Og så gikk det ikke annerledes enn at han selv ble innfanget av ideen. Han forsto til slutt tanken bak det hele, og kunne endelig begynne på sin reportasje. Og så kom den store dagen, markedsdagen, dagen da solidaritet i kulde og nød skulle seire over stuevarmens likegyldighet. Selve markedet ble en stor suksess. Beløpet som kom inn og som skulle sendes uavkortet til uteliggernes ukjente kamerater i Lima, var forbløffende stort. Men noen timer etter at markedet var slutt og pengene talt opp, forsvant de. En eller annen hadde stukket dem i sin egen lomme. Og redaksjonssekretæren kunne avvisende si til Klement: Tenkte jeg det ikke! En snusket liten svindelaffære! Men abbe Pierre hadde også sagt til Ganard: Det kommer før eller senere en dag da alt er ødelagt, flekket til, forrådt, knust. Er du der neste dag, så er du med. Da er du godtatt. Det er hemmeligheten. Men dette merkelige, ulogiske, forbløffende, og makeløse livet hadde tross alt enda en triumf i bakhånden. Til overraskelse for Klement selv, for redaksjonssekretæren, og kanskje for uteliggerne også.