Babylonia forble i en tilstand av kaos da 900-tallet f.Kr. nærmet seg slutten. En ytterligere migrasjon av nomader fra Levanten skjedde på begynnelsen av 900-tallet f.Kr. med ankomsten av kaldeerne, et annet nomadisk nordvestsemittisk-talende folk beskrevet i assyriske annaler som «Kaldu». Kaldeerne slo seg ned helt sørøst i Babylonia, og sluttet seg til de allerede lenge bevarte arameerne og suteerne. I 850 f.Kr. hadde de migrerende kaldeerne etablert et lite territorium i det ekstreme sørøst i Mesopotamia. Forholdet mellom babylonerne, som allerede hadde assimilert amorittene og kasittene, og de nye inntrengerne var først fiendtlige, men kaldeerne ble stadig mer «babylonisert».