Opprinnelig fremsto skulpturen som en legemsstor statue og var ferdig i leire våren 1801. Thorvaldsen slo den ned fordi han ikke hadde råd til å la den støpe i gips. Men Friederike Brun, venn og mesén, bekostet gipsavstøpningen, og utpå ettersommeren startet han på statuen igjen, denne gang i overnaturlig størrelse.