Viktige fagområder er som danner koblingen mot selve miljøet (sensorer, videokamera, regulatorer, gripearmer, roboter) for koblingen mot brukerne og gjør det lettere å tolke komplekse måledata over tid, samt forenkle sanntids kontroll med miljøroboter som muliggjør lagring av data over tid, samt gjenfinning av informasjon; søketeknikker mot distribuerte og store mengder data mellom varierte systemer og over ulike typer nett (satellitter, mobilnett, undersjøiske nett, internett, sensornett) som danner koblingen mot eksisterende IKT-baserte kartsystemer for posisjonering av prosesser for å forutse virkninger og således forbedre prosessene som miljøinformatikken arbeider med. Forskning og utvikling innen miljøinformatikk drives ved alle universitetene, samt enkelte forskningsinstitutt som NIVA. Egne studier er etablert, bl.a. masterstudium i miljøinformatikk ved Høgskolen i Østfold.