Strandli bodde på Bjølsen og var glad i å lese Dickens, men det er også det eneste av privat karakter man kan få ut av det vesle intervjuet den medieskye bygningsarbeideren ga til Arbeiderbladet tidlig på 1950-tallet. Som alle andre OBOS-folk stilte han seg personlig i kø for å betale husleien sin, i Samfunnshusets fjerde etasje. Folk i hans nærmeste omgivelser visste knapt om han var gift. Da han gikk av med pensjon i 1960, ble det bare nevnt i en notis i OBOS-bladet.