Forekomsten av palatalisering er minst av alle trønderske dialekter i Lierne, og er tiltagende desto lengre sør i fylket man befinner seg. Forekomsten av retrofleks flapp er omtrent like stor over hele Nord-Trøndelag. Svake hankjønnsord med overvekt, for eksempel «okse» og «bakke», ender med nord for Verdal, full apokope mellom Verdal og Stjørdal, samt den mer typiske vest og sør for Stjørdal. Nord for Stjørdal finnes utjevning med både og i svake hunkjønnsord med overvekt. Tradisjonelt har mange inntrønderske dialekter hatt én vokallyd mer enn de fleste andre norske dialekter, en såkalt dyp (), altså en halvåpen, fremre vokal, en mellomlyd mellom og . Noen har også hatt cirkumflekstonelag.