Protokollen legger med ord som sivile tap og militære gevinster opp til at denne avveiningen skal gjøres av kommandanter før et angrep og ikke være en rettferdiggjøring i ettertid. Angrep skal rettes mot militære mål og samtidig vil det ofte være en viss risiko for at ikke-stridende og ikke-militære gjenstander skades. Sivile er ikke fullstendig beskyttet mot konsekvensen av krigshandlinger ved at sivile følgeskader til en viss grad er påregnelig. Det er ikke noen enkel regel eller formel for når de sivile tapene er uforholdsmessig store, for eksempel blir ikke militær gevinst nødvendigvis målt i antall uskadeliggjorte soldater som ved bombing av en ammunisjonsfabrikk der de fleste er sivile. Ved gjenerobring av Manila i 1945 var det 7 ganger så mange drepte sivile som soldater. Motpartens handlinger kan ha betydning for omfanget av sivile tap for eksempel ved at man har unnlatt å holde sivile og militære adskilt. Mange land angir i sine militære håndbøker blant annet ved eksempler på hva som er sivile tap og ute av proporsjoner med de militære målene i konkrete situasjoner. Flere land har i egen lovgivning gjort angrep i strid med proporsjonalitet straffbart. Magasinet fremholder at proporsjonalitet kan være vanskelig å forstå særlig midt i krigens brutalitet. Et militært angrep kan være lovlig selv om kommandanten er fullt klar over at angrepet vil medføre at antall sivile tap.