Den polskfødte astronomen Nikolaus Kopernikus var involvert i Pave Leo Xs prosjekt om å finne det rette tidspunktet for påsken ved å observere himmellegemene. Kopernikus mente at det var mer hensiksmessig å si at jorden gikk rundt solen enn at solen gikk rundt jorden. Kopernikus heliosentriske verdensbilde var basert på sirkler og episykler og var basert på et fåtall observasjoner. Modellen ble derfor kritisert av Tycho Brahe som mente solen gikk rundt jorden, mens planetene gikk rundt solen. Det oppstod konflikt mellom de som støttet seg til aristotelisk filosofi og tilhengere av Kopernikus, og kirken, som i utgangspunktet ikke hadde noe standpunkt, ble dratt inn fordi det ble hevdet at de kopernikanske ideene var i strid med bibelen . Galileo Galilei hevdet at det geosentriske verdensbildet var en aristotelisk arv, og ikke en katolsk arv, men gikk til angrep på jesuitter-ordenen og endte i konflikt med paven. I 1616 vedtok den katolske kirken at den heliosentriske modell kunne publiseres og diskuteres som en praktisk regnemodell eller hypotese, men ikke som den fysiske sannhet. Brahe's protestantiske samarbeidspartner Johannes Kepler mente at planetenes bane rundt solen var elliptisk, og regnes av mange som skaperen av det heliosentriske verdensbilde. Da Isaac Newton forklarte tyngdekraftens virkning ble det mekanistiske verdensbildet formet, der ting kun har kvantitative egenskaper, og den Aristoteliske ideen om at endring er en drift i retning av tingenes formål ble i stor grad forkastet.