Andrew Wilson ved Lancaster University er en av de som har skrevet om kontekstualiseringssignaler, og viser med sin artikkel at ikke alle signaler er så tilsiktede som det nevnte eksemplet med møtelederens kremt. Som alle andre ytringer, kan også kontekstualiseringssignaler misforstås, oppfattes annerledes enn de var ment, eller ikke ha vært tenkt som noe signal fra avsenderen i det hele tatt. Som oftest skyldes misforståelser mangel på delt bakgrunnskunnskap, men Wilson trekker i så måte frem et interessant, selvopplevd eksempel hvor det nettopp er den felles bakgrunnskunnskapen som (feilaktig) aktualiseres. Wilsons historie går i korte trekk ut på at han var på restaurant med en ny bekjent. Mens de ventet på maten, flyttet Wilson et askebeger fra sin side av bordet og mot henne, for å gjøre plass til den kommende tallerkenen. Dette førte til følgende respons hos kvinnen: «Nei, jeg har ikke med meg sigaretter». Antagelsen om at Wilson tilbød henne askebegeret, stammet fra en e-postutveksling dem imellom som blant annet omfattet røyking, mer spesifikt at selv om Wilson selv ikke røykte, var det greit for ham at hun gjorde det når de skulle møtes. Selv om Wilsons flytting av askebegeret var av rent pragmatisk art, fikk denne handlingen status som et kontekstualiseringssignal.