Slik fikk Andreas Disen den ufrivillige og for ham lite hyggelige rollen som negativt medvirkende årsak til et betydningsfullt norsk «kunstneropprør»: Disen og hans innkjøpte bilde ble brukt som et kroneksempel på virksomheten til «dilettantene» i Kunstforeningen (Werenskiold) - som sammen med refusjonen av Gustav Wentzel og «småligheten» mot Amaldus Nielsen førte til at Krohg, Werenskiold og Thaulow organiserte en kunstnerprotest og en boikott av Christiania Kunstforening.