Forsvarerne i Medina, hovedsakelig muslimer ledet av den islamske lderen Muhammad grov et dike på forslag av Salman Farsi («Salman perseren»), som sammen med Medinas naturlige befestninger, gjorde fiendens kavaleri (hester og kameler) nytteløse, og lukket de to sidene inn i en fastlåst situasjon. I håp om å gjøre flere angrep med samtidig forsøkte forbundshæren å overtale den jødiske stammen Banu Qurayza i Medina, som var allierte med muslimene, til å angripe byen fra sør. Imidlertid sørget Muhammads diplomati for å spore av forhandlingene og brøt opp forbundene mot ham. Beleiringen endte i en fiasko grunnet at forsvarerne var godt organisert, at forbundsfellenes moral var synkende, og grunnet de dårlige værforholdene.