Med Rooke var også prins George av Hessen-Darmstadt som hadde blitt populær hos katalanerne som sin guvernøren mot slutten av Niårskrigen. Prinsen var den største eksponenten for Barcelonaplanen. Han hadde vært i kontakt med dissidenter i Catalona og håpet på at synet av flåten ville oppmuntre dem til å støtte Karl III. Den 30. mai, under dekning av kanonild fra skipene gikk prins Georg i land med 1 200 engelske og 400 nederlandske marinesoldater, men guvernøren i Barcelona, Don Francisco de Velasco, klarte å holde de misfornøyde innbyggerne i byen rolig og tilhengerne til Filip V var i beredskap. I tillegg var dissidentene rasende over størrelsen til den allierte styrken og hadde ventet at Karl III selv skulle være med. Et ultimatum for Velesco om å overgi seg ble ignorert, og planene om et opprør innenfor bymurene skjedde heller ikke. Rooke fryktet et angrep fra en fransk skvadron, og ville dra derfra. Prins Georg kunne gjøre lite annet enn å be de lokale tilhengerne sine - tusen i alt - om å spre seg og gå til hjemmene sine. Marinesoldatene gikk ombord den 1. juni uten tap.