Dette er kanskje det mest kjente verket i gruppa. Bach omarbeidet den senere for to cembali, som Cembalokonsert i c-moll, BWV 1062. I første sats eksponeres en fuge i tuttien og et mottema innføres i soliene. Den andre satsen begynner som en siciliano, men det utvikles stadige dramatiske høydepunkter. Temaet i sluttsatsen består av en trangført kanon som spilles av begge fiolinene; i sin dramatikk minner det om Vivaldis uværsskildringer – kanskje brukte Bach et av Vivaldis verk som modell.