Lovens første paragraf presiserer at den omfatter forbrytelser begått under naziregimet og enhver krigsforbrytelse begått under andre verdenskrig i Tyskland, i land alliert med Tyskland eller områder under tysk kontroll. Loven ga mulighet for dødsstraff. Krigsforbrytelser ble definerte på samme måte som i London-charteret som lå til grunn for Nürnbergprosessen. Paragraf 9 bestemte at personer kunne straffeforfølges i Israel selv om vedkommende allerede hadde gjennomgått straffesak i et annet land for samme forbrytelse. Eventuell straff sonet i et land ville da komme til fratrekk i Israels rettsvesen.