Renningen kan være ensfarget eller med flere farger. Den kan være tykk ulltråd der renningen vil inngå som en tydelig del av sluttresultatet eller av tynn snor som renning til filleryer. Fra rennebommen samles renningen i en stor flette. Renningen sveipes deretter opp på varpbommen (1). Trådene trekkes over strekkbommen (2) gjennom skillepinnene (12) og hovler (3) som er trådløkker montert på skaftene (4). Nyere hovler har gjerne en liten metallring i midten som renningstråden tres gjennom. Skaftene har til formål å løfte eller senke et sett av varptråder når en trør (10). I overkant knytes skaftene opp i en overbinding. I enkle overbindiger brukes et system med hester og trinser. I overkant er skaftene knytt opp to og to i korte vippepinner - hester (5). To og to hester er knytt sammen med en kort snor og holdes oppe via en trinse. Her er vist et oppsett med bare to skaft. En har derfor her sløyfet trinse og knyttet opp hestene direkte i hovelkjeppen. Under er hvert skaft knyttet ned, enten direkte til en trøe, eller som her, til en veksel(11). Vekselen er videre knyttet ned til en trøe. Formålet med vekselen er at draget i underkant av skaftet skal komme midt på og dermed hindre skjevtrekking, særlig ved mange eller brede trøer. I en vevstol med mange skaft kan én gitt trøe være knytt opp til flere veksler slik at trøa trekker ned et antall skaft. Dette bestemt av ønsket mønster og binding i veven.