Hennes første permisjon var fra 1902 og varte i tre år. Det brukte hun til å få finansiell og åndelig støtte. Én gruppe, i Minnesota, vedvarte med sende midler fra 1904 og til hennes død, skjønt kontakten var for det meste med brev ettersom hun tol så få pauser. Ett av de tre årene tilbragte hun i Norge. Der ble Malla forbudt å tale i bedehuset fordi men mente hun var fremfusende of alt for insisterende, noe som man vel trodde var passende i Afrika - men ikke i Norge.