Etter novemberrevolusjonen gikk han inn i Deutsche Demokratische Partei, og den 9. november 1918 ble han av storhertug Friedrich Franz IV utnevnt til statsminister og president i statsministeriet Mecklenburg-Schwerin. Samtidig overtok han ledelsen av utenriks- og innenriksministeriene. Den 22. februar 1919 ble han av den forfatningsgivende Landdagen i Mecklenburg-Schwerin utnevnt til ministerpresident i landet. Den 30. juli 1919 ble han både ministerpresident, utenriksminister og landbruksminister. Han trakk seg tilbake den 14. juli 1920 og ble erstattet i embedet som ministerpresident av Hermann Reincke-Bloch.