Anstrengelsene for å fjerne dette styret ble kjent som Regulator-opprøret, og under andre navn. De mest berørte områdene skal ha vært Rowan, Anson, Orange, Granville, og Cumberland. Det var en strid mellom hovedsakelig underklassen, som utgjorde flertallet befolkningen i baklandet i Nord- og Sør-Carolina, på den ene siden, og de rike plantasjeeierne, som utgjorde mindretallet, kanskje rundt fem prosent av befolkningen, men som hadde kontroll over lovgivningen, administrasjonen og styringen. Det uttalte målet til regulatorene var å danne en ærlig regjering uten korrupsjon og redusere skatteleggingen. De rike forretningsmennene og politikerne som styrte Nord-Carolina oppfattet dette som en alvorlig trussel mot deres makt. De fikk fraktet inn militsen som knuste opprøret og hengte opprørerne. Opprøret ble i ettertid betraktet som en katalysator for den amerikanske uavhengighetskrigen ved at den førte krig mot korrupte myndighetspersoner som representerte den britiske kongen og kronen. Bortimot 300 regulatorer ble en del av den patriotiske bevegelsen mens kun rundt 30 beholdt sin lojalitet til den britiske kronen.