Den romerske forfatteren Apuleius, som omtalt over, omtalte flere aspekter av kulten til Isis på 100-tallet e.Kr., inkludert og mysteriene til Isis i romanen . Hans hovedperson Lucius ba sine bønner til Isis som , «Himmelens dronning». I henhold til Apuleius omfattet disse andre navnene blant annet manifestasjoner av gudinnen som Ceres, «den opprinnelige, oppfostrende foreldre»; den himmelske Venus (); søster av Phoebus», det er Diana (Artemis) slik hun ble dyrket i Efesos; eller Proserpina (Persefone) som underverdens trippelgudinne. Fra midten av keisertiden ble tittelen , «himmelsk», knyttet til flere gudinner som hadde aspekter av å være en individuell, den fremste, og den himmelsk gudinne. ble identifisert med stjernebildet Jomfruen (fra latin ) som holdt rettferdighetens guddommelig balanse, det vil si stjernebildet Vekten (latin ).