Frazer Nash hadde et meget enkelt chassis med aksler av stål og steinhard torsjonsfjæring foran og bak. Girkassen, som var plassert foran bakakselen, var ekstremt enkel: hvert gir bestod av et tannhjul som ble koblet inn via en klokobling. Hvert gir drev så et enkelt tannhjul direkte på bakakselen via et kjede. Bilene ble kalt etter kjededriften. Bakakselen manglet differensial og for at bilen skulle bli kjørbar i kurver hadde den en meget smal sporvidde bak, kun 107 cm. Frazer Nash kjøpte firesylindrede motorer på 1,5 liter fra frittstående produsenter. Tidlige biler hadde sidventilsmotorer, men runt 1930 ble toppventiler innført.