Andre greske bystater hadde få utenlandske innbyggere, unntatt Korint som var blant de større polis, skjønt mindre enn Athen, men deres juridiske status er ikke kjent. I Sparta og på Kreta var det få unntak, utlendinger fikk ikke lov til å bosette seg. Den spartanske loven som var gjeldende het (av gresk , «fremmed», og ordstammen i , «fordrive»). Det er også omtalt innvandrere til hoffet hos tyranner og konger i Thessalia, Siracusa, og Makedonia hvor deres status ble bestemt av herskeren. Grunnet disse komplikasjonene er det juridiske begrepet knyttet til antikkens Hellas. I Athen, den største byen i den greske verden på denne tiden, utgjorde de tidvis halve den frie befolkningen. Statusen var gitt til hovedgrupper, innvandrere og tidligere slaver. Da slaver var bortimot alle av utenlandsk opprinnelse kan de bli betraktet som ufrivillige innvandrere, anskaffet nesten utelukkende fra ikke-greske områder. Frie metoikere var vanligvis av gresk opprinnelse. De fleste kom fra det greske fastlandet framfor de mer fjerne områdene av den greske verden.