Plinius den eldre skrev ned sagnet om at traner som stod sovende i vannet ville utpeke én til å stå vakt, og tranen ville ha en sten i en løftet klo. Dersom denne vaktposten sovnet, ville stenen falle i vannet og vekke de andre tranene. Dette er et velkjent symbol i heraldikk; det kalles på norsk «vaktsom trane» og har tilsvarende navn på andre språk (f.eks. på engelsk). Tranen med steinen finnes i en lang rekke segl og våpen i Europa, både for personer/slekter og byer/kommuner, f.eks. våpenet for den franske kommunen Pellegrue, i flere personsegl på Suverenitetsakten fra 1661, bl.a. for sogneprest Laurentius Trane, Viborg, og sogneprest Povel Pedersson (Paus), Telemark, samt i personseglet på Grunnloven av 17. mai 1814 for eidsvollsmannen Carl Adolph Dahl. I norske slektsvåpen finnes tranen med steinen hos bl.a. Leegaard og Thrane.