Thomas Mann var 25 år da han i 1901 debuterte med denne slektssagaen, og la aldri skjul på at han brukte sin egen familiehistorie som utgangspunkt, selv om han behandlet stoffet med dikterisk frihet ved å flytte hver generasjon én generasjon tilbake i tid. Slik er «konsul Jean Buddenbrook» i et portrett av Manns egen farfar, Johann Siegmund Mann (1797-1863) fra Lübeck. J.S. Mann handlet med jernvarer, lin, papir, sink, mahogni, tobakk og takskifer; det siste var etterspurt i Bergen. Han var også brasiliansk og nederlandsk konsul og ikke minst oldermann for bergensfarerne i Lübeck i en rekke år. Han var også sønnesønn av Jochum Mann (født 1728 i Rostock), Thomas Manns tippoldefar fra Rostock som ankom Bergen i juli 1745, med årene ervervet et handelsbevis og flyttet hjem til Rostock, der han døde i 1798. Jochums sønn Johan Mann grunnla familiefirmaet i Lübeck, giftet seg med kjøpmannsdatteren Anna Grotjan fra Hamburg og slo seg opp på handel med tørrfisk og korn som («oldermann for bergensfarerne»), et verv han skjøttet i 43 år. I en kokebok skrevet av familien Manns kvinner fra 1780, utgitt med tittelen («Due og franskbrød»), finnes en oppskrift på lutefisk som må være et minne fra bergenstiden.