Slutten av 1100-tallet: landet deles inn i sysler. 1308: Landet deles inn i len. 1662: Landet deles inn i amter og fogderier, som blir fellesbetegnelse for flere landkommuner (distrikter) som sammen måtte bære en del utgifter til visse samfunnsinteresser. 1837: Formannskapslovene blir vedtatt. De ga bestemmelser om amtskommunen og etablering av en folkevalgt representasjon: Amtstinget. 1919: Betegnelsene amt og amtsting blir endret til fylke og fylkesting. 1961: Stortinget vedtar en egen lov om fylkeskommuner. 1964: Kommunestyrene (og bystyrene) får velge representanter til fylkestinget i forhold til kommunenes innbyggertall. Fylkesordføreren blir leder for fylkestingsmøtene. Fylkesmannen er fremdeles fylkestingets rettslige representant. 1972: Bergen fylke (fylke nummer 13) opphører og inngår i Hordaland fylke. 1976: Fylkeskommunen får en helt ny plass og funksjon i det lokale selvstyret. Det blir innført direkte valg til fylkestinget. Fylkesmannen trer ut av fylkestinget og blir fritatt ansvaret for å forberede saker for fylkestinget. De folkevalgte overtar styret. Fylkesordføreren blir fylkeskommunens rettslige representant. 2017: Regionreformen ble vedtatt av Stortinget den 8. juni 2017. 2018: Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag slås sammen til Trøndelag fylke. 2020: Seks nye fylker ble opprettet gjennom sammenslåing av 13 fylker fra 1. januar 2020: Viken (tidligere Buskerud, Akershus og Østfold), Innlandet (tidligere Oppland og Hedmark), Vestfold og Telemark (tidligere Vestfold og Telemark), Agder (tidligere Vest- og Aust-Agder), Vestland (tidligere Sogn og Fjordane og Hordaland) og Troms og Finnmark (tidligere Troms og Finnmark). 2024: 7 gamle fylker ble gjennopprettet gjennom oppsplitting av 3 fylker fra 1. januar 2024: Akershus, Buskerud og Østfold (tidligere Viken), Vestfold og Telemark (tidligere Vestfold og Telemark), Troms og Finnmark (tidligere Troms og Finnmark).