Begrepet hadde sin opprinnelse i Kievrikets lover. En eier av et vottsjina (en (russisk: вотчинник) hadde ikke bare eiendomsrett til det, men også visse administrative og juridiske rettigheter over menneskene som bodde på dets territorium. Disse menneskene var imidlertid ikke livegne, da de hadde rett til fritt å kunne flytte til andre vottsjinaer.