Hans navn Hu er antatt å ha sin opprinnelse som et lydord (onomatopoetikon) fra handlingen å trekke pusten, skjønt det kan også bli oversatt til å bety evigheten. Aspektet av slike kreative krefter som evighet og visdom, avledet fra Atum selv, var de som faraoene var mest opptatt av assosiere seg selv med. Som en konsekvens av faraoene avbildet deres guddommelige krefter stundom i form av en sfinks, sittende og med et menneskehode på en løvekropp, var at Hu ble stundom vist i denne formen. Den store sfinksen i Giza ble således sett på som en representasjon av Hu.