Innenfor den akademiske kunstteorien ble det på 1600- og 1700-tallet utviklet et sjangerhierarki innenfor malerkunsten. Øverst rangerte historiemaleriet, fulgt av portrettmaleri og folkelivsmaleri (sjangermaleri). Lengre nede i hierarkiet var landskapsmaleriet – og aller nederst: stilleben. Innenfor landskapsmaleriet fantes det undersjangre med ulik status, og lavest av dem alle var prospektmaleriet. Årsaken var at prospektet ble betraktet som en mekanisk kopiering av virkeligheten, og ofte var nærmere et kart enn et landskapsbilde der kunstneren hadde idealisert eller dramatisert det hen så.