Læren om condictio indebiti gjelder i norsk rett som en rettslig standard på ulovfestet grunnlag. Regelen får ikke ubetinget anvendelse, men anvendes etter en helhetlig rimelighets- og rettferdighetsvurdering hvor reelle hensyn utgjør en sentral rolle. Det er spesielt to motstående hensyn som er fremtredende: , som er hensynet til at mottakere av et pengebeløp skal kunne innrette seg etter at oppgjøret er endelig, og , som er hensynet til at utbetalingen skyldes en feil og at feil i alminnelighet bør korrigeres.