I ettertid ser en at den teknikk som magasinet brukte kan belastes. Selv om de hadde spurt ti millioner enkeltindivider (hvorav om lag 2,4 millioner svarte, et astronomisk tall for meningsmåling), hadde de bare spurt, først og fremst sine egne lesere, en gruppe med betydelige inntekter, godt over landets gjennomsnitt. Personer som hadde råd til å abonnere på magasinet under depresjonen på 30-tallet. Videre hadde de brukt to andre tilgjengelige lister: listen over bileiere og telefonkatalogen. Det i en tid da ikke alle hadde råd til slik luksus.