Han gikk ut av regjeringen i 1903 på grunn av uenighet med regjeringens flertall om «kommunikeet» i konsulatforhandlingene med Sverige. I 1905 var han mot Karlstadoverenskomsten og for republikk, men han var uenig med Venstre i konsesjonspolitikken og i den økonomiske politikken. Da han i 1918 ikke ble nominert av Venstre, valgte han å stille som Landmandsforbundets kandidat med støtte fra andre borgerlige partier, og i 1921 ble han valgt inn av Frisinnede Venstre i forbund med Høyre.