Pontiske språk har relativt enkle substantivsystemer, og bruker relativt få kasus, kombinert med et agglutinerende verbsystem så komplekse at så å si hele den syntaktiske strukturen i setningen innehas i verbet. Språkene godkjenner gjerne ikke mer enn ett endelig verb per setning, noe som fjerner muligheten for bisatser på den måten de brukes i indoeuropeiske språk; likeverdige funksjoner utføres av et stort antall nominelle og partisippelle ikke-endelige verbformer.