Bäumers romaner kunne dels oppfattes som kritikk mot nasjonalsosialismen, dels som forenlige med den nasjonalsosialistiske propagandaen. Hun nærmet seg den nasjonalsosialistiske kvinnepolitikken, og aksepterte visse völkisch-romantiske synspunkter. Bäumer talte blant annet om «kvinnens ansvar for den biologiske verdighets vekst og fall», og i 1930 karakteriserte hun i et brev, en «ensidig asfalt-demokratisk jødeatmosfære» i det liberale partiet. Da hun var en kjent intellektuell, ønsket nasjonalsosialistene å beholde henne i offentligheten. En rekke venner fra Weimarrepublikken hindret også at hun ble forfulgt under nasjonalsosialismen. Hun fikk fortsette som redaktør av tidsskriftet til 1942, selv om hun i 1937 ble utvist fra forfatterforeningen Reichsschrifttumskammer, en avdeling av Reichskulturkammer.