I norrøn prosalitteratur skilles det gjerne mellom «lærd» og «folkelig» stil. Den lærde stilen ble brukt i oversettelser fra fremmede språk og i verker som krevde kjennskap til utenlandsk litteratur. Denne stilen hadde en kompleks setningsstruktur, en stor ordrikdom preget av fremmedord og nydannelser, samt utstrakt bruk av retoriske stilfigurer. Den folkelige stilen var preget av dagligdags og muntlig språk, og ble brukt i fortellende prosa (for eksempel sagaene og lovtekster).