Mens Sokrates mente at all kunnskap er kunnskap om sannheten, skrev Demokrit: «» Denne skepsis til kunnskap om sannheten og absolutter overhodet, preger hele tenkningen hans: «» Han trodde ikke på Sokrates' idé om at mennesker ble gode, bare de ervervet seg kunnskap, eller at et samfunn kunne lykkes på det viset, for: «» Sett med Demokrits øyne kunne man altså være god, men likevel i stand til å handle galt. Han skrev: «» For ham var «» Styret skulle legge vekt på å dele ut midler til de fattige, gjøre dem tjenester og være vennlig mot dem, «». Demokrit anså den politiske prosessen som et praktisk foretak, ikke et teoretisk rammeverk, men hans synspunkter kom til å feies helt til side av Platon.