Prøvesprengningen av hydrogen-bomben i Stillehavet i 1954 viste at den nødvendige størrelsen på det kjernefysiske stridshodet var mye mindre enn tidligere antatt. Basert på de nye tallene kunne størrelsen og vekten på Atlas ICBM reduseres betydelig, noe som reduserte motorbehovet fra 5 til 3 (2 hjelperaketter og 1 hovedmotor). X-11 var dermed ikke lenger nødvendig, men Convair ønsket fortsatt å foreta utviklingen trinnvis, og X-11 ble viderført under navnet «Atlas A», mens X-12 ble videreført som «Atlas B».