Stockholm fikk en storbyform med vesentlig bredere gater og høyere bygninger enn Kristiania. Bygningsloven i 1874 tillot høyere bygninger, jf. Lindhagenplanen, og byggehøyden ble fem og seks etasjer. Kvartalene (kvarteren) fikk som i Kristiania bakgårder i gårdsrommene og befolkningen i arbeiderstrøkene bodde usunt tett. Stenstaden kom særlig på , Östermalm, Norrmalm, Vasastaden og Södermalm. Store høydedrag (bergknallarna) ble utsiktsparker, dels for å sikre utsikt og god luft som fellesgode, dels fordi det var dyrt å sprenge vekk store fjellhøyder, slik at byen fikk et svært god parkdekning.