På 1800-tallet ble handelsprivilegier i Norge avskaffet, slik at det ikke lenger var krav om borgerskap for å drive større eller mindre handelsvirksomhet. I nyere tid, på 18–1900-tallet, er kjøpmann på norsk delvis også brukt synonymt med . En butikkjøpmann selger varer til forbrukere, til forskjell fra kjøpmenn i den tradisjonelle betydningen som forretningsmann eller grosserer. Næringsvirksomheten til en butikkjøpmann foregår vanligvis fra en eller flere butikker som har en selvstendig beliggenhet eller er en del av et kjøpesenter. En butikkjøpmann kan selge et mer eller mindre bredt utvalg av varer. Kolonialkjøpmann er en som selger mest matvarer, mens en landhandel gjerne har et bredere utvalg. I tidligere tider ble uttrykket krambod brukt om butikk med en varehandel som omtrent tilsvarer en landhandel. Kjøpmannens virksomhet kan være organisert i enkeltmannsforetak uten ansvarsbegrensning, som aksjeselskap eller på annen måte. Kjøpmann i denne nyere betydningen vil på engelsk, i motsetning til den eldre betydningen nevnt over, gjerne betegnes som e.l. snarere enn . Siden slutten av 1900-tallet har betegnelsen kjøpmann blitt mindre vanlig.