Vergene oppfordret Edward I av England til å igangsette en domstol der 104 revisorer skulle velge blant de forskjellige konkurrentene om den skotske tronen i en prosess kjent som , den store saken (skotsk-gælisk: ). En av de sterkeste fordringshavere, Johan Balliol, herre av Galloway, inngikk en allianse med den mektige Antony Bek, den militante biskop av Durham som Edvard I hadde utpekt sin representant i Skottland,og begynte å omtale seg selv som Balliol «arving av Skottland». Da dronning Joan døde uten barn i 1238 hadde Aleksander II kalt sammen sine magnater og med deres godkjennelse utropte han Robert Bruce, 5. lord av Annandale, som sin utpekte arving. Men det ble kortvarig da kongen giftet seg igjen og fikk en sønn, Aleksander III i 1241. I henhold til Ronald McNair Scott: «Ikke desto mindre var det faktum at kongeriket Skottland en gang hadde vært innenfor hans rekkevidde dypt gravert i Roberts sinn, og da nesten femti år senere, muligheten igjen så ut til å dukke opp, reiste den gamle mannen seg fra sin pensjonisttilværelse for å komme med et mesterlig bud på tronen.» Han dukket opp til stedet som var ment for Margretes innvielse, men avlyst ved hennes død, med en hærstyrke av soldater samtidig som det var rykter om at hans allierte, jarlen av Mar og jarlen av Atholl, også samlet deres styrkene. Skottland så ut til å være på vei mot borgerkrig.