I begynnelsen skjedde dette på direkten, men da man på slutten av 1950-tallet gikk over fra å spille inn på film til å benytte videobånd, gav dette også større muligheter til å redigere innspillingen i ettertid. Slik klipping gav gjerne et uryddig lydspor. Douglass kunne da hjelpe til med å «utjamne» publikums reaksjoner. Etter hvert oppdaget både produsenter og artister de store mulighetene som lå i latterboksen. Fra å foreta mindre justeringer gikk en over til å lage et heilt nytt lydbilde.