I London var den gjennomsnittlige lasten for bussen omtrent 14 passasjerer, hvilken vil si at totalvekten var på to og et halvt tonn for tospannet, altså 1 og et fjerdedels tonn for hver hest. På 1890-tallet kunne London-bussen ha en maksimal kapasitet på 39 passasjerer eller mer, med en samlet vekt på tre og et halvt tonn. LGOC hadde en fast regel om at hesten ikke skulle trekke bussen mer enn 12 engelske miles (19,2 kilometer) om dagen. Hesten måtte kunne klare fem engelske miles (8 kilometer) i løpet av en time. For å lette oppgaven med å bytte ut hestene hadde LGOC mange staller rundt om i byen hvor flere hundre hester holdt til. Kusken som var ansvarlig for den daglige driften, kunne i løpet av dagen gjennomføre fire og en halv rundturer, og en rundtur tok tre og en halv time. For å kunne overholde tidstabellen var en «stud» på ti til elleve hester tilgjengelig.