Rügen tilhørte Roskilde stift, så fyrst Jaromar var forventet å gripe inn når erkebiskopen satt fengslet. Sammen med sin svoger hertug Erik 1. av Sønderjylland som var gift med Jaromars søster Margrethe, invaderte Jaromar Sjælland i 1259. Roskildebispen Peder Skjalmsen Bang, biskop Erlandsens søstersønn, støttet aksjonen. 14. juni 1259 led kongens bondehær nederlag mot inntrengerne i slaget ved Næstved. Christoffer 1. var død kort tid før, så det var dronning Margrethe Sambiria (på folkemunne «Margrethe sprenghest») som tapende part. Biskop Peder Bang gikk rundt på slagmarken og ga den siste olje til Jaromars falne; de som hadde kjempet for kongehuset, rørte han ikke. De var bannlyste på bakgrunn av kirkekampen, noe som ikke gjorde Jakob Erlandsen bedre likt på Sjælland. De rundt 60 falne som ble funnet i en massegrav på Sandbjerget i Næstved i 1994, er C14-datert til rundt 1300, noe senere enn slaget ved Næstved; men det er påtakelig at de er gravd ned på et hedensk gravfelt fra vikingtiden, slik det skjedde med bannlyste, i kontrast til at falne normalt hentes hjem og gravlegges i viet jord. Ironisk nok var både Jaromar og Danmarks dronning Margrethe Sambiria, datter av Sambor 2. av Pommern vendere fra Rügen.