I 1839 flyttet han til Manger hvor han fremdeles var prest, men like fullt produserte marinzoologiske avhandlinger på løpende bånd. De første årene arbeidet han særlig med livshistorie og metarmofose hos maneter, mollusker og pigghuder. Han påviste at bløtdyrene hadde frittsvømmende larvestadier i 1839 og i 1841 utga han et klassisk arbeid om polyppene til stormaneter. I 1844 kom et arbeid om sjøstjernenes utvikling og i 1845 et bidrag om leddormenes utvikling. Alle arbeidene vakte berettiget oppsikt i utlandet. Sars ble blant annet utnevnt til æresdoktor ved universitetene i Zürich (1846) og i Berlin.