Den forsiktige og konservative gamle kongen kom ofte i konflikt med sin snartenkte og velutdannede eldste sønn som ville modernisere riket. Erik nådde høyden av sin samtids utdannelse; han hadde utmerket innsikt i fremmede språk og matematikk, var vel bevandret i historie, og skrev med en skarp penn som viste kjennskap til retorikk og logikk. Han var godt kjent med astrologi, en mester i riddertidens idretter, sang og luttspill, og han var en dyktig tegner. Fremtredende dårlige egenskaper hos Erik var hans koleriske og mistenksomme legning som også preget hans brødre og faren. Han fordret at hæren hans skulle spre skrekk, «», som han skrev i instruksen da troppene hans rykket inn i Norge i 1567, og brente ned Skien, Hamar, Borg, Konghelle og det som stod igjen av Oslo. 22. mai satte de fyr på Oslo hospital der pasientene brant inne. Under tilbaketoget gjennom Østlandet brente de alt på sin vei, «».