Johan Nygaardsvold ble deretter statsminister for en Arbeiderpartiregjering i 1935. For å få støtte til et budsjett ble det såkalte kriseforliket med Bondepartiet inngått. Det ble bevilget omtrent 30 millioner i krisetiltak, det mest til jordbruk, skogbruk, fiske, kommunene, veier og boligbygging. Disse tiltakene ble dekket inn av skatter og avgifter, hovedsakelig en omsetningsavgift. Selv om Arbeiderpartiet i teorien hadde slått inn på en keynesiansk linje ble dette ikke praksis; mye på grunn av samarbeidet med Bondepartiet. I perioden 1938–1939 var finanspolitikken dog svakt ekspansiv.