Han var full av skepsis mot Berlin og det «protestantiske nord», og var også tvilende til at det katolske partiet Zentrum inngikk i koalisjoner med SPD på riksnivå, og drøftet muligheten for å åpne seg for protestanters partimedlemskap. Men han ble for stabilitetens skyld en såkalt bayersk «fornuftsrepublikaner» (monarkiet hadde falt) og kunne også dermed akseptere den weimarske riksforfatning.