Lisboa slet med sult og fryktet at byen ville bukke under for den kastiljanske beleiringen. Blokkert av land og ved elven hadde byen ikke håp om hjelp fra hæren til Johan av Aviz som var altfor liten til å våge konfrontasjon og samtidig opptatt av å underkaste andre byer. Et forsøk ble gjort av den portugisiske flåten å bryte kastiljanske blokaden sjøveien. Den 18. juli forsøkte en gruppe skip ledet av kaptein Rui Pereira bryte igjennom for å laste nødvendige forsyninger til byen. Kostnadene var høye da tre av fire skip ble tatt og Rui Pereira selv døde i sjøslaget. Til tross for den lille suksessen fortsatte beleiringen og byen Almada på sørbredden av Tajo overga seg. Beleiringen var ikke hard kun for innbyggerne i Lisboa: hæren til Castilla slet også med mangel på mat grunnet geriljakrigen til Nuno Álvares Pereira. Samtidig brøt det ut pest som det ofte gjorde når mange soldater var samlet på et sted. Byllepest spredte seg blant de kastiljanske soldatene og det tvang til sist Johan I av Castilla til å løfte beleiringen den 3. september og trakk seg tilbake over grensen. Uker senere oppga også den kastiljanske flåten å holde Tajo, og Lisboa unngikk erobring.