Det manglet ikke på forslag, men kun det beste var godt nok! Karene diskuterte lenge, og det ble meget ampert. Det var da underet skjedde. I retning over den åpne idrettsplassen kretset mot de lette skylag et prakteksemplar av en kongeørn. Rundt og rundt svevet den i ensom majestet, hevet og senket de mektige vinger, rolig og sikkert under den stolte flukt, mens den svevde høyere og høyere – inntil øyet måtte gi slipp. Da ørnen hadde forsvunnet fra mennenes blikk, var det ingen som gjenopptok den hissige diskusjonen. Etter få minutters forløp var man enstemmig om at klubbens navn – det skulle være «Ørn».