Der bølger bryter og der stormen bruserder står en stue på en øde strandblant nakne klipper ved en vindblåst furuder er mitt hjem, der er mitt barndomsland Jeg var så ung, så glad og livet lekteen munter sjømann ble min hjertevennHan seilte ut til andre hav og havnermen lovet meg å komme snart igjen. Det kom et brev med noen korte linjersendt av en venn han hadde hatt ombordhva hjalp da vel de trøstens ord han sendtehan jeg holdt av var ikke mer på jord. Det var en stormfull natt da Nordsjøens bølgermot skipet slo i mektig raserida stormen stilnet og da dagen gryddeda var han borte, da var alt forbi. Nå synger vinden over dype bølgeren sang om han som aldri kom igjenmen i mitt hjerte vil han alltid leveså lenge vinden synger om min venn.