Gjennom de smigrende portrettene av sovjetledere og hans politiske aktivitet mot kunstnere som ikke fulgte hans retningslinjer for kunsten, fikk Gerasimov rykte for å være en politisk hauk. Likevel mistet han ikke helt grepet på sitt eget kunstneriske driv. Livet gjennom holdt han frem å måle mollstemte, nesten impresjonistiske landskap. Fremstillingene som brøt nokså tvert med det han fremhevet i offisielle sammenhenger.