I middelalderen ble det vanlig med hengende draperier, kapper, hetter og slør, på engelsk kalt , en betegnelse som blir brukt både om enkeslør så vel som om gråtekoner. Sørgende kvinner kunne for eksempel bære hvite hakelin, gjerne med plisserte barbetter. Reglene var særlig omfattende for enker, som i tillegg gjerne kledte seg i gammeldagse sørgekåper. Enker ble imidlertid særlig gjenkjent på hodeplagget, slik også gifte og ugifte kvinner i mange kulturer er merket gjennom forskjellige frisyrer, luer og skaut. Fra 1500-tallet ble ulike varianter av sørgeluer og hårkapper med en karakteristisk spiss foran, ned mot panna. Skikken kan ha gitt opphav til det engelske ordet for spisst hårfeste i panna, som siden 1850-tallet kalles («enkespiss»). Det ble ellers vanlig å bruke svarte sørgebind omkring den ene overarmen eller rundt hatten, svarte sløyfer, kantbånd og liknende på antrekkene, sørgeringer, ulike typer sørgeslør og spesielle hodeplagg. Slektninger og pårørende av den avdøde har også båret slike plagg i sørgeperioden etter dødsfallet.