Turn har gjennom alle år være hovedaktiviteten i foreningen. Men allerede i 1883 begynte medlemmene å konkurrere i kappgang. Vinteren 1885 arrangerte foreningen skøyteløp på Nordåsvannet, og samme år ble det opprettet fektegrupper. Medlemmene deltok også i friidrettskonkurranser, der Johan N. L. Blytt, Peter Jersin og Victor Allers sto i spissen. I 1896 deltok de på det første Vestlandske idrettsstevne på nyetablerte Skansemyren idrettsplass. Fra 1903 hadde friidretten en egen avdeling, som Bergens Turnforenings Sportsparti, senere Bergens Turnforenings Idrættsparti. Ut over i 1890-årene ønsket Bergens Turnforening å samle all idretten i Bergen under sin paraply, og opprettet flere underavdelinger, blant andre syklistene og roerne fra tidligere Bergens Roklub. Den gang lå området nedenfor Assistentkirkegården under vann, og det var mulig for roerne å ha naust like ved Turnhallen. Da kommunen etter 1901 hadde behov for mer plass, og denne delen av Store Lungegårdsvann ble utfylt, la roerne ned sin særavdeling innen foreningen og rekonstruerte Bergens Roklub. Johan N. L. Blytt kjempet for etableringen av en bergensk utgave av Holmenkollrennet og i 1908 ble det første Bergensrennet avholdt i regi av Bergens Turnforening. Rennet ble i årene som kom vekselvis avholdt av dem, Sportsklubben Brann og Bergens Skikrets. På trettitallet ble alpinidretten introdusert i Bergen og foreningen fikk en rekke gode slalom- og utforkjørere. Langrenn og hopp var også populært, og byen fikk på denne tiden mange gode hoppbakker i byfjellene. Det var Johan N. L. Blytt som var initiativtaker til den berømte Bergensbakken som åpnet i 1937 og holdt sitt siste hopprenn i 1948. Brødrene Finn, Bjørn og Anders Blytt, samt Sverre Sælen Petersen var blant foreningens dyktigste, og Finn Blytt deltok i flere Holmenkollrenn.