Watsons behavioristiske manifest overbeviste de fleste akademiske forskere innen eksperimentell psykologi om betydningen av å studere atferd. Det ble godt mottatt av forskere som blant annet Edward Thorndike (som hadde studert katters evne til å komme seg ut av «problembokser»). Men de fleste psykologer tok den stilling som nå kalles metodologisk behaviorisme; de anerkjente at atferd enten var den eneste eller den enkleste metode for observasjon innen psykologi, men mente at den kunne brukes for å trekke konklusjoner om modeller eller konstrukter som medierte relasjoner mellom stimulus (S) og respons (R). Blant mange velkjente behaviorister som tok denne stillingen var , som beskrev sin posisjon som «neo-behaviorisme», og , som utviklet mye av det som senere ble til kognitiv psykologi. Tolman mente rotter dannet kognitive kart over labyrintene, at de lærte også fravær av forsterkning, og at relasjonen mellom stimulus og respons (S → R) ble mediert ved en tredje term - organismen (S → O → R).