Suks tidlige verk er holdt en romantisk stil inspirert av Dvořák og Johannes Brahms. Eksempler er Serenade for strykere op. 6, som minner om Dvořáks serenade, og op. 14. Som eksempler på mellomstasjoner på veien mot Suks modne stil kan nevnes op. 24, op. 25 og tonediktet op. 26. I løpet av året 1904/1905 mistet Suk både sin høyt verdsatte svigerfar og sin kjære hustru «Otilka», og disse traumatiske opplevelsene åpnet veien for et selvstendig tonespråk: den femsatsige symfonien op. 27, oppkalt etter en dødsengel, var opprinnelig tenkt som et rekviem til Dvořák, men ble etter hustruens død utvidet med de to siste satsene. Et knapt motiv går gjennom verket, først kan det virke kaldt og ubarmhjertig, men framtrer mer forsonlig i finalens festlige koral. Verket inneholder Dvořák-sitater: i andre sats grunnmotivet fra Requiem, senere Skogvokterens sang fra . Asrael er et bemerkelsesverdig verk som i omfang og intensitet kan minne om uttrykket til Gustav Mahler.