Et annet aspekt som er viktig når det gjelder utviklingspsykologi er et relativt nytt felt innenfor biologi, epigenetikk. Dette er forskning på hvordan uttrykket av gener kan modifiseres (gener skrus av eller på) ved tilføyelse av metylgrupper, uten å forandre DNA. Dette kan skje gjennom ulike miljøpåvirkninger og senere forskning viser at dette ikke bare videreføres gjennom celledeling i individet, men er også arvelig over flere generasjoner. Eksempler på dette er en studie som viser at mus som fødes av mødre med et høyt alkoholkonsum under graviditeten, har høyere risiko for å få avkom med (FAS). «Studien tyder på at de mentale og fysiske defektene som disse individene kjennetegnes ved, delvis kan skyldes epigenetiske mekanismer» (Thorstensen, 2010). Et annet eksempel fra Thorstensen, 2010, er en studie fra Sverige hvor man så en signifikant korrelasjon mellom frekvensen av diabetes hos barn og hvordan deres besteforeldre sultet prenatalt og da de var i puberteten på 1930-tallet. Videre skriver han at en mengde senere studier har bekreftet at miljøpåvirkninger som for eksempel stress, kosthold og temperatur kan påvirke arvbare forandringer i fenotypen hos fremtidige generasjoner, uten at dette gjenspeiler forandring eller mutasjoner i genotypen. Epigenetikk har derfor blitt en viktig faktor når det gjelder forskning på teratogener.