Frankfurtparlamentet valgte i 1849 Fredrik Vilhelm til Tysklands keiser, slik Frankfurtforfatningen hadde foreskrevet. Kongen avslo imidlertid å ta imot valget, noe som førte til at gjennomføringen av forfatningen stoppet opp. En av grunnene kan ha vært at kongen ikke aksepterte folkesuverenitetsprinsippet som preget forfatningen, men at han kun ville regjere «etter Guds nåde» («vor Gottes Gnaden»).