I 1881, og i enda større grad i 1888, var det problemer om vinteren, hvor skipene lå stille i mange uker, og når de endelig seilet, skjedde det fra iskant til iskant, hvorfra man trakk redningsbåtene over isen inn til land hvor man hentet de mest livsnødvendige forsyninger samt kull til kjelene. Blant annet satte skipet seg fast i isen ved Ystad den 16. mars 1888, og ingen fra Bornholm visste hvor det ble av skipet før det plutselig dukket opp utenfor Rønne den 2. april. Det hadde ikke vært andre seilende i nærheten, som kunne bringe meldinger til øyboerne.