Som i de fleste romanske språk bøyes portugisiske verb for å kongruere med subjektes person (man har 1. person = jeg/vi, 2. person = du/dere, 3. person han/hun/den/det/de og numerus (entall og flertall), og for å uttryke ulike stemninger til handlingen, slik som tid (fortid, nåtid, framtid), avbrutt eller pågående, underordning og kondisjonalis med mer. Som en konsekvens av dette kan en regelrett portugisisk verbstamme ta over 50 ulike suffiks (etterstavelser). Til sammenligning har regelrette franske og italienske verb omkring 30 ulike former.