Spillet i Hallingdal var sentrert rundt god danserytme. Det fantes knapt lydarslåtter i Hallingdal i Sataslåttens levetid. Hans ry som dansespelemann er blitt fokusert på i rikt monn, men det er også verdt å understreke hans unike uttrykk, bragt frem gjennom hans teknikk hvor han utelot pekefingeren på brettet. Denne teknikken, basert i utgangspunktet på en uvane, gjorde at han i større grad enn andre spelemenn «skuslet», dvs lot fingrene gli over brettet. Dette, kombinert med uvanlig spenst i buedragene ga et spel som Bjarne Herefoss karakteriserte som «Gruelig godt – det er ingen som kan gjøre det etter ham». Torleiv Bolstad sa en gang at Sataslåtten ville vært Norges beste hardingfelespelemann om han hadde brukt alle fingrene.