Noen utbredte historiske stemmesystemer med omtrentlig angivelse når de ble tatt i bruk er: Pythagoreisk stemning. Ble muligens brukt i antikken. Brukt i middelalderen. Reine er bare oktavene og kvintene, og dermed også kvartene, bortsett fra en ulvekvint. Tersene er dissontante, dvs. for små eller for store. Reinstemming. Ble tatt i bruk i forbindelse med at flerstemmighet ble vanlig i andre halvdel av 1400-tallet. Basert på intervaller med enkle forholdstall, spesielt på naturtoneterser og reine kvinter. Middeltonestemming. 1500-tallet. Tempereringer der tersene forsøkes gjort så reine som mulig på bekostning av kvintene som i sin tur blir for små. Bare få tonearter er spillbare. 1/4-komma middeltone-temperatur 1/6-komma middeltone- eller Silbermann-Sorge-temperatur Veltemperert stemming. De første veltempererte stemmesystemene som ble innført på 1600-tallet kalles også . Med disse ble det mulig å spille alle tonearter med akseptable avvik, men likevel slik at de ulike toneartene har sine egne særpreg. Werckmeisterstemming. Ulikesvevende. Kirnbergerstemming. Ulikesvevende. Vallottistemming. Ulikesvevende. Neidhardt-temperatur. Ulikesvevende. Likesvevende stemming. 1700-tallet. Oktaven deles i tolv like store halvtoneintervaller, hvert intervall med lik avstand på 100 . Alle kvinter tempereres like mye og alle tonearter kan spilles. Ulempene er at spesielt de store tersene avviker en del fra reine intervaller og at alle toneartene høres like ut, dvs. at deres særpreg forsvinner. Moderne pianoer er vanligvis stemt likesvevende.