Tidevolum, vitalkapasitet, innåndingskapasitet og ekspiratorisk reservevolum kan måles med et et spirometer. Dette er basiske elementer som inngår når man tester lungefunksjonen. Å teste residualvolumet er vanskeligere, ettersom det er umulig å tømme lungene fullstendig. Derfor testes residualvolumet gjerne indirekte med radiografisk planimetri, pletysmograf eller andre egnede metoder. I mangel av sånne muligheter beregner man gjerne residualvolumet som en proporsjon av kroppsmassen hos nyfødte (18.1 mL/kg), eller som en proporsjon av vitalkapasiteten (0,24 for menn, 0,28 for kvinner). Det finnes også andre metoder som kan beregne residualvolumet.