I drømmen er det vanligvis en ledsager eller veileder som meddeler en kunnskap, ofte om religion eller kjærlighet, som drømmeren ellers ikke ville ha mottatt. Etter at drømmeren har våknet vil fortelleren dele sin nye kunnskap med andre. En typisk mønster i middelalderens visjonsdiktning (som den irske og norrøne fra 1100-tallet eller Dantes ) er at dikteren selv, eller hovedpersonen i diktet, på én aller annen måte har foretatt en reise i det hinsidige – i Helvetet, Skjærsilden og Paradiset, i Det golde landet, i Underjorden og lignende – og kommet tilbake med sitt vitnesbyrd. Ofte gir visjonsdiktet advarsler, og retningslinjer for hvordan man skal føre sitt liv for å få en best mulig overgang til (eller opphold i) dødsriket.