Forskjellene mellom arbeidet med løsfløting og lensearbeidet var stort. Vanligvis var forholdene ved sorteringslensene (hengslene) så rolige at arbeiderne stort sett kunne gå tørrskodd på flåtene i elva. Men arbeidet kunne allikevel være farlig på grunn av flom, strøm og andre variable forhold. Ved disse sorteringsanleggene ble etter hvert mange av tømmerfløterne fast ansatt, i høysesongen var da ca. halvparten fast ansatt og halvparten var midlertidige leiefolk. På enkelte slike sorteringsanlegg ble også tømmeret soppet eller moset, det ville si at det ble buntet eller laget flåter. Flåtene ble seilt, varpet eller rodd videre av tømmerfløtere (elvearbeidere) i tiden før dampdrevene kjettingbåter og taubåter ble tatt i bruk. Ved Steinberg hengsle ble mosene (flåtene) rodd nedover til sagbrukene lenger ned ved elven eller helt til utskipningsstedet ved Drammen. Arbeidet var krevende på grunn av strøm og flom, for gikk flåten på en sandbanke kunne det bli et forferdelig slit å få den løs. De som førte flåtene, var «nersettere» (satte den ned elva) og båtene de brukte hadde navnet Nersetter.