Da kjedebrevene begynte å florere på begynnelsen av 1900-tallet så man at gjeldende lotterilov fra 1851 ikke var i stand til å felle disse. I april 1937 ble det derfor nedsatt en komité med sorenskriver Jørgen Trap som formann. På høsten presenterte komitéen en innstilling til ny lovtekst. Her var ikke bare formuleringene om kjedebrev og pyramidespill skjerpet inn, det ble også stilt som krav om at lotterivirksomhet skulle begrenses til allmennyttige formål, og for alle lotterier med omsetning over måtte det innhentes tillatelse fra politiet. Den nye lotteriloven ble vedtatt i Stortinget 12. mai 1939. Tvilen om ulovligheten av kjedebrevene var nå fjernet, men selv om dette begrenset virksomheten forsvant den ikke helt. På 1970-tallet så man en ny bølge av kjedebrev der navn på deltakerne ikke ble påført de sirkulerende brevene, men ble administrert av en sentral spilladministrator via rekommanderte brev. Politiet fikk da en vanskeligere jobb med å identifisere deltakere og bakmenn.