For å forlede tyskerne til å sende meldinger med kjent innhold benyttet britene en spesiell metode som de kalte («gartnerarbeid»). Rolf Noskwith forklarte det ved et eksempel: la ut miner på bestemte steder i Nordsjøen, og tyskerne sendte så mineadvarsler som kjente som . Stedene var utvalgt med omhu for å unngå visse siffer, som særlig 0 og 5, som tyskerne hadde flere stavemåter for». Britene kunne slik unnvike tidkrevende feilslutninger ved det at man unngikk fallgruber ved «NULL»/«NUL» og «FUENF»/«FUNF», og dermed var det bare ett problem som gjenstod; «ZWEI»/«ZWO». På grunn av lengdegraden 2 som løper sentralt gjennom Nordsjøen kunne ikke alltid denne utfordringen trygt unngås hver gang.