Så tidlig som i 1795 var Kongens gate 115 (dagens Kongens gate 17) i besittelsen til Nils Jonassen. Han eide huset frem til han døde i 1795. Etter Nils Jonassens død, eide enken Anne Torsteinsdatter bygningen, men solgte den videre til smedmester Anders Eriksen i 1807. Året etter at Anders Eriksen kjøpte huset brant det ned i bybrannen i 1808 og han måtte bygge den opp igjen. I 1820 kjøpte Wilhelm Engel Bredahl bygningen. Han var en kobberslager, skipsreder og grosserer, som senere åpnet et brenneri rett over gata. Gården ble dermed kjent som Bredahlgården. Kongens gate 115 (dagens Kongens gate 17) fikk navnet Kongens gate 111 i 1841. 29 år senere hadde bygningen nye eiere: Fæste og Løken. Huset fikk to etasjer hvor første etasje tilhørte glassmester Iversen, og andre etasje tilhørte skredderen Thidemand der han hadde verksted og bolig. «I den lange steinbygningen som hadde inngang gjennom porten var det en større sal som ble benyttet som danseskole. I den øvrige delen av denne bygningen drev Fæste & løken kolonial.». Bygningen brant ned sammen med «øvre/nedre del av Kongens gate» i bybrannen som tok plass 1881. Etter bybrannen ble tomten solgt til en glassmester og stortingsmann med navnet Ole Iversen som bygde opp gården på nytt i 1884, i mur denne gangen. Dette var første gangen bygningen ble bygget i mur og brant dermed ikke ned igjen i en bybrann. Bygningen fikk det endelige navnet Kongens gate 17 i 1884. Ole Iversen solgte gården til kjøpmannen Lars Paulsen Sterud (1870-1933) i slutten av 1890 årene. I 1895 leide L. P. Sterud lokalet og opprettet sin første forretning, en manufakturforretning, før han i 1897 kjøpte hele gården. Året før han kjøpte gården giftet han seg med Laura Riis, datter av Andrea Riis. 1902 ble tredje etasje benyttet som kåpeverksted og i 1916 ble andre etasje benyttet som lager for kåper og herrekonfeksjon. Kjoleverkstedet som både flyttet plass og en periode var lagt ned, endte opp i Kongens gate 17. Her hadde de stort utvalg med kjoler både fra innlandet og utlandet. Det viser seg at han hadde kontakter i utlandet og at hans forretning overtrådte landets grenser. Dette vet man fordi Sterud hadde eksotiske varer ingen andre kunne måle seg med.