Verket begynner og slutter i ass-moll, som kan defineres som verkets hovedtoneart. Det er imidlertid mange trekk ved komposisjonen som peker bort fra tradisjonell dur-/molltonalitet: mangelen på klare toneartskadenser, hyppige moduleringer, en gjennomført og hyppig bruk av dissonanser og en «svevende» tonalitetsfølelse.