Den arbeidskrevende korndyrkingen avtok i senmiddelalderen, og fiskerbøndene la større vekt på kystfisket. På Suðuroy og Sandoy var melke-, kjøtt- og skinnproduksjon av storfe like utbredt som sauehold. Storfe ble vinterfôret i fjøs med høy fra innmarken, og sendt på beite i utmarken om sommeren. Saueholdet var basert på utmarksbeite mesteparten av året. Stedsnavn som Porkeri vitner også om en betydelig svineproduksjon. På 1700-tallet begynte man å dyrke poteter. Økonomien forble jordbruksbasert frem til industrialiseringen av fiskeriet på 1800- og 1900-tallet. Kjøtt og spekk fra grindhval har også vært en viktig matkilde. Grindhvalfangsten, , på Suðuroy kan trolig føres tilbake til landnåmet, derav stedsnavn som Hvalba og Hvalvík (nå Sandvík). I perioden 1709–2011 ble det gjennomført 207 på Suðuroy, over 11 % av alle fangstepisoder på Færøyene i perioden. Den tradisjonelle fuglefangsten og eggsankingen var oftest rettet mot lundefugler.