Hume anså at utenrikshandel stimulerte et lands økonomiske vekst. Han betraktet ikke verdens samlede handelsvarer som en begrenset mengde, ettersom land gavnes av sine nabolands velstand som medlemmer i en velstående folkegruppe. Synkende utenriks etterspørsel anså han ikke som særskilt farlig ettersom ett land aldri i lengden kan beholde en ledende handlingsposisjon.