Det var ikke alltid enkelt å ta seg opp på toppetasjen. Hestesporvogner fra Easton, Gilbert & Company hadde korte endeplattformer, noe som ble videreførte i nyere sporvogner fra andre produsenter som Kimball & Gorton i Philadelphia. De bygde de første hestesporvognene for Storbritannia i 1860-61. Da man ville ha setearrangement på taket, ble det for trangt. Illustrasjonene avslørte hvordan; det var satt vertikale stiger enten på siden av inngangsdøren eller gjennom en «brønn». John Stephenson Company i New York fulgte i begynnelsen ikke etter de andre, som gikk over til utvendige spiraltrapper som stakk ut fra endene. Der hadde man festet en stige til taket uten å komme på endeplattformen. Så sent som i året 1870 leverte Stephenson Company sporvogner med faste stiger som gikk ned utenom endeplattformene. Men da Stephenson skulle innhente forspranget som oppstått allerede i 1861, da George Starbuck i Birkenhead i Liverpool var først ute med spiraltrapper - skapte han en ny trappedesign. Den eldre utvendige spiraltrappen ble erstattet med «kvarterdelte» spiraltrapper/vindeltrapper som ble en del av konstruksjonen i sporvognen.