Det er prinsipielle utfordringer som begrenser maksimal hastighet for helikoptre. En utfordring er å balansere løftet på begge sider av helikoptereret når det beveger seg. På et helikopter som står stille i hover går hovedrotorbladene rundt med en viss hastighet i forhold til den omkringliggende lufta. Da balanseres løftet enkelt ved å gi bladene lik angrepsvinkel. Når helikopteret starter å bevege seg framover kommer det en tilleggshastighet for bladene når de beveger seg framover, mens det blir en tilsvarende reduksjon i hastigheten for bladene når de beveger seg bakover. Dette gir en endring i løftet som forenklet kan sies å ville rulle helikopteret til siden for de bakovergående bladene. Helikoptre er konstruert for å motvirke dette med å øke angrepsvinkelen for de bakovergående bladene. Denne effekten øker etter hvert som hastigheten øker, og kommer til slutt til et punkt hvor det ikke lengre er mulig å kompensere for den. Helikopteret vil bli ukontrollerbart. Dette punktet er med på å bestemme hvor fort helikopteret kan gå, og er en fysisk vegg som det er umulig å trenge gjennom med konvensjonell rotorteknologi.