Amsterdam-traktatens medførte at Europaparlamentet fikk en sterkere stilling, ved at det skulle godkjenne nye lover. Det skjedde ved en ny «medbestemmelsesprosedyre» i den alminnelige lovgivningsprosedyre. Flere politikkområder ble lagt under «søyle 1» og ble derved underlagt regler for flertallsvedtak. Kommisjonens president fikk også et sterkere stilling. Det ble lagt større vekt på bærekraft i vekst og sysselsetting. Det ble også lagt til rette for «fleksibel integrasjon», slik at noen land kunne utvikle tettere samarbeid enn andre. Stillingen som høyrepresentant for EUs felles utenriks- og sikkerhetspolitikk ble innført.