Etter Sydney-prosjektet og opp gjennom 1960-årene utviklet Utzon sine prinsipper om additiv arkitektur karakterisert ved syntesen mellom geometri, modulasjon og standardiserte produkter. Den additive arkitekturs eksistensgrunnlag ble bekreftet gjennom Sydney-prosjektet, som viste at standardiseringen av bygningselementer var i stand til å optimere konstruksjonen av den gitte konstruksjon. I slutten av årtiet hadde Utzon fremstilt et prinsippgrunnlag som han benyttet til å utarbeide forslagene til Farum sentrum, stadionet i Jidda og hans andre forsøk på å tegne et museum i Silkeborg. Ut fra samme prinsipper utviklet han sitt Espansiva bygningssystem hvor flere like komponenter kan settes sammen til en fleksibel villa.