En hjernehinnebetennelse tre uker etter fødselen, og senere kikhoste, tyfoidfeber og pleuritt, gjorde ham kroppslig og åndelig svekket. Selv om han ble opphøyet til keiser ved farens død i 1912, ble han for det meste skjermet fra offentligheten. En av hans ytterst sjeldne offentlige opptredener var ved åpningen av parlamentet i 1913. Ved den anledning rullet han sammen papiret med talen sin til et rør, og i stedet for å fremføre noen tale skuet han ut på forsamlingen gjennom røret. Etter 1919 fremstod han aldri mer i offentligheten. Dette skyldtes ikke bare at hoffet ville unngå pinlige episoder, men også for at det innenrikspolitisk kunne få svært uønskede konsekvenser – idet keiseren ble dyrket av befolkningen som guddommelig.