Området fikk bymessig bebyggelse fra 1600-tallet og fremover. Forfattere som François-René de Chateaubriand, Honoré de Balzac, Edgar Allan Poe og Marcel Proust behandlet forstaden (= ) inngående littererært og som synonym for byens elitære sosiale sjikt. Hannah Arendt beskriver området i sin essay Prousts figurer i kapittelet i À la recherche du temps perdu fremhever området som et eksempel å den franske assimilerte jødedoms rotløshet. Bydelen preges nå av Musée d'Orsay, Palais Bourbon, Musée Rodin, Boulevard Saint-Germain, Rue du Bac og en rekke fornemme og kaféer.