Bjørgum spilte primært hardingfele, men og (det vil si vanlig fiolin) som var det vanlige i dalen fram til hardingfela overtok, trolig sist på 1800-tallet. Bjørgum opprettholdt den gamle setesdalsmusikken etter Faremo-spelemennene Olav Faremo og Tarjei Faremo født på 1790-tallet. Hans fremste læremester var Andres K. Rysstad (de to var naboer) samt etter Knut Jonson Heddi og Anders Hovet. Bjørgum holdt, slik som de gamle, fela et stykke nede på brystet og brukte korte, krappe bogetak. Den særegne bogeteknikken gav spillet hans et fengende og alderdommelig preg. Han utfoldet seg og som kveder, hadde en råkende replikk, og det hendte at han diktet stev. Han var og god utøver på munnharpe.