Et sentralt spørsmål i utviklingen av denne lovens forberedelse var om det var nødvendig med den helt ny ordning med 1-3 sentraloverformynderier heller enn den tidligere praksisen med lokale formynderier. I utkast av 1919 var alternativ A å ha et sentralisert overformynderi, mens alternativ B var å beholde de lokale overformynderier som også ble den faktiske løsningen.