Bolaget gikk for første gang med tap i 1919, noe som delvis hadde sammenheng med gamle kontrakter som ikke tok hensyn til den sterke prisstigningen rett før slutten, og tiden etter, første verdenskrig. En krise i verdensøkonomien kom etter 1921 som rammet de skandinaviske cellulose- og svovelsyrefabrikkene. Disse var Bolagets viktigste kunder, dermed måtte virksomheten innskrenkes. I tillegg kom et fall i den europeiske markedsprisen på kis og kopper. Kobberprisen sank fra 100 pund per tonn i 1920 til sitt laveste med 64 pund i 1922. Omsetningen av kobber var avhengig av blant annet aktiviteten innenfor industrireisning, byggevirksomhet og skipsfart. En annen ting var at aluminium ble en konkurrent til kobber. Selv med noe økende priser noen år senere, var 1920-årene preget av ustabile markeder og priser. Andre investeringer som Bolaget stod bak i andre gruveforetak, gikk dårlig. På toppen av dette måtte Bolaget dekke store tap i Reymersholm Gamla Industri AB som hadde kjøpt Perssons eierinteresser og virksomheter etter hans død.