Han var assessor ved hoff- og stadsretten i København fra 1800 og advokat ved Højesteret fra 1802. Etter å ha blitt fradømt sine embeter i Danmark kom han til Norge, hvor han ble prokurator ved over- og underrettene i 1810 og fikk oppreisning for fradømmelsen av embetene i Danmark. I 1814 ble han Norges første høyesterettsadvokat (advokat ved Høyesterett). Han var Norges første regjeringsadvokat fra 1816 til 1820. Han var sorenskriver i Bamble fra 1820 til 1829 og medlem av kriminallovkommisjonen. I 1823 ble innvalgt som suppleant til Stortinget for perioden fra 1824 til 1826, men da det ble aktuelt å møte, ble han avvist av Stortinget fordi han fikk kongelig pensjon.