Hinduismen, og tradisjonen fra bl.a. Upanishadene og Bhagavad Gita, kaller evnen til kunnskap om godt og ondt for samvittighet. Buddha knytter de positive sidene med samvittighet til et rent hjerte og rolig tanke. Islam knytter samvittighet til «Taqwa» som i Koranen omtales som et produkt ikke bare av individets vilje, men som må inspireres av gud. I Bibelen bruker Paulus begrepet samvittighet flere ganger. Blant annet sier han at man kan spise offerkjøtt, i strid med jødisk lov, med god samvittighet om man blir invitert av en ikke-troende, men at man ikke skal spise offerkjøtt dersom andre påpeker det, . Han skriver at: «Jeg mener da den andres samvittighet, ikke din! For hvorfor skal min frihet bli dømt av en annens samvittighet?» Katlosk tenking anser samvittighet som når dømmekraft og fornuft smelter sammen for å gjøre godt og ikke ondt.