I P.A. Munchs oppgis at : Christkirken, Bispedømmes Kathedralkirke, allerede paabegyndt under Kong Olaf Kyrre, med den hellige Sunnivas Skrin. De hellige Apostlers Kirke (Postulakirkja) opført først af kong Haakon Haakonsøn som et Capel i selve kongsgaarden, siden flyttet til den kongelige Urtehave (), opbygget saare prægtigt og indviet 1302; den var den fornemste af de 14 kongelige Capeller; ovenpaa i samme bygning skal St. Játmunds Gildestue have været. Den lille Christkirke ogsaa kaldet Trinitatis Kirke, paa samme Kirkegaard som Domkirken. Dominikaner- eller Prædiker-Klostret med Kirke, ganske nær ved Christkirken, paa det saakaldte Kannikebjergs østlige Skraaning ned mod Veisan, i daglig Tale kaldte man dette Kloster eller ; endelig Olafskirkja á bökkumMaríukirkjaLafranzkirkja; Columbœ kirkjaNikuláskirkjaMarteins kirkja; , til hvis Sogn Skomagerne i Vaagsbunden hørte, og for hvis Qvarteer den dannede Nordgrænsen. De sistnevnte 7 Kirker laae alle ved Øvregaden. I Vaagsbunden laae: í Vágsbotni, med et Minorit<ref>[https://naob.no/ordbok/minoritt «minoritt», fransiskanermunk, i inn til brœðraat brœðraAllraheilagrakirkjaKatrinarskirkjaÁlrekstaðavatnNunnusetrJónskirkja, (nu Nykirken); og det rige St. Michaels Kloster af Benedictiner-, siden Birgittiner-Ordenen, almindeligvis kaldet (Munkeliv) eller , beliggende ude pa Nordnes, ligeoverfor Holmen. Foruden disse Kirker nævnes Jacobskirken paa Nordnes og endelig Margretekirken sammesteds, opført, trods Geistelighedens Forbud og Bandsættelser, til Ære for den paa Nordnes 1301 brændte Kvinde, der utgav sig for Kong Erik Magnussøns Datter og Thronarving til Skotland.