Mer folkloristiske reiser ble svært vanlige i opplysningstiden, særlig som en refleks av tidens svermeri omkring det «ekte» og «naturlige» samfunn, og . På 1800-tallet ble det foretatt spesielt mange reiser i Norge, ikke minst til Nord-Norge som datidens europeere anså som svært eksotisk. Etter et opphold under og like etter Napoleonskrigene, var interessen blant italienske reisende spesielt stor på 1800-tallet for å studere samene i Finnmark. Britiske gentleman-reisende begynte derimot å fokusere mer på den rene fornøyelsestur med jakt og laksefiske, og med Jotunheimen som yndet reisemål. Tyskere var lite populære under krigene mot Danmark midt i århundret, selv om malerne Thomas Fearnley og J. C. Dahl fikk mange tyske malere til å besøke Norge. Etterhvert oppstod et svermeri for Norge som toppet seg med Keiser Wilhelm II's mange besøk fra 1890-tallet, og de mange påfølgende tyske cruiseanløp langs norskekysten, som mange kunstmalere og folklorister fulgte med.