Tsar Nikolaj begynte å fri til Storbritannia gjennom samtaler med ambassadør Seymour i januar og februar 1853. Tsaren hevdet at han ikke lenger ønsket å utvide Det russiske keiserdømmet, men at han hadde forpliktelser til kristne samfunn i Det osmanske riket. Tsaren sendte deretter en diplomat, prins Aleksandr Mensjikov, på spesielt oppdrag til den osmanske Høyporten. I tidligere avtaler var sultanen forpliktet til «å beskytte den kristne religion og dens kirker». Mensjikov forsøkte å forhandle fram en ny avtale, en formell traktat med fullmakt som en internasjonal avtale, der osmanene ville gi Russland samme rett til innblanding i saker som angikk den ortodokse religion, som Frankrike nylig hadde fått hva gjaldt den katolske kirke. En slik avtale ville gjøre det mulig for Russland å kontrollere den ortodokse kirkes hierarkiske posisjon i Det osmanske riket. Mensjikov kom til Konstantinopel den 16. februar 1853 på det dampdrevne krigsskipet «Gromovnik». Mensjikov brøt protokoll ved Høyporten, da han ved sitt første møte med sultanen ved den offisielle velkomsten fornærmet tyrkerne ved å opptre i sivile klær, og ikke i sedvanlig tradisjonell militæruniform. Deretter fordømte han osmanenes innrømmelser overfor franskmennene. Han krevde også at høytstående osmanske tjenestemenn ble byttet ut, særlig den ottomanske utenriksministeren Fuad Efendi.