Toponymet Eboracum er usikkert ettersom språket til den førromerske stedegne befolkningen har ikke blitt nedtegnet. Det er antatt at de snakket et brytoniske språk, en keltisk utgave beslektet med walisisk. Det er antatt at Eboracum er avledet fra det brytoniske ordet , en kombinasjon av , «barlindtre» (sammenlign med gammelirske , «barlindtre», walisiske , «trollhegg», bretonske , «trollhegg») og endelsen , «sted» (sammenlign med walisiske ) i betydningen «stedet med barlindtrærne» (sammenlign med på walisisk, på irsk og på skotsk-gælisk, hvilket byen var kjent som i disse språkene); eller mindre sannsynlig, , «eiendom», som er keltisk personnavn omtalt i ulike dokumenter som Eβουρος, Eburus og Eburius, og som, kombinert med samme endelse , vil betegne en eiendom.