Det første relativt sikre holdepunktet i Labarnas liv er hans giftermål med Tawananna, datter av Hattusilis bestefar. Mens kildene ikke sier noe om bakgrunnen for giftermålet, er det liten tvil om at Labarna må ha kommet fra en innflytelsesrik familie for å kunne ekte datteren til en av regionens mektigste herskere. Forlanini har i denne sammenheng lansert en hypotese som gir et mulig bilde av dynamikken som lå bak denne unionen. Den går ut på at ekteskapet mellom Labarna og Tawananna sementerte en strategisk allianse mellom to fremstående adelsfamilier som i fellesskap utgjorde fundamentet til det hettittiske kongehuset: én familie som stammet fra det hettittiske kjerneområdet rundt Kanesj i sør, og en annen som stammet fra Zalpa i nord, hvor hattisk språk og kultur stod sterkt. Grunnlaget for denne teorien kommer først og fremst fra Zalpa-tekstens mytologiske fortelling om dronningen av Kanesj og hennes 30 nyfødte sønner som hun satte ut på elven for å dø, men som senere ble reddet for å vokse opp i Zalpa uten å kjenne sitt sanne opphav; dette er en typisk opprinnelseshistorie som tyder på en nær forbindelse mellom grunnleggerne av det hettittiske riket og de to nevnte byene. I tillegg påpeker Forlanini at enkelte grener av den hettittiske kongefamilien ser ut til å vise en preferanse for hettittiske navn, mens andre tilsynelatende foretrekker navn med hattisk opphav, noe som kan være en indikasjon på de ulike grenenes forbindelse til de to opprinnelige familiegruppene. Labarna oppfattes i denne sammenhengen som en representant for den sørlige familien, hovedsakelig på grunn av farens mulige tilhørighet i Hurma og det faktum at den tidligste kjente bruken av navnet Labarna stammer fra koloniperiodens Kanesj. Hattusilis bestefar tilskrives på sin side en tilknytning til den nordlige regionen rundt Zalpa. Dette skyldes blant annet hans sannsynlige identifikasjon med kong Huzziya fra korsseglet, siden Huzziya er et typisk nordlig navn som også ble båret av den siste kjente kongen av Zalpa på 1720-tallet f.Kr. Dersom det ovennevnte scenariet skulle stemme, og ekteskapet mellom Labarna og Tawananna virkelig representerte en allianse som utgjorde selve grunnvollen for det hettittiske kongehuset, gir det også en forklaring på hvorfor disse ble løftet fram som det ideelle kongepar av senere generasjoner, og endog fikk navnene sine omgjort til offisielle verdighetstitler for ettertidens herskere.