Katolikker i Nord-Irland var på 1960-tallet utsatt for betydelig diskriminering. Dette var tydelig både innen tilgang til jobb og bolig, men var spesielt tydelig gjennom den nordirske valgordningen, som medførte at katolikker hadde langt mindre representasjon enn protestanter. Mot slutten av 1960-tallet ble borgerrettsbevegelser stadig mer aktive i Nord-Irland, inspirert av amerikansk borgerrettsbevegelse og Martin Luther King. Disse bevegelsene arrangerte store borgerrettsmarsjer gjennom hele Nord-Irland, for å oppnå likestilling mellom katolikker og protestanter. Disse marsjene ble utsatt for omfattende aggresjon fra unionistisk side, og sivile borgerrettighetsaktivister ble ved flere anledninger angrepet av protestanter bevæpnet med klubber. Katolikkene oppfattet det nordirske politiet (som nesten utelukkende bestod av protestanter) som partiske og til dels delaktige i volden mot katolikker. Samtidig tiltok unionistisk aggresjon mot katolikker. UVF ble dannet i 1966 og gjennomførte flere sekteriske angrep mot katolikker i tiden som fulgte. Opptøyene i Nord-Irland tiltok også kraftig. Katolske samfunn ble utsatt for voldsomme angrep fra protestanter, spesielt i Belfast og Derry, og flere familier ble brent ut av sine hjem.