I Europa var det på 1600-tallet vanlig i de øvre klasser å danse suiter av forskjellige danser. Ofte startet suiten med en langsom fordans i 2/2-takt, etterfulgt av en raskere dans i 3/4-takt. Denne skikken spredte seg også til Skandinavia. Ofte var det kun totaktsdelen av suiten som ble nedtegnet og overlevert med noter. Musikerne som spilte til dans var forventet å skape tretaktdelen over samme tema, og følgelig utviklet det seg til dels store lokale forskjeller i fremføringen av tretaktdelen.