Blant riksumiddelbare personer skilte man mellom «riksstendene» (entall: «riksstand»; tysk: ) og resten, hvor riksstender var kjennetegnet ved at de var representert i den tysk-romerske riksdagen. Innen riksstendene ble det videre skilt mellom personer med «virilstemme» og slike med «kuriatsstemme». En virilstemme innebar personlig møterett og egen stemme ved riksdagen (av latin , «mann»; altså «en stemme per mann»). Riksstender uten virilstemme var på riksdagene representert via et kollegium som delte på en felles såkalt kuriatsstemme.