Som oversettelser reflekterte targumim hovedsakelig midrasjiske fortolkning av Tanákh fra den tid de ble skrevet, og er kjent for å unnvike antropomorfisme (å tillegge det som ikke er menneskelig, menneskelige egenskaper) til fordel for allegoriske lesninger. Den rabbinske filosofen Maimonides er en av de som nevner dette ofte, og det stemmer både for de targumim som er ganske bokstavelig, som med de som inneholder mange midrasjiske forklaringer. I 1541 skrev den jødiske forfatteren Elia Levita og utga som forklarte alle de arameiske ordene som er funnet i Targum.