Etter 324 var Konstantin enehersker i riket da han på dette tidspunkt hadde utelukket sin siste konkurrent Licinius som han ennå i 313 hadde hatt en forståelse med. Konstantin videreførte deretter Diokletians reformer. I forvaltningen opprettet han nye hoffembeter, omdannet (prætorianerprefekt) til høyeste sivile embete og innførte flere skatter. På det militære området gikk embetet («soldaternes mester») og til sist en deling av hæren til en bevegelig hær og en grensehær tilbake til ham. Under Konstantins styre skjedde også de mest vidtgående skritt av en romersk keiser siden principatets grunnleggelse av Augustus: Konstantin opphøyde kristendommen, som bare noen år tidligere hadde vært forfulgt, til en privilegert religion anerkjent av staten.