Månen yndig over havet lyser, og naturen den har nu gått til ro,alle hviler nu i søvnens armer, men på stranden vandrer enn de to. Det er annen styrmann med sin pike, båten ligger nå og skal avsted,avskjedskysset vil han henne give,derfor møtes de på strandens bredd. Et signal fra båten de nå hører, Aksel favner om sin hulde brud,og han båten i fra landet skyver, ja farvel, farvel betenk deg nu. Hulda går i mange tusen tanker, disse tanker de er om hennes venn.Intet budskap mer fra Aksel kommer, rosen visner hen på Huldas kinn. Og du falske og du fromme bølge, si meg om du taget har min venn,har du det så ville jeg ham følge, bølge, bølge gi meg svar igjen.