På midten av 1920-tallet gjennomførte to forskningsgrupper i England lignende, men mer nøyaktige observasjoner av farger som fremkommer ved blandinger av rødt, grønt og blått lys fra veldefinerte kilder. Deres resultat dannet grunnlaget for CIE da de i 1931 etablerte dette nye fargesystemet. Ved å se bort fra styrken eller luminansen til en farge, vil den nå kunne karakteriseres ved to variable og . Hver synlig farge kan dermed angis ved et punkt i et todimensjonalt «kromatisitetsdiagram». På denne måten kan man dermed éntydig beskrive hver farge ved hjelp av tre tall. De tilsvarende variable i andre fargemodeller kan uttrykkes ved disse, noe som gjør det mulig å angi nøyaktig samme farge uavhengig av hvilken modell man benytter.