Eli Støre Erichsen debuterte i 1942 med , og skrev i alt elleve bøker. De første bøkene hadde preg av folkelig fortellerkunst fra hjemtraktene, med sagn- og eventyrstruktur. Trilogien om Signe ( 1965, 1967, 1970) er mer realistisk anlagt; her skildres ei jente fra Finnmarkskysten som mister synet, men ikke troen på livet. Handlingen i trilogien er lagt til ca 1900. Det første bindet foregår i oppvekstmiljøet med kontrastering mellom rike og fattige, det andre på blindeskolen i Trondheim, og det tredje skildrer utviklingen av kjærlighetsforholdet til prestesønnen Jørgen. Erichsen legger også stor vekt på å skildre natur og kultur i landsdelen. Det er sannsynlig at Erichsen hentet noe av sin inspirasjon fra sin søster, Mildrid Støre. Hun ble blind som åtteåring og var den første blinde i Norge som tok embetseksamen i filologi.