Angående ordene om at solen og månen «stoppet» på himmelen, var det en utstrakt forklaring, selv under middelalderen, eksempelvis i år 1595 e.Kr. I henhold til denne, var lyset gitt av himmellegemer som fungerte som en drivkraft for deres tilsynelatende bevegelser på himmelen, akkurat som kometer. Den andre formørkelsen, som fortsatte under det lange slaget til Josva, må ha vært en solformørkelse midt på dagen og midt på himmelen. Det skjedde den 6. januar 1470 f.Kr. Denne datoen tilsvarer meget godt med den bibelske og jødiske kronologi (Seder Olam, Josefus, Gregor Bar Hebraeus), men har aldri blitt akseptert av sekulære autoriteter.