Han var sønn av presten Erik Andersen Thormodsæter (1819–1906) og Margrete Sophie Langberg (1817–1856). Etter å ha vært elev ved Gjertsens skole studerte han teologi og ble i 1884. De første årene etter eksamen hadde han forskjellige stillinger i skoleverket og utga noen oversettelser, blant annet Pontus Wikners (1889), samt enkelte praktisk-teologiske bøker. I 1899 ble han utnevnt til stiftskapellan i Hamar. Fra 1903 var han tredjeprest i Modum og fra 1908 residerende kapellan i Skedsmo. Han tok avskjed i 1924, og gjennomførte deretter en reise til Det hellige land.