Det første klare tegn på en økonomisk bydannelse i Norge er opprettelsen av faste bispeseter fra slutten av 1100-tallet. En gammel kirkelig regel fastslo at biskoper skulle bo i byer. For Bergen var også tørrfiskhandelen medvirkende som byskapende faktor. Bydannelsen ble videre styrket av en forordning fra 1299 som forbød kramhandel i landdistrikter. Alle kjøpmenn skulle drive sin handelsvirksomhet i byene. I 1302 ble det innskjerpet at utlendinger som kom med varer til kjøpsteder og ladesteder, skulle selge dem der og ikke ta dem videre.