I perioden etter romersk Britannia, det vil si etter 410, var Lothian dominert av britonere som snakket brytoniske språk, en dialekt som generelt ble kalt for kumbrisk og nært beslektet med walisisk. I walisisk tradisjon var Lothian en del av «Det gamle nord» (Hen Ogledd). Levninger fra denne tiden er bevart i brytoniske stedsnavn som Tranent, Linlithgow og Penicuik.