Kort etter Frankrikes fall rettet Mussolini sitt fokus mot Hellas. Ifølge notatet for 3. juli 1940 for hans svigersønn og utenriksminister grev Galeazzo Cianos dagbok: Den 11. august var beslutningen om å starte krig tatt: Den 12. oktober 1940 besatte tyskerne de rumenske oljefeltene. Denne handlingen som ikke var forvarslet på forhånd, gjorde Mussolini rasende ettersom han anså det som en tysk inntrengning i det sørøstlige Europa som Italia hevdet var i sitt interessesfære. Tre dager senere innkalte Mussolini et møte i Roma for å diskutere invasjonen av Hellas. Bare generalstabssjefen, marskalk Pietro Badoglio, gjorde innvendinger og påpekte behovet for å samle minst tjue divisjoner før en invasjon vil være mulig. Men den lokale hærsjef i Albania, generalløytnant Sebastiano Visconti Prasca mente at det vil være nok med tre divisjoner for den første fasen av offensiven (erobringen av Epiros) i første omgang. Mussolini ble forsikret av sin stab om at krigen vil være overstått på to uker, og utenriksminister Ciano fikk oppgave om å finne en for et krigsutbrudd. Ciano hevdet at han skulle være i stand til å finne støtte blant bestemte personer i Hellas for å behjelpe innsatsen. I den følgende uke ble kong Boris III av Bulgaria invitert til å delta i det kommende felttoget mot Hellas, men han avslo Mussolinis invitasjon.