Den mest effektive karakteristikk av Austins poesi, som den beste av hans prosa, var den ektefølte og intime kjærlighet til naturen. Hans prosaidyll, og , er preget av behagelig utendørsaroma. Hans lyriske dikt mangler spontanitet og individualitet, men noen av dem har en enkel, velordnet sjarme. Han hadde en sann kjærlighet til England, tidvis ikke uten at man kunne mistenke en form for trangsynhet, men alltid frisk og åpenhjertig. Et drama, , ble oppført på His Majesty's theatre i 1903.