I Sverige har grensen mellom samiske og norrøne grupper i stor grad vært diskutert ut fra den «germanske» bosettingens utbredelse. Altså at nord for en viss grense fantes det kun samiske mennesker. Nordgrensen til den norrøne bosetningen i Norrland settes vanligvis i Örnsköldsvik i Västernorrlands län i landskapet Ångermanland i Sverige. Senere forskning har også diskutert Västerbotten, noe lengre nord, som en mulig jordbruksbygd i jernalderen. I Norrland var det rundt 500-tallet store likheter mellom samfunnene langs kysten og i innlandet. Begge steder var det en næringstilpasning basert på jakt, fangst og fiske med sesongbasert utnytting. Menneskene i innlandet og kysten hadde den samme materielle og teknologiske basisen, samt lik sosial organisering. Muligens var det heller ingen kulturell eller etnisk forskjell på denne tiden. Først på begynnelsen av 1300-tallet oppstår en norrøn kolonisering i Nord-Sverige, der konge, adel og kirke blant annet får inntekter fra det lukrative laksefisket. Flest spor etter kolonisering finnes dog langs kysten av Bottenviken der jordbrukere slo seg ned og etablerte gårder og små samfunn.