Roosevelt-administrasjonen var under økende press for å gjøre mer for å lette arbeidsløsheten og var alarmert av den økende militante holdningen til handelsunionsbevegelsen og det politiske presset av radikale, avvikende utfordringer som Huey Long, Charles E. Coughlin og til og med kommunistpartiet. Administrasjonen insisterte derfor på at forretningslivet måtte passe på at inntektene til arbeiderne ville stige sammen med prisene deres. Mot denne bakgrunnen, produktet av alle disse impulsene og presset, godkjente kongressen den nasjonale industrielle gjenoppretnings-loven (NIRA), det viktigste tiltaket som ble gjort i de første hundre dagene, i juni 1933.