Men sandskutene har hatt liten kapasitet fordi det var viktig å begrense størrelsen på opptil 35-40 fot i lengde. Mot slutten av 1800-tallet ble sandskutene til dels erstattet av de alminnelige jaktene, galeaser og slupper som måtte ankre på den åpne kysten fordi de stakk for dypt og ikke hadde flat bunn. Lokalbefolkningen på de mange landingsplassene som også er faste handelsplasser, hadde vært nødt til å organisere et med en stor robåt som dro ut på sjøen for å berge de grunnstøttende fartøyene. Det var vanlig å lette den grunnstøttende skuten og deretter varpe den fri fra revet. Bjærgelaget fikk en ny oppgave i deres arbeidet med å fungere som et bindeledd mellom skutene og handelsplassen.