Fox ble husket som en meget dyktig debattant, kanskje en av de største som England noensinne hadde hatt, en fremstående statsmann, en utmerket administrator og hengiven frihetsvenn, men han var ikke i besittelse av den ro og den selvbeherskelse som i vesentlig grad bidro til Pitt d.y.s storhet. Han var en dannet mann med meget klassisk belesthet, kjærlighet for historiske studier og sans for de skjønne kunster. Hans ubendige spillelyst bragte ham gang på gang til ruinens rand, men etter at hans venner i 1790 ordnet opp i hans økonomi og tilsikret ham en livrente, rørte han aldri mer et spillkort.