Starkad satt på sin ødegård og følte seg gammel og trøtt. Men da ingen i verden kunne måle seg med ham i kamp, kunne han ikke falle på slagmarken. Han besluttet seg for å gå ut og møte sin skjebne. På en skogvei møtte han en rytter og spurte ham om hans fødested og ætt. Da den unge mannen viste seg å være av god familie, tilbød Starkad ham en pose gull og sverdet sitt mot å bli drept på verdig vis av rytteren og sitt eget sverd. Han brukte dermed sitt eget gull til å lønne sin egen drapsmann, som han ifølge Saxo planla å drepe etter sin død ved å avtale at banemannen etter halshuggingen skulle springe mellom Starkads hode og kropp. Da ville Starkads fallende kropp angivelig knuse drapsmannen.