Siden Genève-akkordene i 1954 hadde Vietnam vært delt langs den 17. breddegrad mellom kommunistiske nord ledet av Hồ Chí Minh, og et vestligstøttet kapitalistisk sør under Ngô Đình Diệm. Under fredsplanen skulle frie valg i 1956 legge grunnlaget for gjenforeningen av landet. Ingen av partene oppholdt avtalen, og nord forsøkte å gjenforene landet med makt. Nord-Vietnam ble støttet av Maos Kina og Sovjetunionen, og hadde lenge utkjempet en geriljakrig i sør. Frykt for tapet av Sør-Vietnam hadde ført til en gradvis økning av amerikansk hjelp. Mot slutten av 1962 var det 2700 amerikanske rådgivere integrert i sørvietnamesiske enheter, og store leveranser av håndvåpen, helikoptre og panservogner hadde også blitt bevilget til Sør-Vietnam. Den 28. desember 1962 fikk sørvietnamesiske enheter opplysninger om en Viet Cong-enhet som hadde etablert stillinger ved landsbyen Ấp Bắc, og besluttet seg for å angripe. Nordvietnamesiske styrker visste om angrepet, takket være stjålne amerikanske militærradioer. De besluttet seg for å sette et bakhold.