Det var ikke før i 2020 at romanen for alvor ble tatt frem fra glemselen, da den ble analysert i en doktoravhandling ved Universitetet i Oslo. Doktoravhandlingen konkluderer med at romanen er unik som en skildring av holocaust skrevet før man var klar over hvilken skjebne de forfulgte jødene fikk. Elsa Dickman skrev romanen da det skjedde, og ikke i retrospekt. Sammen med dagbøkene til Ruth Maier er Korsveien de eneste tekstene skrevet "mens det skjedde" av noen med kjennskap til Norge. gir også innsikt i det jødiske kvinnemiljøet i Oslo og deres aktiviteter høsten 1942, og strider på mange måter med den passive offerrollen jødene har blitt tildelt etter krigen. Den tilbyr derfor en nødvendig motvekt til underrepresentatsjon av jødiske kvinner i norsk offentlighet, litteratur og kollektiv minnekultur.