På begynnelsen av 300-tallet flyttet store deler av rugiere sørover og bosatte seg i øvre Tisza, en sideelv av Donau, i oldtidens Pannonia i hva som i dag er Ungarn. De ble senere angrepet av hunerne, ble underkastet og deltok i Attilas krigføring i 451. Ved hans død i 453 gjorde de opprør og opprettet under sin høvding som er kjent under det latinske navnet Flaccitheus et kongerike i Rugiland, en region som i dag er en del av nedre Østerrike (oldtidens Noricum), nord for Donau. Etter Flaccitheus' død ble rugierne i Rugiland ledet av kong Feletheus, også kalt for Feva og hans hustru Gisa. Dog hadde andre rugiere blitt forbundsfeller, av Odovakar, som var blitt den første germanske konge av Italia. Ved 482 var rugierne blitt konvertert til den arianske kristendommen. Feletheus' rugiere ble avgjørende beseiret av Odovakars hær i 487; mange havnet i fangenskap og ble ført til Italia, og til sist ble Rugiland bosatt av langobarder. Nedtegnelser fra denne tiden ble gjort av Prokopios, Jordanes og andre.