Ordningen stammer fra en (et dekret) gitt av den osmanske sultan Osman III i 1757 som preserverte delingen av eierskap og ansvar på forskjellige kristne hellige steder. Ytterligere firmaner gitt i 1852 og 1853 bekreftet at ingen endringer kunne foretas uten at alle seks kristne samfunn var samstemte om saken; disse firmaner vant internasjonal anerkjennelse i artikkel 9 i Parisfreden (1856).