Folkekammeret hadde alltid hatt flere partier, DDR var altså aldri noen ettpartistat i teorien, men i praksis fungerte landet slik. Velgerne kunne ikke bestemme partienes representasjon i Folkekammeret. Denne var fordelt på forhånd. Det største partiet var Tysklands sosialistiske enhetsparti (SED, ). De andre partiene som «stilte til valg» ved tidligere valg var godkjente fra statsledelsen (og dermed SED), og ble omtalt som . De sto i praksis ytterst sjelden for en annen politikk enn SED.