Han var jurist av utdannelse, og var den første (parlamentspresidenten) for Lantdagen fra 1907 til 1912. Han ble deportert til Sibir i 1914 for sin passive motstand mot det russiske styret, og var sentral i intervalperioden 1917-1919, som statsoverhode for den parlamentarisk baserte hvite side under den finske borgerkrigen januar-mai 1918 og som riksforstander mai-desember 1918.