Blendingsgardinene kunne være ulikt utformet, men måtte være absolutt lystette. I praksis anskaffet de fleste seg rullegardiner av tykt, svart papir med bredde litt over vindusåpningen. Disse måtte festes tett med skodder eller klemmer. Kvaliteten på papiret var så som så, så reparasjon og utskiftning ble nødvendig etter en tid. Blendingsbestemmelsene var lette å kontrollere, og brudd resulterte i ubehagelig besøk av øvrigheten. Flere dekte også til vinduer og luker med celluloseplater og liknende.