Noailles ble i 1679 biskop av Cahors, i 1680 biskop av Châlons-sur-Marne og i 1695 erkebiskop av Paris og i 1700 ble han utnevnt til kardinal, med som tittelkirke. I striden mellomn Jacques-Bénigne Bossuet og François Fénelon vedrørende kvietismen og likeså hva gjaldt jansenismen og dens forkjemper Quesnel inntok Noailles, som på kirkelige møter i 1680-årene hadde vært en av gallikanismens forkjempere, til å begynne med en for hoffet og jesuittene forargelsevekkende holdning, men endret standpunkt og sluttet med å i 1728 anerkjenne den i 1713 mot Quesnel utferdede bullen .