Virksomheten har tradisjonelt vært regnet for mindre «fin» enn handel med nye varer, men har stort sett bestandig blitt gitt plass i samfunnet. I etterkrigstiden, ble mye av handelen drevet med metall til gjenbruk, så som støpejern, bly og kopper i form av utrangert strømledningsnett, radio- og bilbatterier og ødelagte vedovner. Etterhvert kom også bilvrak, bildeler og brukt smøreolje inn. Mye av det som da ble omsatt var i praksis ubrukelig inntil det hadde gjennomgått omfattende prosesser, som omstøp, raffinering og lignende. Krigens dager med knapphet på det meste, hadde gitt et behov for vedlikehold og fornyelser som gjorde at slik resirkulering ga et levebrød.