Høgnorsk verbbøying skiller seg betydelig mindre fra Aasen-normalen enn det offisiell nynorsk gjør. Langformer (for eksempel og , mot kortformene og ) står sterkt, og nyere bøyingsformer uten omlyd i nåtid (for eksempel og for og ) brukes ikke (unntatt , som i noen grad er brukt istedenfor ). Høgnorskmannen Severin Eskeland talte imot bruken av slike omlydsløse former, som han kalte «tattemål».