Solberg ble generalsekretær ved DNVA fra 1946 og satt i denne stillingen frem til 1954. Han satt i sin professoratstilling ved UiO helt til 1964, men fungerte også som dekanus ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet i okkupasjonsperioden 1942 til 1945. Fra 1950 til 1955 var han også formann i . I hans drøye 34 år ved UiO ble det uteksaminert mer enn 120 kandidater med hovedfag i meteorologi. Solberg ble i 1937 tildelt Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning i for sitt arbeid.