Det metodisk motsatte av originalismen er den såkalte kontekstualismen , også uttrykt som (), som ikke sitter fast i fortiden slik som «et insekt i harpiks». I kontekstualismen tar det hensyn til grunnlovsfedrenes intensjon, men til forskjell fra med originalismen tillater man seg å kunne betvile deres politiske vidsyn. Kontekstualismen relativiserer lovgivernes betydning og forsøker å innordne deres reglementeringer i deres historiske kontekst. Slik blir deres intensjoner ikke til hinder for å kunne ta med i betraktningen nyere tiders synsmåter og omstendigheter. Som representanter for denne tilnærming anses høyesterettsdommerne Stephen Breyer og Ruth Bader Ginsburg (død 2020).