I sin egen levetid ble hans verker ofte mer kjente i den engelsktalende verden enn i Frankrike, der han hadde sitt virke. Hans ble oversatt til i 1962. Boken er banebrytende om barndommens historie, ettersom den egentlig var den første bok om emnet (skjønt det var noen antikvariske tekster om emnet fra tidligere). Ariès' verk er fortsatt (2021) standardverket innen emnet. Ariès er mest berømt for sitt utsagn om at «ideen om barndommen ikke eksisterte i middelaldersamfunnet». Verkets sentrale tese er at holdningene til barn var progressive ved det at de utviklet seg over tid, hånd i hånd med økonomiske forandringer og sosiale forbedringer, frem til begrepet 'barndommen' fikk mening som konsept og som en akseptert del av familielivet, fra 1600-tallet av. Man tenkte gjerne før dette at barn er for svake til å bli medregnet, og at de kunne bortfalle egentlig når som helst. Og videre at barn ble betraktet som voksne straks de ble i stand til å bo alene.