I 1918 dro han til Warszawa, hvor han til å begynne med arbeidet som lærer, før han i 1919 ble sekretær ved den statlige landbrukshøyskolen (). I 1920, under den polsk-sovjetiske krigen, gikk han inn i hæren som frivillig, og ble dekorert for heltemot. I 1924 ble han leder for avdelingen for slavisk etnologi i det arkeologiske instituttet i Vitenskapsakademiet i Warszawa. Nå fikk han muligheten til helt å ofre seg for vitenskapen. Takket være de utstrakte vitenskapelige arbeidene, og med støtte fra Kazimierz Nitsch og Jan Rozwadowski, fikk han i 1926 en stilling som vikarierende professor ved instituttet for slavistikk ved universitetet i Kraków. I 1930 ble han utnevnt til ekstraordinær professor, og i 1934 til ordinær. Fra 1935 til 1945 bodde han i Vilnius, hvor han i 1940 overtok lærestolen i etnologi og etnografi ved universitetet i Vilnius. I mai 1945 vendte han tilbake til Kraków, hvor han til sin død var professor i slavisk etnografi.