Resitativene i italiensk og fransk opera er påfallende ulike. Det franske resitativet, som ble utviklet av Lully og Lambert, er nærmest en videreutvikling av . Resiterte passasjer går over i små airs, men disse må ikke forveksles med de italienske -ariene, slike finnes ikke i franske operaer. Lullys mest berømte scene er hovedfigurens monolog i : (akt II, scene 5). Samtidige og etterfølgere, som Jean-Philippe Rameau, betraktet disse passasjene som idealet for den franske operakunst. Lullys største fortjeneste ligger i at han grunnla den franske nasjonaloperaen. Med sin egenutviklede operaform klarte han å tilfredsstille det franske publikums forventning om en hjemlig, forståelig opera med ballett integrert i formen.