Generelt er irsk nasjonalisme vurdert som oppstått som følge av renessansens gjenopplivelse av konseptet om , latin for fedrelandet, og den religiøse kampen mellom ideologien til den protestantiske reformasjonen og den katolske motreformasjonen. På den tidlige stadiet av 1500-tallet representerte irsk nasjonalisme et ideal for den innfødte gæliske irlendere og gammelenglendere som gikk sammen i en felles sak under katolisismens fane og irsk borgerlig identitet («tro og fedreland»), i håp om beskytte deres land og interesser fra nye, engelske protestantiske militære styrker støttet av England. Denne visjonen søkte å overkomme det gamle etniske skillet mellom (innfødte irlendere) og (normannere) som hadde vært et kjennetegn på irsk liv siden 1100-tallet.