I henhold til Grunnloven var kommandosaker unndratt fra behandling i statsråd. Før 1893 ble de avgjort mellom Kongen og henholdsvis kommanderende admiral og general, uten å gå veien om en ansvarlig minister. I 1893, i forbindelse med at en mindretallsregjering av Høyre med Emil Stang som statsminister skulle erstatte Johannes Steens venstreregjering, hadde Oscar II iverksatt beredskapstiltak i det norske forsvaret på egen hånd. Spesielt var det frykt for at politiske agitatorer skulle plyndre våpenmagasinene på Akershus festning, havnelagrene og kruttlageret på Hovedøya. Sikkerheten for de to sistnevnte kunne ikke sjefen for armeen, general With, garantere for. Selv med forsterkninger fra et skolekompani fra Fredriksten. Sjefen for Marinen, admiral Koren, tok initiativ til å klargjøre to mindre krigsfartøyer i tilfelle det skulle oppstå uroligheter i hovedstaden. Episoden understreket betydningen av at kongens kommandomyndighet over Norges forsvar ble brakt under mer betryggende norsk politisk kontroll. Regjeringen Stang vedtok derfor at kommandosaker i fredstid skulle foredras av forsvarsministeren. Admiral Koren ble fjernet (søkte formelt avskjed), uten at kongen kunne forhindre det.