Rana-familien fungerte i praksis som et slags kongehus med statsminister-navn. Men statsministertittelen gikk ikke i arv direkte fra far til sønn, som i tradisjonelle kongehus. Hver enkelt statsminister jobbet hardt med å skaffe rikdom til seg og sin familie mens han hadde jobben, for han kunne ikke være sikker på at hans egne sønner fulgte etter ham. Dette gjorde at Rana-statsministrene ble ansett for å være grådigere og mer parasittiske enn mange konger når det gjaldt å plyndre staten til egen fordel.