En delegasjon til en internasjonal konferanse, f.eks. sesjoner i ulike FN-organer, blir utnevnt av regjeringen, opptrer som dennes representant på den aktuelle konferansen og kalles også regjeringsdelegasjon. De akkrediteres normalt til den aktuelle konferansen eller internasjonale organisasjonen gjennom et utnevnelsesbrev fra utenriksministeren i landet de representerer. Delegasjoner til internasjonale konferanser består ofte av yrkesdiplomater, politikere, eksperter og representanter for sivilsamfunnets organisasjoner, f.eks. ledere i større organisasjoner som jobber med et relevant saksfelt, og gjerne av en blanding av disse gruppene. I Norge har det vært tradisjon å oppnevne representanter for sivilsamfunnets organisasjoner, f.eks. arbeidslivets parter, større humanitære organisasjoner eller lignende, til slike konferanser siden begynnelsen av 1900-tallet. Medlemmer av denne typen delegasjoner kan i en begrenset utstrekning forstås som diplomatiske utsendinger i den konkrete situasjonen, også delegasjonsmedlemmer som ikke er yrkesdiplomater (men f.eks. politikere). Delegasjon er særlig benyttet for utenriksstasjoner knyttet til FN og dets særorganisasjoner, NATO og regionale organisasjoner som Europarådet og OSSE. Norge har sju delegasjoner til internasjonale organisasjoner. Den europeiske unions utenriksstasjoner i andre stater enn medlemslandene bærer også betegnelsen delegasjon.