Gussow hadde sin glansperiode i 1870-årene. På akademiutstillingene i Berlin 1876 og 1877 vakte han større oppmerksomhet enn noen annen yngre kunstner. Portrettet av (1876), som ble stilt ut våren 1877, vakte ifølge Christian Krohg «umaadelig Opsigt» og ble senere ervervet av Nationalgalerie, Berlin. Gussow var en teknisk dyktig maler. Men spesielt hans genrebilder skjemmes av en plump menneskeskildring, preget av grovt understrekede kontraster. Georg Brandes hevdet at Gussow hadde sin styrke i den nøyaktige gjengivelse av modellen. Hans bilder var virtuost utført. Men Gussow manglet etter Brandes' mening ånd både som menneske og kunstner. I sine betraktninger fra akademiutstillingen i Berlin 1877 skrev han om , der Gussow skildrer en bondefamilie som hilser de seirende tyske tropper: «Det levede, skinnede. Det brændte Øjet omtrent som en Brændenælde brænder Huden.» Mange av Gussows elever fra Weimar fulgte med da han ble akademilærer i Karlsruhe. Blant disse var Paul Borgmann som senere ble leder for malerinneskolen i Karlsruhe.