På slutten av 1100-tallet kom Ditmarsken under den danske kronen. Ditmarsken etablerte seg som det som tradisjonelt er blitt fremstilt som en selvstyrt bonderepublikk etter slaget ved Bornhøved i 1227, da området formelt ble underlagt Bremen erkebispedømme. Området var aldri lensuavhengig og derfor ikke en selvstendig stat i moderne betydning. Men ettersom det var lensherrer, som erkebiskopene i Bremen, som i liten grad utøvde sine lensherrerettigheter, utviklet det seg en grad av selvstyre. Republikken pleiet en allianse med Hansaforbundet i en årrekke. Republikken ble styrt av en forsamling bestående av alle grunneiere og embedsmenn. Før reformasjonen var Ditmarsken og Sveits de eneste republikkene i Vest-Europa. Rollen til sognene i Ditmarsken kan sammenlignes med de sveitsiske kantonene. Sognene var både kirkelige og verdslige enheter.