Rønneseths hovedverk er likevel , som ble fremlagt til den filosofiske doktorgrad i kulturgeografi ved Stockholms universitet i 1974. Avhandlingen representerer høydepunktet i Rønneseths forskerkarriere. Her skisseres alternative tolkningsmodeller til dem norske arkeologer utforsket i perioden 1960-1990. Men den tyske språkdrakten gjorde avhandlingen til et verk man gjerne siterte, men sjelden leste. Selv da det moderne kulturlandskapsbegrepet fikk innpass i norsk akademia i 1980-årene, ble stående i bokhyllen.