Innenrikspolitisk var Bismarck opptatt av nasjonalt samhold. Han anså katolisismen som en alvorlig trussel mot det prøyssisk-protestantiske monarkiet, og mot denne førte han sin antikatolske «kulturkampf». Også den fremvoksende arbeiderbevegelsen fremsto for Bismarck som en trussel mot den etablerte samfunnsorden. i 1875 ble Sozialistische Arbeiterpartei (SAP) stiftet. Regjeringen på sin side, innførte i 1878 sosialistloven, som ledd i bekjempelsen av sosialdemokratiet. Parallelt innførte regjeringen en omfattende sosiallovgivning, blant annet sykeforsikringslov (1883) og ulykkesforsikringslov (1884). Da Bismarck i 1890 til slutt måtte gå av som kansler, var det som følge av uenighet mellom Bismarck og Vilhelm II om sosialistlovene. .