I sin drøftelse av dette verset, påpeker Bhāviveka at Nāgārjuna avsanner hele den deklarative setningen, snarere enn bare dens predikat. Hvis man bare avsanner predikatet, åpnes muligheten for at et annet predikat egner seg som subjekt. Negasjonen av et predikat i en deklarativ setning forutsetter et subjekt i setningen, men det gjør ikke negasjonen av hele setningen. Den første delsetningen til Nāgārjuna kan forstås slik at «det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår fra seg selv», og at det er naturlig å tro at det oppstår fra noe annet, eller fra noe som er delvis fenomenet selv og delvis noe annet. En avsanning av hele utsagnet vil ta formen «det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår fra seg selv, og det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår fra noe annet enn seg selv, og det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår i samarbeid med noe annet enn seg selv, og det er ikke tilfelle at et fenomen oppstår fra intet». Da avsannes både den deklarative setningen og dens negasjon. Bhāviveka skiller mellom når negasjonene til Nāgārjuna er logiske konstanter (og, eller, dersom) og når de er negasjoner av termer, og dette gjør ikke Buddhapālita.