I Hesiods 11–24 skiller poeten mellom to gudinner ved navn Eris: «Så, etter alt, det var ikke bare en form for Strid alene, men over hele jorden var det to.» Den ene ville man lovprise når man ble kjent med henne, men den andre er klanderverdig, og deres vesen er helt forskjellig. Den ene fostrer onde kriger og slag, og er ondskapsfull, og som intet menneske kan elske. Men den andre er den eldre datteren av den mørke natt (Nyx), og sønnen til Kronos (Zevs). Hun er jordens røtter og hun er langt vennligere for mennesker.