Plutoniumkjernen, som fikk tilnavnet (på norsk ), ble heist opp i et 20 meter høyt tårn av stål. Ved å detonere bomben i den høyden håpet man å få et mer realistisk bilde av detonasjonen. Under et virkelig angrep, ville man – for størst mulig effekt – detonere bomben i luften over målet. Den eleverte detonasjon ville samtidig bety mindre radioaktivt nedfall.