Noen dager etter møtet med Richard ble Rubasjov arrestert av Gestapo og ble fengslet i to år. Selv om han gjentatte ganger ble utsatt for tortur, brøt han aldri sammen. Etter at nazistene endelig løslot ham, vendte Rubasjov tilbake til Sovjetunionen. Senere ble han sendt til Belgia for å håndheve partidisiplinen blant en gruppe havnearbeidere. Etter den italienske invasjonen av Etiopia, som utløste Den andre italiensk-abessinske krig i 1935, gikk både Folkeforbundet og Sovjetunionen ut og fordømte Italia. De innførte også en internasjonal embargo på forskjellige strategiske ressurser, spesielt olje, som italienerne hadde stort behov for. De belgiske havnearbeiderne var fast bestemt på å ikke la noen forsendelser til Italia passere gjennom havnen deres. Ettersom sovjetregjeringen i realiteten har til hensikt å forsyne italienerne med olje og andre ressurser i hemmelighet, må Rubasjov overbevise havnearbeiderne om at de som kommunister – til tross for den offisielle sovjetpolitikken – likevel må losse alle materialene. Lederen for de belgiske havnearbeiderne er en tysk, kommunistisk immigrant med kallenavnet «Lille Loewy», som forteller Rubasjov sin egen livshistorie. Som kommunist har han ofret mye for partiet, men han er fremdeles partiets tro tjener. Etter en rekke problemer begår Lille Loewy selvmord – han henger seg. Rubasjov begynner deretter på et nytt oppdrag.