Kong Harald lot seg døpe rundt 965, og i 962 hadde keiser Otto 1. latt seg krone til tysk-romersk keiser og vendte tilbake til Tyskland fra 965. Den politiske situasjonen i Italia var da fremdeles uavklart. I 966 dro Otto 1. derfor tilbake til Italia, med sin bror Bruno utnevnt til regent i sitt fravær, ettersom sønnen Otto 2. på det tidspunkt bare var 11 år. I tillegg til den ustabile situasjonen i Italia, strevet Otto 1. med sitt forhold til den bysantinske keiseren som protesterte mot Ottos bruk av tittelen «keiser». Bruno visste at broren trengte fred langs grensen i nord, og i den hensikt kan han ha sendt Poppo til danehoffet i håp om en allianse med Harald Blåtann, som neppe ville angripe medkristne når han selv hadde tatt dåpen. I utgangspunktet lot handelsfolk fra Norden seg primsigne for å kunne handle med kristne kjøpmenn, noe som ellers var forbudt.