Romerne utbedret eksisterende byer, slik Olissipo (Lisboa) og Tarraco (Tarragona), etablerte Caesaraugusta (Zaragoza), Augusta Emerita (Mérida) og Valentia (Valencia), og reduserte innfødte byer til rene landsbyer. Halvøyas økonomi ekspanderte under romersk ledelse. Hispania fungerte som kornkammer. Romas neste største inntektskilde var de rike malmgruvene. Sølv og gull hadde beriket fønikerne og deretter kartagerne. I henhold til Plinius den eldre utgjorde gullproduksjonen fra Hispania det første århundret e.Kr. opptil 20 000 pund i året, tilsvarende en halv milliard av dagens amerikanske dollar. Sølvgruvene var tallrike i Cartago Nova (Cartagena) og i henhold til Strabon produserte de 25 000 drakmer per dag. Produksjon av disse gruvene nådde toppen i 96 f.Kr. Havnene i Hispania eksporterte gull, tinn, sølv, bly, ull, hvete, olivenolje, vin, fisk og garum, en viktig smakstilsetning for fiskesaus. Jordbruksproduksjonen økte med innføring av prosjekter for vann og irrigasjon, og en del av disse er fortsatt i bruk. De romerifiserte iberiske befolkningene og iberiskfødte etterkommere av romerske soldater og kolonister hadde alle oppnådd statusen av fullt romersk statsborgerskap mot slutten av 100-tallet e.Kr. Keiserne Trajan (styrte 98–117), Hadrian (styrte 117–138), og Marcus Aurelius (styrte 161–180) hadde alle bakgrunn eller opprinnelse fra Hispania. Den iberiske , også kalt for av romerske soldater, sirkulerte fram til 100-tallet f.Kr. da den ble erstattet av romerske mynter.