakter hadde funnet sted. Ved hjelp av disse metodene kunne man ringe inn kulturkretser.