Hvor Wyatt var fornøyd med to rim for sin i Petracas ånd er Howard modig nok til å la sin sonett bestå av tre (firestavingsord) og en (versepar) som var den form som ble benyttet av hans elisabethanske etterfølgere, blant annet William Shakespeare. Uansett hvilken vending Howards dikt tok forbedret han Wyatts anstrengelser til en enkel symfonisk effekt. Der hvor de italienske dikterne i sonetten hadde benyttet lot Howard elegent strofeinndelingen være verselinjer.