Til tross for disse begrensningene var Curly Lambeau, spiller og trener for Green Bay Packers, samt andre personer i NFL i hans tid, tilhengere av fremoverpasningen. Packers fant suksess på 1920- og 1930-tallet med en variant av single-wing formasjonen som fokuserte på pasningsspillet. Packers' quarterback Red Dunn og New York Giants og Brooklyn Dodgers' quarterback Benny Friedman var de beste pasningsspillerne i sin periode, men blant andre lag var pasninger fremdeles relativt sjelden; mellom 1920 og 1932 løp lag med ballen tre ganger så ofte som de kastet pasninger.