Begrepet konspirasjonsteori blir brukt i akademia og populærkultur for å betegne en type folklore som er i slekt med vandrehistorier. Typiske kjennetegn er en forklarende fortelling som er konstruert med bestemte naive metodologiske feil. En konspirasjonsteori er en ikke bevist teori, en spekulativ teori uten empirisk belegg eller en grunnløs teori om at en konspirasjon pågår eller har pågått. Den amerikanske historikeren Richard Hofstadter (1916-1970) beskrev en konspirasjonsteoretisk virkelighetsoppfatning i politikk som en «paranoid stil» der historisk utvikeling og hendelser er iscenesatt av mektige, onde krefter i en stor sammensvergelse. Betegnelsen ble opprinnelig (fra 1960-årene av da det betegnelsen ble tatt i bruk på engelsk) ikke brukt nedsettende, mens senere har den stort sett blitt brukt nedsettende for å avfeie antatt misoppfattede, paranoide eller ville rykter. Merkelappen konspirasjonsteori brukes synonymt med at teorien er feil og at tilhengerne er irrasjonelle. Betegnelsen ble popularisert av filosofen Karl Popper i 1950-årene.