Ebionittene var en oldkirkelig sekt, hvis betegnelse sannsynligvis likesom opprinnelig var et fellesnavn for alle kristne, som i Jerusalem og omegn så godt som alle hørte til den fattige befolkning. Senere ble ordet kun brukt om de kristne av jødisk opprinnelse, og da disse ikke ville slutte seg til den katolske kirke, fikk navnet en sekterisk klang, men det ble en stund fremdeles brukt jevnsides med navnet nasareer. Først etter at Jerusalem i det 2. århundre var forvandlet til den romerske festning , ble de jødekristne delt i grupper: Nasareerne ble dem som konsentrerte seg om å bevare den gamle jerusalemittiske urmenighets tradisjoner, og ebionittere som fulgte den alminnelige kulturutvikling.