I en av de hemmelige klausulene i første Paris-traktat fra 1814 ble Frankrikes fire motstandere enige om å opprette «et system med faktisk og permanent maktbalanse i Europa» (engelsk: «a system of real and permanent balance of power in Europe»). Dermed var grunnstenen lagt for det som skulle bli kalt en stormaktskonsert, og denne konserten var samtidig den første formaliseringen av ideen om at det fantes stormakter. Makter som fikk være med i enkelte sammenhenger, men ikke i alle, kom i en mellomstilling, mens de som ble ekskludert fra samtlige møter havnet i kategorien vi nå kjenner som småstater.