Ved inngangen til 1940-tallet hadde distriktshovedstedene sykehus, mens det i de lokaladministrative enhetene fantes helsestasjon eller apotek. Medisiner var også tilgjengelig gjennom omreisende apoteker. Ved sykehusene ble det ansatt kvinnelige leger for å kunne tilby helsetjenester til kvinner. Osmania General Hospital hadde en zenanaavdeling. Egne tuberkuloseinstitusjoner ble etablert for å bekjempe denne sykdommen. Det fantes også en omreisende kinobil, som ble benyttet til å vise helsefremmende informasjon for publikum i distriktene. Ved siden av vestlig medisin, ble også unanimedisin praktisert.