Etter å i flere år ha hanglet med forskjellige strøjobber begynte han tidlig på 1940-tallet å prøve seg som jazzpianist på nattklubber i Paris og på radio. I disse kretser ble han snart svært populær for sin evne til å få publikum til å le ved sine grimaser og ved parodier av datidens kjendiser samtidig som han spilte. I 1945 debuterte han som statist i en kortfilm og han begynte derefter å søke flere filmroller. I den tidlige etterkrigstidens Frankrike var etterspørselen etter underholdning svært stor og filmindustrien ekspanderte raskt. Dette gjorde det mulig for de Funès å bygge opp en skuespillerkarriere, og med tiden fikk han stadig større roller.