Da Ido, ei reformert form for Esperanto, blei utforma i 1907, skjedde det også med flere konsesjoner til den naturalistiske skolen. Bl.a. blei Esperantos helt enkle regel for trykk i uttale (alltid på nest siste stavelse) endra til et langt og komplisert system med unntak, for å bedre etterlikne uttalen i moderne romanske språk.