Rhee valgte å føre en markedsøkonomisk politikk, men i løpet av Rhees gjenværende levetid hadde man allikevel en jevnt over dårligere levestandard i Sør-Korea enn i Nord-Korea. De to landenes BNP skulle etterhvert stige nærmest parallelt, før Sør-Korea fortsatte sin sterke vekst, mens Nord-Korea kollapset, fra begynnelsen av 1970-årene. Rhee reduserte underskuddet av forbruksvarer gjennom importsubsidier. I 1950-årene var Sør-Koreas økonomi preget av sterke interessefellesskap mellom politikere, byråkrati og næringsliv. Rhee hadde en utstrakt politisk bruk av økonomiske virkemidler. Byråkratiet ble en viktig maktbase for Rhee. Byråkratiet opplevde til gjengjeld et sterkt press fra private næringsinteresser.