Den industrielle produksjonen av salpetersyre fra atmosfærisk luft startet i 1905 med Birkeland-Eyde-prosessen, også kjent som lysbueprosessen. Prosessen er oppkalt etter fysikeren Kristian Birkeland (1867–1917) og gründeren Sam Eyde (1866–1940). Denne prosessen er basert på oksidasjon av atmosfærisk nitrogen med atmosfærisk oksygen til nitrogenoksid med en elektrisk lysbue med svært høy temperatur. Utbytter på opptil ca. 4–5 % nitrogenoksid ble oppnådd ved 3000 °C, og mindre ved lavere temperaturer. Nitrogenoksidet ble avkjølt og oksidert av det gjenværende atmosfæriske oksygenet til nitrogendioksid, og dette ble deretter absorbert i vann i en serie pakkede kolonne- eller absorpsjonstårn for å produsere fortynnet salpetersyre. De første tårnene boblet nitrogendioksidet gjennom vann og ikke-reaktive kvartsfragmenter. Omtrent 20 % av de produserte oksidene av nitrogen forble ureagert, så de endelige tårnene inneholdt en alkaliløsning for å nøytralisere resten. Prosessen var svært energikrevende og ble raskt fortrengt av Ostwald-prosessen da billig ammoniakk ble tilgjengelig.