Diktet er et av Wergelands aller vakreste, og skildrer hvordan dikteren står opp grytidlig om morgenen for å prise Gud og skaperverket, men må innse at en svale likevel var ute før ham. Han ser at svalen bærer to tindrende dråper på spissen av vingene sine, og han undres på hva dråpene skal tjene til: Yderst udpaa Svalens spændte spidse Vinger tindred med en Glands, der blændte, tvende Draaber ætherrene, uden dog, hvor kjækt den svinger, ned at rinde derifra. Regnens Dryp paa Træets Grene, Barnets Graad, Krystallen klar sorte Kul imod dem var, saa jeg tænkte: har den da i en Lysets Kilde taget sig et Bad alt før det daged?