De tre søstrene, født henholdsvis i 1837, 1839 og 1840, ønsket å holde samlingen intakt etter sin egen bortgang. Omkring 1910 henvendte de seg til Folkemuseet med spørsmålet om å sikre samlingene varig og sikker oppbevaring. Direktør Hans Aall hadde på sitt program å anskaffe en prestegård til friluftsmuseet på Bygdøy på grunn av prestegårdenes store betydning som sentra for kulturspredning i landet. Han så muligheten som lå i å kombinere de velstående søstrenes ønske om et familiemuseum med sitt eget ønske om å få en prestegård på Folkemuseet. På den tid var Leikanger prestegård i Sogn kondemnert og vedtatt revet. Frøknene Thaulow gikk med på å finansiere flytting og gjenreisning mot å få museet til å huse og ta vare på samlingene. I 1913 ble avtalen undertegnet. De ga tilsagn om inntil 20 000 kroner til flyttingen og ytterligere 20 000 til vedlikehold av huset og forvaltning av samlingene. Forsikringssummen for hus og innbo var 55 000 kroner. Museet ble opprettet som en egen stiftelse med et familiedominert styre og separat økonomi. Formålet var å samle og oppbevare «portræter og gjenstande, der har tilhørt nogen av slægterne Thaulow eller Chrystie, det vil si ascendenter og descendenter av distriktslæge H.A.Thaulow og hustru Nicoline Vibe». Ett rom i Leikanger prestegård er viet til Henrik Wergeland og hans familie og er utstyrt med møbler, gjenstander, bilder, dokumenter og bøker med tilknytning til ham og hans foreldre. Henrik Wergeland var en fetter av legen Heinrich Arnold Thaulow – de er begge oppkalt etter deres felles bestefar Henrik Arnold Thaulow.