Máel Coluims sønnesønn, Donnchad mac Crínáin (Duncan I av Skottland), ble utropt som konge av Alba den 30. november 1034, tilsynelatende uten opposisjon. Donnchad synes å ha vært en – det vil si en konge på vent. Det var altså ikke en oppgivelse av tanisteri, hans kongedømme var en rettferdiggjørelse av tidligere praksis. Tidligere kongerekker hadde hatt strid mellom ulike – det vil si menn av kongelig blod. Donnchad eller Duncan var en ung mann i 1034, slett ingen gammel mann slik portrettert i Shakespeares skuespill, og ved sin død i 1040 ble hans ungdom fortsatt bemerket i .