Stjerneutviklingen begynner med en gravitasjonskollaps av en gigantisk molekylsky. Typiske molekylskyer er omtrent 100 lysår (9,5 km) i diameter og inneholder opp mot  solmasser (1,2 kg). Når skyen kollapser brytes den opp i mindre og mindre deler. I hvert av disse fragmentene frigjør gassen som kollapser gravitasjonell potensiell energi som varme. Når temperaturen og trykket øker kondenserer et fragment til en roterende sfære av supervarm gass, kjent som en protostjerne.