Friedman foreslo opprinnelig en fast monetær regel kalt , der pengemengden vil bli beregnet ved kjente makroøkonomiske og finansielle faktorer, gitt målretting av et bestemt nivå eller utvalg av inflasjon. Under denne regelen ville det ikke være rom for den sentrale reserve banken som pengemengden øker kunne fastsettes "av en datamaskin", og virksomheten kunne forutse alle de pengepolitiske beslutningene.