Carl Wilhelm Søderberg (1876–1955) var ingeniør ved Elektrokemisk og hadde tidlig tenkt tanken om at en kontinuerlig elektrode ville gi store fordeler. De første eksperimentene med en slik elektrode ble utført på Lysaker utenfor Kristiania (dagens Oslo), men ble deretter flyttet til Arendal Smelteverk, hvor videre tester ble utført vinteren 1916–1917. Ideen gikk ut på at den tyktflytende elektrodemassen ble stampet ned i et hylster (sylinder) av metall. I dette hylsteret skulle så elektrodemassen stivne og bli hard i den nedre delen som er i kontakt med det flytende badet i ovnen. Etter hvert som elektroden ble fortært, kunne en gradvis senke elektroden. Rett før senkingen skulle en så skjøte på et nytt hylseelement, der ny masse stampes inn. Problemene som fulgte med dette var å få elektrodemassen til å sette seg fast i hylsen. Fullskalaforsøkene mislyktes fordi elektrodemassen skled ut av hylstret og ned i ovnene. Noe av problemet var at stålhylsen som ble brukt, utvidet seg mer enn kullet i møte med ovnsvarmen.