Samtidig ble bøndene utskrevet for å delta i store irrigasjonsprosjekter. Dette var ikke populært, men de fikk faktisk betalt for arbeidet, i motsetning til hva en del europeiske observatører hevdet. En mengde store og små kanaler ble gravd for å spre det livgivende Nilvannet utover nye områder, og gamle ble oppgradert samtidig som vedlikeholdet av dem ble regulert. Det ble også bygd store bassenger for å kunne samle opp flomvann til senere bruk, samt en stor irrigasjons- og transportkanal som bandt Alexandria sammen med Nilen. Skatteregnskaper viser oss at det dyrkede arealet i Egypt ble økt med over 36 % etter irrigasjonsprosjektene, og produksjonen økte stort på grunn av tryggere vannforsyning gjennom hele vekstsesongen. Kornproduksjonen økte til tre-fire ganger det tidligere nivået i løpet av 20 år.