I England fikk Steimler opplæring som sonaroperatør. 18. november 1942 var han som ASDIC-operatør ombord på korvetten «Montbretia» da den under eskorte av en flåte på 33 handelsskip ble torpedert av den tyske ubåten U-262. Av besetningen på 74 omkom 47. Steimler var på vei til å evakuere skipet etter første torpedotreff da han så en ny torpedo komme rett mot seg. Trykket fra eksplosjonen sendte ham i en bue 100 meter bort fra skipet. Da han kom til bevissthet igjen oppdaget han at korvetten brukket i to og i ferd med å synke, men kunne konstatere at han var uskadd. Etter først å ha klamret seg til en treplate fikk han øye på en redningsflåte. Denne var imidlertid så overfylt allerede at han ble nektet å stige opp i den i frykt for at hele flåten skulle velte, men han fikk lov til å holde seg oppe etter tauene. Etter fire og en halv time ble de overlevende plukket opp av korvetten «Potentilla». Mannskapet visste ikke om at «Montbretia» var blitt torpedert, men oppfattet lyset fra redningsflåten var en tysk ubåt, og gikk for å angripe denne da de innså at det var deres egne i havsnød i stedet. Mannskapet trosset også de alliertes ordre om å ikke gjennomføre søk etter overlevende. Steimler var da svært nedkjølt og utmattet, og hadde mistet bevisstheten rett før «Potentilla» rakk fram til flåten, men en av hans kamerater rakk å gripe tak i ham før han forsvant i bølgene. Da han våknet en time senere var han fortsatt nedkjølt og preget, men tilbød seg likefullt å avløse ASDIC-operatøren ombord. Mens han satt på vakt dukket periskopet fra en ny tysk ubåt opp, men denne gangen gikk korvetten seirende ut av duellen og klarte å senke ubåten.