Den utløsende faktoren for Martinus' forfatterskap var opplevelsen av en dyptgående bevissthetsendring, som fant sted i mars måned 1921. Etter anvisning i en lånt bok forsøkte Martinus å meditere over begrepet Gud. I meditasjonen, hvor han var ved full bevissthet, så han et kraftig lys i form av et kristuslignende vesen. Martinus opplevde seg å hvile i allkjærlighetens opphav, i den guddommelige fullkommenhet.