Poppæa er en hovedfigur også i Händels opera av 1709, men som et offer, ikke som en som var skyldig i bedrageri og manipulering. Isteden er renkesmeden Agrippina, Neros mor, bestemt på å fremme hennes sønns krav på keisertronen. Poppæa, den uskyldige kvinne, er framstilt som objekt for begjæret til Claudius, Nero, og Otho, som hver av dem ble romerske keisere, og deres rivalisering forsøkte Agrippina å utnytte til sin fordel. Straks Poppæa gjennomskuer Agrippinas svik, svarer hun i vennlighet, men kun for å bli forent med Otho, framstilt som hennes eneste sanne kjærlighet.