Men med ulike midler – Antoine Parmentier som dyrket den i Versailles, «potetprester» som prekte om hvor god den var, og dens betydning som botemiddel mot datidens sultproblemer, eller kongelige påbud til bønder om å dyrke den – spredte den seg, og ble etter hvert særlig mye brukt i fattige land som Irland og Norge.