Nordmannen Niels Krog Bredal forsøkte med i (1756) og (1771), begge med musikk av Giuseppe Sarti som i 1753-75 virket som kapellmester i København. Siden fulgte Johann Hartmanns musikk til Ewalds syngespill i 1779 og (1780), det siste med den folketonepregede sangen og den første versjon av . Enkelte musikkhistorikere regner derfor «den danske guldalder»s musikalske begynnelse fra den perioden hvor innvandrete tyskere satte preg på musikklivet i hovedstaden. For eksempel Hartmann, som kom i 1762, og J.A.P. Schulz, som var kapellmester mellom 1787 og 1795, og F.L.Æ. Kunzen, hans avløser.