I 1952 ble hun av Nederlands parlament oppnevnt til Fellesforsamlingen i kull- og stålfellesskapet. Fellesforsamlingen var en forløper til Europaparlamentet som fikk direkte valg først i 1979. Hun arbeidet i Fellesforsamlingen særlig med planer for utvidelse av det indre marked til å gjelde mer enn kull og stål. I 1956 forlot hun Fellesforsamlingen for å bli sosialminister i Willem Drees regjering. Hun fikk erstattet den gamle fattigloven med en ny sosiallov, der sosial velferd ble slått fast som en rettighet for alle. Hun satt i landets regjering fra 1956 til 1963 og deretter fra 1966 til 1971.