Keiseren hadde ikke anerkjent Anne Boleyn som truet hans tantes og kusines posisjoner, og dermed kunne Chapuys som keiserens representant ved Tudor-hoffet heller ikke anerkjenne henne. Men han deltok i kroningen hennes, da Themsen var full av pyntede fartøyer. Chapuys var da gjest ved en storslått bankett på den tyske ambassadørens båt i sentrum av feiringen. Han var omgangsvenn med Annes far Thomas Boleyn og hennes bror George, som siden ble henrettet, beskyldt for å ha stått i forhold til søsteren. Selv om Chapuys bare hilste på Anne en eneste gang, observerte han henne nøye. I sine rapporter gjengir han hennes innfall, usikkerhet og voksende utålmodighet, og til slutt hennes triumf. Påsken 1536, da de to hilste på hverandre for første og eneste gang, var hun uomtvistelig Englands dronning etter at Katarina var død i januar samme år. Ironisk nok var Anne likevel mer sårbar enn noen gang, for kong Henrik var blitt sterkt betatt av hennes hoffdame Jane Seymour; og politisk var Anne bare en byrde, der dronning Katarina i det minste hadde sørget for en viktig, vennskapelig forbindelse med keiser Karl som var hennes søstersønn. Anne søkte derimot en fransk allianse etter sitt mangeårige opphold ved det franske hoff; men Frankrike var en upålitelig alliert.