Se Tyvenes konge han hastet fra valsen som nettopp tok sluttsin kappe om skulderen han kastet og skyndte i parken seg ut.Hva var det som rørte han sinne og gjorde hans panne så blek,kan hende et skremmende minne fra dypet av lidelsens lek. Han vokste opp uten foreldre i motgang i sult og i nødsom barn med en bror som var eldre han tigget det daglige brød.Så ble han et offer av gaten med venner som lærte ham opphans evner de førte ham siden til byens forbrytertopp. Rundt bordet de sendte pokalen men stolen til kongen sto tom,en stigende uro i salen blant mange som så at han kom.Hans dronning den vakre blondinen, så herjet av lettsindighethun ble i sin fagreste ungdom forført av hans livlighet. Hun savnet fortvilet hans nærhet og følte at noe var galt,hun spurte omkring hvem som visste men sannheten ble ei fortalt,til sist fikk hun høre av vakten at kongen i parken gikk utda sprang hun avsted for å lete og fant ham så der til slutt. Hun vandret så opp til hans side og hvisket forsiktig hans navn,han løftet pistolen til hodet for livet det kjentes så kaldt.Et skudd smalt så høyt gjennom natten, et anskrig og så var det sluttpå marken lå Tyvenes konge som fra de levendes rekker gikk ut.