Seiersmaktene krevde imidlertid en fullstendig avmilitarisering av Tyskland, herunder også oppløsning av "Einwohnerwehr"-gruppene. Riksregjeringen oppfylte dette kravet, selv om Bayern strittet imot. Gustav Ritter von Kahr, som dengang fortsatt var Bayerns ministerpresident, og holdt mer med Einwohnerwehr enn med parlamentet, avviste oppløsningsoppfordringen. Kahr var en overbevist monarkist, som dypt foraktet marxismen og ikke minst kommunismen i Bayern. Han ønsket seg de gamle tidene under Bismarck tilbake og drømte om et bayersk kongerike. Hans viktigste støtter var kronprinsen og andre monarkistiske konservative, foruten høyreorienterte organisasjoner som f.eks. Bayerische Heimat- und Königsbund (BHKB). Som forsvar mot den bolsjevikkiske faren anså han "Einwohnerwehr" som uunnværlig. For å unngå større konflikter med Frankrike, vedtok riksregjeringen den 22. mars 1921 en avbevæpningslov, som Bayern kun tøvende innordnet seg under. Først etter de tyske reparasjonene og etter kraftige appeller fra Berlin fulgte Bayern til slutt loven.