Mange av de forvandlingene som omtales i verket er funnet i andre verker, og del av dem kan være oppfinnelser av Antoninus. Fortellingens væremåte er lakonisk og i en konversjonspreget prosa: «denne fullstendig ukunstneriske tekst», slik Sara Myers har karakterisert den, gir den korteste sammendrag av tapte forvandlinger av mer ærgjerrige forfattere, slik som Nikandros og Boios. Francis Celoria, oversetter av en utgivelse fra 1992, anser teksten som perfekt akseptabel koiné-gresk, skjønt med tallrike ; den er «strengt enkel» og hovedsakelig blottet for grammatiske småord som kunne gi humor eller en personlig fortellerstil.