Til tross for den positive responsen fra leserne, har litterære kritikere i årtier avvist stilen i og andre sentimentale romaner, ettersom disse bøkene var skrevet av kvinner og så fremtredende behandler «kvinners følelsesladde følelser». En litteraturkritiker uttalte at om romanen ikke hadde handlet om slaveriet hadde «det bare vært enda en sentimental roman», mens en annen beskrev boken som «hovedsakelig en ikke-original dusinroman». George Whicher setter nesen i været i sin bok gjennom å si at det var «søndagsskolefortellinger» og bestod av «brede uttenkte melodramaer, humor og pathos».