En kveld kom noen folk til Basilios og så en jente som sprang opp trappen hans med støvler i hendene. De ropte: «Å, biskop, det er uverdig av deg å ha jenter i huset i sengen din.» Fåfengt forsikret Basilios menneskene om at han var uskyldig i utukt, men de rasende menneskene ønsket å lynsje ham. De baktalte og forbannet ham og avgjorde at de skulle jage ham bort fra Murom. Basilios bønnfalt dem: «Fedre og brødre! Gi meg litt tid, til klokken tre i morgen!». Folk ble overrasket over ydmykheten til Basilios, lot ham få tid og gikk hjem. Hele natten ba han i Boris og Gleb-kirken, gjorde aftensang og liturgien om morgenen. Han messet forann ikonet av jomfru Maria i kirken og tok dette med seg i håp om å få hjelp fra Maria. Han gikk til elven Oka for å reise fra Murom for alltid. Folket hadde gjort i stand en båt til ham, men Basilios tok i stedet kappen sin, la den på vannet, steg opp på kappen og seilte i vei mot strømmen. Forbløffet over dette mirakelet ropte folket til ham: «O helgen, herre Basilios! Tilgi oss, dine syndende slaver». Men Basilios forsvant på et blunk ut av synet på folket.