Det første våpenet med rørmagasinene var rifler og pistoler laget av Volcanic Repeating Arms som landerte sine våpen i 1855, men disse hadde patroner med for liten kraft til å være praktiske. Senere repervåpen brukte randtenningspatronen. Fordi knallkvikksølvet her lå rund kanten på patronbunnen var det liten fare for at presset fra magasinfjæren skulle presse spissen på prosjektilet inn og sette av knallstoffet på patronen foran. Ved overgangen til sentertenningspatroner på 1870-tallet kunne slag og støt mot magasinet (for eksempel ved lading eller avfyring) få patronene til å trykke inn tennhetten på patronen foran med skade både på våpen og skytter som resultat. Mange geværer med rørmagasin, særlig de korte bøyleriflene, ble derfor kammret for et egne sentraltenningspatroner med flatnesede prosjektiler, slik som .38-40 og .44-40. Virkelig effektive rørmagsinrifler kom med Henry Modell 1860 og den forbedrede Winchester Modell 1866 i kaliber .44 Henry og senere i pistolkalibre som .45 Colt.