Analyse som filosofisk metode har eksistert i alle fall siden den greske antikken. Det er uenighet om nøyaktig hva «analyse» innebærer som filosofisk fremgangsmåte, men sentralt i begrepet ligger en reduksjon av språklige resonnementer til fundamentale bestanddeler som begreper og syntaktiske sammenhenger, som kan formaliseres, og gjennom deduktiv resonnering gi opphav til generaliserbare filosofiske resultater. Platon og Aristoteles nevnes gjerne som tidlige filosofier som tok i bruk analytisk resonnering, gjennom argumentanalyse og fundamentale bidrag til syllogistikk.