I tråd med skrekkromantiske sjangerkrav slutter boken før hele mysteriet er løst. I tillegg til gravstatuen som finnes igjen får vi vite at det også finnes en annen gravstatue som ingen vet hvor er. «Alltså är det inte mysteriets lösning som är det viktiga i romanen, utan att läsaren accepterar mysteriet som det är och dras med i handlingen utan att själv försöka lösa det under läsningen.» Romanen bruker også andre skrekkromantiske grep, som onde forvarsler, det gamle huset, den uventede allviteren, veksling mellom begivenheter på nattetid og dagtid, og at to perioder speiler seg i hverandre.