Israel hevder de ble tvunget til krig av trusselen fra de omkringliggende araberstatene, og at de ikke hadde intensjon om å okkupere mer land. Israel oppfattet den egyptiske blokaden av landet og troppemobiliseringen langs grensene som en krigserklæring, og dette synet støttes av faglitteraturen. Men etter krigen hadde de likevel firedoblet sine landområder og, med eksklusiv kontroll over tilgangen på Galileasjøen, Aquiferfjellet, Jordan og Jarmuk–elvene, doblet sin tilgang til ferskvann. De nye grensene lå ikke så langt fra de grensene sionistorganisasjonene fra det tidlige 1900–tallet hadde gjort krav på, men fortsatt en del innenfor grensene for det såkalte Stor-Israel, det landet enkelte jøder mener Bibelen gir dem rett på. Noe som ville innbefatte både deler av Syria og Irak i tillegg til hele Jordan.