Større selvstendighet vite han i den meget kompliserte tragedien (1656) hvor intrigen baserte seg på et forviklingsspill hvor to personer er en og samme person, og også oppfattes som to personer av de andre figurene i stykket, og først i en sinnrik avslutning ble sannheten avslørt. Stykket krevde forbløffende sceneskifter og dertil komplisert teatermaskineri. Kun teateret Hôtel de Bourgogne var i stand til å sette opp et slikt stykke. Stykket ble en forrykende suksess, faktisk større enn Pierre Corneilles , Racines og Molières beste komedier.