De mest betydelige menneskeskapte luftforurensninger er: Svoveldioksid (SO) er en tung, fargeløs gass som dannes hovedsakelig ved forbrenning av fossilt brennstoff. SO blir også produsert av vulkaner og ulike industriprosesser. SO bidrar også til sur nedbør. Gassen er skadelig for mennesker og bidrar til nedsatt lungefunksjon hos de med lungesykdommer. Det kan gi økt forekomst av luftveissykdommer, luftveisinfeksjoner og bronkitt. Nitrogenoksid (NO), særlig nitrogendioksid (NO) dannes ved forbrenninger ved høye temperaturer. Det kan bli sett som en brun dis eller røykfane med vinden over store byer. Nitrogenoksid er den kjemiske forbindelsen med formelen NO. Det er en av flere nitrogenoksider. Denne rødbrune og giftige gassen har en karakteristisk skarp og bitter lukt. NO er en av de vanligste luftforurensningene. Nitrogenoksider (NO og NO, summen er NO) dannes ved forbrenninger av fossile brensler ved høye temperaturer. I urbane strøk som i byene er eksos fra biltrafikken og utslipp fra gass- eller parafinovner de største kildene. Forurensningen kan bli sett som smog, en brun dis eller røykfane ført med vinden over store byer. Denne disen er giftig og kjennes ved en karakteristisk skarp lukt. Nitrogendioksid (NO), som er den vanligste luftforurensningen, er den luftforurensningen som har størst effekt på menneskelig helse. Karbonmonoksid (CO) er en fargeløs, tilnærmet luktfri, brennbar og svært giftig gass. Den blir dannet ved forbrenning av brensel som naturgass, kull eller tre når det er liten tilgang på oksygen. Eksos fra biltrafikken er også en betydelig kilde til karbonmonoksid. Det er omstridt hvorvidt karbondioksid (CO) skal omtales som forurensning. Karbondioksid er en naturlig forekommende gass som finnes i atmosfæren. Karbondioksid er svært viktig for livet på jorda. Alle planter er avhengig av karbondioksid for å leve. Karbondioksid er den viktigste av drivhusgassene, og forårsaker den pågående globale oppvarmingen. Lettflyktige organiske stoffer (forkortes VOC fra engelsk ) er viktige luftforurensninger utendørs hvor de ofte blir delt i ulike kategorier av metan (CH) og ikke-metan (NMVOCer). Metan er en ekstrem effektiv drivhusgass som bidrar til økt global oppvarming. Andre hydrokarbonske VOCer er også betydningsfulle drivhusgasser ved deres rolle i å skape ozon og i å forlenge virketiden for metan i atmosfæren, skjønt effekten varierer avhengig av lokal luftkvalitet. Innenfor NMVOCer er aromatisk sammensetningene benzene, toluene og xylen mistenkte kreftfremkallende stoffer og kan føre til blodkreft gjennom forlenget eksponering. 1,3-butadiene er en annen farlig sammensetning som ofte er assosiert med industribruk. Svevestøv (forkortes PM fra engelsk ) er meget små partikler som er måles i størrelse. Måleenheter som PM er små partikler som har en diameter under 10 µm (mikrometer), og PM er tilsvarende mindre enn 2,5 µm. Problemet med så små partikler er at de svever i luften og blir pustet ned i lungene. Hovedkilder til PM i byområder er utslipp fra fyring, særlig med ved, eksosutslipp fra biler og langtransporterte luftforurensninger. Biltrafikk med piggdekk sliter på veidekket og oppvirvling fra asfalt- og vegdekket avgir store mengder partikler med diameter mellom 2,5 og 10 µm på vinterdager hvor kjørebanen er tørr og bar. Kilder til svevestøv er ofte menneskeskapte, men en del har naturlig kilder som fra vulkaner, støvstormer, skogbranner, levende vegetasjon og lignende. Menneskelig aktivitet som brenning av fossilt brensel, kraftstasjoner og industrivirksomhet av ulik art er fortsatt de største bidragsyterne. Svevestøv er knyttet til nedsatt helse og helsefare hos mennesker, som hjertesykdommer, nedsatt lungefunksjon og lungekreft. Persistente frie radikaler som er forbundet til meget små partikler i luften kan føre til hjerte-lunge-sykdommer. Giftige metaller som bly, kadmium og kobber. Klorfluorkarbon (KFKer) er skadelig for ozonlaget og blir avsatt fra menneskeskapte produkter som spraybokser, men er nå forbudt å bruke. Ammoniakk (NH) blir avgitt fra jordbruket. Ammoniakk er en kjemisk forbindelse med formelen NH3. Det opptrer vanligvis som en gass med en særegen skarp lukt. Ammoniakk bidrar betydelig til ernæringsbehovene til terrestriske organismer ved å tjene som et forstadium til matvarer og gjødsel. Ammoniakk er også en byggeblokk, enten direkte eller indirekte, for syntesen av mange farmasøytiske produkter. Selv det er omfattende bruk av ammoniakk er det både etsende og farlig. Lukter i form av stank fra avfall, søppel, og industriprosesser. Radioaktiv forurensninger – produkter fra kjernefysiske eksplosjoner, eksplosjoner under krig, og fra naturlige prosesser som radioaktiv forfall fra radon.