Båtskipene fikk et dobbelt lag planker under vannlinjen, en såkalt , samt ekstra dekksbjelker og forsterkning mellom spantene og ytterst ut i baugskipet for å tåle seilas i Nordishavet med mye is som forårsaket et sterkt press og store påkjenninger på skipsskroget. Skipsbyggere måtte gjør de sårbare båtskipene mye mer robuste enn normalt, men det synes å ha lykkes, for ifølge statistikk fra 1700-tallet ble bare 4 % av hvalfangstskipene utsatt for forlis.