Forhåndsfavoritten i den demokratiske nominasjonen var William Gibbs McAdoo, som var Wilsons finansminister og svigersønn. Justisminister A. Mitchell Palmer var opprinnelig den største utfordreren. McAdoo utmanøvrerte Palmer, men som «tørr» forbudstilhenger møtte han sterk motstand fra «våte» delstater som New York. James M. Cox vant støtte underveis, og ble nominert under den 40. avstemningsrunden på landsmøtet. Cox fikk landsmøtets tilslutning til å velge den nokså ubeskrevne Franklin D. Roosevelt som visepresidentkandidat. Roosevelt var moderat, forbudstilhenger og tilhenger av den wilsonske utenrikspolitikken.