Andrealbumet var dermed det første albumet som var et album med bare sanger, uten fortelling. Albumet inneholdt også sanger som refererte til figuren «Kaptein Knutsen», som var bestefaren til Knutsen. Bestefaren dukket opp gjentatte ganger etter Brunost no igjæn?, men dette var den eneste gangen han selv sang. I tillegg til Bestefar Knutsen ble også «Det store Dyret» introdusert på dette albumet. Det store Dyret har 100 hoder og er i utgangspunktet skummelt på dette albumet. For denne platen vant Knutsen og Ludvigsen Spellemannprisen 1972 (utdelt i mars 1973) klassen barneplate. Omslaget viser Knutsen og Ludvigsen som spiller trommer (Knutsen) og banjo (Ludvigsen). I tillegg spiller Konduktøren bass, noe som henspiller på at bassisten Jan Tro var stemmen til Konduktøren. Bestefar Knutsen spiller tuba, mens det store dyret til venstre på omslaget består av mange hoder, som hver har snakkebobler med flere kommentarer. Også Knutsen og Ludvigsen har snakkebobler der det står «Tålmodighet det er godt å lære (heh)» (Ludvigsen) og «Tålmodige må vi alle være Rock a hula hepp» (Knutsen). Dette er linjer som duoen inkorporerte i en av sangene på det neste albumet de ga ut. Konduktøren sier «Jazz, gitt». Av sanger på dette albumet er «Nesevise» den mest kjente. På tross av at platen ikke inneholder like mange kjente sanger som duoens andre plater, kom den inn på Morgenbladets topp 100 norske rockeplater, på en 63.-plass.