Det bysantinske rike betraktet Konstantin som grunnleggeren og det tysk-romerske rike anerkjente ham blant de ærverdige figurer av sin tradisjon. I den senbysantinske staten hadde det blitt en stor ære for en keiser å bli hyllet som en «ny Konstantin». Ti keisere, inkludert den siste bysantinske keiser bar hans navn. De monumentale konstantinske former som ble benyttet ved hoffet til Karl den store var for å antyde at han var Konstantins etterfølger og likestilte. Konstantin fikk en mytisk rolle som en kriger mot «hedningene». Motivet av den romanske rytter i posituren av en triumferende romerske keiser ble en visuell metafor i statuer for å prise lokale velgjørere. Navnet «Konstantin» i seg selv fikk stor popularitet i vestlige Frankrike på 1000- og 1100-tallet. De fleste østlige kirker betrakter Konstantin som en helgen (Άγιος Κωνσταντίνος, «sankt Konstantin»). I den bysantinske kirke ble han kalt for (Ισαπόστολος Κωνσταντίνος) — «likstilt med apostlene». Den serbiske flyplassen i Niš heter Konstantin den stores flyplass for å feire hans fødested i Naissus.