I 1925 kom han over en avisartikkel som omhandlet de økonomiske problemene Paris hadde med det kostbare vedlikeholdet av Eiffeltårnet, som mange syntes burde blitt revet. Dette gav ham ideen om å invitere skraphandlere, under dekket av å være en høytstående tjenestemann, til å gi bud på skrapmetallet i tårnet. Skraphandleren Andre Poisson gikk på limpinnen, og etter at Lustig ga seg ut for å være en tjenestemann gav han Lustig et kontant pengebeløp for salget av metallet og som bestikkelse for å vinne «kontrakten». Lustig antok at Poisson ville være for skamfull til å melde ham til politiet, noe han fikk rett i. Suksessen førte til at Lustig gjentok svindelen, men denne gangen gikk offeret til politiet og Lustig måtte flykte til USA.