Opprinnelig var uttrykket magisk realisme benyttet innen malerkunsten. I 1925 ble det benyttet av den tyske kunstkritikeren og fotografen Franz Roh. Etter en kunstutstilling i Mannheim publiserte han et essay om post-ekspresjonisme, der han kjennetegnet malerienes stil som . To år etter ble hans essay oversatt til spansk i tidsskriftet og begrepet lød . Den magiske realismen gestalter sammensmeltningen av en gripbar, synlig, rasjonell virkelighet og en hallusinatorisk, drømmelignende virkelighet. Den utgjør «en tredje realitet», en syntese av velkjente virkeligheter. Senere brukte den venezuelanske Arturo Uslar-Pietri begrepet for å kjennetegne enkelte latinamerikanske forfattere.