Helt fra ungdommen av næret Walter Scott en særlig interesse for sagn, sanger og myter som dreide seg om de gamle grensekampene mellom den engelske og den skotske adelen. Han var særlig opptatt av middelalderen. Sterkt inspirert av tysk romantikk og sin landsmann Thomas Percys balladesamling (1765), gav Scott mellom 1802 og 1803 ut sin egen samling skotske ballader; . Han vakte for alvor oppsikt i 1805 med et epos skrevet etter mønster av franske ridderromanser; . Typisk for Walter Scotts skrivestil er spenningshistorier spunnet rundt store tablåer, detaljerte beskrivelser, og forfatterens inngående kjennskap til historiske fakta og detaljer. Scotts skildringer kjennetegnes av god språklig flyt, mange lyriske partier, et sammensatt persongalleri og en god del humor. Mange av historiene tar utgangspunkt i skotsk historie. Walter Scott var på mange måter den første britiske forfatter som opplevde å få internasjonal berømmelse i sin livstid. Han hadde lesere i Storbritannia, Irland, Europa, Australia og Nord-Amerika.