I 1945 fikk tiltakene for de svakest fungerende betegnelsen og ble overført til Sosialdepartementet, underlagt Helsedirektoratet – kontoret for psykiatri. var det fortsatt Kirke- og undervisningsdepartementet som hadde omsorgen for. Overlege Christoffer Lohne Knudsen i Helsedirektoratet definerte at åndssvakeomsorgen var for de som ikke kunne nyttiggjøre seg undervisning i evneveikskolene på grunn av for lav intelligens eller karaktervansker. Det gjaldt også de som hadde gjennomgått slike skoler men trengte varig vern fordi de manglet stabilitet og handlingskontroll. Stortingsmelding nr. 71 1952 inneholdt en landsplan for åndssvakeomsorgen. Område II med Klæbu offentlige pleiehjem som sentralinstitusjon dekket Nord- og Sør-Trøndelag samt Møre og Romsdal fylker. Det ble vurdert at plass til 500 pasienter var en passende størrelse på sentralinstitusjoner her til lands.