Skip med større dypgående enn om lag to meter som anløp Malmö fikk ankre langt ute i Öresund. Her lå de imidlertid svært utsatt for den tidvis kraftige vinden. Det ble derfor tidig anlagt kunstige steinrøyser som sikret ankringsplassene. Disse eksisterte fremdeles mot slutten av 1700-tallet og ble da benevnt som Kon, Blidan og Kalven. Bunnen på Malmö red besto av to undervanns sandbanker, omtalt på 1500-tallet som «den inre redden» og «den yttre redden». Her ble varene omlastet til mindre robåter. Disse ble rodd av möndrickar eller pråmmän. Nøyaktig hva forskjellen mellom de to var vites ikke, men på 1500-tallet var det ofte stridigheter dem i mellom. På 1560-tallet bestemte Malmö råd fordelingen mellom de to gruppene. Pråmmännen skulle ta hand om alle varer som ble ført forbi «Krogen», altså dagens Kronborg, unntatt trevarer fra Kullen og Höganäs. De skulle også ha retten til varer som kom sørfra inn i sundet, unntatt de fra Rostock og Wismar samt de fra Falster, Lolland, Møn og andre danske småøyer.