Chaumette mente at kristendommen bestod av en masse «latterlige ideer» som «hadde vært svært behjelpelige med (å legitimere] despoti». Han var sterkt influert av de ateistiske og materialistiske forfattere Paul d'Holbach, Denis Diderot og Jean Meslier. Chaumette mente at religion var levninger av gammel overtro og ute av stand til å reflektere opplysningstidens intellektuelle nyvinninger. For Chaumette var «kirke og kontrarevolusjon ett og det samme». Derfor gikk han hardt ut mot mange prester og biskoper for å få dem til å avsverge sine overbevisninger. Han var med alt dette en av de fremste og fulgte med dem i fallet. Riktignok var han ikke med på hebertistene våren 1794, da de ivret for å styrke (det vil si: Robespierres styre).