Ledet av kritiserte de nykonservative den kalde krigens utenrikspolitikk for å være for ettergivende, ofte referert til som «avspenning», en hentydning til Neville Chamberlains forhandlinger i München. De anså innrømmelser til relativt svake fiender som Sovjetunionen som farlige, og de motsatte seg at Sovjet skulle få status som en foretrukket handelspartner. I stedet støttet de ensidige amerikanske intervensjoner i den tredje verden som et middel til å styrke USAs innflytelse. Før Ronald Reagans valgseier forsøkte de nykonservative, som fikk stadig større innflytelse, å dempe antikrigsfølelsen som var skapt av det amerikanske nederlaget i Vietnam og de store tapene i Sørøst-Asia.