Som en oppfølging av språkmotsetningene fikk Belgia fra 1970-tallet en langt tydeligere føderal struktur. Den første reformen av 1970 etablerte tre kulturelle fellesskap (en flamsk, en fransk og en tysk) basert på språktilhørighet. I forbindelse med den andre reformen i 1980 fikk disse fellesskapene større ansvarsområder. Samtidig ble Flandern og Vallonia etablert som to særskilte regioner med geografisk styringsansvar. Den tredje reformen av 1988–1989 etablerte regionen Brussel som en tredje region, og de tre regionenes ansvarsområde ble igjen økt. En fjerde reform under statsminister Jean-Luc Dehaene i 1993 økte igjen regionene og fellesskapenes ansvarsområder. Den belgiske konstitusjonens ordlyd definerte nå Belgia som en , og det ble innført direktevalg til regionene og fellesskapenes parlament. De første valgene ble holdt den 21. mai 1995.