I de neste årene var han journalist og ble medarbeider i det nyopprettede tidsskriftet . I 1859 ble han privatdosent i nasjonaløkonomi i Leipzig, og underviste dessuten i nasjonaløkonomi ved landbruksskolen i Plagwitz. Etter hvert vendte han seg bort fra nasjonaløkonomien og over mot historien. I 1863 ble han professor i statsvitenskap i Freiburg im Breisgau og i 1866 professor i historie og politikk ved Universitetet i Kiel. I 1867 vekslet han til Heidelberg, og i 1873 ble han Leopold von Rankes etterfølger ved Universitetet i Berlin. Etter Rankes død var han også den prøyssiske statens offisielle historiograf.