Mahmood var vanligvis i mot aktivitetene til Kalifat-bevegelsen som arbeidet for å forsvare det osmanske kalifatet, søkte å presse den britiske regjeringen og beskytte det osmanske rike. Denne bevegelsen ble etter hvert en stor del av ikke-samarbeidskampanjen. Mahmood hevdet at bevegelsens aktiviteter var i strid med islams lære, og ville til slutt vise seg å være skadelig for muslimene. Han understreket fraværet av krav og forhold der islam tillater ikke-samarbeid med myndigheter, og foreslo i stedet et positivt engasjement med britene for å dempe fordommer mot islam. Han kritiserte også valget av Mohandas Gandhi som leder for bevegelsen, og irettesatte de muslimske lederne for å henvende seg til en ikke-muslim for sin sak.