Begrepet viste til ideen om at arter ikke var konstante og uforanderlige, slik det rådende paradigmet innen naturfilosofien hadde vært på 1700-tallet. Den industrielle revolusjon hadde ført til en utstrakt kartlegging av berggrunnen i Europa, og det ble etter hvert klart at dyre- og plantelivet i tidligere tider hadde sett helt annerledes ut. Ideen om at Carl von Linné sitt system fra kunne omsettes til et slags stamtre av dyreliv og planteliv, ble formulert allerede på midten av 1700-tallet. Mekanismen bak denne «transmutasjonen» var ikke kjent, men det var mer eller mindre alminnelig antatt at det fantes en eller annen naturlig prosess som sto bak.