Ifølge belgiske marxistiske historikeren Marcel Liebman ble Lenins krigstidstiltak som å forby opposisjonspartier foranlediget av det faktum at flere politiske partier enten tok til våpen mot den nye russiske sovjetiske føderative sosialistiske republikken, eller deltok i sabotasje, samarbeid med de avsatte tsaristene eller utførte attentatforsøk mot Lenin og andre bolsjevikiske ledere. Liebman bemerket at opposisjonspartier som kadettene og mensjevikene som ble demokratisk valgt til sovjeterne i noen områder, deretter fortsatte med å bruke sitt mandat til å ønske velkommen inn i tsaristiske og utenlandske kapitalistiske militærstyrker. I en hendelse i Baku fortsatte det britiske militæret, etter at de hadde blitt invitert inn, med å henrette medlemmer av bolsjevikpartiet som fredelig hadde stått fra Sovjet da de ikke klarte å vinne valget. Som et resultat forbød bolsjevikene hvert opposisjonsparti da det vendte seg mot den sovjetiske regjeringen. I noen tilfeller ble forbudet opphevet. Dette forbudet mot partier hadde ikke samme undertrykkende karakter som senere forbud som ble håndhevet under det stalinistiske regimet.