I 1913 planla Bergen kommune å omregulere området Krohnsmindemyren, og tenkte seg en sirkelformet plass i krysset der Fjøsangerveien, Michael Krohnsgate og Pinnelien (dvs. den nåværende Ibsens gate) støter sammen. Strøket trengte et sentrum med butikker og torgboder, og i 1919 presenterte reguleringssjefen i Bergen en ny plan for plassen, som nå var blitt kvadratisk, men helt annerledes enn dagens Danmarksplass. Kommunen eide de østlige delene av plassen, men langs Solheimsgaten var det mange private eiere, slik at kommunen måtte foreta flere ekspropriasjoner. Plassen skulle gi strøket sentrumspreg med sine sammenhengende, fireetasjers bygninger på begge sider. I 1935 ble arkitekt Ole Landmark engasjert til å tegne fasader og grunnplan for 15 bygninger, mens tomtene ble solgt enkeltvis til private utbyggere i 1936. Bygningene ble reist i årene 1938-42, men plassen ble aldri fullført etter Landmarks tegninger. Heller ikke kom det noe offentlig bad som planlagt.