De viktigste beat-verkene er Jack Kerouacs roman (1957), Allen Ginsbergs dikt «Howl» (1956) og William S. Burroughs' roman (1959). Både «Howl» og ble anklaget for å være obskøne og forfatterne ble stilt for retten, med en mer liberal holdning til hva som kunne trykkes i USA som resultat. De som utgjorde den løst definerte kulturen ble kjent som bohemer og hedonister som dyrket det ikke-konforme og spontan kreativitet. Adjektivet (engelsk) har både betydningen , , men i denne sammenheng la man også vekt på forbindelsen til og og ordets musikalske betydning. Beatforfatterne og -poetene viste både en intens, utagerende tilstedeværelse i sine umiddelbare omgivelser og en søken etter dypere åndelig forståelse (som i stor grad fikk utløp i interesse for buddhismen). Spor av beat-kulturen er å se i mange senere subkulturer.