Ved konsilet i Konstanz (1414 – 1418) ble pavedømmet nok en gang forent og paven skulle residere i Roma. Selv om den vestlige kirken skulle forbli forent i enda hundre år, og paven skulle tilordne seg større materiell rikdom enn noen gang, hadde det store skisma gjort uopprettelig skade. De interne stridighetene i kirken hadde ført til anti-kirkelige holdninger blant folket og dets herskere, og splittelsen hadde åpnet dørene for reformbevegelser.