Etter at Hermann Göring i egenskap av preussisk ministerpresident gav forordningen ble den statlige bekjempelse av katolske skikker og katolsk foreningsvesen fra 1935 av mer og mer aggressiv i området. Biskop Vogt så seg konfrontert med forvisninger av prester som mishaget myndighetene, og en mengde hindringer som vanskeliggjorde kirkelige aktiviteter. Biskopen protesterte offentlig og overfor myndighetene mot disse bryudd mot Rikskonkordatet, men uten følge. I sitt hyrdebrev av april 1935 forsvarte han de konfesjonsbaserte skoler og de katolske ungdomsorganisasjoner, som ble forbudt to måneder etterpå.