I Polen-Litauen oppstod tittelen i 1505, og betegnet da den øverste militære lederen etter kongen. I begynnelsen ble embedet opprettet ved behov, men fra 1581 var det fire permanente hetman-verv: En felthetman og en storhetman i hver av delene i riket (Kongedømmet Polen og Storhertugdømmet Litauen). Vervene var i utgangspunktet gitt på livstid, og kunne ikke trekkes tilbake med mindre det var snakk om høyforræderi. Storhetmanen virket ved hoffet og var ansvarlig for generell administrasjon og hærens interesser. Felthetmanen befant seg vanligvis ute i felten med små militære avdelinger for å beskytte rikets grenser, særlig i øst. Felthetmanen var underlagt storhetmanen, og begge stillingene var uavhengige for Kongedømmet og Litauen (henholdsvis (Kongehetman, egentlig «Kronehetman») og (litauisk hetman)). Reformer i 1776 begrenset hetmanenes makt, og etter polens tredje deling i 1795 gikk tittelen ut av bruk.