Russland gikk med på møtet på betingelsen at deres erobring av Bessarabia (hovedsakelig Moldova og deler av Ukraina mellom Moldova og Svartehavet), og alt snakk om Tyrkia ble holdt utenfor. Storbritannia beholdt Malta, De ioniske øyer, Trinidad og Tobago, St. Lucia og Mauritius i tillegg til store deler av India. Tysktalende områder som tidligere var del av Det tysk-romerske rike og under Napoléon ble til Rhinforbundet, ble nå til Det tyske forbund. Preussen fikk mesteparten av de tyske områdene vest for Rhinen. Østerrike og Preussen ble begge de dominante statene i Det tyske forbund, med Østerrike som den største. Nederland og Belgia ble begge selvstendige fra Frankrike, men samtidig slått sammen under Det forente kongeriket Nederlandene. Luxembourg ble selvstendig formelt, men Vilhelm I av Nederland aksepterte ikke Luxembourgs selvstendighet, og styrte det som om det var del av Det forente kongeriket. I Italia ble kongedømmet Sardinia-Piemonte (heretter «Piemonte») igjen en selvstendig stat med Sardinia og Genoa som del av riket, mens Lombardia og Veneto ble slått sammen til kongedømmet Lombardia-Venetia under Østerrike. Også Toscana gikk til Østerrike, ved at storhertugdømmet Toscana oppsto med noe utvidede områder (se også Italias samling). Kirkestaten gjenoppsto og kongeriket Napoli og Sicilia slo seg sammen til De to Sicilier, mens Sardinia gikk til Piemonte. Polen ble et dilemma. Aleksander I ønsket et selvstendig Polen med alle sine tidligere områder, og med ham som konge i en ren personalunion. Preussen gikk med på dette om kongeriket Sachsen ble gitt til Preussen. Metternich var sterkt imot dette, delvis fordi dette ville gjøre Preussen for mektig i Det tyske forbund, og delvis fordi det ville gi Russland en for stor innflytelse i Europa. Lord Castlereagh delte Metternichs bekymring, spesielt om Russland. Dette temaet ble diskutert i lang tid, og det ble til slutt Talleyrand som avgjorde det da han la sin innflytelse inn med den britisk-østerrikske linjen. Kompromisset ble at et lite Polen, Kongress-Polen, ble til, med omtrent samme grenser som storhertugdømmet Warszawa. Preussen fikk to femtedeler av Sachsen, mens resten gikk til kongen av Sachsen. De illyriske provinser ble gitt tilbake til Østerrike som respektive Dalmatia (langs kysten) og Kroatia (inne i landet).