Fridtjof Nansen hadde på sin Fram-ekspedisjon i 1893 observert at isfjell drev i en annen retning enn vindretningen. Nansen framsatte den hypotesen at vinddrevne havstrømmer ville få en annen retning enn vinden på grunn av jordrotasjonen, og at overflatevannet i sin tur ville trekke med seg dypereliggende vannlag, men med stadig større avvik fra vindretningen. Nansen henvendte seg til Vilhelm Bjerknes, som på det tidspunktet var professor i fysikk ved Stockholms Högskola. Bjerknes satte i sin tur en av sine unge studenter, Vagn Ekman, på oppgaven å regne på Nansens hypotese.