Forfatningen bestod av to hoveddeler, «oppbygning og oppgaver for Riket» og «grunnrettigheter og grunnplikter for tyske borgere». Den innebar en stor demokratisering i forhold til forfatningen av 1871. Stemmerettsalderen ble redusert til 20 år, ektefolks rettigheter ble sikret, og det ble åpnet for folkeinitiativer og folkeavstemninger. Rettsfilosofisk var forfatningen preget av en rettspositivistisk grunninnstilling, som gav seg uttrykk i at forfatningen uttrykkelig slo fast at den kunne endres av et nytt politisk flertall.