Fra april 1954 til juni 1958 ble han igjen utenriksminister i Van Acker regjering og fra april 1961 til mars 1966 i regjeringene til Théo Lefèvre og Pierre Harmel Hans tanker om mellomstatlige samarbeider og allianser strakk seg langt utover det han hadde gjennomført med Benelux. Han var en av de første som gikk inn for et europeisk kull- og stålfellesskap.