Den katolske og ortodokse kirken og deres religiøse kalendre hadde stor innflytelse på middelalderens matvaner; kjøtt (men ikke fisk) var forbudt i nærmere en tredjedel av året for de fleste kristne, og selv andre animalske produkter som egg og melkeprodukter var som regel ikke tillatt å spise på fastedager. Kirken ga ofte dispensasjon i områder der man ikke hadde tilgang på vegetabilske alternativer eller der de helt enkelt var for dyre å importere (for eksempel var lundefugl klassifisert som fisk for norske fiskere). Barn, gamle, pilegrimer, arbeidere og tiggere var unntatt fra de fleste fastebestemmelser, men ikke fattige så lenge de hadde tak over hodet. Utover det brukte man å faste før man mottok nattverden, og disse fastene strakte seg ofte over en hel dag og krevde at man avstod helt fra mat.