Romerriket klarte ikke etter denne seieren å stige med fornyet militær makt, men i stedet ble det svekket, selv om dette gikk senere enn med hunerne. Til tross for mordet på Aëtius, så keiser Valentinian III, så plyndringen av Roma av Geiserik i 455, var det fremdeles nok brukbare rester av Vestromerriket en generasjon senere som krigsherrer kjempet om. Å hevde at et slag er avgjørende, er å hevde at det forandret retningen på hendelser på en måte som ikke kan vendes. Hadde Attila vunnet, ville fremdeles riket hans ha gått i oppløsning ved hans død, Romerriket ville fremdeles gått mot slutten i vest, Gallia ville fremdeles ha vært prisen som vestgoterne, burgunderne og frankerne senere kjempet om.