Etter krigens slutt tilbrakte Günther tre år i interneringsleirer hos den franske okkupasjonsmakten, men han trakk aldri sine teorier tilbake. I boken fra 1951 gir han uttrykk for at giftemål med «diabetikere, kvinnesakskvinner og alkoholikere» bør unngås, et synspunkt som ikke var videre kontroversielt på 1950-tallet. I bokens sluttkapittel bagatelliserer han nasjonalsosialistenes programmer for tvangssterilisering og berømmer de obligatoriske helseattestene som skulle hindre kvinner med «mindreverdig» arvemateriale i å få barn.