Hirdens forløper ble dannet i 1933 under navnet «Specialavdelingen» eller «Særavdelingen» (SA), en frivillig organisasjon for NS-medlemmer opprettet kort tid etter at Nasjonal Samling var stiftet. De første medlemmene kom i stor grad fra «Leidangen» som hadde gitt frivillig militæropplæring til folk ned i 14-årsalderen. Noen av instruktørene kom fra Forsvaret, og SA samarbeidet flere ganger med andre høyreradikale grupper ved gatekamper. Kvinner var velkomne om de kunne tenke seg sanitetsarbeid. mini|Oppmarsj av Hirden på Universitetsplassen i Oslo 1. november 1941. Nasjonal Samlings leder Vidkun Quisling på talerstolen og Orvar Sæther, stabssjef i Hirden, like ved, hilser med «gammel norsk hilsen». Det var neppe mer enn 200 aktive medlemmer i SA, som etter noen måneder endret navn til Hirden. Internt i NS ble Hirden ofte kalt «ordensvernet», selv om oppdraget iblant var det motsatte, å skape bråk ved motpartens møter. Den første hirdlederen, Rolf Stenersens bror Carl Johan Stenersen, var kjent for mottoet «» og trente opp Hirden som en vanlig militæravdeling. Han var kaptein i Forsvaret, tok etter hvert avstand fra NS og kjempet under krigen på alliert side. Etter krigen ble han dekorert av britene. Johan B. Hjort tok over som hirdleder og sa at «». Stort sett hadde Hirden vært aktiv i det vestlige Oslo, Bærum og på Nordstrand; men Hjort lyktes i å etablere grupper fra Finnmark til Agder. I 1935 begynte politiet å reagere på at Hirden trengte inn på deres arbeidsområder som ordensvern. I oktober samme år besluttet partileder Vidkun Quisling at ingen kunne få høyere verv i NS uten å gjennomgå hirdopplæring. I retningslinjene het det blant annet: Bedre med få fanatikere enn mange tilhengere. Har du sjanse til å vinne et slagsmål, er alle midler tillatt. Slå først, da slår du best. Spør ikke hvorfor? - som regel vet du det.