Schiele hadde også en rekke religiøs-symbolske og allegoriske figurative bilder, særlig i årene 1911–1915. I denne perioden anså han også selv dette for å være hans hovedmotiv, og han la mye energi ned i beskrivelsene av disse motivene, som gjerne var historiske. Selv om motivvalgene er mer tradisjonelle, som , , , er uttrykksmidlene nye og særpregede. De to eremittene har for øvrig Schieles og Klimts ansikter.