Ibn Tufails ble skrevet både som en fortsettelse av Avicennas versjon av fortellingen og som et svar på al-Ghazali's , som hadde kritisert mange av oppfatningene til Avicenna. Ibn Tufail siterte al-Farabi, Avicennas avicennisme og al-Ghazalis Ash'ari kalamteologi som de som hadde mest innflytelse på hans verk, foruten hans lærer Ibn Bajjah (Avempace), Ibn Tumart, og sufisme.