Selve tanken på at «jeg praktiserer prajñāpāramitā» er en mangel på kyndige midler, som noen ganger fører til noe, og andre ganger fører til (མངོན་པར་འདུ་བགྱི་བ། མངོན་པར་འདུ་བྱེད་པ། མངོན་པར་འདུ་མཛད་པ།, ), som er slavebinding, å slå seg til ro med det som er destruktivt. Det fører ikke engang en śrāvaka til nirvāṇa, men til enda mer lidelse i . Bodhisattvaer må igjen akseptere at det ikke finnes noen andre dharmaer enn tomhet; de har aldri blitt produsert. Bodhisattvaene må forbli i den meditative stabiliseringene, som går fra (ཆོས་ཐམས་ཅད་སྐྱེ་བ་མེད་པ།, ) opp til . Oppvåkningen av slike bodhisattvaer er blitt profetert, men bare som en konvensjonell merkelapp fordi ingen meditative stabiliseringer til syvende og sist eksisterer. Buddha gir Subhūti et kompliment for sin forklaring, ved å kalle ham for «den fremste av śrāvaka'er i en konfliktfri tilstand eller (ཉོན་མོངས་པ་མེད་པ།, )».