Et slikt eksempel er den naturmytiske balladen «Horpa» (TSB A 038), som er kjent også over store Europa, som «Systermordet», «Den talende strængeleg, «Hörpu ríma», «Die Geschichte von zwei Freunden», «Les roseaux qui chantent», «The Cruel Sister» (Child #10), og i deler av Russland. Ei gifteferdig jente drepes av sin eldre søster, som ønsker å overta den yngres forlovede. Liket ligger drivende livløs i vannet, og de som finner henne bygger ei harpe; kroppen bruker de til harpestokk, fingrende til stemmeskruer (stillepinner), hennes gule hår til strenger, og gullringen smeltes om og tjener til forgylling av instrumentet. Spillemannen tar med seg harpa til søstras og forlovedens bryllup, og for hvert slag røper tonene først hvem det er som taler gjennom instrumentet, så hvordan og hvorfor drapet skjedde, og endelig fortelles det hvem morderen var. I enkelte varianter blir den yngre levende igjen straks hun har fortalt sin historie, mens den eldste henrettes.