Ved oppløsningen av Englands klostre i det 16. århundre ble klosterkirken en katedral. Den klarte seg nesten uskadd gjennom oppløsningsprosessen, først og fremst fordi Henrik VIII var en beundrer av bygningen. Noen bygge arbeider ble utført senere, og i det 19. århundre ble det gjennomført et omfattende restaureringsprogram hvor man også innførte noen nye elementer. De som hadde ansvaret for dette var Thomas Harrison i årene 1818–1820, Richard Charles Hussey 1843–1844, George Gilbert Scott 1868–1876 og Arthur Blomfield 1882–1887.