Datoen som markerer slutten av forhistorien er typisk definert som framkomsten av den samtidige skriftlige historiske beretningen. Datoen varierer følgelig mye fra region til region avhengig av datoen da relevante nedtegnelser ble en nyttig akademisk ressurs. For eksempel, for Egypt er det generelt akseptert at forhistorien endte rundt 3100 f.Kr., mens slutten av den forhistoriske epoken i New Guinea er satt mye mer nylig, på 1870-tallet, da den russiske antropologen Nikolaj Miklucho-Maklaj bodde i flere år blant innfødte folkeslag, og beskrev deres levesett i en omfattende avhandling. I Europa var de klassiske kulturene i antikkens Hellas og antikkens Roma relativt godt dokumentert, men disses nabokulturer, som keltere og i mindre grad etruskerne, få eller ingen skriftsystem, og historikere må derfor bestemme hvor mye vekt de skal gi til de ofte sterkt fordomsfulle beretningene om disse førhistoriske kulturene som er omtalt i gresk og romersk litteratur.