Til et stykke ut på 1900-tallet hadde de fleste prammer en halvrund, liten fordypning, et i akterspeilet, å legge en åre i. Åren stakk altså rett bakover fra båten. Lagt slik var den både god å styre med, og man kunne , føre årebladet frem og tilbake nede i vannet mens man vred på det på en spesiell måte. Flinke vrikkere kunne på denne måten få god fart på prammen hvis vind og strøm ikke var for sterk. En stor fordel med vrikking var at ekvipasjen ikke var bredere enn båtens bredde, mens en pram med årer stikkende ut på vanlig måte tok mer plass. Vrikking var derfor en svært vanlig fremdriftsmåte for prammer i havner og i andre trange farvann. Enkelte andre båttyper som jolle og dory hadde gjerne også slikt vrikkehull.