Hegesias fulgte Aristippos i å betrakte behag/lyst som livets mål, men det synet han hadde for menneskelig liv var langt mer pessimistisk. Lykke, sa han, kunne ikke være livets mål ettersom det ikke oppnåelig, og derfor konkluderte at en vis persons eneste mål måtte være å bli fri for smerte og sorg. Siden også hvert menneske er selvtilstrekkelig må alle ytre goder bli avvist for ikke å være sanne kilder for behag. Kun lystfornemmelser kan være etterstrebelsesverdige. Vennskap og kjærlighet kan ikke være det om de ikke ga positive fornemmelser i vårt sinn.