Ivar Aasen valgte som standardform i landsmålet på 1800-tallet. I 1917 ble formene og sidestilt i landsmål, men ved rettskrivingsreformen i 1938 ble eneform i nynorsk. På bokmål og riksmål har alltid vært eneform. Uttalen var vanlig til omkring andre verdenskrig, senere ble den dominerende uttalen påvirket av skrift.