I 1867 var det en stor sultkatastrofe på det som nå er nordkysten av Algerie, og hungersnøden førte til at et stort antall barn ble foreldreløse. Det samme året ble Charles Lavigerie biskop av Alger, og hungersnøden han stod overfor inspirerte ham til å opprette en kongregasjon som skulle bringe lærdom og kristendom til disse barna. Det skulle i en første fase skje ved opprettelse av kristne landsbyer. Lenger fremme, i en andre fase, skulle kongregasjonen evangelisere befolkningen i Sahara og Sentral-Afrika. Etter opprettelsen av Afrikamisjonærene begynte Lavigerie sitt virke med sosiale arbeider, på skoler og sykehus, og søkte alltid folkets utvikling, og litt etter litt ble flere misjonsposter installert i Kabylia og Sahara.