Mens dette forløp seg våren og sommeren 1917, ble amtmann Rytter sterkt kritisert av den færøyske pressen, fremfor alle med selvstyreorganet som . Rytter ble støttet av justisminister og statsminister Carl Theodor Zahle, men som i egenskap av å være leder for Det radikale Venstre, også støttet sine forbundsfeller i selvstyrebevegelsen. Zahle bad Rytter viderebringe en støtteerklæring til selvstyremannen Edward Mortensen foran folketingsvalget i 1918. Zahle provoserte også amtmannen og sambandsmennene ved å foretrekke den nasjonalsinnede Jákup Dahl som prost på Færøyene. Amtmannen, sorenskriveren og landfogden i Tórshavn svarte med å forlange forflytting eller avskjed. Etter folketingsvalget i april 1918 ble det nedsatt en parlamentarisk kommisjon som skulle granske både Zahles opptreden overfor amtmannen samt selve adressesaken. «Dette var nesten landsforræderi», kommenterte Patursson syrlig om sin rolle. Kommisjonen leverte sin beretning i januar 1920 og kritiserte Zahle og Patursson skarpt, men ble snart overskygget av påskekrisen, som førte til Zahles fall som statsminister. Etter påskekrisen ble den tidligere amtmann Rytter justisminister i Neergaard-regjeringen, og førte en hard sambandspolitikk overfor Færøyene.