Ettersom UUCP-servere ikke alltid hadde unike navn, og ettersom det ikke fantes noen global tabell som listet dem (selv om var et uformalisert forsøk på å opprette en slik liste), var det nødvendig, hvis man ønsket tilgang til en av dem (for eksempel for å route e-mail til den), å bruke en full «bang path», som ikke fulgte samme syntaks som domenenavn, med mindre programmet som ble benyttet var programmert til å gjenkjenne bestemte servernavn og rute til dem.