De omdiskuterte fakta i hendelsen gir det påfølgende skjema: I sitt stykke (1599) bedrev Marston satire på Jonsons stolthet via karakteren og rollen Chrisoganus. Jonson svarte ved å lage en satire på Marstons ordrike stil i stykket (1599), et stykke som ble framført av Lord Chamberlain's Men. Merk at rekkefølgen på disse to første hendelsene har blitt bestridt av James Bednarz som har argumentert at «(a) Histriomastix ble bevisst framført i løpet av de siste ukene av 1599 for å fungere som en kritikk av Jonsons første «komiske satire» i , og at (b) Jonsons nedvurdering av Histriomastix i (III.iv.29) var deretter lagt til stykkets tekst av hans allerede fullførte stykke, og før slutten av det samme året som et gjenmæle av Marstons innledende angrep». Marston på sin side gjengjeldte med (1600), et stykke framført av Children of Paul's, og drev gjøn med Jonson som Brabant Senior, framstilt som en hanrei. I (1600), framført av Children of the Chapel, bedrev Jonson satire med både Marston og Dekker. Den førstnevnte er antatt å ha vært representert av rollen Hedon, en «lett vellystig ranglefant», og sistnevnte av Anaides, en «merkelig anmassende og oppblåst fyr». Marstons neste angrep på Jonson kom i (1601), et stykke som antagelig ble framført av Children of Paul's. Jonson svarte med (1601), igjen framført av Children of the Chapel, hvor rollen som representerte Marston er portrettert ved å lire av seg bombastiske og tåpelige ordgyteri. Dekker fullførte sekvensen med (1601) som håner Jonson («Horace») som en arrogant og hovmodig hykler. Stykket ble fremført av både Children of Paul's og Lord Chamberlain's Men.