I ettertid er diktningen til Cywydd-dikterne (walisisk: ) blitt stående som en blomstring i walisisk poesi, med høydepunkt i diktningen til Dafydd ap Gwilym (ca. 1315/20 – ca. 1350/1370). Cywydd var disse dikternes favorittform, og ble fremført til harpemusikk. I begynnelsen var disse dikt prysningsdikt til bardenes adelige sponsorer, men særlig med Dafydd fikk de en vri til en mye personlig temaer, og kunne omhandle kjærlighet, konflikter med andre poeter og elskovsrivaler, satirer og niddikt. Cywydd-diktningen har blitt sammenlignet med den samtidige trubadur-lyrikken på det kontinentale Europa.