Tradisjonelt kan et gårdsbruk ha mange ulike bygninger. På de største brukene var der hus for hver enkelt funksjon på gården, mens mindre bruk hadde færre, men flerfunksjonelle bygninger. Koplingen låve og fjøs synes dog å være gjengs, slik at høyet, som var hoveddyreforet lettvint kunne leveres der det skulle. Dermed fikk man problemet med kumøkka, slik at gjødselkjelleren nødvendigvis ble integrert under deler av fjøsbygningen. (En må da først dem i to grupper; innhusene og uthusene. Deretter etter de enkelte funksjoner. Den betegnelsen som brukes over størst del av landet bør stå først.) De fleste husene var av tre, men i Nord-Norge var det også vanlig med jordgammer. Lafting var en mye brukt teknikk. På Vestlandet var det vanlig med klyngetun; fire-fem gårdbrukere samlet husene sine rundt ett tun. På Østlandet var det flest enkeltgårder.