Nulltoeranseantagelse kan brukes som et verktøy ved individers forsøk på å slutte med ulike helsereduserende atferder eller dårlige helsevaner. Å forsøke å få individer til å innta denne antagelsen er særlig utbredt innenfor avhengighetsatferder, og er særlig knyttet opp til å slutte med røyking, alkohol og andre stoff man blir avhengig av. Et kjent eksempel på behandlingsprogrammer som baserer seg på en nulltoleranseantagelse er Anonyme Alkoholikeres program. Om man inntar en nulltoleranseantagelseposisjon godtar man ikke at det skal skje et eneste nytt tilfelle av den helseatferden man vil endre etter at man har satt tidspunktet for å slutte med den. Nulltolaranseantagelse kan knyttes opp til begrepene «glipp» og «tilbakefall», hvor en slik antagelse medfører at man nærmest setter likhetstegn mellom dem. Det er ingen, eller null aksept for et nytt tilfelle av atferden, hvilket impliserer at en glipp er et tilbakefall. Alternative antagelser innenfor helsepsykologien fokuserer mer på at man har et valg å ta etter en glipp har skjedd. Man antar da heller at det er mulig å påvirke selv, om hendelsen skal være en glipp, altså et engangstilfelle, en sprekk, som er et mer midlertidig tilbakefall, eller et varig tilbakefall.