Kirkefedrene reflekterte over at apostelen Johannes lente seg mot Jesu bryst under nattverden. Kirkefaderen Augustin skriver at Johannes «drakk guddommelige hemmeligheter fra de innerste dyp av Vår Herres hjerte». Men selv om denne fromheten kan spore sine røtter tilbake til oldkirken, er det først i høymiddelalderen at man finner skriftlige kilder som nevner en virkelig andakt viet til Jesu hjerte, til å begynne med nærmest som en utvidelse av andakten til Jesu fem sårmerker; ett av de fem er såret fra lansen som gjennomboret Kristi side, og dermed også Hans hjerte. St. Bernhard av Clairvaux og St. Anselm av Canterbury var blant de tidligste pådriverne for utbredelse av Jesu hjerte-andakten.