Han ble student i 1885, cand. philos. i 1886, cand. juris i 1893. 1889–1907 var han ansatt som stenograf ved Stortinget, og 1889–1910 som sekretær i Justisdepartementet. Ved siden av studerte han sosialøkonomi, og utga i 1903 en utredning «Om det økonomiske samvirke som led i det sociale reformarbeide». I 1908 ble han dr. philos. med avhandlingen «Arbeidets økonomiske værdi, bidrag til arbeidslønnens teori». Året etter ble han lærer i nasjonaløkonomi ved Norges landbrukshøyskole, og fra 1910 var han universitetsstipendiat i statsøkonomi og statistikk. I 1913 ble han ekspediasjonssjef i det nyopprettede Sosialdepartementet, før han ble utnevnt til professor i sosialøkonomi og statistikk ved universitetet i Kristiania i 1917.