I lys av den revolusjonære demokratibølgen i Frankrike, ble en ny grunnlov forfattet i 1848 av en egen konstituerende forsamling. Denne grunnloven banet vei for en konstitusjonelt monarki der kongen-storhertugen fikk begrenset makt – spesifikt uttrykt i grunnloven. Parlamentet, nå kalt , hadde lovgivende makt og rett til å foreslå og innføre lover. Det hadde også makt til beslutte budsjettet og myndighet til å undersøke og granske saker og øvrige myndigheter. Regjeringen ble også stående ansvarlig overfor kammeret, og alle møter ble herretter offentlige.