Midt på 1800-tallet var kobber det attraktive produktet; på slutten av 1800-tallet sank kobberprisen og svovelprisen gikk opp på grunn av behovene i kjemisk industri. Thams ervervet gruvene på Løkken verk i 1896 og for å omstille til svovelvproduksjon var det behov for elektrisk kraft og bedre transport til havna. Da kobberverket på Kvikne begynte på 1600-tallet, ble kobber fraktet ned Orkdalen med hest for utskiping. Gruvene på Løkken ble satt i drift i 1657 og transporten var mye kortere enn fra Kvikne. Thams og kompanjongen Christian Salvesen kjente trolig til elektrisk jernbane fra sitt virke på kontinentet og i Storbritannia. De etablerte jernbaneselskapet Chr. Salvesen & Chr. Thams Communictions Aktieselskab i 1898. Samtidig sendte Thams konsesjonssøknad til departementet og begrunnet jernbanen med frakt av svovelkis, varetransport til kjøpmenn i dalen, eksport av trelast og persontrafikk for 16.000 innbyggere. Det ble skissert at jernbanen ville være til fordel for Orkdal, Meldal, Rennebu, Kvikne og Oppdal som alle hadde Orkdalsøren som naturlig strandsted. Thams satte opp Orkdalsøren stasjon på Thamshavn mens kommunen ønsket stasjon i det egentlige sentrum på selve øren. Skjenaldfossen kraftverk var i drift fra 1906 og skulle levere strøm til banen og gruvedriften.