Nominalismen kom som en motreaksjon mot en slik virkelighetsforståelse. Nominalistene argumenterte med at en absolutt begrepsrealisme innebærer at Guds allmakt begrenses. Dette ble begrunnet med at allmakt innebærer at Gud kunne skapt verden akkurat slik han ville, han kunne også valgt å skape den totalt forskjellig fra slik vi kjenner den, eventuelt ikke skape den i det hele tatt. Men hvis ideene og begrepene virkelig er Guds tanker og dermed er absolutte, finnes det ingen mulighet for at Gud kunne skapt verden på en annen måte. Begrepene begrenser da Guds muligheter. Det var derfor nominalistene mente at begreper måtte være uavhengige av selve objektet. Ordet «menneske» er kun et begrep vi mennesker har konstruert for at vi intellektuelt skal forstå hva det siktes til, og har ergo ingenting med en høyere sfære å gjøre. I forlengelsen av dette hevdet nominalistene at teologi, filosofi og naturstudier måtte sees uavhengig av hverandre.