Selv om hans etterfølgere hadde blitt avsatt, kom Nepos aldri tilbake til Italia. Han fortsatte å styre fra Dalmatia som «vestromersk keiser», og han fikk fortsatt en del formell støtte fra Konstantinopel. Odovakar forsøkte å omgå Nepos, og benyttet det romerske senatet til ansøke den nylig gjeninnsatte keiser Zenon om tittelen patrisier, og han forsøkte å få avsluttet den adskilte linjen med vestromerske keisere. Zenon aksepterte å gi Odovakar posisjonen som patrisier, men krevde også at Odovakar anerkjente Nepos keiserlige status, og prege mynter i Nepos’ navn. I praktisk henseende styrte Odovakar som uavhengig konge av Italia, men formelt anerkjente og underla seg keiserdømmets overherredømme. Nepos holdt formelt tittelen som keiser, men utøvde ingen reell makt utenfor Dalmatia. I navnet fortsatte Vestromerriket å eksistere etter 476, men det var kun en juridisk formalitet og som et påheng av den keiserlige tradisjon.