Ved slutten av 800-tallet og tidlig på 900-tallet strakte Bulgaria seg ut til området Epirus og Thessalia i sør, til Bosnia i vest, og i nord kontrollerte det hele området som i dag utgjør Romania og det østlige Ungarn. En serbisk stat ble skilt ut fra det bulgarske riket. Under tsar Simeon I av Bulgaria («Simeon den store»), som hadde sin utdannelse fra Konstantinopel, ble Bulgaria igjen en alvorlig trussel for Østromerriket. Simeon håpet å erobre Konstantinopel og selv bli keiser av både bulgarere og grekere, og han utkjempet en rekke kriger med bysantinerne i løpet av sin lange regjeringstid (893-927). Rikets grense mot slutten av hans regime nådde helt til Peloponnes i sør. Simeon proklamerte seg selv som «tsar (keiser) av bulgarerne og romerne», en tittel som ble anerkjent av paven, men absolutt ikke av den bysantinske keiseren.