Da Erwin Schrödinger I 1926 laserte sin alternative bølgemekaniikk, ble de diskrete matrisene erstattet med kontinuerlige bølgefunksjoner = (,). Born viste at denne komplekse funksjonen gir sannsynligheten * for å finne partikkelen i posisjon ved tiden . Men likevel hadde man det grunnleggende problemet med hvordan disse bølgene skulle forstås. Mens man for én partikkel kanskje kunne forestille seg en kompleks bølge i det tredimensjonale rommet, var det vanskelig å tenke på en slik bølge i et 3-dimensjonalt rom når man beskriver kvantemekanisk et system med partikler.