Som nevnt er grensa mot fjellbygdemåla flytende og i overgangsområder kan dialektene ha drag fra begge grupper. For eksempel heter det i Sigdal , men , og i Gausdal , men også . Spesielt nevneverdig er gruppa som av Helge Sandøy kalles , som omkring 1900 omfatta dialektene i nedre deler av Aust-Telemark, Flesberg kommune, Sigdal og Krødsherad (2000: bare nedre Aust-Telemark). Her mangler den karakteristiske delte hunkjønnsbøyinga i bunden entallsform (det heter altså , ikke ) og flere steder brukes samme pronomen som i flatbygdemåla. Eggedal, som nå utgjør øvre del av Sigdal kommune, var tidligere en selvstendig kommune der delt hunkjønnsbøying var brukt, men ikke nå lenger.