Den 8. desember 1729 ble han promovert til og ble i 1731 utnevnt til kongenlig hoffråd og livmedikus. I 1734 ble han opptatt i Leopoldina. Etter Johann Zellers død overtok han dets og fortsatte å bo i Stuttgart, for det meste uten å forelese. Derimot ledsaget han for eksempel hertug Karl Alexander under et felttog i Oberrhein der württembergiske styrker kom til innsats i forbindelse med den polske tronfolgekrig. I 1735 flyttet han til Tübingen og oppfylte der sine undervisningsplikter.