Under den romerske invasjonen av Caledonia (dagens Skottland) i 208, som varte fram til 210, fremmet den keiserlige propaganda forestillingen om en lykkelig familie som delte ansvaret og pliktene som herskere av Romerriket. Septimius Severus ga Julia Domna tilliten som rådgiver, Caracalla som keiserens nestkommanderende, og de administrative og byråkratiske pliktene ble Getas ansvar. I virkeligheten fortsatte rivaliseringen og motsetningene mellom brødrene. Da Severus ble mye syk, falt det meste av ledelsen av krigen på Caracalla. I 209 ble Geta værende i Eburacum (York) med moren Julia Domna mens faren og broren drev krigføring. Han tok da over som guvernør av Britannia. For å blidgjøre sin yngre sønn ga Septimius Severus ham tittelen . Hans navn og tittel ble da . Han mottok tittelen mer enn et tiår etter at broren hadde fått samme tittel. Det innebar at Geta teoretisk var medkeiser sammen med Severus og Caracalla. Hans økte autoritet innebar ikke at forholdet til Caracalla ble bedre, heller tvert imot.