Disse tallene inkluderte de fire slagskip av samme klasse som «Scharnhorst» og «Bismarck» som allerede var bygget eller i ferd med bli bygget, de tre lommeslagskipene «Deutschland»-klassen og de seks lette krysserne som allerede var i drift. For å fullføre kjernen i Plan Z, skulle det bygges seks slagskip i H-klasse, tre slagkryssere i O-klasse, tolv lommeslagskip i P-klasse og to hangarskip i samme klasse som «Graf Zeppelin» med to til av ny design. De fem skipene i «Admiral Hipper»-klassen oppfylte mandatet for tunge kryssere, mens M-klassen av lette kryssere ville oppfylle kravet til lette kryssere. Speiderkryssere i 1938-designet ville danne grunnlaget for flåtespeiderne bestilt i programmet. Planen krevde også om omfattende oppgraderinger av Tysklands infrastruktur for å imøtekomme den nye flåten; større tørrdokker skulle bygges ved Wilhelmshaven og Hamburg, og mye av øya Rügen skulle fjernes for å gi en stor havn i Østersjøen. Plan Z ble gitt høyeste prioritet av alle industriprosjekter. Den 27. juli 1939 reviderte Raeder planen for å kansellere alle de tolv lommeslagene i P-klassen.