I de første katalogene over stjerner som ble nedskrevet av Hipparkhos og Ptolemaios for omtrent to tusen år siden, ble det benyttet ekliptiske koordinater (,). Dette forble vanlig helt frem til Tycho Brahe på slutten av 1500-tallet. Han gjorde sine observasjoner ved bruk av ekvatorielle koordinater, men regnet dem om til ekliptiske koordinater i sine publiserte tabeller. Men da hans assistent Johannes Kepler publiserte de såkalte Rudolfinske tabeller i 1627 basert på Brahes observasjoner, ble stjernenes posisjoner angitt i ekvatorielle koordinater. Siden har dette stort sett vært standard praksis.