Den største utfordringen de hadde i 1947 var å få banen stor nok slik at de kunne melde seg inn i fotballkretsen. De nådde ikke målet i 1947 men siden den gang har de hatt både verktøy, skinner, traller og steinbukk. Arbeidet vært ikke lagt ned. Brattvågarene nektet å gi opp de fortsatte arbeidet og var fast bestemt på at Brattvåg IL skulle ha et sentralt liggende anlegg i kommunen. Den viktigste jobben var å få på plass målene på banen så alt skulle bli godkjent av fotballkretsen, men at overflaten på banen var svært dårlig skulle ikke komme i andre rekke.