Da Norge 9. april 1940 ble dratt inn i den andre verdenskrig ved Tysklands invasjon, hadde norske sjøfolk betraktelig høyere hyrer enn andre allierte sjøfolk. Sjømannsorganisasjonene hadde fremforhandlet betydelige krigsrisikotillegg ved krigsutbruddet i september 1939, da Norge var et nøytralt land. De ekstra kostnadene ble belastet befrakterne, stort sett Storbritannias skipsfartsdepartement (British Ministry of Shipping, BMS). Da Norge ble alliert med britene, ble den britiske regjeringen og britiske sjømmansorganisasjoner redd for at de høye norske hyrene kunne få negative konsekvenser. De presset for en norsk hyrereduksjon. Grunnet situasjonen sommeren 1940 (Norge og Frankrike i ferd med å bli okkupert, Storbritannia alene mot Tyskland) var det ikke snakk om vanlige tarifforhandlinger. I London var Norsk Sjømannsforbund (NSF) kun representert ved Thor Sønsteby, og han hadde ikke god kunnskap om bakgrunnen for krigsrisikotilleggene. De tre norske offisersforbundene var representert gjennom sine britiske søsterorganisasjoner, på tross av at de britiske offisersforeningene var enig med de britiske myndighetene om at de norske hyrene måtte reduseres.