De geistlige i Teheran lanserte angrep ikke bare som gjengjeldelsesangrep, men også for å sabotere Saddam Husseins politiske kontroll. For å holde på det irakiske folkets støtte arbeidet han meget hardt med å opprettholde en atmosfære av normalisering i de irakiske befolkningssentra gjennom utbyggingsprosjekter, stimulans av økonomisk aktivitet og velferdspolitikk. Iranerne kunne ikke sende mange fly dypt inn i Irak, og var redusert til raid med så få som to fly om gang. I slutten kunne ikke Iran følge etter Irak i terrorbombing.