I det stoiske univers består alt av materie og pneuma. Det er tre grader eller former for pneuma, avhengig av deres forhold av ild og luft: . Denne forente og utformingen av pneuma utgjør stabilitet eller sammenheng til ting; det er en kraft som består selv i objekter som stein, trestokk, eller en kopp. Nemesius fra Emesa (Emesa = Homs i Syria), en kristen filosof fra 300-tallet, tilskrev kraften i pneuma i henhold til stoisk tanke som «strekkbar bevegelse» (); der er pneuma som beveger seg både utvendig, produserer kvantitet og kvalitet, og på samme tid innover, gir enhet og substans. Et individ er definert av av ens indre pneuma, som holder det sammen og samtidig atskiller det fra verden rundt. . Vegetative pneuma tillater vekst og skjelner en ting som levende. . Pneuma i sin mest opphøyde eller eksklusive form tjener som dyresjel (); den fyller og gjennomstrømmer organismen, styrer dens bevegelser og gir den krefter som oppfatning og reproduksjon. Dette konseptet er beslektet med Aristoteles’ teori om at pneuma i sæden befordrer muligheten for bevegelse og for bestemte sanselige oppfatninger i avkommet.