Han er hovedsakelig kjent som deltager i «hoffrevolusjonen» i januar 1772, Struensees fall som brakte Guldberg til makten.<ref>[https://tidsskrift.dk/historisktidsskrift/article/view/54307/73066 Joh. Grundtvig: Magnus Detlevii Beringnotarius publicusmannen kunne jo gjøre skade hvis man gjorde ham misfornøydB. begegnede mig med brutalité i kancelliet.alle skyr hamBeringskjold å takke for den så vel fullendte, lykkelige dagkomme tilbake som russisk minister, greve eller annen stormannfor landet farlige borgere som det alminnelige beste og den offentlige orden fordrer måtte hele sin levetid holdes i nøye forvaringlemfeldig behandling, god pleie og bekvemmelighet i sin arrestikke i noe hull settes, men i et luftig kammerden allernøyeste forvaring og skarpeste oppsynat jeg ikke skulle underkastes slik skjebne som salig generalløytnant von Fasting, der formedelst Beringskjolds kabaler endte sine dager for tidlig''.» Kronprins Frederik foreslo da at fangen kunne sendes til Kongsvinger festning; men der var det for lite plass til en så krevende fange. Beringskjold søkte om å få bo som fri mann i Bergen, men det ville ikke regjeringen høre om. I stedet fikk han lov å bo som fri mann i Stavanger - men dit ville han ikke. Han slo seg helt vrang, men i 1796 lyktes det å transportere ham dit. Som statsfange plaget han både medfanger og voktere. I Stavanger døde han den 7. april 1804, over 80 år gammel, hvoretter han ble begravet i Stavanger domkirke.