Den rektangulære ferjen var den meste vanligst, som også var mest praktisk som vognferge ettersom hest med lass kunne kjøres om bord, stå spent under overfarten og kjøres av på den andre siden på samme måte som en bil på en moderne pendelferge, men disse ofte hadde ikke dekk, og ikke mange hadde ferjelemmer som muliggjorde rask på- og avkjøring. Vrengenferjen mellom Nøtterøy og Tjøme som en tauferge eller kabelferge var av den type med innbygde fergelemmer med løftearmer som løftes i enden for å senke ned den andre enden. Denne fergelemmeløsningen var utspredt i Vest-Europa i 1800-tallet. De var også enkelt å bygge, ettersom man har båttradisjoner for flatbunnede båter i indre Norge.