Luxembourg hadde måttet avgi noen av de middelalderske landområdene til franske og prøyssiske arvinger, men framsto nå som mer enhetlig og sentralisert. Adelens makt ble aldri gjenopprettet etter Napoléonstidens avskaffelse av føydalisme og arbeidsplikt. Nå ble Luxembourg hevet i status til enhetlig storhertugdømme og lagt inn under styret til Vilhelm I av Nederlandene, den tidligere prinsen av Oranien. Det var første gangen at hertugdømmet hadde en monark som ikke hadde krav gjennom arv fra middelalderens adelslinjer. Imidlertid hadde Luxembourgs militære verdi for Preussen hindret det fra å bli helt integrert i det hollandske kongedømmet. Festningen, det nedarvede setet for middelalderens herskere, ble inntatt av prøyssiske styrker i kjølvannet av Napoléons nederlag, og det formelt nederlandske hertugdømmet Luxembourg ble medlem av det tyske forbundet, hvor Preussen hadde ansvaret for dets forsvar.