På folkemunne brukes ofte betegnelsen reisverk, som i fagspråk betegner en annen byggeteknikk. Bindingsverket består av vertikale stendere eller stolper, som står på en horisontal svill og bærer en horisontal rem (ramstykke). Remmer på begge langsider av bygningen bærer bjelker for øvre etasje eller sperrebind for takverket. Veggen av bindingsverk er ofte supplert med skråavstivning, spikerslag, losholter og utlekting. Eldre bindingsverk var laget av firhogd tømmer i grove dimensjoner, fra 5 til 8 tommer. Trevirket var i Europa ofte eik, i Norge furu eller gran. Delene ble sammenføyd med , og , i eldre tid uten bruk av spiker, men med trenagler. Illustrasjonen fra det tyske viser bindingsverk slik det også ble konstruert i Norge.