Avsetninger av silt, sand og småstein ved Stonar, ved sørenden av sundet, gjorde at det gradvis ble grunnere, og trafikken til Canterbury gikk etterhvert i sin helhet via den nordlige enden, og brakte Fordwich til forgrunnen som byens uthavn. Oppsiltingen fortsatte, spesielt på 1100- og 1200-tallet, da augustinske munker begynte med landgjenvinning. På 1500-tallet hadde endelig hele Wantsumkanalen blitt til tørt land, unntatt dreneringsgrøftene som gikk på kryss og tvers over det tidligere sundet. Den nåværende elva Wantsum, er strengt tatt bare den sentrale dreneringsgrøfta i den nordlige delen av det tidligere sundet. Elva Stour, som tidligere rant mot nord til Reculver, har nå utløp mot sør ved Pegwell Bay.