Den skyldige måtte være den som var ansvarlig for proporsjonene, og etter hvert som forhørene fortsatte, ble det åpenbart at en skyldig ikke kunne utpekes. Gustav II Adolfs krav og handlinger hadde i all hovedsak ført til problemene. Han hadde kommet med personlige anvisninger og godkjennelser til skipsbygger Hybertsson og dessuten lagt så sterkt press på de ansvarlige for skipet, at admiral Fleming, som visste om stabilitetsproblemet etter stabilitetsprøven, ikke hadde annet valg enn å adlyde den utålmodige monarken.