Røttene til konflikten kan føres helt tilbake på begynnelsen av 1900-tallet, hvor nasjonalbevegelsen stod sterkt blant mange folkegrupper, inklusiv jøder og arabere. Sionismen, en jødisk nasjonalistisk ideologi, ble etablert som en politisk bevegelse i 1897 som et direkte svar på økt antisemittisme i Europa, med spesiell vekt på Russland. Mens syrisk nasjonalisme var kjent som sin lojalitet mot Det osmanske riket, var den palestinske nasjonalismen tidlig markert som en direkte motpart mot sionismen. Sionistene ønsket opprettelsen av en jødisk stat, og et essensielt antall av disse hadde et sterkt ønske om at denne skulle ligge i Israels land, det historiske jødiske hjemlandet på bibelsk tid. Organisasjoner som Jewish Agency, Jewish National Fund og World Zionist Organization var med på å finansiere og oppmuntre til jødisk tilbakevandring til Israel, og kjøpte ofte eiendommer til jøder som ville bosette seg der. Dette fant sted både under osmansk og britisk administrasjon.