Pipins første betydelige handling var å gå til krig mot den langobardiske kongen Aistulf som førte en ekspansjonspolitikk inn i , delvis som takk for den pavelige støtten i hans forsøk på å overta kronen. Da han seiret, tvang han den langobardiske kongen til å gi tilbake eiendom som ble tatt fra kirken og bekreftet pavens kontroll over Ravenna og Pentapolis, også kalt Pipins donasjon hvor kirkestaten ble grunnlagt. I 759 drev han sarasenerne ut av Gallia da han erobret Narbonne og konsoliderte så sin makt videre ved å integrere Aquitaine inn i kongedømmet. Ved å ta Narbonne og formelt annektere Aquitaine (hvis status alltid hadde vært avhengig av sine herskere), fullførte han arbeidet til sin far med unntak av en siste oppgave, fullstendig kue sakserne. Han forberedte seg for krig mot dem da helsen hans begynte å bli dårligere, og dermed ble den siste oppgaven overlatt til hans sønn, Karl den store.