Ettrinnsvariantene brukes mest på mindre områder, for eksempel en kort, asfaltert oppkjørsel. Bruksområdet er begrenset fordi skovelen, som oftest er laget av stål med en gummileppe på utsiden, både må drive freseren fremover, samle sammen snøen og samtidig kaste den ut. På en totrinnsmodell blir disse tre oppgavene utført av atskilte maskindeler: en saktegående skovel samler og hakker opp snøen, en hurtiggående turbin kaster den vekk, mens det er hjul og belter som sørger for fremdrift. Totrinnsmodellene er derfor større, tyngre og dyrere enn ettrinnstypene, men også mer robust.