Mange av de antikke greske sjangrene som drama og korlyrikk hadde blitt umoderne i senantikken, og all middelalderlitteratur på gresk språk ble skrevet i en arkaisk stil som etterlignet forfatterne fra antikkens Hellas. Denne praksis ble forutsatt av en lenge etablert system innenfor gresk utdannelse hvor retorikk var et betydningsfylt emne. Et typisk produkt av denne bysantinske utdannelsen var de greske kirkefedre som delte de litterære verdiene til sine hedenske samtidige. Av den grunn ble den utstrakte kristne litteraturen på 200- til 500-tallet en syntese av hellenistisk og kristne tanker og filosofi. Av den grunn ble bysantinsk litteratur også skrevet i stilen til attisk gresk, fjern fra den allmenne middelaldergresk som ble snakket av alle samfunnsklasser i det bysantinske samfunnet i dagliglivet. I tillegg var denne litterære stilen også fjernet fra koinégresk, «fellesspråk», fra den hellenistiske sivilisasjonen, og som var språket i , og med røtter tilbake til Homer og forfatterne fra antikkens Athen.