Bergerac var en paradoksal figur og i sin levetid både elsket og hatet. Av den grunn er alle beskrivelser av ham og hans liv ikke fullstendig faktiske eller objektive. Den historiske Bergerac har særlig blitt overskygget av den fiktive Cyrano. En hovedkilde her er Theophile Gautiers berømte (1844) som inneholdt ti pseudo-biografiske skisser over romantiske franske litterære personligheter, en av dem var Cyrano. Denne omtalen er fylt med opplagte feil og ble hovedkilden til Edmund Rostands komedie. Pålitelige bevis om Bergeracs liv er få, og den fremste kilden er en kort, men samtidig en flaterende biografi av hans venn Henri Lebret i hans innledning til i 1657, to år etter hans død.