På 1600-tallet fantes ikke noe fast system for latinske plantenavn. Navnene var i stor grad en kort beskrivelse av hvordan planten så ut. Dette førte til at ulike planteslag kunne få like eller lignende navn. Dette gjelder også plantelistene i . men den sveitsiske botanikeren Gaspard Bauhin (1560–1624) hadde utviklet et system for latinske plantenavn, som senere ble utviklet videre av Carl von Linné (1707–1778). Bauhins arbeid var kjent av Paulli og Jürgens, som skrev to av verkene Gartner brukte som støttelitteratur.