Vel så viktig er at slaget markerte den angelsaksiske hedendoms effektive endelikt. Charles Plummer skriver i 1896 at slaget var . Penda hadde fortsatt med sin tradisjonelle hedendom til tross for de mange konversjoner av de øvrige angelsaksiske monarker rundt ham til kristendommen, og flere kristne konger hadde falt i kamp mot ham; etter Pendas død gikk det raskere med Mercias kristning, Alle de påfølgende konger der (også Pendas søbber Peada, Wulfhere og Æthelred) var kriostne.