Etymologien for navnet Anat er tvetydig og uklar, og før oppdagelsene i Ugarit var Anat kjent kun sporadisk i noen få fønikiske inskripsjoner på Kypros, fra oldtidens Egypt under Ramses II og fra personnavn fra tekster på Elefantine. Med de mytologiske tekstene fra Ugarit er bildet blitt utfylt til en langt mer mangfoldig gudinne som kan sammenfattes i fire punkter: 1) Anat den voldelige og blodtørstige gudinne (som greske Athene); 2) Jaktgudinne som krever buen til helten Aqhat (som Artemis); 3) Anat som en bevinget himmelgudinne, kalt på ugattisk for («herskerinne av de luftige himler»); 4) Anat som kjærlighetsgudinne (som Afrodite), feiret med Baal i hellig bryllup, framstilt i skikkelse av ei ku med Baal som en okse, bevitnet i bronsefigur fra ca 1200 f.Kr. i den kanaanittiske oldtidsbyen Dothan, nord for Sikem i Israel. I dette aspekt framstilt både som jomfru og som gifteferdig. Jomfru kan også indikere evig ungdom.