I 1940 forordnet biskop Preysing at det i alle kirker skulle bes for tretti geistlige fra den bekjennende kirke som var blitt arrestert i Preussen. Mens Preysings stilling gav han en viss beskyttelse mot nazistenes gjengjeldelser, gjaldt ikke dette hans katedraladministrator og nære medarbeider, domprost Bernhard Lichtenberg. Lichtenberg hadde gjort prestetjeneste i Hedvigskatedralen siden 1932, og var blitt overvåket av Gestapo siden 1933 ettersom han hjalp fanger og jøder. Han ble en tett medarbeider av biskop Preysing fra 1935. Han drev Preysings som gav hemmelig assistanse til folk som ble forfulgt av regimet. Fra 1938 ledet fader Lichtenberg bønnesamlinger for jøde og andre komnsentrasjonsleirfanger, deriblant «mine prestekolleger der». Han ble arrestert i 1941 for å ha preket mot den nazistiske propaganda og etter å ha skrevet et brev mot nazistenes eutanasipolitikk, dømt til to års straffarbeid, og døde på vei til konsentrasjonsleiren Dachau i 1943.