Ulempen med ordningen var mongolforbundets forskjellige krigsherrer og ledere måtte innfinne seg for slike større beslutninger, og at de dermed ikke lenger kunne være blant sine krigere. Det medførte pauser i erobringstoktene. Det var innkallingene til slike kurultai etter at Ögedei Khan i (1241) og Möngke Khan (1259) døde som førte til avbrudd av mongolske fremrykninger mot henholdsvis Wien og Syria. Disse fremstøtene kunne meget vel ha endt med mongolsk seier, slik at dette mongolske styringssystemet kan ha kostet mongolriket skjellsettende seirer og nye store erobringer i Europas og i Midtøsten.