Etter visse ydmykende opplevelser innser heldigvis Donald at dette var galt av ham. Først når Skarp ikke har voksne å friste lenger, gjør han krav på hjelmen selv. Ved Ole, Dole og Doffens inngripen ender imidlertid hjelmen på havets bunn, og kampen om kontinentet er over. En av nevøene ser imidlertid lengselsfullt og trist på havet der den forsvant (bare for å få et solid spark i baken av en av sine brødre). Det blir dermed antydet at selv Ole, Dole og Doffen ikke nødvendigvis var ufordervelige: Selv da hjelmen var tapt, følte en av dem fremdeles fristelsen.