Fra første stund ble det sett som svært viktig at et konsil munnet ut i konkrete vedtak som kunne spres i alle særkirker og bevares for ettertiden. Vedtakene, kalt (gresk κανονες, , 'regler/rettesnorer'), er derfor bevart fra alle konsiler. Det var også vanlig å forfatte en trosbekjennelse, eller (latin 'jeg tror') som spesifikt tok opp problemene konsilet skulle behandle. Den mest kjente og mest brukte av disse er den nikenske trosbekjennelse, skrevet på konsilet i Nikea med senere tilføyelser fra konsilet i Konstantinopel. Både den ortodokse og den katolske kirke anser dogmatiske avgjørelser fra konsilene som bindende, mens mer praktiske og disiplinære avgjørelser kan endres etter tidens krav.