Metoden som ble brukt på ur nummer to fra 1937 var at en stemme ble innspilt på seks filmskiver som var festet på en aksel. De to første skivene var timer, de tre neste anga minutter og den siste var sekunder. På den tredje versjonen, som ble innført i 1961, benyttet man magnetofon i stedet for lydfilm. Uret ble synkronisert fra normaluret til Kringkastingen, som igjen fikk sin kontrollimpuls fra den engelske stasjonen Rugby.