Ordensinsigniene for Osmanieordenen besto av et ordenstegn i gull utformet som en grønnemaljert stjerne med syv odder, alle med en kule i enden, og med tre korte stråler imellom. Midtmedaljongen var rød med en bred grønn bord. På den røde skiven fantes en liggende halvmåne i gull sammen med inskripsjonen «Abdülâziz khan, Den osmanske stats hersker, som støtter seg til Guddommelig rettledning» på arabisk. Baksiden var preget av korslagte flagg og trommer sammen med årstallene 699/1299-1300, ansett som året for grunnleggelsen av Det osmanske rike. Ordenstegnet kan derigjennom anses som en hyllest til rikets grunnlegger, Osman I, og som et ledd i etableringen av ottomanisme som ideologi. Etableringen av en forbindelse mellom ordenen og dynastiets gylne historie ble styrket ved at Osman I i april 1862 posthumt ble tildelt ordenens øverste grad og en kostbart utsmykket ordensstjerne ble plassert på hans grav.