Under andre verdenskrig rekvirerte den tyske okkupasjonsmakten blant annet hudavdelingen til bruk som fengselssykehus for politiske fanger. Etter frigjøringen i 1945 skrev en av nordmennene som hadde vært i tysk fangenskap på Ullevål sykehus, et leserinnlegg der han berømmet de ansatte ved sykehuset for å ha bestrebet seg på å ivareta fangenes behov, men ikke minst for å hjelpe dem til å flykte. De sykehusansatte pådro seg dermed stor personlig risiko. Skribenten navnga to personer som særlig viktige i dette motstandsarbeidet: overlege Bruusgård på kirurgisk avdeling og overlege Inga Sæves på IV avdeling.