I perioden 1915 til 1921 fremla han flere svært kritiske arbeider som angrep den svenske historieskrivningen rundt 1000-tallet for , det vil si at den bygde på materiale som var blitt overført i flere ledd og var blitt forvansket over tid. Han mente at historieskrivere som Snorre Sturlasson og Saxo Grammaticus i alt for høy utstrekning hadde benyttet islandsk sagamateriale basert på muntlige kilder, i forhold til bruken av kilder som runeinnskrifter, Vita Anskarii, Adam av Bremens Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum, samt norsk-islandske skaldedikt. En av de hendelser der han viser hen til motsigelser i de forskjellige kildene er beskrivelsen av slaget ved Svolder.