Etter å ha forlatt partiet ble Persson mål for omfattende kritikk fra partiet. Kritikken sto på trykk i partipressa. Persson selv holdt imidlertid først løftet om ikke å kommentere utmeldelsen av partiet til den ikke-kommunistiske pressa. I januar 1954 beskyldte partiet ham for å ha kontaktet den sosialdemokratiske pressa. Også andre beskyldninger ble rettet mot ham, særlig det faktum at han levde på kommunalrådpensjon. Etter disse beskyldningene brøt Persson stillheten og snakket åpent om hendelsene på landsmøtet.