I 1909 tiltok fiendskapet mellom byrivalene. I NM-kvalifiseringen mot Sarpsborg sto det 1-1 til full tid, men sarpingene nektet å spille ekstraomganger. Sarpsborg hadde fått flere spillere skadet i løpet av kampen, og kaptein Kenworthy viste til en av forbundets lovregler hvor det sto at det bare skulle spilles forlenget spilletid når det gjaldt avgjørende kamper. Dommeren slo fast at kampen skulle fortsette, men sarpingene sto på sitt. Kretsstyret opprettholdt senere dommerens avgjørelse med tre stemmer mot to. Dermed ble FFK tilkjent seieren og retten til å delta i NM, til stor vrede i sarpeleiren. Allerede uka etter ble kampen spilt, og FFK slo Gjøvik/Lyn 4-2. Det spesielle var at kampen ble spilt i nettopp Sarpsborg. Tilskuerne gjorde det klart hva de mente om FFK i løpet av kampen, og Fredrikstad-avisene slaktet sarpepublikummet. Dagbladet Sarpen fastslo derimot at den reserverte holdningen overfor FFK ikke skilte seg fra hva Fredrikstads publikum har budt sarpingene på i kamper der nede. Året etter ble også FFKs første NM-kamp spilt i Sarpsborg, og igjen tokk horder av sarpinger turen for å heie på FFKs motstander. I 1911 tapte Sarpsborg derbyet 0-2 på Brakkesletta ved festningen. Egentlig var banen en ekserserplass, men den ble også brukt som oppsamlingsplass for kyr. Etter kampen i 1911 var spillerne fulle av gjørme, og Sarpsborg la ned protest. Protesten ble blankt avvist siden den hadde blitt nedlagt etter at kampen var ferdig. Som vanlig førte kranglingen til beskyldninger og avisskriverier begge veier. Redaktør Urdahl i Fredriksstad Blad innrømte at baneforholdene var under enhver kritikk.