I løpet av 1100-tallet ble en ny design innført – i Frankrike ble det bygd firkløverformete borgtårn mens i England ble det bygd polygonale (mangekantede) tårn. Ved slutten av århundret begynte franske og engelske design å avvike fra hverandre: Filip II av Frankrike bygde en rekke av sirkulære borgtårn som en del av hans satsing på å etablere sin kongelige autoritet i nye områder, mens i England ble festninger bygd uten borgtårn. I Spania ble borgtårn i økende grad opptatt i både kristne som islamske festninger. I Tyskland ble høye tårn kalt for og bygget i den vestlige formen. I den andre halvdelen av 1300-tallet ble det fornyelse i å bygge borgtårn. I Frankrike satte borgtårnene i Vincennes i gang en mote med høye tårn forsynt med mange skåldehull, en retning som ble tatt opp i Spania hovedsakelig gjennom Valladolidskolen for spansk festningsformgivning. I mellomtiden ble borgtårn i England populært blant de rikeste av adelen: disse store borgtårn, hver av dem unikt designet, utgjorde en del av de største festningene som ble bygget i løpet av perioden.