I 1970 bestemte FIDE, verdens sjakkforbund, å bruke Elo-ratingsystemet. Fra da av og til midten av 1980-årene var det Elo selv som sto for ratingkalkulasjonene. Arbeidet med kalkuleringene var på den tiden en relativt overkommelig oppgave, siden det var færre enn 2000 spillere som ble ratet av FIDE. Etter hvert ga FIDE ansvaret for ratingberegningene videre til andre, ekskludert Elo. FIDE la også til nye regler for «kvalifikasjoner for rating» i sin håndbok som tildelte vilkårlige ratinger (typisk i 2200-området som er det laveste sjiktet for en sjakkmester) for spillere som scoret minst 50% i noen få utvalgte turneringer, som for eksempel sjakkolympiader. Elo og andre protesterte mot disse nye reglene, begrunnet med at disse var vilkårlige og politisk drevet frem.