I Burma var fremveksten av Konbaung-dynastiet hovedgrunnen til at Qing sendte en rekke militære ekspedisjoner for å sikre at burmeserne underordnet seg det kinesiske riket. Til tross for fire felttog mot Burma fra 1765 til 1769 i det som har blitt kjent som den kinesisk-burmesiske krig hadde ikke Qing noen framgang i landet. De kinesiske bannersoldatene var ikke kjent med burmesiske forhold, som inkluderte ulendt terreng og tropiske sykdommer, og ble slått tilbake med store tap av Konbung-hæren under general Maha Thiha Thura. Qianlongs svigersønn Ming Rui, som ledet en av ekspedisjonene, døde i denne krigen. Riktignok måtte ikke den burmesiske kong Hsinbyushin bare hanskes med den kinesiske invasjonen, men også med et opprør i det nylig okkuperte Siam, hvor siameserne beseiret de burmesiske okkupasjonsstyrkene under sin nye leder Taksin. Hsinbyushin skal visstnok ha blitt sint da hans kommandanter forhandlet fram en fredsavtale med Qing i 1790, da Qing og Konbaung tjue år etter krigen igjen etablerte diplomatiske forbindelser, noe Qianlong tolket som at burmeserne underkastet seg, og regnet krigen derfor for en seier. Den parten som tjente mest av denne krigen var riktignok siameserne, som kunne gjenerobre sine områder siden den burmesiske hæren var opptatt med å bekjempe kineserne.