En av hans best kjente romaner er (tradisjonell kinesisk: 老殘遊記; forenklet kinesisk: 老残游记； pinyin: ), som gir et interessant tidsbilde fra Qing-dynastiets siste år. Første del av verket kom først ut som en serie i et tidsskrift. Under lett forkledning som synspunktene til bokens hovedperson, en lege, fremfører Liu soine egne meninger og observasjoner om bokserbevegelsenes tfremvekst i landsbyene, forfallet av flomkontrollstiltakene for Gulelven, og byråkratiets hyklerske inkompetanse. Romanen er en sosial satire. Den viste den gamle elites og det gamle styringsapparats begrensinger. Romanen ble en suksess. Den tok på kornet de bekymringer som etter hvert skulle føre til Qing-keiserdømmets undergang i 1911.