Forholdet mellom steppenomadene og bosatte mennesker i og rundt Sentral-Asia var lenge preget av konflikt. Den nomadiske livsstilen var godt tilpasset til krig, og rytterne fra steppene ble noen av de mest militaristiske folkene i verden, kun begrenset av deres manglende interne enhet. I perioden klarte store ledere eller forandrende forhold å samle flere stammer i en styrke, noe som skapte en nesten ustoppelig kraft. Disse inkluderte hunnernes invasjon av Europa, Wu Hu-angrepene på Kina og den mongolske erobringen av store deler av Eurasia.