pere/sami_parallel huggingface dataset:
Vi har altså sett at språk‐ og kulturarbeidet retter seg mot barn og unge, voksne i foreldregenerasjonen og eldre.
Mii leat ge oaidnán ahte sis leat giella‐ ja kulturbarggut mánáide ja nuoraide, váhnenbuolvva rávisolbmuide ja vuorasolbmuide.
Så langt har lite konkret vært gjort i forhold til grunnskolen, men det vil være et mål å få et bedre samisktilbud der etter hvert som ungene fra språkreirbarnehagen skal over i skolen.
Dán rádjái lea unnán dahkkon vuođđoskuvllas, muhto áiggi mielde lea mihttomearri dohko nai oažžut buoret sámegielfálaldaga, go dat mánát geat dál leat giellabeasimánát álget skuvlii.
I samarbeidsavtalen mellom Lavangen kommune og Sametinget om bruken av tospråklighetsmidlene 2012‐2015 går det fram at kommunen skal jobbe for å få etablert et eget
Loabák suohkana ja Sámedikki ovttasbargošiehtadusas 2012‐2015 guovttegielatvuođadoarjagiid birra daddjo ahte suohkan galgá bargagoahti ásahit sierra sámi
11.8 Vurdering
11.8 Árvvoštallan
Som et kommunalt eid språksenter har det sin hovedfunksjon innad i kommunen.
Giellaguovddáža oamasta suohkan, ja danin dan váldodoaibma lea ge bálvalit suohkana siskkáldasat.
Språksenteret har en viktig oppgave med å heve språkkompetansen hos kommunalt ansatte og innbyggere i en kommune som har vært innlemmet i språkforvaltningsområdet i kort tid. Selv om språksenteret er
Giellaguovddáža deháleamos doaibma lea nannet suohkanbargiid giellagelbbolašvuođa, ja maiddái suohkanássiid giellagelbbolašvuođa suohkanis mii lea oalle oanehis áiggi leamaš mielde sámegiela hálddašanguovllus.
svært tett knyttet til kommunen, når de til en viss grad også ut til hele nedslagsfeltet i Astafjorden via en del samarbeidsprosjekter.
Vaikko giellaguovddáš lea ge čadnon suohkanii, de sii muhtun muddui olahit maiddái viidábut Ástávuonas, mii lea sin doaibmaguovlu, danin go sis leat ovttasbargoprošeavttat.
Som et forholdsvis nytt språksenter med bare et par års virke, må det ennå jobbes en del for å skape en god forankring i området.
Giellaguovddáš lea vuos oalle ođas, dat lea dušše moadde jagi leamaš doaimmas. Danin ferte ge ain bargat dan badjelii ahte nagodit bures ruohtasnuvvat dien guvlui.
Når det gjelder synliggjøring, så forsvinner språksentret litt i kommunens helsebygg, men det er likevel en arena mange er innom og der en med mer skilting og informasjon kan nå ut til flere.
Mii guoská oainnusindahkamii, de ii leat beare buorre fuobmát gos giellaguovddáš lea, suohkana dearvvašvuođavisttis, muhto nuppebealis, dat lea dakkár visti gos ollu olbmot joreštit, ja gos eanet galbemiin ja diehtojuohkimiin
Dokumentasjon av stedsnavn kan med tiden bidra til en større synliggjøring, men en har ennå ikke kommet dit. Opprettelsen av en liten
olaha vel eanet olbmuid. Báikenamaid dokumenteremiin sáhttá áiggi mielde oažžut guovddáža bargguid eanet oidnosiii, muhto dan rádjái eai leat vel joavdan.
museumsdel knyttet til sentret vil bidra til å synliggjøre det samiske, og åpne for større tilgjengelighet for besøkende.
Unna museaža ásaheapmi giellaguovddážii, dáidá maid geassit sámegiela eanet oidnosii, ja geassit eanet gussiid dohko.
Tross en stor innsats med mange ulike prosjekter, kan det virke som at kontakten mot det samiske samfunnet er noe begrenset og senteret har også, i likhet med noen andre språksentre en utfordring i forhold til at det finnes krefter innad i det samiske miljøet som har ulike oppfatninger om hvordan det samiske språk‐ og kulturarbeidet skal utvikles.
Vaikko doaimmahit ge ollu bargguid ja ollu iešguđetlágan prošeavttaid, de orro vuhttomin ahte sis lea vuos oalle unnán oktavuohta sámi servodahkii. Maiddái dan guovddáža stuorámus geahččalus lea, nugo ollu eará guovddážiid nai, dat go siskkáldasat sámi birrasiin leat nu máŋggalágan oainnut dasa
12 Oppsummerende analyser og forslag til tiltak
12 Loahpalaš analysat ja doaimmat maid sáhtášii álggahit
I dette kapittelet vil vi samle trådene fra gjennomgangen av de ti språksentrene, og prøve å trekke ut forskjeller og likheter, felles utfordringer og mer særegne trekk.
Dan kahpihttalis áigut čoahkkáigeassit dan maid leat čállán dan logi giellaguovddáža birra, ja geahččalit gávnnahit makkár erohusat dain leat ja mii lea oktasaš, makkár oktasaš hástalusat ja makkár earenoamáš mihtilmasvuođat leat.
Vi vil ta fram igjen problemstillingene som ble løftet i innledningskapittelet, og konkludere i forhold til disse.
Mii máhccat fas váttisvuođaid ovdanbidjamii maid álgokapihttalis namuheimmet, ja buktit loahppaárvvoštallama daidda.
Det vil alltids være et kapasitetsspørsmål hvor mange elementer som skal trekkes opp i en slik avslutning, men vi har valgt å løfte de vi ser som viktigst, og hvor vi nå ser
Muhtun gažaldagain leat válljen váttisvuođačilgehusaid čohkat hui bastilin, ja de árvvoštallat daid, ja geahččalit ohcat
sammenhenger som kanskje ikke var så tydelige da arbeidet med evalueringen startet opp.
vástádusa. Álo lea kapasitehtas gažaldat, go galgá mearridit man ollu elemeanttaid galgá loahppaárvvoštallamis gieđahallat, ja mii leat válljen gieđahallat daid beliid mat min mielas leat eanemus dehálaččat, ja main mii dál oaidnit oktavuođaid mat eai soaitán nu čielgasat dalle go álggiimet árvvoštallanbargguin.
Et slikt datainnsamlingsarbeid er for forskerne en læringsprosess hvor ny kunnskap settes inn i en større helhet og åpner for nye innfallsvinkler.
Dákkár dieđuidčohkken lea dutkiide oahppanproseassa gos ođđa dieđut bohtet stuorát oktavuhtii ja rahpet ođđa geahččanvugiid.
Dette vil vi formidle i dette siste kapittelet.
Dan mii gaskkustit dán maŋemus kapihttalis.
12.1 Hva har lokal kontekst betydd for språksentrenes etablering og virke ?
12.1 Maid báikkálaš biras lea mearkkašan giellaguovddážiid ásaheapmái ja doibmii ?
Datainnsamlingen har vist noen hovedtendenser i forhold til hvem som tar initiativ og er drivkraft for
Dieđuid čohkken lea čájehan muhtun váldogovaid das geat dat leat mat álggahit giellaguovddážiid ja geat daid jođihanfámut leat.
etableringen av samisk språksenter.
suohkaniidda.
For flere ny‐ innlemmede kommuner i språkforvaltningsområdet for samisk språk, har oppfylling av kravet om en tospråklig forvaltning ført til behov for å ta noen aktive grep for å styrke kompetansen.
Muhtun suohknaniin mat aitto leat boahtán mielde sámegiela hálddašanguvlui, leat gáibádusat mat gusket guovttegielalaš suohkaniidda čájehan ahte lea dárbu nannet gelbbolašvuođa.
Dette har vært den utløsende faktor for etableringen av noen sentre, som også gis en sentral rolle for å bidra til å oppfylle tospråklighetskravert.
Dat leamaš ge dávjá dat mii lea vuolggahan muhtun giellaguovddážiid álggahanbarggu, mat maid ožžot guovddáš doaimma bargat dan badjelii ahte suohkan olaha gáibádusaid mat leat guovttegielalaš suohkanii.
Sentrene bidrar til å styrke kommunens kompetanse på samisk språk og kultur og fungere i flere kommuner som kommunale ressurssentre (Kåfjord, Nesseby,
Guovddážat leat veahkkin nannemin suohkana gelbbolašvuođa sámegielas ja kultuvrras, ja sáhttet doaibmat máŋgga suohkanis suohkanlaš resursaguovddážin (Gáivuotna,
Lavangen).
Unjárga, Loabák).
Men språksentre er også etablert i kommuner utenfor språkforvaltningsområdet, hvor vi ser at disse i ulik grad knyttes til kommunens behov for kompetanse (Alta, Tromsø, Røros).
Muhto giellaguovddážat leat maid ásahuvvon guovlluide mat eai leat sámegiela hálddašanguovllus, gos oaidnit ahte dat eanet dahje unnit laktojuvvojit suohkana gelbbolašvuođadárbbuide (Áltá, Romsa, Plassje).
Språksentre med sterke koplinger til samiske organisasjoner (som eiere, eller gjennom representasjon i styrer), kan dessuten lett assosieres til ulike samiske grupperinger i lokalmiljøet som både kan fremstå som samlende og splittende.
Giellaguovddážat main lea hui nanu čanastat sámi organisašuvnnaide (oamasteaddjit dahje stivralahtut), sáhttet ges álkit ipmirduvvot muhtun sámi joavkkuide gullevažžan báikkálaš servodagas, ja diekkár ipmárdus sáhttá sihke čohkket ja háddjet.
Språksentrene har vært en svært viktig del av den samiske institusjonsbyggingen i en rekke
Giellaguovddážat leat leamaš dehálaš oassi sámi institušuvnnaid huksenbargguin ollu suohkaniin ja guovlluin.
kommuner og regioner. Noen steder er senteret en «ensom samisk øyš i et ellers norsk institusjonsmiljø (Gaisi i Lakselvbukt, Aajege ved Røros videregående skole, Kurssenteret i Porsanger), og har få andre samiske miljøer å støtte seg på.
Muhtun báikkiin lea giellaguovddáš «oktonas sámi suolušdáru institušuvdnabirrasis (Gaisi Moskaluovttas, Aajege Plassje joatkkaskuvllas, Porsáŋggu kurseguovddáš), ja leat unnán eará sámi birrasat doarjjan.
Andre steder er språksenteret en viktig del av et større samisk miljø eller institusjon (Árran i Tysfjord, Várdobáiki i Evenes, Álttá Siida i Alta, SEG i Tana, Senter for nordlige folk i Manndalen) hvor språksenteret kan trekke på en rekke andre samiske språklige og kulturelle ressurser og være i et samiskspråklig miljø. I enkelte tilfeller er språksentrets
Eará báikkiin lea ges giellaguovddáš dehálaš oassi stuorát sámi birrasis dahje
arbeid så tett integrert i øvrig arbeid at det rett og slett er problematisk å trekke ut hva som spesifikt ligger under dette feltet (Árran).
Muhtun oktavuođain lea giellaguovddáža doaibma nu ollu seahkanan olles dan birrasa eará doaimmaide, ahte lea njulgestaga váttis geassit ovdan mii lea earenoamážit giellaguovddáža bargu (Árran).
Så har vi den siste kategorien der to sentre drives av kommunen i kommunale lokaler, riktignok ikke på rådhuset, men samlokalisert med blant annet andre samiske kommunale avdelinger (Lavangen og Nesseby).
ii fal jur ráđđeviesus, muhto ovttas eará sámi ossodagaiguin suohkanis (Loabák ja Unjárga).
Her er det tette bånd mellom språksenter og andre kommunale avdelinger, og stort overlapp i oppgavefordelingen.
Dieppe lea giellaguovddáš čadnon hui nannosit eará suohkanossodagaide, ja doppe juogadit bargguid.
12.2 Hva avgjør valg av organisasjonsform ?
12.2 Mii lea organiserenmálle válljema mearrideaddji ?
Språksentrenes organisasjonsform er et uttrykk for en rekke forhold rundt etableringen av språksenteret.
Giellaguovddážiid organiserenmálle válljen čájeha ollu eará dilálašvuođaid guovddáža ásaheamis.
For det første er den et resultat av datidens behov for forankring, det være seg tett inn til kommunen (Porsanger, Kåfjord, Nesseby, Lavangen, Tromsø) eller fylkeskommunen (Røros), behov for avstand til andre virksomheter eiere hadde (Tana, Alta, Árran), samt mulighet for inkludering av flere interessenter i området (Várdobáiki).
čájeha dárbbu leat veaháš eret eará doaimmain mat oamasteddjiin leat (Deatnu, Áltá, Árran), ja maiddái dan ahte galget leat vejolašvuođat searvadahttit eará berošteddjiid seamma guovllus (Várdobáiki).
Men det er også et uttrykk for hvilke krav som ble stilt fra finansiører, blant annet Sametinget, som en forutsetning for å gi grunntilskudd.
Muhto dat čájeha maid makkár gáibádusaid ruhtadeaddjit bidjet eaktun vuođđodoarjaga juolludeapmái, earet eará Sámediggi.
Vi forventet å finne et mønster der språksentre i forvaltningsområdet for samiske språk ville ende opp med en kommunal modell.
Mii leimmet vuordán gávdnat minstara mii čájeha ahte sámegiela hálddašanguovllu giellaguovddážat loahpas šaddet suohkana háldui.
Dette stemmer langt på vei, og er den gjeldende organisasjonsform for fire (Porsanger, Kåfjord, Nesseby, Lavangen) av de seks forvaltningskommunene med språksentre.
Dat doallá deaivása muhtun muddui, ja njeallje guovddáža guđa
Men den kommunale modellen er også valg for ett av språksentrene utenfor forvaltningsområdet (Tromsø).
Muhto okta giellaguovddáš mii lea olggobealde hálddašanguovllu lea maid válljen suohkanmálle (Romsa).
AS.
Oasussearvi, OS.
‐ formen er valgt for ett språksenter i en kommune utafor forvaltningsområdet (Alta) og en innafor (Tana).
‐ málle lea válljen okta giellaguovddáš mii ii leat hálddašanguovllus (Áltá) ja okta mii lea hálddašanguovllus (Deatnu).
Stiftelsesformen begrenser seg til Árran i forvaltningskommunen Tysfjord, mens andelslag kun er valg for Várdobáiki i Evenes.
Vuođđudus organisašuvdnamálle lea dušše Árran válljen mii lea Divttasvuonas, mii lea hálddašansuohkan, ja ossolaččaidsearvvi (andelslag) lea dušše Várdobáiki Enáššis válljen. Organiserenmálle eai leat
Endringer i organisasjonsform underveis har ikke forekommet før nå helt i det siste hvor Várdobáiki er i ferd med å endres, trolig i retning av en stiftelse eller AS, primært som en følge av at nye eiere skal inn i forbindelse med bygging av nytt
rievdadan álggu rájes, earret Várdibáiki, mii dál lea rievdandeamen organiserenmálle, ja várra šaddá vuođđudus dahje oasussearvi (OS), árvideames eanemusat danin go galget hukset ođđa sámi viesu, ja de bohtet maid ođđa oamasteaddjit.
samisk hus.
Dalle go
Ellers er holdningen blant informantene ved de ulike språksentre at en ikke endrer på en organisering som har fungert.
Oamasteapmi mearkkaša maid stivren‐ ja váikkuhanfápmu, ja dan gal oamasteaddjit ille addet earáide.
Alle organisasjonsformer har både fordeler og ulemper, men selv om organisasjonsformen ikke alltid er optimal, kan en lære seg å leve med den.
Tabealla 12.1 Gos giellaguovddážat leat, sámegiela hálddašanguovllus vai dan olggobealde, ja daid organiserenmálle
Da Sametinget gjennom sin institusjonsmelding (2008) ønsket å endre noen språksentres organisering ved å slå sammen og skape mer robuste organisasjoner, var det liten støtte å hente i de aktuelle miljøene.
Giellaguovddáš Hálddašanguovllu Organiserenmálle Porsáŋggu Sámi giella‐ ja kulturguovddáš Siskkobealde Suohkanvuođđudus Gáivuona Sámi giellaguovddáš Siskkobealde Suohkana hálddus Várdobáiki sámi guovddáš Evenáššis Olggobealde Ossolaččaidsearvi (BA.)
Eierskap
Deanu giellagáddi Siskkobealde OS
handler også om makt og innflytelse, noe som eierne nødig vil gi fra seg.
Gáisi Giellaguovddáš Romssas Olggobealde Suohkana hálddus Aajege ‐ Saemien giele‐ jih maahtoejarnge Plassjes Olggobealde Fylkasuohkana
Tabell 12.1 Språksentrenes plassering innafor eller utenfor forvaltningsområdet for samisk språk, samt organisasjonsform
Álttá Sámi Giellaguovddás Olggobealde OS Loabák ‐ Ástávuona giellagoahtie Siskkobealde Suohkana hálddus
12.3 Hvordan påvirker fast finansiering og prosjektfinansiering virksomheten ?
12.3 Movt váikkuha ruhtadeapmi ja prošeaktaruhtadeapmi doibmii ?
Språksentrene har svært ulike finansielle rammebetingelser for sin virksomhet. Dette handler om to
Giellaguovddážiid doaimmaid ruhtadeamis leat áibbas guhtetlágan rámmaeavttut.
forhold; hvor mye senteret får i faste driftstilskudd, og hvor mye senteret får tilslag på gjennom søknader til prosjektfinansiering.
Das lea sáhka guovtti áššis; man ollu guovddáš oažžu bissovaš doaibmajođihandoarjjan, ja man ollu guovddáš nagoda oažžut prošeaktadoarjagiid maid ohcá.
Det siste kan være en kompensasjon for manglende faste driftstilskudd, eller et viktig tillegg til dette.
doaibmajođihandoarjaga, dahje leat dehálaš lasáhussan dasa.
Vi ser en klar sammenheng mellom størrelsen på den faste finansieringen, antallet ansatte ved språksenteret, og til en viss grad, virksomhetens omfang.
Mii oaidnit hui čielga oktavuođa das man stuora bissovaš ruhtadeapmi lea, galle bargi leat guovddážis, ja muhtun muddui maid man viiddis doaibma lea.
Det er stor forskjell å drive et språksenter med en ansatt i forhold til å være 3‐4.
Lea stuora erohus das ahte jođihit giellaguovddáža ovttain bargiin ja das ahte jođihit guovddáža mas leat 3‐4 bargi.
Flere fast ansatte gir en større fleksibilitet og mulighet til å satse langsiktig.
Go leat eanet bargit, de lea eanet heivehanmunni ja buoret vejolašvuohta ráhkadit guhkes áigái plánaid.
Grunntilskuddet fra Sametinget er en helt nødvendig forutsetning for en minimumsaktivitet, og fylkeskommunal driftsfinansiering er også et viktig bidrag.
Sámedikki vuođđodoarjja lea áibbas dárbbašlaš jus giellaguovddážat galget unnimus dási doaimma ge sáhttit
Finnmark 2007, Nordland 2006, Hedmark, Nord ‐ Trøndelag, Sør ‐ Trøndelag og Nordland om sørsamisk samarbeid 2010).
jođihit, ja maiddái fylkasuohkana jođihandoarjja lea mávssolaš oassi ruhtadeamis.
Vi ser imidlertid at fylkeskommunene opererer med ulike størrelser på summene, Finnmark gir tilskudd med samme sum til alle sentre i sin region, mens de andre fylkeskommunene legger ulike vurderinger av behov og oppgaver lagt til språksenteret til grunn for tildelingen.
Dat doarjja lea boađus fylkasuohkaniid ja Sámedikki ovttasbargošiehtadusain (Romsa 2006, Finnmárku 2007, Nordlánda 2006, Hedmárka, Davvi ‐ Trøndelága, Lulli ‐ Trøndelága ja Nordlándda lullisámiovttasbargu 2010).
Vel halvparten av språksentrene har også kommunal grunnfinansiering.
Muhto mii oaidnit ahte fylkasuohkaniid doarjagat leat iešguđetlágan sturrodagas.
Porsanger, Kåfjord, Tana og Lavangen kommune som er med i forvaltningsområdet for samisk språk, henter den kommunale
Finnmárku addá seamma sturrosaš doarjaga buot guovddážiidda iežas regiovnnas, muhto eará fylkasuohkanat geavahit iešguđetlágan dárbbuid ja bargguid árvvoštallamiid vuođđun go mearridit man stuora doarjaga galget juolludit giellaguovddážiidda. Bures beali giellaguovddážiin ožžot maid
grunnfinansieringen fra tospråklighetsmidlene.
vuođđodoarjaga suohkanis.
Den kommunale grunnfinansieringen som Tromsø og Røros gir til sine språksentre, er overført fra andre poster da disse kommunene ligger utenfor språkforvaltningsområdet og ikke har tilgang på tospråklighetsmidler.
Romsa ja Plassje geavahit eará boasttaid suohkanis ruhtadit giellaguovddážiid doaimma, danin go dat suohkanat eai oaččo guovttegielatvuođadoarjagiid danin go eai gula sámegiela hálddašanguvlui.
Sametingets ulike virkemiddelordninger for finansiering av prosjekttiltak er også svært viktig for å få opp en aktivitet utenom ren administrasjon. Mange språksentre har en imponerende prosjektaktivitet, noen opp til 10‐15 ulike tiltak i løpet av et år, og har god tilslagsprosent på sine
Sámedikki iešguđetlágan váikkuhangaskaoamit leat hui dehálaš doarjjaortnegat main sáhttá ohcat prošeavttaid ruhtadeami, ja nu nákce oažžut giellaguovddážii eanet doaimmaid go dušše buhtis
søknader, mens andre ikke er så aktive eller treffer dårlig i forhold til årlige prioriteringer for prosjektsøknader hos sine potensielle finansiører.
hálddašanbargguid. Máŋgga giellaguovddážis leat ovdošanveará ollu doaimmat, muhtumin sáhttet leat nu eatnat go 10‐15 prošeavtta ovtta jagis, ja leat ge dasto ožžon ollu ohcamušaide doarjagiid, ja eará guovddážiin ii leat ges nu ollu doaibma, dahje eai soaitte oažžut jahkásaččat prošeavttaide doarjagiid, jus dat eai deaivva leat juste dakkár doammat maid ruhtadeaddji lea válljen juste dalle vuoruhit.
En del språksentre melder om utfordringer ved at Sametinget ikke ønsker å støtte økonomisk samme type tiltak år etter år.
Muhtun giellaguovddážat lohket oalle geahččalussan dan go Sámediggi ii dáhto ekonomalaččat doarjut seammamállet doaimmaid jagis jahkái.
Et slikt eksempel er koftekurs som flere språksentre ser på som svært viktig som identitetsskapende tiltak og hvor det ofte er lange ventelister for deltakelse.
Okta diekkár ovdamearka leat gáktegoarrunkursset, mat máŋgga giellaguovddáža mielas leat hui identitehtanannejeaddjit, ja maidda dávjá leat guhkes vuordinlisttut.
Selv om Sametinget er den viktigste finansiør av prosjekter ved språksentrene, finnes det andre potensielle finansiører, både blant fylke og kommune språksentre kanskje alt får grunnfinansiering fra, og helt andre lokale, regionale, nasjonale og
Váikko Sámediggi lea ge deháleamos prošeaktaruhtadeaddji, de gávdnojit maiddái vejolaš eará ruhtadeaddjit, sihke dain fylkkain ja suohkaniin gos giellaguovddážat vejolalaččat juo ožžot vuođđodoarjaga, ja maiddái áibbas eará báikkálaš, regionála ja internašuvnnalaš ruhtadeaddjit. Mii oaidnit ovdamearkkadihte giellaguovddážiid mat ovttasbarget
Vi ser blant annet at språksentre med samarbeid over grensen mot Sverige og Finland har oppnådd EU.
Ruoŧain dahje Suomain ja nu leat olahan EU.
‐ finansiering (Tana, Árran, Tromsø).
‐ ruhtadeami (Deatnu, Árran, Romsa).
Språksentrene viser ulike ønsker og evner til å oppnå prosjektfinansiering fra andre eksterne finansiører.
Giellaguovddážiin lea iešguđetdásis dáhttu ja návccat ohcat eará olggobeale prošeaktaruhtadeddjiid.
De som har en solid grunnfinansiering og har det meste av aktiviteten innenfor ordinært driftsbudsjett, har ikke de samme prekære behovene for ekstern finansiering som de mer marginalt finansierte språksentrene.
Guovddážiin main lea nanu vuođđoruhtadeapmi ja main eanemus doaibma doaimmahuvvo dábálaš bušeahta siskkobealde, ii leat seamma heahtedárbu ohcat olggobeale ruhtadeami go giellaguovddážiin mat doibmet hui gáržžes ruhtadilis.
De senterne som er svært eller helt avhengig av ekstern
Guovddážat mat dárbbašit olggobealde ruhtadeami hui ollu, dahje mat juo leat áibbas dan duohken, čilgejit man váttis sáhttá leat diekkár
prosjektfinansiering fremhever hvor vanskelig det kan være å jobbe under slike forhold.
dilis bargat.
Det er slitsomt for de ansatte som kan bli utbrent, det binder opp mye personressurser, gjør det vanskelig å rekruttere og holde på timeansatte, og gir liten økonomiske og driftsmessig forutsigbarhet.
Dat váibada bargiid, ja sii sáhttet oalát vuollánit, ja dat čatná ollu olmmošlaš návccaid, dahká váttisin gávdnat bargiid ja doalahit sin geaid bálkáhit diibmobargin, ja dat gáržžida boahtteáiggi plánema, sihke ekonomalaččat ja maiddái jođiheami ektui.
Språksentrene etterspør en type kompetanse som er svært etterspurt, vanskelig å rekruttere, og som
Giellaguovddážat dárbbašit dakkár gelbbolašvuođa maid ollu eará sámi ásahusat nai ohcet, ja maid lea váttis gávdnat, ja mii oalle muddui maid váilu giellaguovddážiid lagas guovlluin. Giella‐ ja
delvis mangler i nærområdene til språksentrene.
pedagogalaš gelbbolašvuođa lea hui váttis gávdnat.
Språk‐ og pedagogisk kompetanse er særlig vanskelig å rekruttere, og i en del områder utenfor de samiske kjerneområdene var det ved senternes opprettelse få som kunne samisk (skriftlig) på et såpass høyt nivå at de kunne gå inn i denne typen stillinger.
Muhtun guovlluin olggobealde guovddáš sámi guovlluid eai lean galles geat máhtte sámegiela (čállit) dan muttos alla dásis ahte sáhtte diekkár virggiide álgit, dalle go guovddážat ásahuvvo.
Kompetanse måtte bygges fra bunnen, og ofte måtte det rekrutteres fra indre Finnmark.
Gelbbolašvuohta fertii vuođu rájes huksejuvvot, ja hui dávjá fertii dan gelbbolašvuođa viežžat Sis ‐ Finnmárkkus.
Den dag i dag er flere språksentre avhengig av å rekruttere utenfra (Lavangen, Tromsø) Noen sentre har over tid funnet det meste av personalet til de faste stillingene lokalt (Tana, Nesseby)
Ja vel otná dán beaivvi ge fertejit ollu giellaguovddážat ohcat bargiid olggobealde iežaset guovllu (Loabák, Romsa). Muhtun guovddážat leat áiggi mielde gávdnan eanas bargiid bissovaš virggiide iežaset guovllus (Deatnu, Unjárga), ja eará
mens andre først har fått det i senere tid ved at kompetansen er bygd opp over et lengre tidsrom lokalt (Kåfjord og Røros).
báikkiin leat easka áiggi mielde huksen báikkálaš gelbbolašvuođa (Gáivuotna ja Plassje).
Det er bra at formell kompetanse i samisk språk vektlegges ved rekruttering, men det kan også være utfordringer med å rekruttere folk som kommer fra andre samiske områder med en annen kulturell og språklig bakgrunn og dermed ikke kjenner de lokale tradisjonene i språksenterets virkeområde.
Lea buorre go formálalaš gelbbolašvuohta sámegielas deattuhuvvo, muhto sáhttá šaddat veaháš váttis jus šaddá áivve eará sámi guovlluin viežžat bargiid, geain lea eará kultuvrralaš ja gielalaš duogáš, ja eai dovdda báikkálaš árbevieruid ja giellaguovddáža doaibmaguovllu.
Kontinuitet er svært viktig, og språksentre som har stor gjennomtrekk av faste ansatte, vil ofte trenge lenger tid til å finne sin plass og bygge opp kompetansen gradvis.
Lea dehálaš nagodit bargiid doalahit virggiin, ja giellaguovddážat main dávjá molsašuvvet bargit, dárbbašit dávjá guhkit sajáiduvvanáiggi, ja fertejit gelbbbolašvuođa hukset cehkiid mielde.
Dette handler både om å være
Das lea
kjent i å bli kjent med lokalområdet og viktige samarbeidsparter der, men også å ha en prosjektmakerkompetanse, kjenne til ulike finansieringsposter og muligheter i Sametinget og holde seg oppdatert om Sametingets årlige prioriteringer.
sáhka sihke das ahte leat oahpis báikkálaččat, ja sihke das ahte oahpásnuvvat báikkálaš guvlui ja dehálaš ovttasbargiide dan guovllus, muhto bargis ferte maid leat prošeaktahutkanmáhttu, ferte dovdat iešguđetlágan ruhtadanboasttaid ja Sámedikki vejolašvuođaid, ja nagodit čuovvut mielde makkár vuoruheamit Sámedikkis leat áiggis áigái.
De aller fleste språksentrene har en rekke eksterne ansatte som er knyttet til ulike kurs og aktiviteter på korttidbasis.
Eanas giellaguovddážiin leat hui ollu olggobeale bargit maid bálkáhit oanehit áigái iešguđetlágan kurssiide ja doaimmaide.
Dette er personer som sitter på en viktig kunnskap, kanskje på et smalt felt.
Dat leat olbmot geain lea dehálaš máhttu ja čehppodat, soitet vel hui
noe som gir liten forutsigbarhet rundt videreføring fra år til år.
earenoamáš fágasuorggis čeahpit.
Med en slik utsikkerhet er det lett å miste ressurspersoner til andre konkurrerende oppdragsgivere, for eksempel til skoleverket.
Diekkár eahpečielga dilis lea bahá massit olbmuid geain lea máhttu ja čehppodat eará gilvaleaddji bargoaddiide, nugo ovdamearkkadihte skuvllaide.
12.5 Hvordan påvirker lokale og regionale forhold hva språksentrene satser på ?
12.5 Movt váikkuhit báikkálaš ja olles guovllu dilálašvuođat giellaguovddáža doaibmaválljemii ?
Datainnsamlingen har vist at mange ulike forhold påvirket hva språksentrene velger av tiltak og
Dieđuid čohkkenbargu lea čájeha ahte leat ollu diŋggat ja dilálašvuođat mat váikkuhit dasa makkár doaimmaid ja nannensurggiid giellaguovddáš vállje.
satsinger. Først er dette et spørsmål om hvem som faktisk gjør disse prioriteringene, om det er de ansatte selv, eller styret (der det finnes) og ulike eiere gjennom involvering i arbeidet med virksomhetsplan.
lea gii dahká dieid vuoruhemiid, leat go bargit ieža, vai stivra (doppe gos dat lea) ja oamasteaddjit geat seaguhuvvojit bargui doaibmaplánaid ráhkadeami oktavuođas.
Vårt inntrykk er at de ansatte, og kanskje i særdeleshet daglig leder, har stor innflytelse på valgene, men at det formelt er flere aktører som spiller inn tanker og ideer i prosessen.
Min jurddagovva lea ahte bargiin, ja ábaida beavválaš jođiheaddjis, lea stuora váikkuhanfápmu doaimmaid válljemis, muhto formálalaččat gal leat ollu earát geat buktet oaiviliid ja fuomášumiid dan prosessii.
Interne forhold er derfor viktig, og valgene som gjøres er influert av ansattes egne interesser for hva de vil jobbe med, prioriteringer, ønsker, språksenterets kapasitet og tilgang på menneskelige
Danin leat siskkáldas dilálašvuođat hui dehálaččat, ja ahte válljemiin vuhtiiváldá maiddái bargiid iežaset bargoberoštumiid, vuoruhemiid, sávaldagaid, giellaguovddáža kapasitehta ja makkár olmmošlaš bargonávccat ja gelbbolašvuohta lea fidnemis.
ressurser og kompetanse.
Báikkálaš dásis sáhttet dat leat historjásearvi, duodjesearvi, falástallansearvi dahje sámi searvvit.
Dernest er det et spørsmål om i hvilken grad språksenteret samarbeider med andre eksterne aktører og i fellesskap utvikler og gjennomfører tiltak.
Suohkandásis sáhttet dat leat suohkanetáhtat, skuvllat, mánáidgárddit ja kulturskuvllat.
På lokalt plan kan dette kan være historielag, husflidslag, idrettslag, sameforeninger, på kommuneplan kan det være ulike etater, skoler, barnehager, kulturskole, og på regionalt plan kan det være videregående skoler, andre språksentre, universitet og høgskoler osv..
Ja regionála dásis sáhttet leat joatkkaskuvllat, eará giellaguovddážat, universitehtat ja allaskuvllat jnv..
Vi kan si at de ulike nettverkene språksentrene over år har bygget opp,
Sáhttit dadjat ahte oktavuođat dahje fierpmádagat maid giellaguovddážat jagiid mielde leat huksen, leat mearrideaddjin dasa geainna sii
er avgjørende for hvem de samarbeider med og at dette igjen er med på å påvirke type tiltak det satses på.
válljejit ovttasbargat, ja dat válljen váikkuha fas dasa makkár doaimmaid válljejit nannet.
Enkelt språksentre har primært en lokal forankring med lokale nettverk, mens andre har både regionale, nasjonale og internasjonale nettverk.
Muhtun giellaguovddážiin lea hui báikkálaš čanastat, ja hui báikkálaš fierpmádat, ja earáin leat viidát fierpmádagat ja čanastagat, sihke regionála dásis, našuvnnalaččat ja internašuvnnalaččat.
For de senterne som er innafor forvaltningsområdet for samisk språk og er eid av kommunen, er det naturlig nok et stort fokus på at språksenteret skal dekke behov som kommunen har for å heve språkkompetansen og kunnskapen om samiske forhold.
Lea lunddolaš, ahte giellaguovddážat mat lea sámegiela hálddašanguovllus, ja maid suohkan oamasta, galget gokčat daid dárbbuid mat suohkanis leat nannet giellagelbbolašvuođa ja máhtu sámi diliid birra.
Her vil det ofte være kommunen som definerer behovene, som i større eller mindre grad er forankret i planverk, politiske prioriteringer og
Ja de lea dávjá suohkan mii definere dárbbuid, mat eanet dahje unnit leat čállojuvvon
Men det er ikke bare den lokale etterspørselen som påvirker språksentrenes tilbud.
Muhto eai leat dušše báikkálaš jearaheamit ja ohcaleamit mat váikkuhit dasa makkár doaimmaid giellaguovddáš vállje fállat.
Fjernundervisning mot skoler i hele landet, er et slikt eksempel der kun noen språksentre er aktive.
Gáiddusoahpahus mii jođihuvvo skuvllaide miehtá riikka, lea ovdamearka mii dan čájeha, maid dušše muhtun giellaguovddážat doaimmahit.
Dette ser vi eksempler på ved språksentrene som dekker de små samiske språkene; Røros med sørsamisk og Árran med lulesamisk fjernundervisningstilbud.
Dan barget giellaguovddážat mat barget smávit gielaiguin, leat mii oaidnán; Plassje lullisámegiela ja Árran julevsámegiela oahppofálaldagain.
I de nordsamiske språkområdene ser vi nesten ikke fjernundervisning gitt fra språksentrene.
Davvisámi guovlluin eai giellaguovddážat measta oba bargga ge
Noen er imidlertid engasjert med tilbud ved samlinger av fjernundervisningselever som mottar undervisning fra kommunal / fylkeskommunal skole.
gáiddusoahpahemiin. Muhtun guovddážat gal barget diekkár fálaldagain, gos čohkkejit ohppiid geat ožžot gáiddusoahpahusa suohkana / fylkasuohkana skuvllas.
Årsaken til dette finner vi i den nasjonale satsingen der nettopp Aajege språksenter er gitt en spesiell oppgave å ivareta sørsamisk fjernundervisning på videregående skoles nivå og Árran har den samme rollen i forhold til videregående nivå på lulesamisk.
Sivvan dasa lea našuvnnalaš nannenbargu, mii lea addán juste Aajege giellaguovddážii earenoamáš bargun áimmahuššat lullisámegiela gáiddusoahpahusa joatkkaskuvladásis ja Árran lea ožžon seamma rolla áimmahuššat julevsámegiela joatkkaskuvladásis.
Til slutt vil vi trekke fram at de språksentrene som er sterkt avhengig av ekstern finansiering av
Loahpas áigut vel namuhit ahte dat guovddážat mat leat olggobeale prošeaktaruhtadedddjiid
prosjekter, til en viss grad oppleve at det er finansiørene som legger premissene for hva de skal satse på.
duohken, sáhttet muhtun muddui vásihit dan ahte leat ruhtadeaddjit mat bidjet eavttuid sin doaimmaide.
Dette gjøres både gjennom prioriteringer av ulike satsinger fra år til år i selve utlysningen, og i neste omgang når finansiøren avgjør hvilke søknader som faktisk skal støttes økonomisk.
Dan dahket go ain jahkái válljejit maid áigot vuoruhit, ja dan dieđihit juo doarjagiid almmuhemiin, ja maiddái de go ruhtadeaddji čohkkeda mearridit makkár ohcamušaid áigu doarjut ekonomalaččat.
Behov for språkkurs varierer mellom de ulike områdene språksentrene opererer i, men også over tid.
Iešguđetge giellaguovddáža doaibmaguovllus leat sin iežaset giellakursedárbbut, ja dat dárbbut rievddadit maid áiggis áigái.
Språksenteret i Tana melder for eksempel om at behov for skrivekurs for eldre samer med mangelfull skolegang er i ferd med å forsvinne, både gjennom at gruppen er nådd tidligere, men også at den blir
Deanu giellaguovddáš muitala ovdamearkkadihte ahte ii leat šat nu stuora dárbu lágidit čállinkursse boarrasit sápmelaččaide geain lea váilevaš skuvlen, danin go dan jovkui leat juo lágidan kurssiid ovdal, ja maiddái danin go dien ahkahaččaid lohku njiedjá jagiid mielde.
mindre med årene. Vi har også sett eksempel på at vurderinger av nedadgående etterspørsel og lavere deltakelse i språksentrets nærområde, har ført til en satsing i nye geografiske områder.
Mii leat maid oaidnán ovdamearkkaid dasa ahte go giellaguovddáža doaibmabáikkis eai šat jearat giellakurssiid nu bearehaga, ja eai nu ollugat šat daidda searvva, de giellaguovddáš vállje bargagoahtit ođđa geográfalaš guovlluin.
Dette er en av begrunnelsene for at Tana språksenter det siste året har valgt å satse på språkkurs utenfor kommunen der etterspørselen er større.
Dat lea okta čilgehus dasa manne Deanu giellaguovddáš maŋemus jagi lea válljen lágidit giellakursse olggobealde gieldda, gos eanet olbmot ohcalit diekkár
Innsamling av lokalt materiale og kompetanse blir av flere språksentre trukket fram som viktig, og kanskje særlig der det finnes liten kunnskap og dokumentasjon fra før.
Báikkálaš árbedieđuid ja árbemáhtu čohkken lea ollu giellaguovddážiid mielas hui dárbbašlaš bargu, ja eandalii dakkár guovlluin gos ovdalaččas gávdno unnán diehtu ja dokumentašuvdna.
Dette ser vi særlig i de sjøsamiske områdene.
Dan oaidnit earenoamážit mearrasámi guovlluin.
Utfordringen ligger i å få samlet inn slik kunnskap før informanter faller fra, og
Ja lea hui dárbu čohkket diekkár dieđuid ovdal go informánttat jávket, ja eai šat leat gávdnamis.
Språksentrene i Alta og Tromsø har spesielt valgt å prioritere slikt arbeid.
Álttá ja Romssa giellaguovddážat leat válljen diekkár barggu vuoruhit.
Vi ser også at en del språksentre har fått samlet inn mye materiale, men sliter med å få kapasitet eller opparbeide kunnskap til å formidle dette videre ut.
oažžut kapasitehta dahje nannet oahpu das movt diekkár dieđuid gaskkustit viidáseappot.
Vi ser at den lokale og regionale konteksten disse språksentrene har oppstått og virker i har vært svært viktig for hvordan de har utviklet tilbudene.
Mii oaidnit ahte dat báikkálaš biras ja regionála dilálašvuođat gosa dát giellaguovddážat leat ásahuvvon ja gos dat doibmet, lea duogáš mii mearkkaša hui ollu dasa makkár fálaldagaid guovddážat leat ovddidan.
Konteksten kan også endre seg over tid, med nye behov og krav, og de språksentrene som har endringsvilje og klarer å bygge gode relasjoner til
Dat duogáš sáhttá maid áiggi mielde rievdat, ođđa dárbbut ja gáibádusat sáhttet boahtit, ja dain giellaguovddážiin main lea rievdandáhttu ja mat nagodit hukset buriid gaskavuođaid ovttasbargiide sihke báikkálaččat ja olles doaibmaguovllus, ja mat doibmet
samarbeidsparter lokalt og regionalt, samt fremstår som samlende i sine miljøer, har gode muligheter til å lykkes.
čohkkejeaddjin iežaset birrasis, leat buorit vejolašvuođat lihkostuvvat.
12.6 Hvilken betydning har kompetansegivende språkkurs hatt ?
12.6 Makkár ávki lea giellakurssiin leamaš mat addet gelbbolašvuođa ?
Satsingen på kompetansegivende kurs gjennom det femårige voksenopplæringsprogrammet har vært svært vellykket.
Searvan kurselágideapmái mii addá gelbbolašvuođa, namalassii viđajagi rávisolbmuidoahppoprogámma, lea hui bures lihkostuvvan.
Det har gitt språkkursene en høyere status, og delvis tiltrukket seg nye
Dat lea addán giellakurssiide eanet árvvu, ja muhtun muddui maid geasuhan ođđa ulbmiljoavkkuid.
målgrupper. Sametingets stipend for deltakere på kursene fremstår som et godt virkemiddel for å stimulere flere til å ta kursene og fortsette videre på semesteremne eller høyere nivå etterpå.
lohkanbadjedássái dahje alit dássái maŋŋil.
Opplæring av kursledere har også styrket kompetansen til de ansatte ved språksentrene eller de som leies inn til å gjøre denne jobben.
Kursejođiheddjiid oahpaheapmi lea maid nannen giellaguovddáža bargiid gelbbolašvuođa dahje sin gelbbolašvuođa geat bálkáhuvvojit kursejođiheaddjin.
Vi har også sett at kravene til formell kompetanse for å undervise på disse kursene har stimulert språksenteransatte til selv å heve sin kompetanse og dermed kvalifisere seg.
Mii leat maid oaidnán ahte dat go gáibiduvvo formálalaš gelbbolašvuohta go galgá diein kurssiin oahpahit, lea movttiidahttán giellaguovddážiid bargiid nannet iežaset gelbbolašvuođa ja háhkat dan máhtu mii gáibiduvvo.
Språkkursene kan med fordel brukes mer aktivt for å styrke språkkompetansen hos kommunalt ansatte.
Giellakurssiid sáhttá áinnas hui dihtomielalaččat geavahit nannet suohkanbargiid giellamáhtu.
Noen kommuner har vært flinke til dette (Kåfjord og Lavangen), mens andre kommuner med fordel kan bruke dette mer aktivt (Porsanger og Tromsø).
Muhtun suohkanat leat leamaš čeahpit dien bargat (Gáivuotna ja Loabák), ja eará suohkanat leat fas dakkárat mat áinnas galggaše eanet geavahit giellakurssiid (Porsáŋgu ja Romsa).
De kommunene som gir kommunalt ansatte fri med lønn eller kommunalt stipend for å gå på språkkurs, bruker dette virkemiddelet som et stimulus for å oppmuntre til deltakelse.
Suohkanat mat iežaset bargiide addet virgelobi bálkkáin dahje stipeandda suohkanis vai sáhttet čuovvut giellakurssiid, geavahit dan váikkuhangaskaoami vai bargit movttáskit searvat kurssiide.
Vi ser imidlertid at kommunene i ulik grad stiller krav om at det avlegges eksamen for å oppnå disse godene.
Muhto mii leat oaidnán ahte eai buot suohkana gáibit ahte bargit galget čađahit eksámena ovdal ožžot dieid buriid.
Det har kommet fram gjennom datainnsamlingen at de kompetansegivende kursene kan væresvært krevende og fører til en del frafall, særlig blant de som har et svakt skriftlig språkgrunnlag.
Dieđuid čohkkemiin leat ožžon dihtosii ahte diet gealbokursset sáhttet leat hui gáibideaddjit ja muhtumat válljejit ge heaitit, earenoamážit sii geain ii leat nu buorre čálalaš máhttu.
Det er derfor nødvendig å opprettholde noen kortere, og «lettereš tilbud med fokus på muntlig trening av type språkbad.
Danin lea ge maid dárbu doalahit muhtun oanehis ja «álkitš fálaldagaid main besset hárjehallat hupmat, nugo ovdamearkkadihte giellalávgunfálaldagaid.
12.7 Hvordan fungerer kontakten med Sametinget ?
12.7 Gulahallan Sámedikkiin
Det er store variasjoner i hvilken form og hvor ofte språksentrene har kontakt med Sametinget.
Leat ollu variašuvnnat das man málle mielde ja man dávjá guhtege giellaguovddáš váldá Sámedikkiin oktavuođa.
De fleste referer til administrasjonen ved språkavdelingen, men også opplæringsavdelinga og kultursektor er viktige i forbindelse med søknader om prosjektfinansiering.
Eatnasat čujuhit giellaossodaga hálddahussii, muhto maiddái oahpahusossodat ja kultursuorgi leat dehálaččat go bargá prošeavttaid ruhtadanohcamušaiguin.
Videre blir det framholdt at det stadig er skiftende personer å forholde seg til i Sametinget og at det ikke har vært noen som
Muhto informánttat čujuhit maid dasa go čađat leat ođđa olbmot geaiguin Sámedikkis galget váldit oktavuođa, ja ahte ii leamaš oktage geas lea váldoovddasvástádus čuovvut giellaguovddážiid. Jus diekkár oktavuođaolbmo
har hatt hovedansvaret for språksentrene.
leat ožžon sadjái, de dat lea min mielas buorre.
Språksentrene gir tilbakemelding om at rapportering om bruk av grunnfinansiering fungerer greit og at det er ikke spesielle problemer med dette.
Giellaguovddážat dieđihit ahte raportačállin vuođđodoarjaga ektui doaibmá bures ja eai dasa leat čadnon makkárge earenoamáš váttisvuođat.
Utfordringer kan imidlertid oppstå der språksenterets virksomhet er sterkt innvevd i en større institusjon.
Muhto dakkár oktavuođain gos giellaguovddáža doaibma lea hui garrasit čuldojuvvon stuorát institušuvdnii, sáhttet čuožžilit váttisvuođat.
Det har blant annet vært noe utfordrende å skille språksenteraktiviteten og regnskapet fra annen virksomhet ved Árran i Tysfjord, mens dette ikke har vært noe uttalt problem i Tana hvor språksenteret ligger under SEG.
Lea ovdamearkkadihte leamaš oalle hástaleaddji nagodit sirret giellaguovddáža doaimma ja rehketdoalu eará doaimmaid Árran guovddážis Divttasvuonas, muhto Deanus dat ii leamaš makkár ge
Noen sentre har større utfordringer i forhold til prosjektfinansiering fra Sametinget hvor det kan være mer usikkerhet rundt hvilke finansieringsordninger som er aktuelle, hva som prioriteres fra år til år og hvilke krav som stilles til prosjektenes form og finansiering.
váttisvuohtan, gos giellaguovddáš lea SEG vuollásaš doaibma.
Dette kan ikke utelukkende fremstilles som et problem Sametinget har med å nå ut, men også en svært ulik kunnskap og kompetanse de ansatte ved språksentrene har om virkemiddelordningene.
Muhtun guovddážiin leat eanet hástalusat go earáin mii guoská Sámedikki prošeaktaruhtadeapmái, go eai leat ožžon čielgasii makkár ruhtadanortnegiin sii sáhtáše ohcat, makkár vuoruheamit leat guđege jagi ja makkár gáibádusat leat prošeavtta hápmái ja ruhtadeapmái.
Noen er svært gode prosjektutviklere, og har en god oversikt og tett kontakt med Sametingets administrasjon gjennom
Ii sáhte cealkit ahte die lea dušše Sámedikki sivva, ahte sii eai almmut albmaláhkái, muhto sáhttá maid leat nu ahte ii buot giellaguovddážiid bargiin leat seamma buorre máhttu ja seamma ollu dieđut
utforminger og oppfølginger av prosjektsøknader.
váikkuhandoarjjaortnegiid birra.
Andre har igjen en begrenset Sametingsfinansiert prosjektaktivitet, og derfor mindre erfaring og opparbeidet nettverk inn i Sametinget.
Ja eará guovddážiin fas ii leat nu beare ollu dahkamuš Sámedikki prošeaktaruhtadanhoidduin, ja danin sis leat ge unnit vásáhusat ja eai ge leat huksen fierpmádaga Sámediggái.
Språksentrene i de nordsamiske områdene har hatt god erfaring med å arrangere kompetansegivende språkkurs i samarbeid med Samisk høgskole, men flere ble kastet inn i en uoversiktlig prosess der Samisk høgskole måtte nedprioritere videreføring av disse kursene og språksentrene hev seg rundt for å finne andre samarbeidsparter ved Universitetet i Tromsø.
gelbbolašvuođa, ovttas Sámi allaskuvllain, muhto ollugat bálkestuvvo eahpečielga prosessii, go Sámi allaskuvla ii šat nagodan vuoruhit daid kurssiiguin bargat viidáseappot, ja dasto šadde giellaguovddážat hoahpus ohcagoahtit eará ovttasbargiid Romssa universitehtas.
Vi har
Dan birra muitalit máŋga
oppfattet at dette både har en kapasitets‐ og personelldimensjon ved Samisk høgskole som stod for opplæring og veiledning av lokale kursholdere, samt en økonomisk dimensjon rundt fullstendig eller delvis dekning av utgiftene ved å holde kursene.
informántta giellaguovddážiin veaháš eahpečielgasit, orro ahte lea Sámediggi mii ii šat dáhtton vuoruhit kurssiid davvisámi guovlluin.
Dette blir av flere informanter ved språksentrene noe upresist fremstilt som at Sametinget ikke lenger ville prioritere kurs i nordsamiske områder.
Dán oktavuođas gal livččii Sámediggi (ja áinnas maid Sámi allaskuvla) galgan leat čeahpit čilget makkár váikkuhusaid dat rievdadusat mielddisbuktet go áigot garraseappot vuoruhit julev ‐ ja lullisámegiela ovddabeallái davvisámegiela boahttevaš kurssiin.
Her kunne Sametinget (og for den del Samisk høgskole) vært flinkere til å forklare hvilke konsekvenser av endringene med sterkere prioritering av lule‐ og sørsamiske kurs ville få for framtidige kurs i
Mii leat ožžon dan ipmárdusa ahte máŋga giellaguovddáža vásihit ahte Sámedikki 5‐jagi rávisolbmuidoahppoprográmma lea fáhkka heaittihuvvon dahje garrasit gáržžiduvvon, ja dat lea
nordsamisk. Vi har et inntrykk av at Sametingets 5‐årige voksenopplæringssatsing ved mange språksentre oppleves som avbrutt eller sterkt svekket, og at dette har ført til stor frustrasjon og usikkerhet rundt fremtidig organisering og finansiering av språkkurs.
dagahan ollu heajos miela ja eahpesihkkaris dili dan ektui movt boahttevuođas galget organiseret ja ruhtadit giellakurssiid.
At kursene kan videreføres (med en noe begrenset involvering fra Samisk høgskole) og med annen finansiering fra Sametinget, burde ha vært formidlet til språksentrene på et tidligere tidspunkt.
Livčče miha árabut galgan čilget giellaguovddážiidda ahte sii sáhttet kurssiiguin joatkit (vaikko vel Sámi allaskuvla ii sáhte ge nu ollu šat leat fárus) ja ahte lea vejolaš oažžut daidda eará ruhtadeami Sámedikkis.
Det kan også være utfordringer i kontakten med Sametinget at tidspunktet for innmelding av budsjettbehov må gjøres før Sametingsbudsjettet med prioriteringene blir lagt fram, og at det er korte frister fra budsjettets offentliggjøring til søknadsfristene på de ulike virkemiddelordningene.
Sámedikki oktavuođa doalaheapmi sáhttá maid šaddat geahččalusaid sisa dan dihte go giellaguovddážiid bušeahttadárbbuid dieđiheapmi galgá dahkkot ovdal go Sámedikki bušeahtta gárvvistuvvo daid vuoruhemiiguin mat das leat, ja go lea nu oanehis áigi bušeahta almmuheami rájes daid iešguđetlágan váikkuhandoarjjaortnegiid ohcanáigemeriide.
Kontakt med politisk nivå i Sametinget blir ikke nevnt så ofte, men når politikerne en sjelden gang dukker opp på språksenteret, er det en fin mulighet til å diskutere aktuelle problemstillinger.
Oktavuohta Sámedikki politihkalaš dásiin ii namuhuvvo nu dávjá, muhto go politihkkárat muhtun hárve háve skuvihit giellaguovddážii, de lea buore vejolašvuohta singuin ságastallat áigeguovdilis váttisvuođaid birra.
Den svært så politiserte institusjonsmeldinga til Sametinget med fokus på robustgjøring gjennom
Sámedikki Institušuvdnadieđáhus, mii lea hui politihkalaš dieđáhus, mas deattuha dan ahte muhtun giellaguovddážiid seađášii laktit eará sámi institušuvnnaide, vai šaddet
sammenslåing av enkelte språksentre med andre samiske institusjoner er ikke møtt med særlig entusiasme hos språksentrene.
nannoseappot, ii leat boktán beare stuora beroštumi giellaguovddážiin.
Den ble heller ikke umiddelbart fulgt opp i forhold til de samiske språksentre som ble spesielt omtalt, delvis på grunn av sterk motstand fra språksentrene selv og deres eiere.
Ja ii dieđáhus čuovvoluvvon ge daid giellaguovddážiid ektui mat das namuhuvvojedje, várra danin go sihke guovddážat ja daid oamasteaddjit eai dorjon dieid jurdagiid.
For Várdobáki ser det imidlertid ut for å komme en endring i organisasjonsform, hvor blant annet Sametinget vil inn på eiersiden i forbindelse med nytt bygg.
Muhto Várdobáiki gal orro nuppástahttemin organiserenmálle, dan oktavuođas go leat huksemin ođđa vistti, ja de dáidá earet eará Sámediggi boahtit oamasteaddjin.
12.8 Hvordan følger språksentrene opp Sametingets krav om likestilling, spredning i ulike målgrupper, samt måling av brukertilfredshet ?
12.8 Movt čuovvolit giellaguovddážat Sámedikki gáibádusaid mat gusket dásseárvui ja iešguđetlágan ulbmiljoavkkuid olaheapmái – ja movt isket leat go geavaheaddjit duhtavaččat ?
De aller fleste språksentrene har siden Sametinget innførte dette som et krav, gjort vurderinger rundt virksomhetens fremme av likestilling.
Dan rájes go Sámediggi mearridit diekkár gáibádusaid, de leat eanas giellaguovddážat árvvoštallan movt sii ovddidit dásseárvvu iežaset doaimmain.
Språksentrene fungerer i stor grad i et brukerstyrt marked, og kan i begrenset grad velge
Dan oaidná jahkeraporttaid árvvoštallamiin, ja
sine «kunderš selv.
muhtun muddui dat lea maid áššin go giellaguovddážat plánejit iežaset doammaid.
Da er det lettere å vurdere likestilling i forhold til egne fast og timebaserte ansatte, styresammensetning der det er aktuelt.
De lea ge álkit árvvoštallat man muddui leat ovddidan dásseárvvu bissovaš ja gaskaboddosaččat bálkáhuvvon bargiid dáfus, ja maiddái stivralahtuid válljemis, guovddážiin main lea stivra.
Selv om en bestreber seg for å få en balansert sammensetning med kvinner og menn representert, er det ikke alltid slik at en velger «på øverste hylleš.
Vaikko vel geahččalit ge oažžut oalle muddui seamma ollu nissonolbmuid go dievdduid bealis ovddasteddjiid, de duohta dilis dat sáhttá leat váttis,
Noen sentre har et hovedfokus på voksne, og har i mindre grad rettet seg mot barn og unge.
go eai sii álo beasa válljet «bajemus hildusš.
styrke kunnskapen om det samiske blant barn og unge og skape språkarenaer for barn med samisk i skole og barnehage, er viktig for at en slik prioritering vokser fram.
Muhtun guovddážat barget earenoamážit rávisolbmuid várás, ja eai nu bearehaga mánáid ja nuoraid doaimmaiguin.
Men også språksentre uten kommunal organisering har jobbet konkret mot ungdom.
Muhto maiddái guovddážat mat eai leat organiserejuvvon suohkanvuollásažžan, leat dihtomielalaččat bargan nuoraiguin. Sihke Várdobáiki,
Både Várdobáiki, Aajege og Árran har hatt viktige satsinger mot denne målgruppen.
Aajege ja Árran leat lágidan dehálaš nannendoaimmaid dien ulbmiljovkui.
Enkelte språksentre har hatt utfordringer med å nå målgruppen eldre.
Muhtun giellaguovddážat leat veaháše rahčan olahit vuorasolbmuide iežaset fálaldagaiguin, mat maid leat ulbmiljoavku.