Birger Magnusson, Magnus Ladulås sønn, ble kronet den 2. desember 1302 til konge over Sverige i Söderköping, etter en 12 år lang formynderregjering under marskalken Torgils Knutsson, Han kom dog snart i konflikt med sine to brødre, Erik, hertug av Sørmannland og Valdemar, hertug av Finland, som sammen med Erik i spissen, etterstrebet større makt. Hertugene hadde kontaktet kirken for å utvide sin influens, som ledet til et varsku i fra både marskalken og kongen. Dette ville hertugene ikke finne seg i, uten de flydde til Norge hvor de fikk beskyttelse og støtte av den norske kongen, Håkon Magnusson, som også var Eriks svigerfar. Den norske kongen skjenket byen Konghelle i Bohuslän til brødrene og derfra utførte de plyndringstokt inn i Västergötland, som fikk kongen og marskalken til å konfiskere Eriks og Valdemars eiendommer. Hertugene tok derfor året 1305 til en ny strategi hvor de hevdet sin anger og bad om kongens forlatelse i utveksling mot et løfte om å stå kongen bi mot dennes fiender. Dette lyktes og de fikk tilbake sine eiendommer. Gjennom å støtte et opprør mot den danske kongen Erik Menved i Halland hadde dessuten hertug Erik lykkes gi landskapets nordlige deler og ytterligere forsterket sin posisjon. Han overtalte til og med kong Birger til å avsette og drepe den rojalisten og marskalken Torgils Knutsson.