Fra april til november 1911 var Thesiger tilbake i England på oversjøisk permisjon og klarte på grunn av dette, å unngå en større politisk krise i New South Wales. I juli 1911 trakk to arbeiderpartimedlemmer seg i protest over landreformer, noe som resulterte i at McGowens regjering hadde minoritetsstøtte i forsamlingen. Holman, som var fungerende Premier da McGowen hadde permisjon (både Thesiger og McGowen deltok på kroningen av Kong Georg V), spurte viseguvernør av New South Wales, Sir William Cullen, om å forlenge parlamentet inntil bivalget ble avholdt. Cullen nektet dette da han ikke så noe behov for ham i å agere da regjeringen fortsatt hadde husets støtte, og at guvernøren ikke hadde noen diskresjon i denne sammenheng. Holman avviste dette og, når parlamentet fortsatte, leverte inn sin avskjedssøknad med sin regjering og forsamlingens president. Holman nektet videre å gi Cullen rådet om å spørre opposisjonens leder, Wade, om å sette sammen en regjering. Cullen gjorde så allikevel. Wade var skeptisk og klar over at hvis han aksepterte, så ville han også danne en minoritetsregjering. Wade fortalte Cullen at han bare kunne akseptere det hvis han godkjente en oppløsning. Cullen aksepterte ikke den betingelsen, og Wade nektet å akseptere oppdraget. Cullen hadde deretter ikke noe valg enn å be Holman på nytt og gi ham rett til oppløsning. Holman holdt på regjeringsmakten, men var svekket da bivalget resulterte i ett mindre mandat. På grunn av dette ba han en av opposisjonens Liberale medlemmer, Henry Willis, om å ta posten som forsamlingens president.