Verdier og variabler av en oppregningstype implementeres vanligvis med en heltallstype som den underliggende representasjonen. Noen språk, spesielt systemprogrammeringsspråk, lar brukeren spesifisere bitkombinasjonen som skal brukes for hvert medlem, hvilket kan være nyttig for effektivt å representere mendger med medlemmer som bitstrenger med fast lengde. I typeteori blir oppregningstyper ofte sett på som disjunkte unioner av enhetstyper. Siden slike typer er av formen kan de også skrives som naturlige tall.