Den gnomonske projeksjonen kan føres helt tilbake til gresk astronomi og konstruksjon av solur i Babylon og det gamle Egypt. Disse inneholdt en gnomon som skapte en skygge som forandret seg med Solens gang over himmelhvelvingen. Tales fra Milet og hans samtidige Anaximander undersøkte nærmere skyggen som dermed ble dannet. Den kan betraktes som en avbildning av halve himmelkulen på et plan hvor projeksjonspunktet tilsvarer gnomonen. Da Solen er så langt borte, kan dette betraktes å være i Jordklodens sentrum.