Mange musikkteoretikere har brukt til å utforske vanskeligheter med å analysere kromatikken på slutten av 1800-tallet. Teoretikere som David Lewin og Richard Cohn har utforsket viktigheten av visse tonehøyder og harmoniske progresjoner både i strukturering og symbolisering av verket. De uvanlige harmoniske progresjonene i ledemotivene som strukturerer stykket, så vel som den tunge bruken kromatikk i akt 2, gjør det til et vanskelig verk å analysere musikalsk.