Ettersom en stiftelse til en moské er skattefri, har dette institutt i historiens løp blitt benyttet som et middel mot konfiskasjon og utpressing, ved at privatpersoner delvis har pleid å avstå sitt gods til moskéer og stiftelser i den form at eieren har betalt 10–15 % av takseringsverdien og en lav årsrente, men for øvrig beholdt bruksretten og den øvrige delen av avkastningen. Stifterens rettigheter overgår på hans direkte avkom i ubrutt kjede; brytes denne, tilfaller eiendommen uavkortet donasjonsmottakeren.