Vi definerer så relasjonen , som sier at total tid, , kan fordeles på enten arbeid, , eller fritid, . Total tid kan sees på som antall våkne timer i døgnet, uken eller hvilken som helst måleenhet man finner passende. Timelønnen konsumenten får er . Følgelig kan vi skrive hans budsjettbetingelse som . Det er nå åpenbart at tiden for konsumenten er som en ressurs med verdi per time. Ettersom konsumenten "eier" timer, er inntekten (eller mer presist: formuen) hans . Denne kan han velge hvordan han vil disponere. Enten kan han "kjøpe" seg fritid, eller så kan han kjøpe seg konsum, gjennom å bruke tiden på å jobbe, få lønn og deretter kjøpe konsum.