I det første stortingsvalget etter at lovendringen trer i kraft ser vi at 23 581 menn får stemmeretten suspendert grunnet bestemmelsene i disse tilleggene.[2] 23 000 på grunn av tillegg d. Ved kommunevalget i 1901 blir § 52 d tatt inn i formannskapslovene, slik at den kom til å være gjelde også ved kommunevalg. Loven av 17. Mai 1904 åpner for at det burde føres en mer human linje i formannskapsloven i henhold til § 52d, som ikke hindrer syke og aldrende som er på hjem fra retten til å stemme.[3] Disse modifiseringene og ønsket om en mer human linje ligger til grunn for lemping av suspensjonstillegget i 1908 på stortinget:Understøttelse fra fattigvesenet til skolemateriale ga ikke lenger suspensjon fra stemmeretten.