Albumet besto av innsamlede lokale setermelodier og tekster fra Andreas Bøkseths diktsamling . Kildene som satt med seterkaukene i minnet hadde ikke selv vært budeier, men var med mor, bestemor eller andre voksne på seteren som barn, og hørte dem hauke. Seterdrift hadde for øvrgi blitt mer og mer sjeldent på Snåsa fra 1930-årene av, men noen holdt setrene gående til 1960-årene. Flere av kildene har i ettertid gått bort. Kaukene var korte, og det sies at i tillegg til å lokke på dyr, fungerte kauken også som kommunikasjon med andre mennesker. Den såkalte skal ha blitt brukt til å si ifra til budeia at nå kom man snart på kaffebesøk på setervollen. «Lelli» er et dialektord som betyr morsomt.