En distriktslege i Gudbrandsdalen på 1890-tallet gjenga i dagboken sin en lusestatistikk over rekruttene, der en sanitetskaptein hadde notert at i Lom hadde 45,9 % av rekruttene lus, i Vågå 30,8 %, i Sel 50 % og i Heidal 33,3 %. Distriktslegen fortalte hvor viktigheten av renslighet for helsen, men selvgode folk regnet seg som renslige «og kun befengt med svettelus». «Svettelus» var noe de mente kom, når man arbeidet seg svett.