I sammenheng med første verdenskrig ble uttrykket brukt for å samle alle landets innbyggere bak keiserdømmet og krigsinnsatsen, som da keiser Vilhelm II uttalte at («jeg kjenner ikke lenger partier, jeg kjenner bare tyskere!»). Uansett om du var fattig eller rik, venstre- eller høyreorientert, nå skulle hele folkefellesskapet jobbe sammen. I denne opprinnelige betydningen av folkefellesskapet var også sosialdemokrater og jøder inkludert, selv om gamle antisemittiske holdninger og klassemotsetninger kom tilbake i løpet av krigsårene. Disse forholdene gjorde at begrepet «folkefellesskapet» ikke lenger beskrev de faktiske forholdene i landet, men selve ideen og myten kom til å overleve inn i mellomkrigstiden.