Byens betydning begynte så tidlig som 11. dynasti da byen vokste til en driftig og blomstrende sentrum. Farao Montuhotep II forente Øvre og Nedre Egypt til etter rike etter vanskelighetene i første mellomepoke som brakte stabilitet til det forente kongeriket og byen vokste i status. Faraoene i det nye rike sendte ekspedisjoner sørover til landet Kusj, som er dagens nordlige Sudan, og nordover til landene Kanaan, Fønikia og Syria i Asia, noe som førte til betydelig rikdommer ble samlet i byen og vokste ytterligere framståenhet, selv på verdenskala. Teben spilte en betydelig rolle i overvinne og forvise invasjonsstyrkene til Hyksos fra Øvre Egypt, og fra tiden til 18. dynasti og til 20. dynasti hadde byen vokst til å bli den politiske, religiøse og militære hovedstaden i oldtidens Egypt.