Reagans økonomiske lov fra 1981 var derimot en blanding av rivaliserende programmer for å tilfredsstille ulike konservative grupperinger, inkludert monetarister, tilhengere av en hard linje mot Sovjet, vaklende middelklassevelgere og velstående velgere. Monetaristene ble tilfredsstilt gjennom tett kontroll av pengeforsyningen, mens de nykonservative som Kirkpatrick, fikk store økninger i forsvarsbudsjettet. Velstående skattebetalere fikk solide skattelettelser over tre år, både for individuelle skatter (marginalskatten ble til slutt redusert fra 70 % til 50 %) og selskapsbeskatning. Samtidig ble ikke middelklassens pensjoner og rettigheter rørt. Reagan erklærte utgiftskutt for sosialtrygdens budsjett, som utgjorde nesten halvparten av de føderale kostnadene, men dette ble ansett som et mål utenfor rekkevidde på grunn av frykt for velgerflukt. Reagan hadde imidlertid vansker med å forklare hvordan hans program med omfattende skattekutt og store forsvarsutgifter ikke ville øke underskuddet.