Hans berømmelse var basert på to grunnleggende, gjensidig avhengige innovasjoner innen den form for maleri som han introduserte. Han la til skyggeeffekten til den fargede konturtegningen som hadde rådet fram til da, og som ble representert av maleriene til den noe eldre Polygnotos av Thasos. Apollodoros var den første som oppnådde plastisitet og tredimensjonal kroppslighet i sine malerier. Han ble derfor også kalt σχιαγράϕος, «skyggemaler». I denne fulgte han trolig lignende tendenser som hadde eksistert i scenografien siden midten av 500-tallet f.Kr. som kom i bruk under scenemaleriets særskilte forhold. På grunn av de sterke optiske forvrengningene i scenemaleriene for publikum, ble scenemalerne tidlig tvunget til å utvikle illusjonistisk-perspektiv maleri. Denne innovasjonen er assosiert med navnet Agatharchos; refleksjoner av dette kan også tidvis finnes i samtidige rødfigurvaser.