Allerede i diktsamlingen («Verden for ensomme») som ble fullbyrdet i 1936 men utgitt i 1950, hadde Alexandre forenklet sin stil. I samlingen som markerer hans lyriske gjenkomst i 1944 («Paradisets skygge») søkte han seg tilbake til sitt livs urkilder, barndomsverdenen og naturen. Han klarte å beherske sin sykdom, overvinne mistrøstigheten og finne en ny tro på «det vanskelige menneskelige liv».