Betegnelsen «gotisk» som ble knyttet for en kunststil middelalderens Europa ble fremmet av akademikere fra 1640-tallet, og hadde ikke noe med den historiske folkegruppen goterne å gjøre, men var opprinnelig brukt for å omtale italienske renessansearkitekter. På midten av 1700-tallet kom det en reaksjon på oppfatningen av middelalderen som en mørk og barbarisk tidsalder som hadde vært enerådende siden renessansen. I Frankrike kom det store omslaget med avhandlingene fra 1746 til historikeren Jean-Baptiste de La Curne de Sainte-Palaye om riddertiden. Den gotiske romantikken ble snart et faktum. Ordet gotisk, som tidligere ble benyttet som et skjellsord for sivilisert tids forakt for tidligere tiders primitive barbari, fikk et nytt og positivt innhold Det kom en omfattende rekke av ridderfortellinger i fra 1775 og tyve år fram. Særlig i England fikk dette et gjennomslag, men var mindre opptatt av riddere, men assosierte middelalderen med det hemmelighetsfulle og pirrende gruoppvekkende.