Etter 1850 ble det tydelig at norsk arbeiderklasse ønsket skolegang og utdanning for barna sine, og landsskoleloven i 1860 utvidet skolenes fagkrets til å omfatte geografi, naturkunnskap og historie. I samme lov ble det stilt krav om egne skolebygg, der en skoledirektør - ikke lenge presten - stod for styret. I Jarlsberg ble faget geografi fordømt med utsagnet om at «». De nye fagene ble presentert i en lesebok av P.A. Jensen, godkjent i 1863. Det vakte protester landet rundt at religiøse tekster og Pontoppidan var byttet ut med dikt og tekster om dyr og troll. I folkehøyskolemiljøet ble «folkeopplysning» definert slik at allmenndannende fag forringet «livsopplysningen» hos «folket», og de opprettet derfor privatskoler for folkehøyskolebarn; i 1877 fantes det fem slike, alle i Gudbrandsdalen. I Søgne ble det utnevnt en komité som limte over 33 stykker i Jensens lesebok, deriblant «Kattungene» og «Hundehvalpen»., mens lokalhistorikeren Ivar Kleiven minnes hvor begeistret elevene var for nettopp Jensens lesebok. («») På Hamar ble det i 1865 diskutert hva det er spesielt skadelig for barn å lese om, og her ble det spesielt pekt på stykket «Om det skjønne og edle i naturen» og Bjørnsons .