Vonneguts vanskeligheter materialiserte på mange måter; mest tydelig var den smertefulle prosessen å skrive sin neste roman, den komiske og mørke . I 1971 stoppet han helt å skrive romanen. Da den endelige ble utgitt i 1973 ble den kritisk mottatt. Den handlet om to ensomme, tynne, ganske gamle menn på en planet som var raskt døende. Den ene, Dwayne Hoover, har en mental sykdom som får ham til å tro at en science-fiction-fortelling av en viss Kilgore Trout er den rene sannhet. Romanen åpner med at Trout haiker til Midland City for å delta i kunstkonferanse hvor hans skjebne er å møte Hoover og uforvarende bidra til at han år amok. I Thomas S. Hischaks bok er denne romanen karakterisert som «morsom og fremmedartet», men anmelderne merket seg at den «manglet substans og synes å være en øvelse i litterær spøkefullhet.» Vonneguts roman i 1976, , mediterte over forholdet til forfatteren og hans søster Alice. I ’ omtale skrev Christopher Lehmann-Haupt at Vonnegut «synes å legge mindre anstrengelser i fortellingen enn noen gang.» Til tider uttrykte Vonnegut at han var misfornøyd av det personlige vesen i kritikeres klager.