John Oppliger mente moe ble betydelig mer populært og anerkjent i 2000-årene. Kommersialisering ble resultatet av interessen til moe, som førte til at moe utviklet seg fra å være et ikkeseksuell begjær til å bli en seksuelt sublimert søthetsfasinasjon. Rice Brad mener også at moe forandret seg rundt denne tiden fra å være noe mellom figuren og seeren, til å bli en fokusert fetisj for seerne. Brad presenterte flere eksempler hvor han mente dette var tilfellet, blant annet , og . Han mener at disse seriene dreier seg om søte, lunefulle, klumsete, unge jenter, for å fremme og manipulere sterke følelser hos seerne. Istedenfor å fremme moefølelser, var figurene moe i seg selv og viste flere viktige kjennetegn til moebevegelsen. Brad karakteriserer disse jentene som bedårende, til en viss grad seksuelt tiltrekkende i tillegg til selvbeviste, men ikke kyniske. Han mente også at disse figurene nærmest krever tilbedelse og å bli lagt merke til, istedenfor å passivt få det.