pere/sami_parallel huggingface dataset:
Men da den røde arme rykket frem pånytt i 1944, måtte samene flykte igjen, og denne gangen for godt.
Men det som er interessant for oss er årstallet da denne gjenstanden, sammen med et dusin andre østsamiske ting, kom inn til museet: 1940.
Etter mange omskiftelser fikk de etter hvert nye hjemsteder forskjellige steder rundt Enare.
Det fins ingen nærmere opplysninger om hvorfor disse gjenstandene kom inn akkurat dette året.
Mest kjent er Sevettijärvi, i Neidensamenes gamle vinterland, som ble bosted for Suenjel-siidaen.
Sameland deles I året 1940 hadde ikke Norge og Russland felles grense. Men det hadde de hatt før.
Her lever i dag skoltesamisk språk og kultur videre kanskje mer enn noe annet sted.
Med avtalen i 1826 ble Sør-Varanger norsk territorium, og Norge fikk de grenser det har den dag i dag.
Og et seletøy og en draktfigur på et museum langt unna minner om hvordan samefolket opp gjennom historien har vært kasteball for storpolitikk og militærmakt som de selv har hatt liten og ingen innflytelse over.
Tre skoltesamiske siidaer ble berørt av grensedelingen: Neidensamene, som ble norske borgere, fikk vår- og sommerlandet sitt på norsk side, mens vinterlandet havnet i Finland, som den gang var del av det russiske rike.
Returadresse: REINDRIFTSFORVALTNINGEN Postboks 1104, 9504 Alta
Mange tok seg over grenseelva Pasvik og inn i det nøytrale Norge.
ReindriftsnyttBoazodoallo-oππasat
Ansvarlig utgiver: Reindriftssjef Ellen Inga O. Hætta Reindriftsforvaltningen Markveien 14, 9510 Alta
Annonser: MediaRingen AS Postboks 1323, 9505 Alta Tlf. 78 45 70 04 Fax.
Telefon Reindriftsforvaltningen: 78 45 70 20 78 45 70 49 (fax) e-post: alta@reindrift.no
78 45 70 05 e-post: sarilla@mediaringen.no
Annet: Reindriftsnytt utgis fire ganger i året.
Det er nå klart at Tysfjord kommune i Nordland innlemmes i forvaltningsområdet for samisk språk fra 1. januar neste år.
De to duodjiorganisasjonene har sammen forhandlet med Sametinget om næringsavtalen. – Samarbeidet mellom oss har gått veldig bra.
En bevilgning på tre millioner kroner vil bli stilt i til rådighet for Tysfjord kommune og Nordland fylkeskommune i oppstartsåret De lean fas máhccan Boazodoallohálddahussii.
Det at vi nå har fått til en næringsavtale, er en milepæle for oss – noe som vi har jobbet for i mange år, sier Sara. De 8,5 millioner kronene skal brukes til driftstilskudd, velferdsordninger, investerings-, bedriftsutviklings- og organisasjonsstøtte.
Mu mielas lea somá fas boahtit ruovttoluotta, vaikko lei sihke gelddola™ ja hástaleaddji bargat ráππehusas, ja maiddái ohppen olu.
Jeg synes det er flott å være tilbake, selv om oppholdet i regjeringsapparatet både var spennende, utfordrende og lærerikt.
Mus lea leamaš hui lihkku ieΩan mielas go bessen leat mielde ráππehusapparáhtas juste dakkár áigodagas go gieπahallojuvvojedje ná deaŋala™ á™™it sámi servodaga ektui.
Jeg føler meg veldig privilegert fordi jeg fikk muligheten til å være en del av regjeringsapparatet i en periode da viktige saker for det samiske samfunnet ble behandlet.
Jurdda™an erenoamáΩit 3 á™™i birra; Finnmárkkolága birra, stáhta geatnegasvuoπaid birra ráππádallat Sámedikkiin sámiide guoskeva™ á™™iin.
Jeg tenker spesielt på 3 saker; Finnmarksloven, prosedyrer for gjennomføring av statens plikt til å konsultere Sametinget i saker som berører det samiske folk.
Viidáseappot leat mearriduvvon ahte areálabáhkkemiid olis, nu go bieggamillohuksemiid oktavuoπas boazoguohtunguovlluide, galget ∏aπahuvvot temáhtala™ riidoárvvoštallamat.
Videre er det bestemt at ved arealinngrep i form av vindmølleetablering i reinbeiteområder skal gjennom en tematisk konfliktvurdering.
Dát á™™it leat vuoππun Norgga boazodoalu suodjaleamis.
Disse sakene legger grunnlaget for bevaring av reindrift i Norge.
Stáhtaháldda™eami hástalus lea atnigoahtit ráππádallan™iehtadusa vejola™vuohtan oππodit Norgga álgoálbmoga mielde á™™iide mat gusket sidjiide, ii ge baicca ortnegin mii dagaha háldda™eami váddáseabbon.
Utfordringen for statsforvaltningen blir å se på konsultasjonsavtalen som en mulighet til å involvere Norges urfolk i saker som berører dem, og ikke som en ordning som gjør forvaltningen vanskeligere.
Dát jahki attii maid munnje vejola™vuoπa geah ∏adit boazodoalloháldda™eami olggobealde, ja dat han lea dearvva™la™.
Dette året ga meg også en mulighet til å se på forvaltningen av reindrift utenfra og det er sunt.
Dalle lea álkit fuomá™it buorrevuoπaid ja váileva™vuoπaid, ja seammás oaidná maiddái buoridanmuniid.
Man oppdager lettere styrke og svakheter, samtidig som man ser muligheter for forbedring.
Boazodoallohálddahusas leat stuora hástalusat vuordimis lagamus jagiid.
Reindriftsforvaltningen står ovenfor store utfordringer de nærmeste år.
Rámmanjuolggadusaid bargu galgá jotkojuvvot.
Arbeidet med rammebetingelser skal videreføres.
Mii áigut bargat boazoguohtunguovlluid, guohtunavádagaid ja dálvesiiddaid rájiiguin.
Vi vil ta for oss grenser mellom reinbeiteområder, beitesoner og vintersiidaer.
Dasto áigut bargat guohtunáiggiiguin ja alimus boazologuin.
Deretter skal det arbeides med beitetider og høyeste reintall.
Nuppeládje sáhttá dadjat ahte mii válljet dan bargovuogi maid ealáhus olu jagiid juo lea deattuhan jierpmála™ bargovuohkin.
Med andre ord velger vi den rekkefølgen som næringen i en årrekke har påpekt som en fornuftig rekkefølge.
Rámmanjuolggadusaid barggus lea deaŋala™ahte boazodoalloealáhus beassá leat mielde.
I arbeidet med rammebetingelser er det avgjørende at reindriftsnæringen involveres.
Dán barggus lea deaŋala™ ávkkástallat dainna gelbbola™vuoπain mii ealáhusas lea.
Det er viktig å bruke den kompetansen næringen besitter i dette viktige arbeidet.
Olles boazodoalloealáhus galgá beassat buktit evttohusaid ja jurdagiid bargoproseassa ja barggu ∏aπaheami oktavuoπas.
Hele reindriftsnæringen vil gis anledning til å kommer med innspill til arbeidsprosess og måter å gjennomføre arbeidet på.
Dákkár ovttasbargu gáibida olu návccaid.
En slik involvering er en krevende arbeidsform..
Dat eaktuda ahte buot bealit háliidit gávnnahit buoremus ∏ovdosiid ja ahte buktet buriid evttohusaid.
Det fordrer at alle parter er løsningsorienterte og kommer med gode innspill.
Sadjása™ boazodoallohoavda Johan Ingvald Hætta galgá jahkebeali bargat Oarje-Finnmárkku dálvesiiddaid rádjesoahpamu™aiguin.
Assisterende reindriftssjef Johan Ingvald Hætta skal i en halvårsperiode arbeide med avtalebaserte grensedragninger mellom siidaer på vinterbeitene i Vest- Finnmark.
Son luohpá sadjása™ boazodoallohoavdan 10.12.05 rájes 10.06.06 rádjái ja bargá dan áigodagas du™™e dáinna bargguin.
Han fratrer stillingen som assisterende reindriftsjef for perioden 10.12.05– 10.06.06 og vil da kun konsentrere seg om dette arbeidet.
Oarje-Finnmárkku boazologu heiveheapmi eaktodáhtola™ ekonomala™ heaittihanortnegiiguin lea dál loahpahuvvon.
Reintallstilpasning i Vest-Finnmark med de frivillige økonomiske avviklingsordninger er nå opphørt.
Dán ortnega boaπus lea ahte 29 doalu leat heaitán boazodoalus.
Resultatet av denne ordningen er at 29 driftsenheter har avviklet sin drift.
Mu mielas lea dát buorre boaπus, vaikko eat leat vel olahan mearriduvvon boazologu.
Jeg synes dette er et bra resultat, selv om vi ikke har nådd det fastsatte reintallet.
Boazodoallostivra lea mearridan ahte galgá ∏aπahuvvot viiddis proseassaevalueren boazodoallostivrra alimus boazologu mearrideami dáfus Oarje-Finnmárkkus.
Reindriftsstyret har vedtatt at det skal foretas en bred evaluering av prosessen rundt reindriftsstyrets fastsettelse av høyeste reintall i Vest-Finnmark.
Dán evaluerema boaπus galgá ™addat mállen dasa movt dákkár proseassat galget ∏aπahuvvot boahtteáiggis.
Resultatet av denne evalueringen vil måtte danne mal for hvordan slike prosesser skal organiseres i fremtiden.
Mii lea registreren ahte boraspirelohku lea lassánan Norggas.
Vi har registrert at rovviltbestanden i Norge har økt.
Boraspiredieπáhusa barggu bokte mearriduvvojedje oππa mihtut boraspiriid dáfus.
Gjennom arbeidet med rovviltmeldingen ble det satt nye bestandsmål for rovvilt.
Dasa lassin lea álggahuvvon bearráigeah ∏∏anprográmma boraspiriid dáfus.
I tillegg er det et overvåkningsprogram for rovvilt.
Sáhttá jearrat ahte oaΩΩut go doarvái dieπuid boraspirenáliid sturrodaga birra bearráigeah ∏∏anprográmma bokte, ja lea go dát buorre vuoππu mearridit báh ∏ineriid.
Det kan stilles spørsmål ved om man gjennom overvåkingsprogrammet for rovvilt får tilstrekkelig kunnskap om størrelsen på rovviltbestandene som grunnlag for fastsettelse av fellingskvoter.
Lea juohkeládje ártet jus boazoeaiggádiin omd. Davvi-Trøndelágas lea stuorát dienas boraspirebuhtadusaid olis go bohccobierggu vuovdima olis.
Det er i under alle omstendigheter betenkelig når reineiere i f.eks Nord-Trøndelag har større inntekter i form av rovvilterstatninger enn fra salg av reinkjøtt.
Dát mearkka™a duohtavuoπas ahte buvttadeapmi manná boraspiriide.
Dette betyr i realiteten at produksjonen går til rovvilt.
Mun oaivvildan ahte ferte ∏almmustahttit vahágiid.
Jeg mener at man nå må sette fokus på tapene.
Lea ee. deaŋala™ buohtastahttit boraspirelogu Norggas sullasa™ loguiguin Ruoŋas.
Det er bl.a. viktig at man ser bestandsmål i Norge i sammenheng med tilsvarende mål i Sverige.
Eat ábut vajálduhttit ahte boraspiret rasttildit riikkarájiid.
Vi må ikke glemme at rovvilt passerer landegrenser.
Váttis ∏ohkket. Orohatovdaolmmo™ Inge Randa Báh ∏aveaji orohagas ferte du™™e guhkkin geah ∏adit bohccuidis, vaikko lea ge juo skábmamánu loahppa.
Tilslutt vil jeg ønske alle reineiere i Norge en riktig god jul og et godt nytt år og takke for samarbeidet i året som nå ebber ut.
– Go ii leat muohta, iige buola™, de mii eat oa ∏∏o ealu ∏oahkkái. Njuovadit liv ∏∏ii maid váttis go durdi ja duolva headjuda sihke kvalitehta ja ∏orgatvuoπa, lohká son. Vanskelig å samle.
Jeg ønsker også medlemmer av våre styringsorganer, ansatte i Landbruks- og matdepartementet, tillitsvalgte i NRL og Reindriftsnytts lesere en riktig god jul og godt nytt år.
Ollu orohagat leat dieπihan váttisin ealuid ∏ohkket ja beas sat njuovadit dán av. ∏∏a.
Fra svært mange reinbeitedistrikt er det meldt om store problemer med samling og avvikling av slakting denne høsten.
Báh ∏aveajis geah ∏ada boazoeaiggát Inge Randa gievajeakki ja bievla eatnamiid.
I Pasvik studerer reineier Inge Randa blautmyr og barmark.
Son ballá ahte dálkkádatrievdamat dagahit váttisin doaimmahit boazodoalu dákkár eanadagas.
Han frykter at endringene i klima skal gjøre det svært vanskelig å drive i det krevende ter renget.
Diibmá fertii orohat 5 Báh ∏aveajis Ruo™™a ja Suoma rájiid lahka, vuostta™ geardde láigohit helikoptere ∏ohkkemii.
I fjor måtte distrikt fem i Pasvik på grensen mot Russland og Finland, for første gang leie helikopter for å få samlet reinen.
Dál loahpageah ∏en skábmamánu, go Boazo doallooππasat bohtet guossái, leat dilála™vuoπat seamma vearrát go diibmá.
Langt ut i november da Reindriftsnytt kommer på besøk i år er forholdene like ille.
Orohagas ii goastta bievlan.
Distriktet er ikke fremkommelig uten snø.
Suhkkes beahcevuovddis ii oainne maide, ja nu ii leat helikopteriin ávki girdit go ii leat vilges muohta man vuostá bohccot oidnojit.
De furukledde skogsområdene hindrer også sikten, slik at bruken av helikopter er vanskelig med mindre dyra tegner seg klart mot snødekket mark.
Skábman leat muπui beaivvit nu oaneha ∏∏at ahte ii báljo olle girdit.
Dagene helt i nord er også korte med lite flytid.
– Mun gal anán maŋemus logi jagi dálkkádatrievdamiid il ga dea mo sin.
Jeg er nok mest urolig for de endringene i været vi har sett det siste tiåret.
Ii leat ™at bievlan buola™, ja jeak kit ja jogat eai galbmo ovdal skáb ma mánu loahpas.
Barfrost har vi ikke lengre. Myrene er blaute og elver og vann er åpne langt inn i november.
Nu ii leat lea ma™ dábála™, lohká son.
Det er ikke slik det normalt har vært, sier han.
Orohat ollá goasii logi miillá Girkonjárggas lulás – doppe gos Norga lea dego guhkes njárgan Ruo™™a ja Suoma gaskkas.
Distriktet strekker seg i nesten ti mils lengde sørover fra Kirkenes – en lang enklave med Pasvikelva og grensa til Russland i øst og Finland i vest og sør.
Bohccuin lea lunddola™ johtolat geasseorohagas davvin mearragáttis dálveguohtumiidda lulás Suoma ráji duohkái.
Dyra følger et naturlig trekk fra sommerbeitene i nord ved kysten til vinterbeitene helt i sør på finskegrensen.
Čak ∏a- ja dálveeatnamiin leat viiddis jeaggeeatnamat miehtá Báh ∏aveajjoga gátti, ja muπui lea beahcevuovdi ja ollu bávttit.
Høst- og vinterbeite domineres av store myrområder lang elva, furuskog og blokkmark.
Diet bávttit leat ge Báh ∏aveaji beahcevuvddiid dovdomearkan.
Det siste et varemerke for furuskogene i Pasvik.
Helikopteriin ferte hui várrogasat vuojehit vai bohccot garvet vearrámus báikkiid.
Selv drivingen med helikopter må skje rolig slik at dyra kan passere de mest steinete områdene.
Mehciin lea dadjat veadjetmeahttun bargat almmá skohtera haga.
Ute i terrenget er det nesten umulig å drive uten snøscooter.
Dán av. ∏∏a guoπohit boazoeaiggádat doaresgeainnuid ja váldogeainnu mielde mii manná Girkonjárggas ávΩeráigge lulás.
Nå i høst følger reineierne flokkene ved å patruljere langs stikkveier og hovedveien som går helt fra Kirkenes og langsetter dalføret sørover.
Čohkkengárdi lea davábealde oalá™ dálveguohtumiid.
Samlegjerdet ligger også mot sør ved inngangen til de høyere liggende områdene som er vinterbeiter.
Doppe fievrredit gávpe ∏orragiid biillaiguin njuovahahkii Kárá™jogas.
Derfra fraktes dyrene med trailer til slakteri i Karasjok.
– Go ii leat muohta, de eat beasa ∏ohkket ja njuovadit, dan dihte go visot lea menddo láirin ja ruivin.
– Uten snø får vi ikke samlet og slaktet. Det blir rett og slett for skittent og gjørmete.
Liv ∏∏ii beare lossat bassat gávpebohccuid !
Alt blir svært tungvint når dyra må vaskes.
Mii diehtit ahte eará orohagain lea Biebmobearráigeah ∏∏u bissehan njuovvamiid go dilála™vuoπat ™addet beare vearrát, ∏ilge Randa.
Fra andre distrikt vet vi også at Mattilsynet tidligere har stoppet slaktinga når forholdene blir for ille, utdyper Randa.
Sisafárren Dál leat Báh ∏aveajis vihtta doalloovttadaga.
Innvandret I dag er det fem driftsenheter i Pasvik.
Bajimus boazolohku maŋŋel njuovvamiid lea 2 500.
Øvre reintall etter slakting er ca. 2500 dyr.
Boazodoallu lea doaimmahuvvon 1850-logu rájes, goas bearra™at fárrejedje Suomas deike.
Driften har sin opprinnelse fra ca 1850-tallet, da familiene innvandret fra Finland.
Ain lea buorre oktavuohta Suoma beale boazodollui ja Suoma beale fulkkiide.
Fortsatt har man et godt forhold til slektninger og reindriften på finsk side.
Rádjeáidi gal lea sakka buorránan maŋemus jagiid, ja masttadeamit eai leat ™at nu dávjá go dolin.
Dog har grensegjerdene blitt bedre de siste årene, slik at sammenblanding ikke lenger er like vanlig som i gamle dager.
Orohaga vihtta doalloeaiggáda leat Harald Beddari, Ken Roger Beddari, Inge Randa, Einar Kalliainen ja Trygg Hallèn.
De fem driftsenhetene er eid av Harald Beddari. Ken Roger Beddari. Inge Randa, Einar Kalliainen og Trygg Hallèn.
Boazodoallu lea dáid bearra™iid ovttasbargodoaibman.
Driften er nå bygd opp rundt et samarbeid mellom familiene.
– Ovdal ledje golbma siidda, muhto maŋemus 25 jagi leat mii doaibman ovttas, ∏ilge Randa. Bearra™at ásset ie™guπet báikkiin orohagas.
Før var det tre mer atskilte familiegrupper, men de siste 25 årene har vi drevet i lag, forklarer Randa.
Eatnasiin leat guokte orrunbáikki, ja dálvet gal leat buohkat unna gilaΩis Vaggetem Báh ∏aveajis. Guottetbáiki lea davvin
Familiene er bofaste på ulike plasser i distriktet.
Geaidnoráigge.
De fleste har to bosteder.
Ii leat eará go geaidnoráiggiid vánddardit dassáΩii go muohta boahtá. Ja Sukki lea Haralda duohkái stellesten ieΩas.
og om vinteren er alle etablert i den lille bygda Vaggetem øverst i Pasvik.
Báh ∏aveadji lea dat guovlu Norggas gos leat eanemus guovΩΩat.
Kalvingslandet ligger i nord i fjellandet ned mot kysten.
Piekana.
Samlegjerdet
Boanda Henrik Kristoffersen lávii beaivvála ∏∏at beatnagiiguin vuojehit bohccuid eret gittiin.
Bonde Henrik Kristoffersen var daglig ute med hundene for å jage reinen bort fra innmarka.
Dávjá fertejedje boazodoallit vuolgit Báh ∏aveajgittiide bargat dan seamma.
Like ofte måtte reineierne kjøre ned til gården ved Pasvikelva og drive reinen bort.
Ii leat ∏iehkamis ahte sii sakka duskkástuvve, mieπiheaba sihke boanda Henrik Kristoffersen ja boazoeaiggát Inge Randa.
Og det var ikke fritt for at frustrasjonene holdt på å ta overhånd, innrømmer både bonde Henrik Kristoffersen og reineier Inge Randa.
Čoavddusin ™attai áidut gittiid.
Løsningen ble å gjerde inn innmarka.
Riidoeastadeami ortnega ruhtajuolludeami ja boanddaid ieΩaset barggu olis ceagganii buorre áidi.
Finansiert av ordningen med konfliktforebyggende tiltak og egeninnsats fra gårdbrukeren for å sette opp selve gjerdet.
– Dat lea bures doaibman dán av.
Det har fungert svært bra i høst.
∏∏a. Dan rájes go áidi ceagganii mannan geasi, leat maid unnit bohccot dás birrasis.
Etter at gjerde kom opp nå i sommer er det også mindre rein i nærområdet.
Dat leat várra fuobmán ahte dáppe ii leat ™at mihkke gávdnamis, lohká Kristoffersen.
Den har vel lært at det ikke lenger er noe å hente på å søke hit, sier Kristoffersen.
Dállodollui lei stuora vahágin go bohccot guhto ja dulbmo gittiid beaivvála ∏∏at.
Som bonde var det uholdbart med rein på innmarka nesten daglig.
Heajut beallin dál lea ahte ™ibihat ja beara™ eai ™at nu álkit ieΩa ge beasa juogo gittiide dahje meahccái.
Minuset nå er at verken husdyra eller familien for den saks skyld like enkelt kan bruke både inn og utmark.
– Muhto dat ii leat mihkke stuora váttisvuoπaid. Buor
– Men det er ikke et stort problem.
ren beallin lea ahte eai ™ibihat ge mana ™at nu guhkás meahccái, lohká boanda.
På pluss siden noterer vi heller at storfeet ikke kan søke så langt av gårde, sier bonden.
Báh ∏aveaji eanandoallu lea ceggen eanet riidoeastadeaddji áiddiid.
Landbruket i Pasvik har erfaringer fra flere konfliktforbyggende gjerder.
Veahá davvelis lea stuorát oktasa™ ™ibitguohtun man áido golbma jagi áigi.
Litt lenger nord ligger et større fellesbeite for fire bruk som ble gjerdet inn for tre år siden.
Buorit ránnáΩagat áideguoras.
Gode naboer ved gjerdet.
– Mun fertejin goasii beaivvála ∏∏at deike boahtit bohccuid vuojehit, lohká boazoeaiggát Inge Randa.
– Jeg måtte hit ned nesten hver eneste morgen, sier reineier Inge Randa.
– Ja mun fas beatnagiiguin, lasiha Henrik Kristoffersen.
– Og jeg måtte ut med hundene, supplerer Henrik Kristoffersen.
Dál leaba goappa™agat duhtava ∏∏at go beassaba dien liigebarggus ja eará váivviin.
Nå er de begge mer enn fornøyd med å slippe både ekstra arbeid og ubehageligheter. Foto: Per Torbjørn Jystad
Gáibida ollisla™ bieggamilloplána
Krever samlet plan for vindmøller
Eiseválddit eai hálit ollisla™ bieggamilloplána, go dat goaza™ii eiseválddiid bieggamillo-mihttomeari joksama.
En samlet plan for vindkraftutbygging er ikke ønskelig fra myndighetenes side fordi den vil bremse utviklingen med å nå myndighetenes vindkraftmål.
Dán lohká advokáhtta Thomas Hjermann advokáhttafitnodagas Dalan.
Det mener advokat Thomas Hjermann i advokatfirmaet Dalan.
Hjermann lea leama™ ja lea ain boazodoalu advokáhtta máŋgga bieggamilloá™™is.
Hjermann har vært og er reindriftens advokat i flere vindmøllesaker.
– Boazodoallu háliida vuosttaΩettiin várjalit boazoguohtumiid eanet sisabahkkemiid vuostá.
– Reindriften ønsker primært å beholde mest mulig beiteland uten nye inngrep.
Boazodollui liv ∏∏ii buoremus jus ráhkaduvvo™ii ollisla™ plána bieggomillohuksemiid hárrái, lohká Hjermann.
Det hadde vært best for reindriften om en kunne ha fått en samlet plan for utbygging av vindmølleparker, sier Hjermann.
Bihttá bihtá maŋis Hjermann lohká viidáseappot ahte nu movt ovdáneapmi dál lea, go daπistaga bohtet oππa bieggamillohuksemat, de ii ollásii oainne váikkuhusaid maid dát dagaha boazo dollui.
Bit for bit Hjermann sier videre at slik utviklingen er, ved at det stadig kommer nye vindmølleprosjekter, får en ikke sett konsekvensene for reindriftsnæringen skikkelig.
Dasto ii beasa oaidnit makkár váikkuhusaid bieggamillot dagahit ovttas eará sisabahkkemiiguin ja huksemiiguin.
En får heller ikke sett sammenhengen mellom flere vindmølleparker som kommer i tillegg til andre inngrep.
Dát lea politihkka man mielde váldet bihtá bihtá maŋis, ja politihkkárat oaivvildit ahte okta ovttaskas bieggomillorusttet ii leat mearkka™ahtti vahágin boazodollui, lohká Hjermann.
Det blir en en «bit for bit-politikkš der utbyggerne mener at en enkel vindmøllepark ikke kan være til noen vesentlig skade for reindriftsnæringen, sier Hjermann.
Hjermann oaivvilda ahte ollisla™ plána ferte boahtit dál, jus das galgá leat ávki.
Hjermann sier at en samlet plan må komme nå hvis den skal ha noen hensikt.
Son ∏ujuha dasa go ∏ázádathuksema hárrái gal lea ráhkaduvvon ollisla™ plána, vaikko dat nai boπii beare maŋŋit.
Han viser til vannkraftutbyggingen i Norge der en har fått en samlet plan.
– Eiseválddit álggahedje ∏áhcefápmorusttegiid ja fápmo fievrredeami rusttegiid hukset ovdal go dihte makkár váik kuhusat das leat boazodollui.
Men at den kom alt for sent. – Myndighetene satte igang utbygging av vannkraft og kraftledninger uten å vite konsekvensene for reindriften.
Easkka go leat geargame huksemiiguin, ráhkaduvvui plána, muhto de leat juo guohtun eatnamat dulvaduvvon ja geainnut huksejuvvon, lohká son.
Når så utbyggingen nesten er ferdig kommer planen. Men da er allerede beiteområdene neddemt og vegene bygd, sier han.
bieggamillorusttega oktavuoπas Várjjatnjárggas Gállotjozzagis davábealde Ihkkuid Čáhcesullo gielddas.
Hjermann representerer reinbeitedistrikt 6 i blant an net saken om Skallhalsen vindmøllepark på Varanger
Soahpamu™ dán av. ∏∏a Norges vassdrags- og energidirketorat, NVE, attii diibmá Statkraftii doaibmalobi (konse™uvnna) ásahit bieggamillorusttega.
Forliksavtale i høst Norges vassdrags- og energidirektorat, NVE, ga i fjor Statkraft konsesjon på å etablere vindmølleparken.
Sihke boazodoallu ja suodjalus leat váidán á™™i Oljo- ja energiijadepartementii.
Både reinbeitedistriktet og Forsvaret anket saken til Olje- og energidepartementet.
Golggotmánus vuollái ∏áliiga dasto huksejeaddji ja orohat 6 soahpamu™a, ja nu gesii orohat váidaga ruovttoluotta.
I oktber ble det imidlertid skrevet under en forliksavtale mellom Reinbeitetedistrikt 6 og utbyggeren, Statkraft.
Suodjalusa váidda gieπahallojuvvo dál departemeanttas.
Forsvarets anke er nå til behandling i departementet.
Orohat 6 lei váidagis sakka vuosttaldan bieggamillorusttega huksema Gállotjozzagii, dan dihte go dat dagahiv ∏∏ii mearkka™ahtti vahága dollui.
Distrikt 6, hadde, i og med at saken ble anket, gått sterkt imot vindmølleparken på Skallhalsen fordi parken vil medføre en betydlig ulempe for driften.
– Mii leat ain huksemiid vuostá, muhto mii oaidnit ahte eat nagot bissehit huksemiid ja leat unnán veahki earáin oΩΩon bisseheami rah∏amu™as.
– Vi er fremdeles sterkt i mot vindmølleparken.
Easkka go soahpamu™a dahkagoahtit, de bero™ti™goahtá Sámediggi, lohká orohatovdaolmmo™ Inger Anita Smuk.
Men vi innser at vi ikke kan stoppe utbyggingen og det har vært liten hjelp å få fra andre til å stoppe prosjektet.
Smuk ii ollenge liiko dasa go orohat sivahallo leat ruhtaáŋgirin go juo leat soahpamu™a dahkan Statkraftain, man mielde oΩΩot buhtadusa váttisvuoπaid ovddas maid huksen dagaha.
Først når vi inngår et forlik kommer for eksempel Sametinget på banen, sier leder for distriktet, Inger Anita Smuk.
– Mii lea guovllu duohta ávkkástallit, ja midjiide váikkuha huksen, lohká son.
Smuk liker dårlig at distriktet har blitt beskyldt for å være grådig i og med at en har inngått en avtale med Statkraft som innebærer penger til kompensasjon for den ulempen utbyggingen medfører.
Advokáhtta Thomas Hjermann advokáhttafitnodagas Dalan. Advokat Thomas Hjermann ved advokatfirma Dalan.
– Det er vi som er den reelle brukeren av området og det er vi som blir berørt, sier hun.
Ná ™addá Gállotjocca
Dette blir Skallhalsen
Lea Statkraft mii hukse Gállotjozzagii bieggamillorusttega.
Det er Statkraft som skal bygge ut Skallhalsen vindmøllepark.
NVE lea addán fitnodahkii doaibmalobi, muhto suodjalus lea váidán á™™i.
NVE har gitt selskapet konsesjon, men Forsvaret har holdt fast ved sin anke.
Oljo- ja energiijadepartemeanta lea gieπahallame váiddaá™™i.
Ankesaken er nå til behandling i Olje- og energidepartementet.
Bieggamillorusttet lea plánejuvvon huksejuvvot Gállotjozzagii davábeallái Ihkkuid Čáhcesullo gielddas.
Vindmølleparken skal bygges på Skallhalsen nord for Ekkerøy i Vadsø kommune.
Statkraft dieπuid mielde leat dáppe buorit bieggadilála™vuoπat.
I dette området er det ifølge Stakraft gunstige vindforhold.
Bieggamilluid lohku lea dan duohken guhte sorta ja sturrodat lea buoremus dalle go huksemat ∏aπahuvvojit.
Antall vindmøller vil være avhengig av hvilken type og størrelse som er optimal på tidspunktet for bygging.
Konse™uvdnaohcamis lea NVE ∏állán 16 millo.
I konsesjonspapirene til NVE står det oppført 16 møller.
Bieggamillot galget jahkása ∏∏at buvttadit 140 ja 230 GWh gaskka el-rávnnji.
Vindmølleparken skal årlig produsere mellom 140 og 230 GWh med strøm.
Millot ™addet 70–100 mehtera alu.
Mølletårnene blir mellom 70 og 100 meter høye.
Soadjegaskkat ™addet 76–110 mehtera.
Rotoren får en diameter på mellom 76 og 110 meter.
Doaibmaáiggis ™addet rusttegii guokte gitta njeallje bargosaji.
Vindmølleparken vil gi mellom to og fire arbeidsplasser i driftsfasen.
Huksengolut leat rehkenaston ™addat máksit 320 ja 520 miljovnna gaskka.
Utbyggingskostnadene er beregnet til mellom 320 og 520 millioner kroner.
Skallhalsen bieggamillorusttet galgá huksejuvvot muhtun aláΩii Skallhalsenii ∏áhcesullo gielddas, ja bieggamillot galget leat gaskal 120 ja 135 mehtara mearradási bajábealde.
Skallhalsen vindmøllepark skal plasseres på et høydedrag ved Skallhalsen i Vadsø kommune i en høyde over havet varierende mellom 120 og 135 meter. Govvamontá™a/Fotomontasje: Statkraft
Várre soahpa-mu™aid vuostá
Skeptisk til forlikstrend
Gállotjozzaga biegamillorusttet ii leat áidna rusttet man hárrái lea dahkkon soahpamu™ huksejeaddji ja boazodoalu gaskka.
Skallhalsen vindmøllepark er ikke den eneste parken der det er inngått avtale om forlik mellom utbygger og reinbeitedistrikt.
Seamma lea dáhpáhuvvan Viknas ja Boazodoallooππasat diehtá ahte lea ságas oaΩΩut áigái vel eanet soahpamu™aid eará báikkiin.
Det samme skjedde blant annet Vikna, og Reindriftsnytt vet at det er samtaler på gang for å få flere forliksavtaler andre steder.
– Mun gal balan sakka das mii dáhpáhuvvá.
– Jeg er veldig skeptisk til den utviklingen som skjer.
Gállotjozzaga dáfus eat leat mii beassan maidege dadjat.
Når det gjelder Skallhalsen så har vi ikke fått være med i prosessen.
Statkraft lea njuolga orohagain gulahallan.
Statkraft har gått rett på reinbeitedistriktet.
Orohaga lea dieπusge álki oaΩΩut beallásis buhtadusa vuimmiin, muhto dat ii galgga™e leat orohaga váldi vuovdit guohtuneatnamiid, lohká Nuorta-Finnmárkku Guovllustivrra joπiheaddji Elisabeth Hegge Guttorm.
Det er selvfølgelig lett for distriktet å la seg blende av erstatningen, men det skal ikke være opp til distriktet å selge beiteland, sier leder i områdestyret i Øst-Finnmak, Elisabeth Hegge Guttorm.
Gulaskuddancealkámu™astis 2003:s vuosttaldii Guovllustivrra huksemiid.
I sitt høringssvar i 2003 om Skallhalsen vindmøllepark gikk områdestyret mot utbyggingen.
Hegge Guttorm atná hui váidalahttin ahte guohtuneatnamat vuvdojuvvojit bihtáid mielde.
Hegge Guttorm mener at det er svært uheldig at beitelandet selges ut bit for bit.
Son oaivvilda ahte Guovllustivra ferte leat mielde miehtá proseassa, maiddái soahpamu™aid oktavuoπas.
Hun mener at områdestyret må være med i hele prosessen, også når det gjelder å få til forlik.
Randi Skum (NSR) lea Sámediggeráπis.
Randi Skum (NSR) sitter i Sametingsrådet.
Su bargosuorgái gullá boazodoallu.
Hun har reindrift som sitt område.
– Mun gal balan dán ovdáneamis – ahte huksejeaddji sáhttá orohagain dahkat soahpamu™a.
– Jeg ser med bekymring på denne utviklingen – at utbyggeren skal kunne inngå forlik med distriktet.
Seammás mun ipmirdan orohaga buncaraggá.
Samtidig skjønner jeg dilemmaet til reinbeitedistriktet.
Orohat oaidná ahte rusttet huksejuvvo vaikko movt lea™.
Distriktet står i en situasjon der det ser ut til å bli utbygging uansett.
Mu mielas ii galgga™e orohat akto dárbba™it bargat soahpamu™aid hárrái.
Jeg synes ikke reinbeitedistriktet burde stå alene når det gjelder å jobbe med et forlik.
Liv ∏∏ii lunddola™ ahte Boazodoallohálddahus maiddái lea á™™ebeallin, lohká Skum.
Det ville være naturlig at Reindriftsforvaltningen var part i saken også, sier Skum.
Ruhta orohahkii Smuk lohká viidáseappot ahte ii oktage dieπe sihkkarit makkár váikkuhusat bieggamillorusttegis leat boazodolPenger til distriktet Smuk sier videre at det ikke er noen som med sikkerlui.
En visualisering av Skallhalsen vindmøllepark, sett fra bygda Skallelv øst for Vadsø. Fotomontasjen viser 16 vindmøller som vil produsere tilsammen 40 MW.
Muhto oaΩΩu gal ballat ahte eai ™at sáhte ealu ∏ohkket plánejuvvon rusttega lahka Gane™njárggas nu movt lávejit jus duoπai huksejit bieggamilluid dohko.
Innenfor planområdet på Skallhalsen er det skissert en løsning hvor vindmøllene plasseres i en svak buet rekke fra sørøst mot nordvest i en lengde av 2300 til 4000 meter.
– Dán guovllus lávet sihke mearkut ja njuovadit.
fem år før en endelig rettsavgjørelse, sier Hjermann.
Mis leat eará vejola™ guovllut, muhto eai nu vuohkkasat go Gane™njárga, lohká son.
Taktisk fra utbyggeren Foreløping er det bare gjort en avtale om et forlik.
Ii goabbáge bealli hálit muitalit Statkraft ja orohaga soahpamu™a sisdoalu.
Forliket blir ikke endelig før departementet er ferdig med å behandle Forsvarets anke og NVE gir den endelige konsejonen.
Hjermann datte muitala ahte ruhta manná orohahkii, ii ge ovttaskas olbmuide ja ahte ruhta lea jurdda™uvvon geavahuvvot earret eará oππa infrastruktuvrra huksemii masson guohtuneatnamiid oktavuoπas.
Skallhalsen er ikke den eneste vindmølleparken under planlegging i distrikt 6. Norsk Hydro har søkt om konsesjon for å anlegge en park på Båtsfjordfjellet. Samme selskap har også meldt til NVE at de kommer om å søke om å etablere en park på Bugøynes.
– Mii leimmet boahtán dan dillái ahte orohat fertii válljet.
Ifølge Hjermann er det alltid et alternativ å avklare hvor god avtale utbyggerne er villige til å gå inn på.
Mii ipmirdeimmet ahte rusttet huksejuvvo almmotge, go boazodoalus ii leat vuoibmi bissehit dan.
Leder i NRL., Aslak J Eira, mener at et forlik i utgangspunktet er en sak mellom reinbeitedistriktet og utbyggeren og at andre ikke skal blande seg inn.
Go dagaimet soahpamu™a, de olaheimmet ahte orohat oaΩΩu buhtadusa, ja ahte mii beassat váikkuhit huksemiid dainna lágiin ahte hehttehusat boazodollui ™addet nu unnit go vejola™.
– Dette synet har jeg hvis det ikke er et varig inngrep. Hvis det derimot er et inngrep som har betydning for all framtid, så mener jeg at områdestyet og eventuelt Reindriftsstyret må trekkes inn.
Sáhttá dadjat nu ahte dál lei sakka álkit boahtit sáhkalaga huksejeddjiiguin, dan ektui go liv ∏∏ii diggeá™™i maŋŋel, lohká Hjermann.
Dette må også gjøres hvis det er snakk om å benytte beiteland som ikke utnyttes som reinbeite i dag til andre formål og at dette er et varig inngrep, sier Eira.
het vet hvilke konsekvenser vindmølleparken vil få for reindriften.
Det er søkt konsesjon for ytterligere 22 vindmølleparker.
Men at det er grunn til å frykte at et oppsamlingsområde like ved den planlagte parken på Krampenes ikke kan brukes hvis parken blir en realitet.
I tillegg har konsesjonsgivende myndighet, NVE, mottatt 47 meldinger på kommende vindmølleparkprosjekter.
– Dette området er veldig godt egnet til både merking og slakting.
Fem vindmølleparker har fått avslag på sine konsesjonssøknader.
Vi har alternativer, men de er ikke så godt egnet som Krampenes, sier hun.
Siste utvikling i vindmøllesaken er Norsk Hydro som planlegger en vindemøllepark til havs vest av Karmøy i Rogaland.
Ingen av partene ønsker å gå i detalj om hva forliket mellom Statkraft og reinbeitedistriktet går ut på.
Reindriften er svært skeptisk til den eneorme vindkraftutbyggingen. Flere vindmølleparker er planlagt i reinbeiteområder.
Hjermann bekrefter imidertid at pengene går til dikstriktet og ikke til privatpersoner og at pengene blant annet er ment brukt til å dekke utgifter med å etablere ny infrastruktur i forbindele med tapt beiteland.
Men det er ikke bare reindriften som er skeptisk. Turistnæringen, andre næringsinteresser, miljøinteresser, politikere og enkeltpersoner begynner å moblisere mot vindkraftutbyggingen.
– Vi var kommet i en situasjon der distriktet måtte gjøre et valg.
Statkraft har planer om å bygge en park med 27 vindmøller i kommunen.
For vi innså at det ville bli utbygging uansett fordi reindriften ikke kan stoppe prosjektet.
Kommunestyrevedtaket ble gjort med 22 mot ni stemmer.
Ved å inngå et forlik ville distriktet for det første kunne få en kompesasjon.
5. november behandlet kommunestyret i Frøya i Sør-Trøndelag utbygginge av en vindmøllepark på øya.
For det andre ville en kunne påvirke utbyggingen slik at ulempene blir minst mulig.
Frøya sa med 13 mot 10 stemmer ja til vindmølleparken.
En kan vel si at det i denne fasen er mye enklere å få utbyggeren i tale enn det ville ha vært etter et oppgjør i retten, sier Hjermann.
Tidligere i høst var det folkeavstemming om saken og da sa et knapt flertall ja til vindmøller.
Orohaga 6 ovdaolmmo™, Inger Anita Smuk, lohká ahte orohat garrasit vuosttalda bieggamillohuksemiid ieΩaset orohahkii, muhto ahte ii leat vejola™ bissehit áigumu™aid.
Tilbakeblikk over produksjonen i en brytningstid
Dan dihte dahkkui soahpamu™ Statkraftain, lohká son.
Reintallet spiller inn.
Leder for distrikt 6, Inger Anita Smuk, sier at distriktet er sterkt i mot vindkraftutbyggingen i distriktets beiteland, men at det ikke er mulig å stoppe prosjektet.
Med gjennomsnittlige slaktevekter på kalv og bukk på henholdsvis 16,5 og 25,0 kilo siste år, har reindriften i Vest-Finnmark mye å strekke seg etter.
Derfor ble det inngått forlig med Statkraft, sier hun.
For høyt reintall er en av forklaringene på lave vekter.
Per Torbjørn Jystad Ná govahallat Skallhalsen bieggamillorusttega go geah ∏∏at Gállojoga gilis Čáhcesullo nuorttabealde.
Bildet er fra kalvemerking i Hjerttind reinbeitedistrikt i Troms. Foto: Per Torbjørn Jystad
Fotomontá™as oaidnit 16 bieggamillo mat galget buvttadit oktiibuot 40 MW.
I årets utgave av «Ressursregnskapš har vi fokusert på ut - viklingen i produksjonen i de ulike delene av reindriftsområdet over de siste 10–20 årene.
Skallhalsen plánaguovllu siskkobeallái lea evttohuvvon ∏oavddus mas bieggamillot mannet veahá™ dego dávgin nuortalulábealde oarjjadavábeallái gaskal 2300 ja 4000 mehtara guhkkodahkan.
«Ressursregnskap for reindriftsnæringenš er Reindriftsforvaltningens årlige rapport om ressurssituasjonen i næringen, basert på reineiernes meldinger om reindrift.
Golbma vejola™vuoπa Hjermann muiTre alternativer Valget sto ifølge Hjertala ahte ledje golbma vejola™vuoπa: Vuostta™ lei geah ∏∏alit hehttet huksemiid politihkkala™ váikkuheami ja riektevuogádaga bokte.
Før vi går bakover i tid skal vi inn ledningsvis se på tabell 1. der det er sammenfattet en del nøkkeltall for det siste året. Som det framgår av tabellen var det ved utgangen av driftsåret 2004/05 totalt 569 drifts enheter registrert med rein, noe som er en nedgang på 15 driftsenheter fra året før.
Nubbi lei dohkkehit huksemiid ja riektevuogádaga bokte gáibidit buhtadusa vahágiid ja hehttehusaid ovddas.
Mesteparten av nedgangen kom i Vest-Finnmark, hvor arbeidet med reintallstilpasning har bidratt til å redusere antallet enheter.
Goalmmát lei dohkkehit huksemiid ja dahkat buhtadussoahpamu™a.
Tabell 1. Nøkkeltall for de ulike områdene for driftsåret 2004/05.
– Norgga riekti gáibida ahte sáhttá duoπa™tit vahágiid ovdal go oaΩΩu buhtadusa.
Dr. enheter Personer Reintall Merket Tap av Slakte- Kalve- Tot. prod. Gj. sn. sl.
Boazodollui lea váttis duoπa™tit vahágiid dan oktavuoπas go sin guohtuneatnamiidda huksejuvvo bieggamillorusttet.
rein for hele landet ved utgangen av driftsåret.
Jus liv ∏∏iimet vuojihan á™™i diggevuogádaga bokte, vaikko gitta Alimusriektái, de liv ∏∏ii ádjánan badjel vihtta jagi ovdal go á™™i loahpala ∏∏at ∏ielgá, muitala Hjermann.
Av disse var ca. 168.500 rein (ca. 70 % hjemmehørende i Finnmark. Alle områdene, med unntak av Troms, hadde merkeprosent over 75 prosent sommeren 2004.
Knut Mollestad lea Statkraft bealde leama™ Gállotjozmann mellom tre alternativer: Det første var å prøve å hindre at utbyggingen gjennomføres ved å bekjempe det med politisk påvirkning og i rettssystemet.
Tapsomfanget varierte betydelig mellom områdene, med de høyeste prosentvise tapene i Nord-Trøndelag, Troms, Nordland og Vest-Finnmark.
Det andre å akseptere inngrepet og kreve erstatning for skaden, tap og ulemper i rettssystemet.
Slakteuttaket gikk vesentlig opp i 2004/05, som følge av det største slakteuttaket i Finnmark siden starten på 1990-tallet.
Det tredje å akseptere inngrepet og inngå en avtale om kompensasjon.
Finnmark har de siste årene etablert en vesentlig større andel kalveslakt enn på slutten av 1990 tallet.
– Norsk rett krever at en kan dokumentere tap for å få erstatning.
Kalveslakt foretas likevel fortsatt i større omfang i de sørligste områdene og i Polmak / Varanger.
Det er vanskelig for reindriften å kunne dokumentere tap i forbindelse med at det etableres en vindmøllepark i deres beiteland.
Både i 2004/05, og da spesielt i Vest-Finnmark, der slaktevektene var på nesten samme lave nivå som i siste del av 1990-tallet.
Hvis vi hadde tatt saken gjennom rettsystemet
Reintall og produksjon i en brytningstid
Deike lea Skallhalsen bieggamillorusttet Čáhcesullo gielddas Finnmárkkus plánejuvvon huksejuvvot.
Siden 1980-tallet har reintall, produksjon og slaktevekter variert betydelig både mellom områder og mellom år.
Planlagt lokalisering av Skallhalsen vindmøllepark i Vadsø kommune i Finnmark.
Tabellene 2. til 7. gir et tallmessig uttrykk for denne variasjonen i den siste 10-års-perioden.
Kárta / Kart: Statkraft
Tabell 2.
– sihke váikkuhusiskkadeami ja konse™uvnna ohcama
OMRÅDE REINTALL I SLUTTSTATUS (per 31. mars)
hárrái.
Tabell 3.
Mollestad lohká ahte Statkraft lei hui mielas áigái oaΩΩut soahpamu™a boazodoaluin.
Kalvemerkeprosenten i de ulike områdene i perioden 1995-96 – 2004/05, beregnet i % av antall simler i vårflokk
– Mun dovden ahte sin bealis lei miehttemiella ja ahte maiddái boazodoalus lei fuolla oaΩΩut soahpamu™a, lohká son.
av vårflokk og antall merkede kalver.
Juonala™ huksejeaddji Vuos lea du™™e sohppojuvvon geah ∏∏alit soabadit.
Dette ga seg utslag i både redusert reintall, svikt i kalvetilgangen, høye tap, lave slaktevekter og en svært lav produktivitet.
Soahpamu™ ii ™atta loahpala™ ovdal go departemeanta lea geargan gieπahallamis suodjalusa váidaga ja NVE addá loahpala™ doaibmalobi.
Polmak / Varanger hadde også svakere produksjonsresultater enn på 1980-tallet og første del av 1990-tallet.
Gállotjocca ii leat áidna bieggamillorusttet mii lea plánejuvvon orohahkii 6.
Distriktene i denne østligste delen av Finnmark greide seg imidlertid langt bedre enn Karasjok og Vest-Finnmark.
Norsk Hydro lea ohcan konse™uvnna hukset bieggamillorusttega Báse ∏errui.
Dette kan illustreres med at området hadde bra slaktevekter og brukbar produktivitet gjennom de vanskelige årene.
Seamma ásahus lea maiddái dieπihan NVE:ii ahte áigot ohcat lobi hukset rusttega Buoπggáide.
Nedgangen i reintall var dessuten markert mindre enn lenger vest.
Hjermanna mielas lea álo veara guorahallat man buori soahpamu™a huksejeaddji lea mielas dahkat.
For Vest-Finnmark og Karasjok hadde høyt beitebelegg over lang tid og nedslitte vinterbeiter også bidratt sterkt til den svake produksjonen i denne perioden.
Oppala ∏∏at nomføre konsekvensutredingen og for å søke konsesjon.
Fra bunnåret 2000/01 snudde imidlertid utviklingen.
Mollestad sier at Statkraft var svært interessert i å få til et forlik med reidriften.
I årene fram til 2003/04 gikk slaktevektene opp, tapene ned og produktiviteten sterkt opp i Karasjok og Vest-Finnmark.
– Jeg følte at vi ble møtt med velvilje fra den andre parten og at reindriften var interessert i å få til et forlik, sier han.
Siden slakteuttaket i disse gode årene ikke økte i takt med produktivitetsøkningen, og mange reineiere benyttet anledningen til å bygge opp flokkene sine, økte reintallet med ca. 50 % på disse 3 årene.
NBR joπiheaddji, Aslak J. Eira, oaivvilda ahte soahpamu™ vuosttaΩettiin lea orohaga ja huksejeaddji á™™i, masa earát eai galgga ieΩaset seaguhit.
De siste par årene har utviklingen snudd igjen, med lavere slaktevekter, økte tap og nedgang i produktiviteten.
– Dát oaidnu lea mus dalle go eai leat bisteva™ sisabahkkemat.
Det er særlig Vest-Finnmark som har fått merke den negative utviklingen.
Jus dat baicca lea dakkár sisabahkken mas lea agibeaivve váikkuhus, de oaivvildan mun ahte Guovllustivra dahje Boazodoallostivra ferte leat mielde.
I Karasjok ligger slaktevektene og produktiviteten, på tross av nedgang, fortsatt på et brukbart nivå. Tapene har dessuten ikke økt i særlig grad.
Nu galgá leat maiddái dalle jus lea ságas hukset dahje váldit eará atnui guohtuneatnama, mii odne ii geavahuvvo boazoguohtumin, ja go dat lea bisteva™ atnu, lohká Eira.
Polmak / Varanger synes ikke å ha kommet i den samme negative utviklingen som resten av Finnmark, men også her synes trenden å være svakt negativ.
Dálá bieggamillot
Tabell 5.
11 bieggamillorusttega lea juo doaimmas.
Storbukk kontra kalv.
Nuppi 11 leat oΩΩon doaibmalobi, muhto eai leat vuos álggahuvvon.
De største bukkene slaktes også i tamreinlagene.
Lea dasa lassin ohccojuvvon doaibmalohpi velá 22 rusttegii.
I Nordland og Troms som ligger på de neste plassene, er gjennomsnittet ca. fem kilo lavere.
Earret daid lea doaibmalobiid mearrideaddji, NVE, oΩΩon velá 47 dieπu boahtteva™ millorusttetplánáid birra.
Det er for øvrig store forskjeller i uttaket mellom distriktene.
Viπa bieggamillorusttegii lea doaibmalohpi biehttaluvvon.
I sør tar man ut 80 prosent som kalv, mens man i Vest-Finnmark og Troms siste år slaktet 47 prosent kalv.
Leat huksejuvvon, ohccojuvvon dahje dieπihuvvon bieggamillorusttegat mat oktiibuot dahket 3350 bieggamillo.
Bildet er fra Balvatn reinbeitedistrikt i Nordland.
Maŋemus diehtu lea vel ahte Norsk Hydro pláne bieggamillorusttega hukset merrii oarjjabeallái Karmøy Rogaland fylkkas.
I dette distriktet slaktes det mye storbukk. Per Torbjørn Jystad
olu boahtá plánejuvvon bieggamillorusttet váikkuhit bohccuide, lea dat stuora jearaldat.
Hele reindriften 8,3 8,2 4,3 7,6 6,0 6,0 10,8 11,4 11,1 8,8
Rein i distrikt 6.
Tabell 6.
Hvor mye vil den planlagte vindmølleparken påvirke reinen, er det store spørsmålet. Govven / Foto: Per Torbjørn Jystad
Totalproduktivitet (kg / livrein) i de ulike områdene i perioden 1995-96 – 2004/05 (reintallsendring omregnet til produksjon).
háliida boazodoallu bisuhit buot eatnamiid almmá huksemiid haga.
Vinterbeitene er mer ujevnt fordelt, og utgjør den mest begrensende faktoren for de fleste distrikter i disse to områdene.
Ferte váruhit eatnamiid «vuovdimisš.
Sommerbeitene er imidlertid av generelt meget høy kvalitet.
Go lea veadjemeahttun hehttet huksemiid, de sáhttá soahpamu™ leat buoremus vejola™vuohta.
Nedgangen er, foruten klimatisk vanskelige vinterbeiteforhold, satt i sammenheng med økende rovdyrbestander.
Dál bargojuvvo gávnnahit lea go vejola™ áigái oaΩΩut soahpamu™a máŋgga orohaga ja huksejeddjiid gaskka.
Tapene i øydistriktene i Troms var for en stor del klimatisk betinget, mens rovdyr trolig har vært den viktigste tapsårsaken i fastlandsdistriktene i Troms og i Nordland.
Leat orohagat mat mearridit makkár strategiijat ja válljejumit dahkkojit sisabahkkemiid hárrái, lohká Hjermann.
Distriktene lengst nord i Nordland har vært hardest rammet av rovdyrtap, og reintallet og produksjonen i disse distriktene ble i denne perioden satt kraftig tilbake.
– Orru leame huksejeddjiid juotna ohcat lobi hukset ollu rusttegiis, vai o∏∏o™e lobi juobe muhtumiid ge hukset.
Etter 2000/01 har utviklingen generelt vært positiv kalvetilgang og produktivitet.
Sii dihtet ahte mii eat sáhte buot gieldit.
Sammenlignet med andre områder er imidlertid fortsatt tapene høye og produktiviteten lav.
Gállotjozzaga dáfus sávvat mii ahte suodjalusa vuosttaldeapmi dagaha ahte dohko ii oba addojuvvo ge doaibmalohpi, lohká Smuk. inngrep.
Her må det nevnes at produktivitetstallene for Nordland og Troms ikke omfatter den produksjon som svensk rein på konvensjonsbeite i Norge skaper.
En må passe seg for å selge ut beitelandet.
Utviklingen i Nordland er mer sammensatt.
Når det er umulig å hindre inngrep, kan avtaleløsning være det beste alternativet.
Reintallet har med kalvetilgangen og slakteuttaket økt, mens tapene, med unntak av det siste året, har gått ned.
Det arbeides med forhandlinger mellom flere distrikter og utbyggere for å avklare om forhandlingsløsninger er mulig.
De tre nordligste distriktene i Nordland har derimot av ulike årsaker ikke greid å bygge opp reintallet og få reindriften på fote igjen etter de store tapene på slutten av 1990-tallet
Det er distriktene som bestemmer hvilken strategi og valg som gjøres i forhold til inngrep, sier Hjermann.
Tamreinlagene. Reinen i Trollheimen er kjent for sine solide vekter.
– Det ser ut som det er en taktikk fra utbyggerne å søke om og etablere mange parker, så gambler de på at de får konsesjon på noen.
Her fra årets samling til kalvemerking. Tamreinlaget har et øvre reintall på 1.600 dyr i vårflokk. Foto: Per Torbjørn Jystad
De vet at vi ikke kan si nei til alt.
Tabell 7.
Når det gjelder Skallhalsen håper vi at Forvarets nei til vindmøllepark skal være utslagsgivende for at det ikke blir gitt en endelig konsesjon, sier Smuk.
Gjennomsnittlige slaktevekter på kalv i de ulike områdene i perioden 1995/96 – 2004/05
Boazodollui leat dát mearihis plánat ilgadin.
Disse to områdene har over lang tid hatt den høyeste produktiviteten i landet.
Máŋga bieggamillorusttega leat plánejuvvon boazodoalloorohagaide.
Tamreinlagene har derimot vært svært lite plaget med tap, og produktiviteten og slakteuttaket er her fortsatt svært høyt.
Muhto maiddái earát go boazodoallu vuosttaldit huksenplánaid.
Tamreinlagene har også de høyeste slaktevektene.
Turistaealáhus, eará ealáhusbero™tumit, birasbero™tumit, politihkkárat ja ovttaskas olbmot leat vuosttaldi™goahtánt bieggamillohuksemiid.
Nord-Trøndelag hadde gjennom 1980-tallet og første del av 1990-tallet også svært høy produktivitet. Dette var et utsalg av en bevisst strukturering av reinflokken.
Fræna gielddastivra Møre ja Romsdalas manai ∏ielgasit Fræna bieggamillorusttega huksema vuostá go á™™i lei gielddastivrras skábmanáu 21. beaivve.
I første halvdel av 1990-årene økte imidlertid rovdyrtapene sterkt, slik at produktiviteten gikk ned.
Statkraft lea dohko plánen hukset rusttega mas leat 27 bieggamillo.
Tiltak for å få ned rovdyrtapene ble iverksatt på midten av 1990-tallet.
Gielddastivrras jienastedje 22 vuostá ja 9 beali.
Dette bidro til at tapene avtok og produktiviteten gikk opp i de påfølgende årene.
Skábmanánu 5. beaivve gieπahalai gielddastivra Frøyas Lulli-Trøndelágas bieggamillorusttega huksenplánaid sullos.
Fra slutten av 1990-tallet begynte reintallet å synke, og nedgangen har fortsatt fram til siste driftsåret.
Frøya mieπai huksemiid 13 jienain 10 jiena vuostá. Árabu™ dán av.
Nedgangen i reintall skyldes delvis planlagte justeringer av reintall i forhold til beitegrunnlaget, men også økende tap de siste par årene.
∏∏a lei álbmotjienasteamis unna eanetlogo™ mielas biegamilluid huksemii.
Parallelt med de økte tapene har også produktiviteten gått sterkt ned.
Kåre Tannvik ja Ludwig Reithaug leaba geah ∏astan Hurtigruta 130.000 mátkko™teaddji máilmmi buoremus ággan cegget unna luonddugárddáΩa dakka Girkonjárgga gávpoga rávdii.
Buorit ustiba ∏∏at. Kåre Tannvik (gurut bealde) ja Ludwig Reithaug leaba álggahan boazoturistema Girkonjárggas.
– Moai dihte ahte eatnasat sis leat vánddardan miehtá Norgga rittu ja liikká eai leat oaidnán ovttage bohc co.
Rudolf lea álo ovddemusas biebmogári luhtte. Son lea aπa ∏eahpes tu ris ta verd de. Gode venner.
Min luhtte besset viimmat bohccuid dearvvahit, lohká álgga headdji Kåre Tannvik.
Kåre Tannvik (t.v) og Ludwig Reithaug står bak satsingen på rein-turisme i Kirkenes.
Čállán: Per Torbjørn Jystad
Per Torbjørn Jystad
Jorgalan: ImO
Kåre Tannvik og Ludwig Reithaug har siktet seg ut 130.000 reisende med Hurtigruta som verdens beste grunn til å bygge en egen liten naturpark rett utenfor Kirkenes.
Jurdda lea nappo oalle ovttageardán, muhto soai liikká eaba ∏iegat ahte lea leama™ ollu bargu ja hutkamu™ ovdal go johtui boπiiga.
Konseptet er med andre ord ganske enkelt, men de to vil ikke underslå at det likevel ligger en mye arbeid og tankevirksomhet bak.