Etter att Olav Bjørkum gikk fra rektorstillingen i 1921, ble den besatt av Olav Vikøren. Han var rektor frem til 1928. Skolen hadde trange kår og måtte drives frem dag for dag, år for år, ved hjelp dugnadsånd fra nærmiljø og indremisjonslagene. Rektor og de andre ansatte måtte ta oppdrag utover timeplan, undervisning og vakter. De måtte ut på bygdene og deltok på møter og basarer, ofte sammen med elevene. Det de mottok i form av kollekt og gaver sikret videre drift.