På 1000- og 1100-tallet var Narbonne hjemmet for en betydningsfull jødisk eksegese (bibeltolkning), som spilte en viktig rolle i å utvikle og spre de særegne språkene zarfatisk (jøde-fransk) og shudait (jøde-provençalsk). Det hadde vært bosatt jøder i Narbonne siden 400-tallet e.Kr. og dets samfunn hadde økt til omtrentlig 2 000 på 1100-tallet. På denne tiden ble Narbonne jevnlig nevnt talmudiske verker i forbindelse med sin lærde. En kilde, Abraham ibn Daud fra Toledo, ga dem en betydning som var lik de lærde i Babylon.