Da han flyttet til Paris igjen i 1919, oppdaget han at Braque og Picasso hadde endret stil på nytt. De arbeidet mot det nesten-figurative, mens Mondrian helt klart arbeidet seg mot abstraksjonene. Hans blomsterbilder, som han laget en del av på bestilling, kan betraktes mere som «livsnødvendige» i konkret betydning. Han var nå blitt den mest abstrakte maler av alle, men hadde ingen å måle seg mot eller som kunne forstå ham. Stoppen i pengestøtten fra Nederland bare understreket at landet og kulturen var provinsiell i forhold til hans mål. I 1920 besluttet han å reise til sørlige Frankrike og arbeide som vinarbeider. Først skulle han ha en avskjedsutstilling, i henhold til brev til van Doesburg.