Historisk var doktor den øverste akademiske graden ved de teologiske, juridiske og medisinske fakulteter ved europeiske universiteter, og tilsvarte magister ved filosofiske fakulteter. I middelalderen og tidlig moderne tid var tittelen i stor grad assosiert med jurister og medisinere. Et eksempel på bruken av «doktor» som en vanlig betegnelse på en jurist finner man i , der en «ung og høylærd doktor» – dvs. en jurist, men bare omtalt som doktor i skuespillet – blir tilkalt for å løse flokene. Medisin på den tiden var mest et teoretisk fag som måtte skilles fra den praktiske feltskjærprofesjonen, og medisinere virket, som jurister, mest i akademiske sammenhenger og som rådgivere.