Den 6. februar 1709 fikk Claus Stenkuhl, som også eide og dreiv Odals Verk i Sør-Odal, tillatelse fra Oberbergamtet på Kongsberg til å drive gruvedrift i kopperkisgangene som tidligere var funnet på Fjell i Nord-Odal. I 1711 ble retten til gangene overgitt fra grunneieren. Kopperverket ble i 1721 anlagt ved Sandsfossen i Sandsåa på Sand i Nord-Odal for å utnytte malmen fra gruvene. Stenkuhl oppretta et partisipantskap sammen med kasserer Weibye, major Orning, Ole Schmidt og Jacob Jensen. Senere kom rådmann Schouberg og Niels Jutsen til. På garden Sand, som hørte til prestebolet, ble bygselsmannen Tjøstel Persen pålagt å flytte fra garden i henhold til «Oberberghauptmann Gabels skriftlige sigelse». Tjøstel motsatte seg dette og det ble inngått en avtale om at han fortsatt kunne bruke en del av garden mens kopperverket fikk tilgang på områdene ved Sandsåa. Det ble i 1720 satt opp et sagbruk ved åa for å skaffe planker til oppbygginga av verket. I 1722 ble selve kopperverket anlagt med navnet .