Vannet fra innsjøen rant opprinnelig inn i Vuoksa (finsk ) ved Kiviniemi (nå Losevo). I 1818 ble det gravd en kanal for å lede flomvann fra innsjøen til Ladoga. Men strømmen var uventet sterk, slik at breddene ble vasket ut og kanalen ble forvandlet til ei elv, kalt Taipaleenjoki (nå Burnaja). Erosjonen fra elva medførte at innsjøen ble drenert, slik at vannstanden sank med 7 meter. Vannveien ved Kiviniemi, og dermed også båtforbindelsen mellom Suvanto og Vuoksi, ble tørrlagt. For å gjenopprette forbindelsen ble det i 1857 gravd en kanal der. Planen var at vannet fra Vuoksi skulle bryte gjennom og utvide kanalen slik at Suvanto og Vuoksi ble liggende på samme nivå. Men fjellet viste seg å være for hardt, og vannet fra Vuoksi strømmet inn i innsjøen via nydannede stryk, 880 meter lange og med en høydeforskjell på 3 meter, noe som gjorde båttrafikk ved Kiviniemi umulig. Siden 1857 har Sukhodolskoje og Burnaja utgjort den sørlige og viktigste utløpsarmen til Vuoksa.