I 1373 var Julian alvorlig syk, og det ble antatt at hun lå for døden. En prest ble tilkalt for å be for henne, og mens han gjorde dette, holdt han et krusifiks opp foran henne. Hun skal da ha opplevd at all smerte og sykdom ble borte og at hun ble friskere enn noensinne. Deretter skal hun ha fått en serie på femten åpenbaringer, og en til dagen etterpå. I disse åpenbaringene opplevde Julian at Gud gav henne innsikt i treenigheten og Kristi frelsesgjerning. Hun skrev ned åpenbaringene, men ikke før tjue år senere gav hun dem ut som boken , eller som den siste norske oversettelsen heter. Boken er regnet for å være en av de viktigste i den vestlige kristendommens litteratur. den inneholder refleksjoner rundt de seksten åpenbaringene, og legger stor vekt på Guds kjærlighet til menneskene, og tegner et bilde av et svært nært forhold mellom mennesker og Gud. Såvidt man vet, var dette den også første boken som ble skrevet på engelsk av en kvinne.