På 1920-tallet ble strømforsyningen besørget av mange private selskaper. Små kraftstasjoner sørget for strøm til industrien, og overskuddskraft gikk til offentlig bruk. Det fantes en rekke inkompatible systemer, høye kostnader og konkurranse mellom de ulike kraftselskapene. Den kaotiske situasjonen førte til at parlamentet bestemte at strømforsyningen skulle samles i et system underlagt offentlig kontroll. London Power Company ble etablert i 1925 av private eiere for å forsinke den offentlige kontrollen av strømforsyningen. Parlamentets anbefaling om større og færre kraftstasjoner ble fulgt. Et forslag i 1927 om å bygge Battersea Power Station var et resultat av denne utviklingen. Forslaget fra London Power Company var dristig. Kraftstasjonen skulle produsere 400 000 kilowatt. Byggingen skulle skje i to faser der den første delen var ment å skulle være i drift tidlig på 1930-tallet. Forslaget skapte strid, blant annet på grunn av plasseringen av kraftstasjonen i hjertet av London. En bekymring var knyttet til om forurensning fra stasjonen ville skade berømte bygninger, parker og kunst, og være helseskadelig. London Power Company utviklet imidlertid et effektivt rensesystem som fjernet mer enn 90 prosent av svovelutslippene fra avgassene. Byggetillatelsen var avhengig av dette "gassvaskesystemet". Systemet koblet sammen kjelene og tårnene med pipene, og brukte alkalisk vann for å fjerne svovel fra avgassene.