Allerede omkring 1700 var det vanlig å bruke antikva også i bøker trykt i landene vest for Tyskland. I Nord-Europa erstattet antikva de gotiske bokstavene rundt 1890. Adolf Hitler og de tyske nazistene anså imidlertid gotiske bokstaver, særlig fraktur, som erketyske og innførte stilen som offisiell, nasjonal skrift i 1934 i et forsøk på å styrke det nasjonale selvbildet etter nederlaget i første verdenskrig. Likevel kritiserte nazistene disse skrifttypene i det såkalte 3. januar 1941. Det var et rundskriv der schwabacherskriften ble betegnet som «jødebokstaver» (), myndighetene hevdet at gotisk skrift ikke kunne kalles tysk og at Hitler i samarbeid med trykkeriene i framtida gradvis ville innføre antikva som «normalskrift» i skoleverket, pressen og på skilt. Selv om tiltaket ble begrunnet ideologisk, ble trykksaker til utlandet prioritert og den virkelige årsaken kan ha vært å lette kommunikasjonen i okkuperte områder der folk var uvante med gotisk skrift og foretrakk antikvabokstaver.