I slutten av juni 1917 fant Zimmermann den første reelle mulighet til å rydde veien for fredsforhandlinger i sin tid som minister. På flere møter med den pavelige nuntius i Bayern Eugenio Pacelli (som senere ble Pave Pius XII) og hans Schioppa, som var sendt avsted for å sondere, la rikskansler Bethmann-Hollweg og Zimmermann sine planer. Det skulle ikke skje landavståelser, ingen grenseendringer overfor Russland, Polen skulle forbli en selvstendig stat, alle besatte områder i Frankrike og Belgia skulle rømmes og Alsace-Lorraine skulle avstås til Frankrike. Den eneste unntagelse til gjengjeld var at Tyskland skulle ha alle sine tidligere kolonier tilbake.