For Midtistua sin del var tilgjengelig fyringsved for fotturistene kun de etterlatte telegrafstolpene. Imidlertid ble dette problematisk utover i 1960-årene fordi det stadig ble lengre å gå for å hente nye stolper. Som en løsning på dette problemet ble det sommeren 1962 installert en oljeovn på hytta. Vedtransport ble ansett for å være for kostbart. For øvrig var Midtistua mot slutten av 1960-årene slitt av isfiskere som kom i helgene i april og mai. Opptil 20–25 isfiskere kunne da ta inn på hytta uten å gjøre opp for seg. Løsningen på dette ble å låse hovedrommet og sette opp en ovn i gangen for tilfeldig forbipasserende.