Xenofanes hadde gjort sitt første utfall mot den greske mytologien på midten av 500-tallet f.Kr., som innebar en kullkasting av hele det antropomorfiske forklaringssystemet som forelå i Homers og Hesiods diktning. I Parmenides hender utviklet denne ånden av fritenkning i en metafysisk retning. Etter hvert, antagelig på grunn av at denne filosofien ble sett på som krenkende i samtidens Elea, eller på grunn av at den manglet et fungerende lederskap, utartet skolen til å bli et sete for hissige verbale disputter. Det mer fruktbare resultatet av den skolen ble tatt inn metafysikken til Platon.