Under styret til Commodus havnet forsvaret av den nordlige grensen i Britannia likegyldighet og mangel på vedlikehold. Freden i regionen ble ytterligere forstyrret i den urolige tiden etter Commodus' død i 192 da det militære maktvakuumet på det europeiske fastlandet tok oppmerksomheten til de defensive legionene stasjonert i Britannia. Etter at Septimius Severus ble keiser i 193 tok han særlig interesse i å forsterke den nordlige grensen i Britannia, og i 208 flyttet han til Eboracum for å overvåke de militære angrepene mot de innfødte stammene nord for grensen. Mens det er en del forvirring om den nøyaktige datoen for når denne romerske provinsen ble opprettet, synes det klart at Severus' hensikt også var å bryte opp størrelsen på militæret som var under kommando av en enkeltstående guvernør, slik han også hadde gjort i romersk Syria, og således forhindre dem å ha en altfor stor militær makt og bli allmektig til fare for keiserens autoritet. Herodianus, som skrev et historisk verk, har plassert datoen for spaltingen av makten i 197, skjønt det er ingen bevis for at denne distinksjonen ble formalisert i inskripsjoner før etter Severus' død i 211. Det er sannsynlig at delingen av den militære kontrollen i Britannia ble formelt etablert av Caracalla en gang mellom 211 og 220.