I 1951 ble han president for Det internasjonale pengefondet (IMF). I sin første tale til medlemslandene som IMF-leder, 11. september 1951, sa Rooth at Fondet «gikk inn for fjering eller modifisering av vekslingsretriksjoner og andre diskriminatoriske tiltak» for å underlette en friere flyt av internasjonal handel og betalinger. Denne generelle politikk ble så implementert av IMFs bruk av sine ressuraer. Dette inisierte IMFs policy med trekk i porsjoner (). I 1952 ble det initiert, i pakt med de opprinnelige , fem år etter at IMF innledet finansielle operasjoner, årlige konsultasjoner under Art. XIV med medlemmer som hadde veksklingsrestriksjoner. IMF introduserte set generelt rammeverg for , og kriteriene for slike ble standardiserte. Rooths periode som for IMF utløp 27. april 1956, men han aksepterte et ønske fra eksekutivstyret om å fortsette frem til 3. oktober 1956.