Han vender sig alt, men standser dog lidt, Og taler og fløiter til Folen; Og saa gaar han ind med mandige Skridt, Og sætter sig fremme i Stolen. Han luder sig ned, og beder sin Bøn, Og hæver saa atter sit Øie – Men hvorhen da Blikket pleier i Løn At glide – det husker jeg nøie!