De siste årene i hans liv ble Corots bilder svært etterspurt og solgt for høye priser. Siden han i utgangspunktet var velforsørget, begynte han å gi vekk penger. I 1871 ga han tilsvarende 2 000 engelske pund til de fattige i Paris, som sultet under beleiringen under den fransk-tyske krigen. Under Pariskommunen bodde han i Arras. I 1872 ga han hus og livsopphold til Honoré Daumier, som var blitt blind, fattig og hjemløs. Da enken etter kunstnerkollegaen Millet ble sittende igjen som eneforsørger, ble hun hjulpet med 10 000 franc, som var en bra sum i 1875. Han var også støtte for et dagsenter for fattige barn.