På 1900-tallet ble det ytterligere diversifisering i stil og innhold i verk som komponister stemplet symfonier. Noen komponister, inkludert Dmitrij Sjostakovitsj, Sergej Rakhmaninov og Carl Nielsen, fortsatte å skrive i den tradisjonelle firsatsformen, mens andre komponister tok forskjellige tilnærminger: Jean Sibelius' , hans siste, er i én sats, Richard Strauss' , er i en sats, delt i tjueto deler, og beskriver en ellevetimers fottur gjennom alpene. Lignende variasjoner ble sett i symfonienes lengde: Gustav Mahler fortsatte å komponere enorme verk som tok over en time å fremføre.