Fjellrev (Vulpes lagopus), også kalt polarrev, er en nær slektning av rødreven og finnes over hele den arktiske tundraen. Bestanden i Fennoskandia er liten og sterkt fragmentert. Utbredelsen av fjellrev i Norge er i hovedsak knyttet til to fjellområder i Sør-Norge (Finse/Hardangervidda og Snøhetta/Dovrefjell), og tre fjellområder på grensen mot Sverige (Sylane/Helags, Børgefjell/Borgafjäll og Saltfjellet/Vindelfjällen-Arjeplog). Disse delbestandene utgjør kjernebestandene, og er i noen grad knyttet sammen av mindre mellomliggende delbestander. Flere av delbestandene i Fennoskandia er kritisk lave, særlig i nord (Eide mfl. 2020). Ynglingen er knyttet til hi som ligger i høyfjellet. Hiene brukes år etter år. Avføringen og byttedyrrester gir opphav til "øyer" med særlig frodig vegetasjon rundt hiene. Yngling og overlevelse er generelt svært avhengig av smågnagerbestanden, og særlig tilgangen på lemen. I år med lite smågnagere kan kadavre være viktig. Voksne par er knyttet til ynglehiene hele året, og blir gjerne ved det samme hiet over flere år. Valper etablerer seg stort sett innenfor fjellområdet der de ble født, mens enkelte vandrer ut, noen flere hundre kilometer fra der de vokste opp. Fjellreven kan danne sosiale grupper, ved at valper blir igjen i reviret, dersom det er godt med smågnagere. Fjellreven blir kjønnsmoden ved ni måneders alder, men er ofte 2 år ved første reproduksjon. De eldste fjellrevene blir 7-8 år gamle. Den største trusselen mot fjellreven er at bestanden er liten og sterkt fragmentert. Fravær av smågnagerår som medfører lavere reproduksjon og rødrevens ekspansjon i fjellet er også betydelige trusler. Rødreven er både en konkurrent om hiplasser og byttedyr, en direkte predator på fjellreven, og kan overføre sykdommer. Disse truslene forsterkes av klimaendringer, samt dagens areal- og artsforvaltning.