Ved å flytte instrumentet til andre kjente punkter, og foreta sikt mot de samme «ukjente» punktene, ble skjæringspunktene mellom disse strekene markert på kartet. På denne måten ble hovedpunkter tegnet direkte i kartet, mens målingen foregikk i marken. Dersom sikteanordningen også inneholdt en gradert skala for avlesning av vertikalvinkel, kunne også høyden på et tilsiktet punkt beregnes. Mindre markerte punkter, og skjønnsmessige koter ble inntegnet på grunnlag av skjønnsmessige vurderinger av landmåleren i marken. Kartet ble senere rentegnet på ny folie på landmålerkontoret.