Det meste av jordbruket var basert på lavlandets og høglandets eller , grender med en fire til seks gårder, hver med sine få hektar beite og dyrkbar mark som har til felles en betydelig allmenning med uforbedret oppmarksbeite. Særlig i høylandet og på øyene ble innmarken brukt i henhold til -systemet. Gjerdene ble delt inn i strimler - «rigger» - som med jevne mellomrom ble omdelt blant leilendingene i grenden. Beitemarkene for storfe var ofte ved (setrer) med en bygning av stein eller torv. Disse vil ofte være fjernt fra gårdene i lavlandet, men kunne være relativt nært i det mer avsidesliggende høylandet. Alle gårdsbruk kombinerte husdyr med åkerbruk, med storfe og sauer og geiter i deler av høylandet og alle gårder dyrket noe korn. Imidlertid var det en viss spesialisering, med åkerbruk viktigste i øst, og det var en tradisjon for sauehold i Scottish Borders.