Like etter at Wibe kunngjorde at hun gikk av gikk Jan Simonsen på talerstolen. Simonsen støttet Hagen og oppfordret til full oppslutning om partiformannen, noe som ikke var tegn til forsoning ovenfor Wibe. Simonsen mente også at måten Wibe gikk av på var «skammelig fordi det stjal oppmerksomheten fra Hagens tale», mens Fridtjof Frank Gundersens kommentar var at man «har hatt nok kvinnemas i politikken». Hagens resolusjonsforslag, «En fremtid med rot i fortiden», ble så vedtatt med 94 mot 50 stemmer. Hagen gikk også hardt ut mot muslimsk fundamentalisme og ville oppheve adgangen til kirkeasyl, starte storstilt hjemsendelse av flyktninger til trygge land og nekte adgang for alle han mente satte «islamsk lov foran norsk lov». Han lanserte også en politisk kampanje for omorganisering av offentlig sektor, der økt bruk av private tjenester stod sentralt.