Som en politisk bevegelse ble begrepet første gang referert til en fraksjon av agitatorer i New Model Army og tilhengere i London som det var sagt sammensverget for å myrde kongen. Men gradvis ble begrepet tilknyttet John Lilburne, Richard Overton og William Walwyn og deres fraksjon. Bøker og tekster som ble utgitt i årene 1647–1648 reflekterte ofte denne terminologiske usikkerheten. Den offentlige identifiseringen, i den grad den kan kalles for det, var hovedsakelig grunnet bakvaskelsen av Marchamont Needham, forfatteren av avisen . Lilburne, John Wildman og Richard Baxter mente senere at Oliver Cromwell og Henry Ireton hadde benyttet seg av begrepet på Lilburnes gruppe i løpet av Putneydebattene på slutten av 1647. Lilburne betraktet selv begrepet som nedsettende og kalte sin tilhengere for «de såkalte levellere» og foretrakk «agitatorere». Begrepet antydet at «levellere» hadde som må å rive ned alt, utjevne, til det laveste felles nivå. Lederne benektet hardnakket at de ville «utjevne» de sosiale samfunnslagene, men benyttet seg likevel av navnet ettersom de var ved det de var kjent som hos folk flest. Etter at de ble arrestert og fengslet i 1649, signerte fire av deres ledere — Walwyn, Overton, Lilburne og «Thomas Prince» — et manifest hvor de kalte seg selv for levellere.