Barbie ankom i håndjern som ble fjernet da han satte seg i en stol som først ble sjekket for eventuelt sprengstoff. Flere enn tusen fremmøtte fikk plass i salen. Forsvareren Vergès fikk Barbie til å le. Vergès var maoist og knyttet til terrorister som Pol Pot. For ham var vold og kriminalitet et legitimt politisk virkemiddel: «» presenterte han som sitt synspunkt, og for ham spilte det ingen rolle om Barbie var skyldig eller ei. For Vergès var sakens kjerne at alle nasjoner har sin Barbie, slik at det var hykleri å stille enkeltindividet for retten: «» Mot seg hadde han 39 advokater som representerte Gestapos ofre. Vitnet Simone Lagrange var som trettenåring blitt slått og dradd etter håret av Barbie, fordi hun ikke visste hvor hendes to yngre søsken befant seg etter evakueringen. Lagrange spurte Barbie om han kjente henne igjen. Han svarte: «» Lagrange ble krenket, og Barbie fortsatte: «» At Lagranges mor ble gasset ved ankomsten til Auschwitz, og faren skutt gjennom hodet foran øynene på datteren, avviste Vergès som «»: «» hevdet han.