Selv om de var beskrevet som «Auxiliaries» og ikke en del av den stående hæren fikk medlemmer av WAAC mat, klær, et sted å bo, tilgang til helsevesen, trening og lønn. De fikk derimot ikke utbetaling ved dødsfall, det samme nivået av helsetjeneste som veteraner, pensjon eller uføretrygd, eller ekstra lønn for arbeid i utlandet. De fikk en rang som ikke gav dem autoritet over menn i hæren, og tjente mindre en menn av samme rang frem til 1. november 1942 da et nytt lovforslag sørget for lik lønning basert på grad. Ettersom de ikke var en del av den stående hæren måtte de ikke følge hærens reglement, og dersom de ble tatt til fange var de ikke beskyttet av de internasjonale lovene om krigsfanger.