Rudolf Těsnohlídek begynte å skrive ned hans opplevelser på bakgrunn av samtaler med ham. Pavel Eisner fortsatte dette arbeidet, som senere ble fullført av Bedřich Golombek og Edvard Valenta. Boka («Tretti år i det gyldne nord») ble populær i Tsjekkoslovakia og også i utlandet. Den kanadiske polarutforskeren Vilhjalmur Stefansson mente at boka ikke var noe annet enn parodi på polarlitteratur, og mistenkte at historiene var oppdiktet. Han antydet også at den virkelige forfatteren kunne være Karel Čapek som skrev forordet til den engelske utgaven.