Han var trolig engelskmann, og var høyt betrodd hos kongene Håkon Håkonsson og Magnus Lagabøte. I 1250 sendte kong Håkon ham til keiser Fredrik II, men i Venezia fikk han beskjed om at keiseren var død, og ble av ukjente grunner satt i fengsel. Han ble første befridd etter inngripen fra keiser Konrad IV. I 1261 var han i Danmark i forbindelse med kongesønnen Magnus' frieri til prinsesse Ingeborg av Danmark, og i 1263 var han med på kong Håkons hærtog til Skottland. Etter kongens død utførte han mislykkede forhandlinger med kong Aleksander av Skottland. På dette tidspunktet omtales han som «kansler», og må altså være den første i Norge som har fått denne tittelen. Han var en av forhandlerne ved freden i Perth i 1266, og undertegnet fredsavtalen. I 1269 inngikk han en traktat med Henrik III av England.