Bosley Crowther var mer velvillig stemt i sin anmeldelse i 30. september 1955. Han skrev: Crowther syntes at Laughton hadde gjort en intelligent og eksepsjonelt effektiv jobb med å fange opp vondskapen og terroren til visse uopplyste mennesker i småbyen. Han mente at Evelyn Vardens og Don Beddoes rolletolkninger, henholdsvis som landsbyens sladrekjerring og som nabolagets viktigper, ble skjerpet ved at en forslagen og lumsk grusomhet skinte gjennom det som ellers fortonet seg som en trivelig farse. Han roste bryllupsnattscenen mellom Mitchum og Winters som én av de siden Erich von Stroheims stumfilmklassiker (1924). Crowther roste også Laughton, som hadde brukt i sitt regiarbeid.