J. W. Dunne, en britisk romfartsingeniør, gjennomførte på begynnelsen av 1900-tallet den første systematiske studien av prekognisjon. I 1927 publiserte han klassikeren «An Experiment with Time», som inneholdt hans funn og teorier. Dunnes studie var basert på hans egne prekognitive drømmer, som involverte både trivielle hendelser i hans eget liv og viktige nyhetshendelser som kom i pressen dagen etter. Da han først forstod at han så inn i fremtiden i sine drømmer, ble han bekymret for at han kunne være en «skrulling». Hans bekymringer avtok da han oppdaget at prekognitive drømmer er vanlige; han konkluderte med at mange har slike drømmer uten å være klar over det, kanskje fordi de ikke husker detaljene eller tolker drømmesymbolene riktig. Joseph Banks Rhine og Louisa Rhine begynte på den neste betydningsfulle systematiske forskningen på prekognisjon på begynnelsen av 1930-tallet ved Duke University. Rhine brukte kortgjettingseksperiment hvor deltakeren ble spurt om å skrive ned sin gjetning om rekkefølgen av en kortstokk før kortene ble stokket.