Under Herwegen ble det gamle benediktinerabbediet ved Laacher See til et krystalliseringspunkt i den tyske katolisismes diskusjoner og bestrebelser for en nyorientering etter Tysklands nederlag i første verdenskrig og den wilhelminske Obrigkeitsstaats (øvrighetsstatens) endelikt. Abbed Herwegen fremmet især en besinnelse om liturgiens sentrale rolle. Feiringen av liturgien skulle sammensveise de deltagende troende og binde dem sammen i ånden og slik levendegjøre fellesskapet med Gud i fellesskapet i Kirken. Han ble med dette en forløper for den liturgireform som annet vatikankonsil tyve år etter sin død skulle forsøke å fullføre.