Oppvekstromanen har et typisk forløp og er knyttet til en historisk epoke. Det er et kjent sjangermønster hvor hovedpersonens liv følges fra umoden yngling via ulike hendelser og ufordringer gjennom formative år, personen modnes og kan til slutt slå seg til ro som en erfaren voksen. Skjemaet «hjemme - hjemløs - hjem» er vanlig i en klassisk dannelsesroman. Selv om en oppvekstroman ikke er en dannelsesroman i ordets vanlige forstand kan oppvekstskildringer sies å være dannelsesromaner ved å imøtekomme leserens behov for identifikasjon og innlevelse, de kan utfordre leserens kunnskap om verden og by på muligheter for refleksjoner rundt sannheten i fortellinger og anspore leseren til å reflektere over egen livshistorie.