Dette var en av de første teoriene innen sosial evolusjon og sosialdarwinisme: At menneskets sosiale utvikling fra en teologisk fase, der naturen var mytologisk oppfattet, og mennesket søkte forklaringer på naturfenomener i overnaturlige vesener, gjennom den metafysiske fasen der naturen ble oppfattet som et resultat av obskure abstrakte krefter, og mennesket søkte forklaringer på naturen gjennom disse, til den siste positive fasen, der alle abstrakte og obskure krefter forkastes, og naturens fenomener forklares gjennom et konstant og gjensidig sammenhengsforhold. Denne utviklingen så han på som uunngåelig og en konsekvens av utviklingen i menneskets tanker og stadig mer utstrakt bruk av logisk fornuft i forståelsen av verden.