Fram til 1915 kunne skillingstrykkene etablere slagere – de store landeplagene, men etter 1920 ble denne distribusjonsformen gradvis utkonkurrert av grammofonplater, aviser og ukeblad. Den yngste skillingsvisen i Gunnerusbiblioteket er fra 1951: «Ung Hjalmar og skjøyten. En sørgelig vise med lykkelig ende» som handler om skøyteløperen Hjallis’ fall på 10.000 meter i EM samme år. Skillingsviser er altså blitt trykt i Norge i mer enn 300 år (fra 1640-tallet til innpå 1950-tallet), og har sirkulert i Norge i mer enn 400 år (fra 1500-tallet). Dermed er skillingsvisene trolig den sjangeren som har lengst utbredelse i Norge.