Pompidou anmodet uten hell om at den militære radar ble benyttet til å følge de Gaulles to helikoptre, men fikk snart vite at han hadde reist til hovedkvarteret til det franske militæret i Baden-Baden i Vest-Tyskland. Det er mulig at reisen var for å sikre seg støtte fra militæret, noe som betydde at han måtte frigjøre 14 medlemmer, blant annet general Raoul Salan og Georges Bidault, fra Organisation de l'armée secrète (OAS) (Den hemmelige armeens organisasjon). Den samme organisasjonen hadde tidligere forsøkt å få de Gaulle myrdet. Han møtte general Jacques Massu som overtalte en mismodig president til å reise tilbake til Frankrike. Da de Gaulle var forsikret om at han hadde militærets støtte reiste han tilbake til Frankrike. Han innkalte til ministermøte den neste dagen, den 30. mai, og reiste deretter til Colombey. Hans hustru Yvonne overrakte familiejuvelene til deres sønn og svigerdatter — som ble værende i Baden-Baden for ytterligere noen dager — for sikker forvaring, men det indikerte at de Gaulle og hans familie fortsatt betraktet Vest-Tyskland som et mulig tilfluktssted. Massu oppbevarte de Gaulles manglende selvtillit som en statshemmelighet inntil andre lot det avsløre i 1982. Fram til da trodde de fleste observatører at hans forsvinning hadde til hensikt å minne det franske folk om hva de kunne tape. Selv om forsvinningene var virkelig og ikke ment å være en politisk motivasjon, fikk det en slik effekt på Frankrike.