Som denne scenen så eksemplarisk skisserer er en forfatter, som baserer seg med underfundig humor lener seg mot satire. Et av han mest satiriske verk er , som er et nærmest nådeløst angrep på ledende konservative politikere. Andre er og . , som er hans siste satire, er hans siste novelle, harselerer han med religion, litteratur og litteratur. Satiren gjenspeiler, mest av alle hans verker, intense sinne og ‘verfremdung’ – fremmedgjøring. Sammen med ‘firergruppen’ – – som inkluderte Mojtaba Minovi, Bozorg Alavi og Masud Farzad. I periferien av gruppen befant også Mohammad Moqaddam, Zabih Behruz og Shin Partou. De var modernister, som kritiserte den etablerte intelligentsiaen i Teheran for tradisjonalisme og klassisisme i dens ideologi. Ganske motsigende, var og co. forkjempere av arianisme og modernitet, mens de var underdanige ovenfor staten.