Isabellas styre som regent varte bare i fire år før den skrøpelige politiske alliansen som hadde brakt henne og Mortimer til makten forvitret. I 1328 ble hennes sønn Edvard III gift med Philippa av Hainault, slik som avtalen inngått i forkant av invasjonen i 1326. Den overdådige seremonien ble holdt i London til populær omfavnelse. Isabella og Mortimer hadde allerede begynt en trend som fortsatte over de neste få årene med å samle seg store rikdommer. Da hennes landområder ble gitt tilbake til henne ble Isabella umåtelig rik, men hun fortsatte med anskaffe seg mer. I løpet av de første få ukene hadde Isabella bevilget seg selv bort imot 12 000 pund, og da hun fant ut at den kongelige skattekiste inneholdt rundt 60 000 pund ble det en periode preget av ødsel feiring. Snart bevilget hun selv med ytterligere 20 000 pund under påskuddet å betale utenlandsk gjeld. Ved prins Edvards kroning utvidet Isabellas landbesittelser fra en verdi av 4 400 pund til den enorme sum av 13 333 pund, noe som gjorde henne til den største eiendomsbesitteren i England. Hun nektet å overføre hennes landeiendommer som tilhørte medgiften til Philippa etter at hun var blitt gift med hennes sønn, noe som var brudd med den vanlige konvensjon. Isabellas ødsle livsstil var tilpasset hennes nye inntekter. Mortimer, hennes elsker og i praksis statsminister, begynte etter en tid også å samle seg landbesittelser og titler i stor grad, særskilt i området Welsh Marches.