I ediktet i Nantes hadde Henrik IV av Frankrike først og fremst som mål å fremme sivil og borgerlig enhet. Ediktet skilte sivil fra religiøs enhet, behandlet noen protestanter for første gang som mer enn bare skismatiske og kjettere og åpnet en vei for sekularisme og toleranse. Ved å tilby en generell samvittighetsfrihet til enkeltpersoner, ga ediktet mange særskilte innrømmelser til protestantene, for eksempel amnesti og gjeninnføring av deres borgerrettigheter, blant annet retten til å jobbe på ethvert felt, selv for staten, og å retten til å bringe klager direkte til kongen. Det markerte med hell slutten på de franske religionskrigene, som hadde rammet Frankrike i løpet av andre halvdel av 1500-tallet.