Den svenske biologen Göran Wahlenberg utførte sommeren 1807 undersøkelser i Salten og Sulitjelmafjellene. Wahlenberg brukte mesteparten av tiden på å undersøke Sulitjelmaisen, og ga bare en kort beskrivelse av Blåmannsisen. Han var den som brukte ordet «Blåmannsisen» i en publikasjon for første gang. Wahlenberg berettet om at Laksåga rundt hvert syvende år får så mye smeltevann fra Blåmannsisen at den flommer over og gir uvanlig vannstand i Øvervatnet og Nervatnet som er innsjøer nedenfor i Sulitjelmavassdraget. Dette skjer meget hurtig, gjerne på begynnelsen av vinteren. Øvervatnet fikk ved disse flommene en nivåstigning på flere meter. Siden innsjøen er stor, over 10 km lang, tyder det på meget stort vannvolum. I nyere tid er det ikke rapportert som slike flommer.