Den femte Madrigalboken (femte bok), publisert i 1605, viser overgangen fra renessanse- til barokkstil. Boken var kjernen i kontroversen mellom Monteverdi og Artusi. Monteverdi svarte på kritikken i forordet til den femte boken hvor han foreslo å dele musikken i to retninger, den gamle renessansestilen som han kalte og den nye barokkstilen . beskrev han som forgjengernes polyfone ideal fra 1500-tallet med strengt kontrapunkt, forberedte dissonanser og jevnbyrdighet mellom stemmene. anvendte et mye friere kontrapunkt med en tiltakende hierarki mellom stemmene med vekt på sopran og bass. I skulle harmoniene kontrollere ordene, i skulle ordene kontrollere harmoniene. Dette representerer et skritt mot den nye monodiske stilen. Mange av de nye madrigalene tok i bruk den svært moderne generalbass-teknikken. I tillegg viste den femte boken begynnelsen på en bevisst funksjonell tonalitet (dvs dur-moll-tonalitet i motsetning til modal tonalitet).