Historien om inkaene ble skrevet i Cuzco, hovedstaden i inka-imperiet, bare førti år etter ankomsten av de første spanjolene i byen. inneholder svært detaljerte beskrivelser av inkaenes historie og mytologi. Med kongelig sponsing og anbefaling var Sarmiento garantert direkte tilgang til de høyeste spanske tjenestemenn i Cuzco. Han fikk også tillatelse til å tilkalle innflytelsesrike innfødte, så vel som de som hadde vært vitne til inka-imperiets fall, slik at de kunne fortelle sine historier. Sarmiento reiste rundt og intervjuet mange lokale ledere, gjenlevende medlemmene av kongelige inkafamilier, og de få gjenværende spanske erobrerne som fortsatt bodde i Cuzco. Da første utkast av historien var ferdig, i et enestående forsøk på å fastslå verkets utvilsomme autentisitet, ble hans manus lest, kapittel for kapittel, til førtito fremstående representanter for urfolket, for å få deres kommentarer og korreksjon. Etter den offentlige lesingen, som fant sted 29. februar og 1. mars 1572, ble manuskriptet overlatt til et medlem av visekongens personlige stab. Han tok med seg manuskriptet til Spania og leverte det til Kong Filip II, sammen med fire malte tøystykker som bekreftet historien til inkaene og en rekke andre gjenstander og objekter som Toledo hadde samlet inn. Imidlertid, på grunn av en rekke uforklarlige hendelser, ble dette uerstattelig dokument om inkaenes historie avvist og glemt i mange hundre år.