I 1891 ble han oppsøkt av Laura Kieler som hadde stått modell for Nora i . Hun bebreidet Ibsen at han hadde sviktet hennes tillit ved å utlevere henne i stykket. Kielers besøk menes å ha inspirert ham til , der billedhuggeren Arnold Rubek møter sin tidligere modell Irene. Rubek hylles for sin skulptur «Oppstandelsens dag» som hun stod modell for. Han gjengjeldte aldri hennes kjærlighet, men giftet seg i stedet med en annen. Når han møter henne igjen, er hun skilt, har vært innlagt som sinnssyk og gir ham skylden for sitt raserte liv. Flere replikker fra Ibsens siste samtale med Kieler opptrer angivelig i stykket, og Irenes nordlandske språktrekk ble gjenkjent som Laura Kielers.