Disse betingelsene skapte stor strid i alle sosialistpartiene som hadde sluttet seg til Komintern, inkludert Det norske Arbeiderparti (DNA). Da venstrefløyen i partiet fikk flertallet med seg på å godta tesene på landsmøtet i 1921 hadde mange i høyrefløyen i partiet allerede brutt ut og etablert Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti (NSA). Det var fortsatt strid i Arbeiderpartiet rundt tesene. Blant annet ville en konsekvens av den demokratiske sentralismen være at det kollektive medlemskapet fagforeninger hadde i partiet måtte oppgis, og det likte de såkalte «tranmælittene» rundt Martin Tranmæl dårlig. På Arbeiderpartiets landsmøte i november 1923 vedtok Arbeiderpartiet med klart flertall at en ikke ville akseptere tesene, noe som i realiteten var en utmelding av Komintern. Mindretallet marsjerte ut av landsmøtesalen i Folkets hus i Oslo og etablerte det nye Norges Kommunistiske Parti som norsk avdeling av Komintern. Fram til sammenslåingen av Arbeiderpartiet og NSA i 1927 regnet imidlertid Arbeiderpartiet seg som kommunistisk, til dels mer radikalt enn NKP. Ungdomsorganisasjonen kalte seg for Venstrekommunistisk Ungdomsfylking, for å understreke at en kunne være like kommunistisk som det nye kommunistiske partiet.