Etter Christian 3.s død forfattet og foredro han ved en sørgehøytid i Ribe en latinsk minnetale, der han utførlig og med ikke lite dyktighet gav en karakteristikk av den avdøde kongen og fremstilte hans fortjenester. Talen har historisk betydning ved trekkene den formidler fra kongens ellers lite kjente ungdomsår. Det er rimelig å anta at denne talen, som ble trykket i Basel i 1560 – opptrykt sist i Hans Grams utgave av Niels Krags – i ikke liten grad tjente til anbefaling for den unge fremadstormende forfatteren. Da han ved nyttårstid 1561 søkte adgang til Frederik 2., som da oppholdt seg på Emsborg (Øm Kloster), og ved den anledning visstnok overrakte talen til kongen, fikk han en anbefaling til universitetet, hvori kongen bad professorene å «fordre og fremme ham til det bedste og efter lejligheden gøre deres flid, at de kunde fly ham til et kald enten ved universitetet eller andensteds, eftersom de kunde formærke, at han var lærd og duelig til».