Forfølgelsen begynte i 842 med et keiserlig edikt som forordnet av uønskede personer som trollmenn eller straffedømte måtte utrenskes fra buddhistmunkenes og -nonnenes rekker og tvunget tilbake til lekstanden. I tillegg måtte alle munker og nonner som ønsket å beholde sine formuer bå tilbake til lekstanden og begynne å betale skatt. I denne første fasen dominerte konfucianske argumenter for reformen av de buddhistiske institusjoner og bruk. Keiseren mente at buddhismen var en belastning på statsfinansene. Han betraktet alle buddhistiske munker og nonner som uproduktive samfunnslemmer som ikke bidro til skatteintektene. Hans imuls til å slå ned på buddhismen hadde også næring fra hans egne sterke daoismen og hans store tillit til daoistmunken Zhao Guizhen (趙歸真).