Mykenske hærer var opprinnelig basert på tungt infanteri, utstyrt med spyd, store skjold og ved noen anledninger også rustning. Senere på 1200-tallet f.Kr. gjennomgikk mykensk krigføring store endringer både i taktikk og våpen, og væpnede enheter ble mer ensartede og fleksible, mens våpen ble mindre og lettere. Spydet forble hovedvåpenet blant mykenske krigere, mens sverdet spilte en sekundær rolle i kamp. Andre offensive våpen som ble brukt var buer, køller, økser, slynger og spyd. Den nøyaktige rollen og bidraget til hestetrukne stridsvogner på slagmarken er uavklart grunnet mangelen på tilstrekkelig bevis. Det ser ut til at vogner opprinnelig ble brukt som stridsvogner i løpet av 1500- til 1300-tallet f.Kr., mens senere, på 1200-tallet f.Kr., var deres rolle begrenset til kun transport til og på slagmarken.