Gallus sikret seg den romerske tronen etter keiser Decius døde i slaget ved Abrittus i 251 mot nevnte Cniva. Senere måtte Gallus håndtere utbruddet av en pest som herjet Roma. Han var ikke populær i hæren, hovedsakelig grunnet de ydmykende fredsavtalene som ble signert i 261 med goterne og dessuten med Sjahpur I av Persia som angrep romersk Syria. I henhold til Johannes av Antiokia var Aemilianus, da han fikk ledelsen over hæren i Moesia, allerede misunnelig på Gallus og sammensverget forræderi mot ham. Han var også en motstander av det romerske senatet, og hans oppviglerske planer ble bekreftet av skribenter som Hieronymus og Jordanes.