Hovedpersonen er en rikmann i antikkens Athen som er gavmild og gjestfri, og ikke nøler med å bruke mange penger på å hjelpe sine venner. Får han en gave, gir han gjerne det syvdobbelte igjen. Han har et godt hjerte, men er også svært mottagelig for smiger, og etter hvert har han en mengde snyltere i sin krets. Så havner Timon selv i dyp gjeld, og oppdager at de han regnet for venner, vegrer seg for å låne ham penger. Dette blir et stort sjokk for ham. Han flykter ut i skogen, og finner en jordhule der han slår seg til. De fine klærne hans og alle eiendeler er borte, og Timon raser mot den uretten hans såkalte venner har øvet mot ham, og raseriet retter han også mot naturen selv, ja – mot hele verden. Mens han leter etter mat en dag, finner han gull som er nedgravd i jorden. Han er full av forakt over funnet, fordi han mener at hans tidligere formue er årsaken til at han nå lever et slikt elendig liv. Så dukker hans gamle bekjente Alkibiades opp; han er general og på vei til Athen for å erobre byen med sine tropper. I gamle dager var han en av dem som snyltet på Timon, men det viser seg at han har en mye større samfunnsbevissthet enn den bankerotte rikmannen. Alkibiades oppnår etter hvert forsoning med fødebyen Athen, og hever seg over de gamle krenkelsene som var grunnen til at han utfordret bystaten til kamp.