Det er sent på høsten, en årstid Jansson bruker som en metafor for forvandlinger; på grunn av mørket og lengsel søker Filifjonka, Hemulen, Snusmumrikken, den foreldreløse Mymlen og Onkelsulliken seg tilbake Mummidalen. Når de ankommer mummihuset er familien forsvunnet. De bestemmer seg for å flytte inn og vente på familien. De ulike personene representerer ulike former for framtidstanker og mestring av forandringene. Mens de er samlet begynner de å vise omsorg og åpenhet for hverandre. De mister illusjoner og selvbedrag, og får mer respekt for hverandre. Når de bryter opp mot slutten av boken har alle nådd en høyere grad av innsikt.