Man kan si at det i kunsten alltid har fremstått en skala av uttrykksmiddel der ytterpunktene på den ene siden har vært farge, rytme, linje og hele komplekset av andre formmidler - på den andre siden det litterære innholdet. Põllu har hele tiden glidd i retning av den fortellende siden. Likevel har han ikke gått over det kritiske punktet, grensen til direkte litterær gjenfortelling. I motsetning til en allmenn tendens i estisk grafikk strever Põllu etter det ekstremt enkle og lakoniske. Arbeidet hans har unektelig et skjer av rustikaliteten og konvensjonene i folkekunsten. På denne måten kan en si at Põllu er en utmerket arvtaker etter (1865-1943) - den store klassikeren i estisk bildekunst.