I utformingen av bestemte hunderaser har bestemte instinktive atferdsmønstre blitt vektlagt i avlen for å oppnå målsetningen. Hos gjeterhunder er det avlet på hundens opprinnelig egenskaper til å stille viltet, men handlingen avsluttes (som regel) der ulven ville drept byttet. Hos drivende jakthunder er det avlet på hundens opprinnelige egenskaper til å finne og spore opp byttet, kanskje også å stille det, men også disse avslutter normalt handlingen før byttet drepes (fordi de enten ikke er hurtige nok til å innhente det eller store nok til å drepe det). Hos stående fuglehunder er det avlet på ulvens naturlige instinkt om ikke å bli oppdaget før den er nær nok til å angripe byttet. Den fryser til i en såkalt , med nesen pekende mot byttet, men hunden avslutter altså handlingen her. Alt dette og mer til kan kalles bestemt primitiv atferd, fordi den opprinnelig var en del av hundens (ulvens) naturlige atferdsmønster som rovdyr.