Britiske bosette ankom ikke de amerikanske koloniene med den intensjon å opprette et demokratisk system, men ved å gjøre det uten et landeiende aristokrati skapte de en bred velgermasse, og et fritt og frekvent valgmønster som verdsatte valgdeltagelse. Koloniene kunne tilby en mye bredere stemmerett enn England, eller noen annen stat. Hvite menn med nok eiendom kunne stemme frem medlemmer til forsamlingens underhus, og i Connecticut og Rhode Island kunne de til og med stemme frem en guvernør. En velgers «legitimitet» betydde å ha en «interesse» i samfunnet – slik den lovgivende forsamling i Sør-Carolina sa i 1716: «det er viktig og fornuftig, at ingen bortsett fra de som tar en interesse i Provinsen skal kunne være berettigede til å velge medlemmer av underhusets forsamling.» Kvinner, barn, kontraktstjenere og slaver var underordnet familieoverhodets interesser. Hovedkriteriet for å ha en «interesse» var eiendomseie, som var snevert basert i Storbritannia der 19 av 20 menn var politisk underlagt deres landeiere. Regjeringen i London tvang dette på sine kolonier, og ba guvernører ekskludere menn som ikke var (det vil si «landeiere») fra stemmeurnene. Men land var derimot eid av så mange at mellom 50 % og 80 % av alle hvite menn var stemmeberettigede.