Albansk opposisjon til Jugoslavias statshøyhet og særlig Serbia hadde kommet til overflaten i opprør i 1968 og i mars 1981 i hovedstaden Priština. Ibrahim Rugova hadde opprinnelig fremmet ikkevoldelig motstand, men senere opposisjon tok form av separatistagitasjon fra opposisjonelle politiske grupper og bevæpnet aksjon fra 1996 ved Kosovos frigjøringshær (albansk , forkortet til UÇK). Disse begynte en geriljakrig og drev terroristaktivitet med bombingr og væpnet angrep på jugoslaviske sikkerhetsstyrker, myndigheter eller sivile som var kjent for å støtte de nasjonale myndighetene, inkludert albanere som ikke sympatiserte med voldelige aksjoner. I mars 1998 gikk den jugoslaviske hæren sammen med serbisk politi for bekjempe separatistene med militære midler. I månedene som fulgte ble flere tusen sivile albanere drept og mer enn flyktet fra sine hjem. FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR) beregnet at mennesker hadde blitt fortrengt fra sine hjem fra mars 1998 til NATO begynte å bombe i mars 1999.