Gjennom hele sitt voksne liv slet Coleridge til tider med nervøsitet og depresjon; det har blitt spekulert om han led av bipolar lidelse, en tilstand som ikke var kjent i hans levetid. Coleridge slet med dårlig helse som kan ha hatt sin opprinnelse fra en periode med revmatisk feber og andre barnesykdommer. Han ble behandlet for dette med laudanum, noe som påførte ham en livslang avhengighet av opium.