I løpet av 1970-årene var Hegdals musikk preget av aleatoriske prinsipper. Hans komposisjonsteknikk omfattet prosedyrer for bruk av tilfeldighet, som så musikken ble et resultat av. Uten formutvikling i tradisjonell betydning av ordet, tok musikken sikte på uforutsigelighet innen gitte grenser satt opp av komponisten. Senere har Hegdals komposisjonsstil utviklet seg mot større stilistisk åpenhet og et mer variert og direkte uttrykk, men han er fortsatt opptatt av å balansere tilfeldighet og orden i sine verker.