Forskere har identifisert to klasser med geologiske formasjoner på Oberon: kratere og chasmata ('canyon'-dype, langstrakte forsenkninger med bratte sider som sannsynligvis ville blitt beskrevet som riftdaler eller skrenter hvis det var på jorden). Overflaten av Oberon er den mest kraterbelagte av alle Uranus-månene, med en tetthet av kratere som nærmer seg metning – det vil si at dannelsen av nye kratere balanseres av ødeleggelsen av de gamle. Dette høye antallet kratere indikerer at Oberon har den eldste overflaten blant Uranus-månene. Diameteren på kratrene går helt opp til 206 km for det største av de kjente, Hamlet. Mange store kratere er omgitt av lyst materiale fra nedslag (strålesystem) som består av relativt fersk is.