I april 1899 utga Lenin boken . Da han ble løslatt fra fangenskap i 1900, la han ut på reise i Russland og øvrige Europa. I 1900 fikk han tillatelse til å dra til Sveits, der han slo seg sammen med marxistiske sosialdemokrater i en bevegelse stiftet av russeren Georgi Plekhanov, og startet sitt nye talerør, tidsskriftet («Gnisten»), som allerede i 1903 ble et offisielt organ for det nye all-russiske sosialdemokratiske arbeiderpartiet. De første årene var dominert av striden mellom Lenins tilhengere, bolsjevikene («flertallsmennene») og Plekhanovs tilhengere, mensjevikene («mindretallsmennene»), som førte til at bevegelsen ble splittet i 1903. Lenin representerte den harde linjen, med krav om «sentralisme» og underkastelse under en felles politikk. Plekhanov representerte en noe mykere linje, og ville også at bevegelsen skulle tjene middelklassen.