Til tross for (eller kanskje på grunn av) hans voldelig temperament, viste Drusus løfter for karriere i både militæret og politikken. I 13 e.Kr. ble han gjort til fast medlem av den senatskomiten som Augustus hadde opprettet for å trekke opp senatets dagelige gjøremål. Da Drusus kun var i slekt ved familiegrenen Claudia, framfor både Julia og Claudia, det vil si julio-claudiske dynasti, tvang Augustus sin adoptivsønn Tiberius til å adoptere Germanicus, som var gift med Augustus barnebarn, som sin sønn og arving, og fjernet således Drusus fra etterfølgelsen. I 14 e.Kr., etter Augustus var død, ble Drusus sendt for å slå ned et opprør blant soldatene i Pannonia. I 15 e.Kr. ble han konsul, og var også guvernør av Illyricum fra 17 til 20 e.Kr. Året etter ble han konsul på nytt, betydningsfullt med sin far Tiberius som sin kollega. I 22 e.Kr. mottok han (makt som tribun), en posisjon reservert kun for keiseren eller hans umiddelbare etterfølger.