Under tyve år utviklet nå Balzac en rastløs forfattervirksomhet, på en måte som overanstrengte ham og tæret ned hans krefter i tidlig alder. Hans produktivitet var enorm. Bare noen få timer hver aften unnet han seg hvile, før øvrig arbeidet han dag og natt. Hans fantasi var uuttømmelig og dens kraft så ekstraordinær at han også i det daglige liv kunne overbevise andre personer om visdommen i de villeste påfunn. Det var en rent visjonær styrke i hans innbildningskraft, han levde med de skikkelser han diktet, slik at personer og hendelser som hans fantasi skapte kom for ham å være virkeligere enn virkeligheten selv.