I 1088 ble han utnevnt til biskop av Vienne. Han ble kjent som en reformivrig biskop som hadde sterke meninger om investiturstriden. Som pave forhandlet han med keiser Henrik V for å finne en løsning på denne striden, og i 1122 signerte de en avtale i Metz der de fastslo kirkens og keiserens rettigheter. Den 23. september samme år godkjente han Wormskonkordatet, som hadde blitt forhandlet fram blant annet av mannen som ble hans etterfølger, Honorius II.