I Vágar satte fiskerne og handelsmenn hverandre i stemne, «Vågastemnet», hvert år fra forsommeren etter at fiskerne hadde vært på lofotfiske om vinteren til de kom tilbake for ta tørrfisken ned og selge den. Her møttes håløyger, nordmenn sørfra, utlendinger, kongens menn, nordnorske stormenn, kirkens representanter og andre. I motsetningen til andre kaupanger var nok Vågar hovedsakelig en sesongby. På det meste bodde kun et hundretalls mennesker fast hele året, lite i sørnorsk målestokk, men ved midtsommer ble antallet mer enn tidoblet.