pere/sami_parallel huggingface dataset:
Så avtok tallene raskt og ble halvert i løpet av en ti- til tolvårsperiode.
Dasto njidje logut jođánit ja ealut unno beliin 10-12 jagi áigodagas.
Figur 4.29 Reintall i vårflokk 1946–2012.
Govus 4.29 Boazolohku giđđaealus 1946-2012.
Varanger / Polmak, Karasjok og Kautokeino (Egen sammenstilling basert på ressursregnskapsdata)
Várjjat / Buolbmát, Kárášjohka ja Guovdageaidnu (Ieš guorahallan resursarehketdoalu dieđuid)
Til sammenlikning er ikke de høyeste reintallene i Polmak / Varanger særlig mye høyere enn de høyeste på 1950-tallet (Tømmervik et al.
Go buohtastahttá Buolbmágiin / Várjjagiin de eai leat doppe dat alimus boazologut ollu eambbo go alimus lohku, mii lei 1950-logus (Tømmervik et al.
Karasjok 28600, Kautokeino 62061 Karasjok 27596 i 1972, Kautokeino 55455 i 1965 28078 i 2011, 27608 i 1989 24000 i 1956
Kárášjohka 28600, Guovdageaidnu 62061 1972 Kárášjogas 27596, 1965 Guovdageainnus 55455 28078 2011, 27608 1989 24000 1956
~ 85 ~ kontroll med reinflokkene, førte de samtidig til en kostnadseksplosjon (Tømmervik et al.
Seammás go mohtorfievrrut adde eambbo vejolašvuođa vánddardit ja lihkadit ja eambbo bearráigeahččat ealuid, de maid golut sakka lassánedje (Tømmervik et al.
2009, Riseth 2000, 2009).
2009, Riseth 2000, 2009).
Polmak / Varanger representerer sammen med sørsamisk område de klareste kontrastene til Karasjok og Kautokeino.
Buolbmát / Várjjat ovddastit ovttas lullisámi guovlluid daid čielgaseamos kontrásttaid Kárášjohkii ja Guovdageidnui.
Figur 4.30 Tetthet av rein i Finnmark (Statens reindriftsforvaltning 2014:18)
Govus 4.30 Man ollu bohccot eatnama ektui Finnmárkkus (Stáhta
Figur 4.30 bekrefter at tettheten av rein i Polmak / Varanger er mer stabil enn i de andre underregionene.
Govus 4.30 duođašta dan ahte boazolohku eatnama ektui Buolbmágis / Várjjagis lea eambbo dásset go dain eará guovlluin Finnmárkkus.
I figur 4.20 har jeg vist at i Vest-Finnmark er det de indre distriktene, som ligger nærmest vinterbeiteområdene, som har størst reintetthet og de laveste slaktevektene, mens kystdistriktene gjennomgående har lavere reintetthet og høyere slaktevekter.
Govus 4.20 lean čájehan ahte Oarje-Finnmárkkus leat dat siskkimus orohagat (naniorohagat), mat leat dálveorohagaid lagamusas, gos leat eanemus bohccot eatnamiid ektui ja gos leat dat geahppaseamos njuovvandeattut, seammás go riddoorohagain leat unnit bohccot eatnamiid ektui ja losit njuovvandeattut.
For Varanger / Polmak, derimot, viser gjennomgangen foran at slaktevektene har holdt seg innenfor normene, samtidig som produksjonen har holdt seg på et rimelig høyt nivå.
Várjjagis / Buolbmágis ges čájehit ahte njuovvandeattut leat bisson norpmaid siskkobealde, seammás go buvttadeapmi lea doalahuvvon alla dásis.
4.3.2.9 Helhetlig oppsummering Dette avsnittet oppsummerer en del av de viktigste poengene i den regionale gjennomgangen foran.
Dán oasis čoahkkáigeasán muhtin daid deháleamos čuoggáid maid lean dás ovdalis čađahan guovlluid mielde.
Figur 4.31 Reintallsutvikling – områdene sør for Finnmark (Statens reindriftsforvaltning 2014:20)
Govus 4.31 Boazologu ovdáneapmi – guovlluin lullelis Finnmárkku (Stáhta boazodoallohálddahus 2014:20)
Figur 4.31 viser at reintallet i Sør-Trøndelag / Hedmark er nokså stabilt, mens det svinger en del i Nord-Trøndelag og nokså mye i Troms og Nordland.
Govus 4.31 čájeha ahte boazolohku Lulli-Trøndelagas / Hedemárkkus lea oalle dásset, seammás go boazolohku eambbo rievddada Davvi-Trøndelagas ja oalle ollu Tromssas ja Nordlánddas.
Polmak / Varanger og Sør-Trøndelag / Hedmark er også på et høyt nivå.
Buolbmágis / Várjjagis ja Lulli-Trøndelagas / Hedemárkkus lea maid alla dássi.
Videre har Nord-Trøndelag kommet under normen.
Davvi-Trøndelaga lea maid boahtán norpma vuolábeallái.
Gjennomsnittlig reintall pr. siidaandel (Økonomisk utvalg 2013:21)
Gaskamearálaš boazolohku juohke siidaoasi nammii. (Ekonomalaš lávdegoddi 2013:21)
Figur 4.33 viser at kjøttinntektene pr. siidaandel er høye bare i Polmak / Varanger og Sør-Trøndelag / Hedmark.
Govus 4.33 čájeha ahte biergosisaboađut juhke siidaoasi ektui leat dušše Buolbmágis / Várjjagis ja Lulli-Trøndelagas / Hedemárkkus.
Figur 4.34 viser at det bare er tamreinlagene, Polmak / Varanger og Sør-Trøndelag / Hedmark som dekker, eller er i nærheten av å dekke kostnadene sine med kjøttinntekter, og at erstatninger spiller en meget viktig rolle i Nord-Trøndelag, Nordland og Troms.
Govus 4.34 čájeha ahte leat dušše boazosearvvit, Buolbmát / Várjjat ja Lulli-Trøndelaga / Hedemárku mat gokčet, dahje measta nagodit gokčat, goluid biergosisaboađuiguin. Davvi-Trøndelagas, Nordlánddas ja Tromssas ges leat buhtadusat stuora ávkin ealáhussii.
Figur 4.35 Totale inntekter og kostnader per siidaandel (Økonomisk utvalg 2013:56) Figur 4.35 viser at de fleste Finnmarks-sonene har lite overskudd eller til og med negativt resultat pr. siidaandel, mens Polmak / Varanger og områdene sør for Finnmark har et middels eller stort overskudd.
Govus 4.35 Obbalaš sisaboađut ja golut juohke siidaoasi ektui (Ekonomalaš lávdegoddi 2013:56) Govus 4.35 čájeha ahte eanas Finnmárkku guovlluin lea unnán badjelbáza dahje vel negatiivvalaš boađus ge juohke siidaoasi ektui, seammás go Buolbmágis / Várjjagis ja guovlluin lullelis Finnmárkku leat gaskageardán dásis dahje lea stuora badjelbáza.
Som figur 4.1 illustrerer, er bærekrafta i reindrifta avhengig av både kritiske enkeltfaktorer og balansen mellom produksjonssystemet og det institusjonelle systemet.
Nugo govus 1 čájeha, de dárbbaša boazodoalu ceavzilvuohta sihke kritihkalaš ovttaskas fáktoriid ja balánssa gaskal buvttadanvuogádaga ja dan ásahuslaš vuogádaga.
Tamreinlagene og reindrifta i Sør-Trøndelag har relativt sikre vinterbeiteforhold, mens Nord-Trøndelag er mer preget av kystklima.
Boazoservviin ja Lulli-Trøndelaga boazodoalus leat oalle sihkkaris dálveguohtoneatnamat, ja Davvi-Trøndelagas ges lea eambbo riddodálkkádat.
Som tallmaterialet påviser, er reindrifta i de sørligste områdene i utgangspunktet godt tilpasset produksjonsgrunnlaget med både optimalisert reintall og en optimalisert flokkstruktur, jf. figur 4.2.
Nugo logut čájehit, de lea boazodoallu dain lulimus guovlluin, gos lea buoremus vuođđu ja gos lea bures heivehuvvon buvttadanvuođđu optimaliserejuvvon boazologuin ja eallostruktuvrrain, geahča govus 2.
Tamreinlagene representerer lange tradisjoner i sørnorske fjellbygder.
Boazoservviin leat guhkes árbevierut Lulli-Norgga várregilážiin.
Innenfor det samiske reindriftsområdet var det reindrifta i Sør-Trøndelag / Hedmark, med Riast / Hylling som et førende distrikt, som gikk i spissen for produktivitetsrevolusjonen i reindrifta i Norge omkring 1980 (Riseth 2000, 2009).
Sámi boazodoalloguovlluin lei Lulli-Trøndelagas / Hedemárkkus, Riast / Hylling, geat álggahedje buvttadanrevolušuvnna Norgga boazodoalus birrasiid 1980 (Riseth 2000, 2009).
Men den viktigste årsaken var at bondesamfunnet var i ekspansjon opp mot fjellet, og at 1800-tallet var en meget nasjonalistisk epoke hvor bøndenes kår hadde stort politisk gjennomslag.
1800-logus lei hirbmat našunalisttalaš áigodat, goas boanddain lei hui stuora dadjamuš politihkalaččat.
Felleslappeloven og utredninger fra såkalte «Fjeldfinnkommisjonerš (Berg 1990), støttet av «vitenskapeligeš teorier som gjorde samene til sene innvandrere i disse områdene (Jünge 2005), gjorde det også meget vanskelig for reindrifta innenfor reinbeitedistriktene å forsvare sine interesser mot bønder som ekspanderte og anla setervoller på reindriftas mest intensivt brukte sommerområder (melketrøer).
Oktasašsámelága ja guorahallamiin dan nu gohčoduvvon «Boazosápmelaččaid lávdegottisš («Fjeldfinnkommisjonerš) (Berg 1990), maid “ dieđalaš ” teoriijat dorjo, dagahedje sápmelaččaid sisafárrejeaddjin, geat maŋŋil leat boahtán daidda guovlluide (Junge 2005). Diet maid dagahii váttisvuođaid orohagaide cakkadit iežaset beroštumiid boanddaid vuostá, geat lassánedje guvlui ja ásahedje geassesajiid boazodoalu eanemus adnon geasseguohtumiidda (livvasajiide).
Reorganisering og nyorientering av reindrifta i Røros-området i etterkrigstida og fram mot 1980-tallet førte til stor produksjonsmessig og økonomisk framgang fra omkring 1980.
Go ođđasit organiserejedje ja ođđa čuvgejupmi šattai boazodoalus Plassje guovlluin maŋŋel soađi gitta 1980-lohkui, de ovdánedje ollu 1980-logu rájes buvttadeami ektui ja ekonomalaččat.
Sørsamene var også førende i NRL i den avgjørende epoken da grunnlaget for den nye reindriftspolitikken med både hovedavtalen for reindrifta (1976) og ny reindriftslov (1978) ble lagt.
Ledje ge lullisápmelaččat geat ovddas manne NBRas dan áigodagas go galge vuođđudit dan ođđa boazodoallopolitihka, go álggahedje boazodoallo váldošiehtadusa (1976) ja go ođđa boazodoalloláhka (1978) bođii.
Ei endring av reindriftsloven i 1996 styrket reindriftas posisjon noe, men viktigere var en plenumsdom i Høyesterett (Selbu-dommen) som slo fast at reindriftas rettigheter skulle vurderes ut fra dens egne forutsetninger.
Rievdadeami mii bođii boazodoallolágas 1996 nannii boazodoalu sajádaga veahá, muhto Alimusrievtti plenumduopmu (Selbu-duopmu) lei buoret, mii celkkii ahte boazodoallo rievttit galge veardiduvvot iežaset eavttuid vuođul.
Nordland og Troms utgjør kjerneområder i regionen med ugunstig vinterklima (Tveraa mfl.. 2007), og slaktevektmaterialet i næringsoversikten bekrefter oppsummeringen til Tveraa mfl. av at reinsdyrene i disse områdene utvikler mer robust kroppsstørrelse og høyere toleranse mot vanskelige vintre.
Nordlánda ja Tromsa leat dat guovllut gos ii leat nu buorre dálvedálkkádat (Tveraa m. fl.2007), ja njuovvandeaddomateriála ealáhuslistus maid duođašta daid čálliid čoahkkáigeasu, go bohccot dain guovlluin leat mihá stuoribut ja de cevzet maid buorebut goavvi dálvviid.
Etter dette har det vært gjennomført høringsrunder og forhandlinger mellom statene i to omganger; de siste ble sluttført i 2009.
Maŋŋil dán lea leamaš gulaskuddanáigodagat ja stáhtat leat šiehtadallan guktii, maŋemus loahpahuvvui 2009.
Konvensjonen ble undertegnet av begge statene i 2009, men ble ikke ratifisert.
Konvenšuvdna vuolláičállui goappaš stáhtain 2009, muhto ii ratifiserejuvvon.
Det kunne umiddelbart virke som om svenske myndigheter støttet «sineš samer gjennom sin henvisning til at Lappekodisillen gjelder, men Sveriges forhandlingsleder 2003–2005 Lars Norberg har avslørt et mindre flatterende bilde.
Orru dego nu ahte Ruoŧa eiseválddit dorjo iežaset sápmelaččaid dás go oaivvildit ahte lea Lappekodicilla mii gusto, muhto Ruoŧa šiehtadallan ovddasteaddji Lars Norberg lea geažuhan ahte dat ii leat nu ovdamunni.
Etter at Sverige sa nei til en forlenging, presenterte Norberg en strategi for at Sverige skulle kreve at svenske reindriftsamer fikk tilbake områder de hadde tapt i 1972.
Maŋŋil go Ruoŧŧa logai ahte eai áiggo guhkidit konvenšuvnna, ovdanbuvttii Norberg strategiija Ruŧŧii, mas Ruoŧa boazosápmelaččat galge gáibidišgoahtit ruovttoluotta guovlluid maid ledje massán 1972 konvenšuvnnas.
Kort tid etter dette ble den erfarne diplomaten løst fra sitt oppdrag (Norberg 2007).
Dakka maŋŋil dien, de šattai dat hárjánan diplomáhtta heaitit ámmáhis (Norberg 2007).
Sametingene i Norge og Sverige fikk i september 2012 sammen med Svenska Samernas Riksförbund og Norske Reindriftssamers Landsforbund som oppdrag fra norsk og svensk regjering å arbeide videre
Čakčamánu 2012 oaččuiga Norgga ja Ruoŧa Sámedikkit ovttas Ruoŧa Sámiid Riikabellodagain ja Norgga Boazosápmelaččaid
~ 91 ~ med å få til en norsk-svensk reinbeitekonvensjon som ivaretar alle parters rettigheter og interesser på en god måte.
Riikkaservviin ovddasvástádusa Norgga ja Ruoŧa ráđđehusain bargat viidásit oažžut fas Norgga-Ruoŧa boazoguohtonkonvenšuvnna, mii vuhtii váldá buohkaid rivttiid ja beroštumiid buori vuogi mielde.
En grenseoverskridende samisk arbeidsgruppe ledet av Sametinget i Norge la i mars 2014 fram forslag til en ny konvensjonstekst.
Riikarasttildeaddji sámi bargojoavku, maid Norgga Sámediggi jođihii, buvttii ovdan árvalusa ođđa konvenšuvdnatekstii njukčamánu 2014.
Nå er det opp til de to statene å sørge for at 42 reinbeitedistrikter og samebyer endelig får ordnede forhold på tvers av riksgrensen.
Dál lea dan guovtti stáhta duohken fuolahit ahte 42 boazoorohaga ja čearu viimmat ožžot fas ortnet dilálašvuođaid riikarájiid rastá.
Situasjonen i Varanger / Polmak likner mer på den sørsamiske både gjennom at det er færre reineiere, og at de tidlig utviklet strategier som fokuserte både kalveslakt og økonomisk overskudd.
Dilli Várjjagis / Buolbmágis sulastahttá eambbo dan lullisámi málle, go doppe leat unnit boazoeaiggádat ja go sii áigá ráhkadedje strategiijaid mas barget dan ala ahte njuvvet eambbo misiid ja vai šaddá ekonomalaš badjelbáza.
Sommerbeitegrensning og et åpent landskap med få naturlige grenser og et stort antall reindriftshushold og siidaer gjorde også disse områdene ekstra sårbare for ekspansjon (Riseth & Vatn 2009).
Geassesiidarájiid ja rabas viiddis eatnamat, gos leat unnán lunddolaš rájit, ja ollu boazodoallobearraša ja siidda, dahke maid daid guovlluid hui raššin viidáneapmái (Riseth & Vatn 2009).
Stortingsmeldinga En bærekraftig reindrift (St. meld 28 (1991–1992)) evaluerte reindriftspolitikken og la opp til økt selvstyre i næringa.
Stuoradiggedieđáhus “ Ceavzilis boazodoallu ” (St. meld 28 (1991-92)) guorahalai boazodoallopolitihka ja adde eambbo iešstivrema ealáhussii.
På slutten av 1990-tallet stilte NRL krav om å få utredet en ny reindriftslov, i pakt med næringas egne behov.
Loahpas 1990-logu gáibidii NBR čielggadit ođđa boazodoallolága, boazodoalu dárbbuid ektui.
Dette ble tatt til følge av myndighetene.
Dien doahttaledje eiseválddit.
Utredninga (NOU.
Čielggadeamis (NAČ.
2001:35) ga siidainstitusjonen, som ble oversett i reindriftsloven av 1978, en sentral plass.
2001:35) adde siidadilálašvuhtii guovddáš saji, juoga maid 1978 boazodoalloláhka ii vuhtiiváldán.
Dette rimer godt med moderne fellesressursforskning som (jf. tekstboks 1) tilrår mest mulig selvstyre og begrenset myndighetsinnblanding.
Dat heive bures oktii dainna ođđaáigásaš oktasašresursadutkamiin (geahča teakstaboksa 1), mas eanemus lági mielde lea iešstivren ja mas ráddje eiseválddiid
~ 92 ~ lovvedtak i 2007, og det synes å ha vært en rimelig samstemmighet om at man nå fikk en tjenlig reindriftslov (Gundersen & Riseth, 2013).
~ 95 ~ seaguheamis. Dasto lei ollu oktavuohta ja gulahallan departemeanttain, Sámedikkiin ja NBR dan áigodagas go barge guorahallamiin dasságo ođđa láhka mearriduvvui 2007, ja orru leamaš oalle ovttajienalašvuohta dasa ahte dál ožžo dohkálaš boazodoallolága (Gundersen & Riseth, 2013).
Hovedfunnene i denne rapporten var følgende: Målet om en økologisk bærekraftig reindrift er fremdeles ikke realisert.
Váldogávdnosat dán raporttas leat čuovvovaččat: (1) «Mihttu oažžut ekologalaš ceavzilis boazodoalu ii leat vel olahuvvon.
Det er fremdeles vesentlige svakheter i Landbruks- og matdepartementets styring for å nå målet om bærekraftig reindrift, selv om styringen er forbedret.
š (2) «Leat ain oinnolaš headjuvuođat Eanandoallo- ja biebmodepartemeantas stivremis, dan ektui movt joksat ceavzilis boazodoalu, vaikko stivren lea šaddan buoret.
Det er avdekket svakheter ved bruken av reindriftsloven og reindriftsavtalen for å sikre en bærekraftig reindrift. (Riksrevisjonen 2012:9) I sine merknader går revisjonen først igjennom omfanget av overbeiting.
š (3) «Lea čájehuvvon ahte boazodoalloláhka ja boazodoallošiehtadus leat báneheamit go galgá sihkkarastit ceavzilis boazodoaluš (Riikarevišuvnna 2012:9).
Revisjonen anser også at Stortingets mål ikke er realisert, og påpeker at den økonomiske situasjonen for reineierne i Finnmark er forverret. Videre sier revisjonen at det ikke er «mulig å vurdere om reindriften er økonomisk og kulturelt bærekraftig fordi målene ikke er tilstrekkelig operasjonalisertš.
Revišuvdna oaidná maid Stuoradikki mihttu ii leat čađahuvvon ja čujuhit ahte Finnmárkku boazoeaiggádiid ekonomalaš dilli lea vearáskan ja dadjet maid ahte «ii leat vejolaš veardádallat leago boazodoallu ekonomalaš ja kultuvrralaččat ceavzil, go mihtuid eai leat doarvái bures doaimmahanš.
Riksrevisjonen mener prosessen med å få vedtatt bruksregler som skal avklare beitebruk og fastsette øvre reintall, har tatt for lang tid, og understreker også hvor viktig det er å fastsette bruksregler med øvre reintall for vinterbeitedistriktene. I tillegg peker man på at
Riikarevišuvdna oaivvilda ahte proseassa oažžut dohkkehuvvot
~ 93 ~ departementet må ta et tydeligere ansvar for å utarbeide reduksjonsplaner og gjennomføre reduksjonen.
Dasa lassin čujuhit ahte departemeanta ferte eambbo ovddasvástádusa váldit ráhkadit unnidanplánaid ja čađahit boazologu unnideami.
Hvordan skal dette forstås ?
Movt dán galgá ipmirdit ?
Dersom målet om økologisk bærekraft er fullstendig overordnet målene om økonomisk og kulturell bærekraft, hvorfor er det da så viktig med styringsinformasjon i forhold til disse kriteriene ?
Jus ekologalaš ceavzilvuohta boahtá ovdalii go ekonomalaš ja kultuvrralaš ceavzilvuohta, manne de lea nu dehálaš stivrejumi dieđuin daid eavttuid ektui ?
Etter Riksrevisjonens vurderinger er dette for lang tidš (Riksrevisjonen 2012:9).
Riikarevišuvnna árvvoštallama mielde lea dat beare guhkes áigiš (Riikarevišuvdna 2012:9).
Retorisk kan man spørre: Hva er fire og et halvt år mot over 30 år uten positive resultater ?
Retoralaččat sáhttá jearrat: Mii lea njeallje ja bealle jagi positiivvalaš bohtosiid haga 30 jagi ektui ?
Dette fordi forholdsmessig reduksjon (med, om nødvendig, tvangsmessig gjennomføring) klart vil ramme unge (med lite rein) og andre som har tilpasset seg gjennom å redusere, mest, mens de store nok en gang kommer relativt best ut.
Dan doaivvun go heivehuvvon unnideapmi (bákkuin čađahuvvo, jus lea dárbu) čielgasit čuohcá nuoraide (geain leat unnán bohccot) ja earáide geat juo leat unnidan ealuideaset, seammás go “ stuorámusaide ” boahtá leat buorrin.
Oppsummering og konklusjon
Čoahkkáigeassu ja konklušuvdna
~ 95 ~ sagt at de bør være retningsgivende for hvordan sosialøkologiske systemer som er basert på fellesressurser, kan forvaltes på en bærekraftig måte.
Dasto lean váldán mielde daid nu gohčoduvvon nanu oktasašresursaásahusaid hábmenprinsihpaid ja lohkan ahte dat berrejit leat ráđđeaddin dasa movt ceavzilvuođa vugiin sáhttá hálddašit sosiálaekologalaš vuogádagaid, mat leat heivehuvvon oktasašresurssaide.
Den kulturelle bærekrafta viser i tillegg til reindriftsloven også til grunnlovens § 110 a, til folkeretten og til Norges forpliktelse overfor samene som urfolk.
Dat kultuvrralaš ceavzilvuohta čujuhuvvo lassin boazodoalloláhkii, maiddái §110a vuođđoláhkii, álbmotriektái ja Norgga geatnegasvuhtii sápmelaččaid ektui nugo eamiálbmogiin.
Ikke minst gjennom nordområdepolitikken og myndighetenes satsing på gruvedrift er det grunn til å forvente et tiltakende arealpress mot reindriftas naturgrunnlag framover.
Earret eará davviguovlluidpolitihkain ja eiseválddiid áŋgiruššan ruvkedoaimmaide lea ágga vuordit ahte boazodoalu guohtoneatnamiidda lassánit
De pågående klimaendringene skaper mange utfordringer for reindrifta (Riseth mfl.. 2009), ikke minst kan skogsutbredelsen på områder som Finnmarksvidda bidra til betydelig reduksjon av vinterbeitekapasiteten (Karlsen mfl.. 2012).
Klimárievdamat, mat dál dáhpáhuvvet, dagahit hástalusaid boazoealáhussii (Riseth ja earát 2009), earret eará sáhttá guovlluid vuovdiluvvan, nugo Finnmárkku duoddaris, dagahit ahte guohtoneanakapasitehta unnu (Karlsen ja earát 2012).
Den Herder mfl. (2004) viste at en reintetthet høyere enn 3–4 rein / km holder tilbake vierkratt i Nord-Finland.
Den Herder ja earát (2004) duođaštedje ahte doppe gos leat eambbo go 3-4 bohcco juohke km, doppe ii vuovdiluvvan nu bahul Davvi-Suomas.
På rikere berggrunn vil en kunne ha betydelig større reintall (Olofsson & Oksanen 2005, Riseth & Oksanen 2007, Tømmervik mfl..
Doppe gos lea buoret šaddogeardi, doppe sáhttet leat arvat eambbo bohccot (Olofsson & Oksanen 2005, Riseth & Oksanen 2007, Tømmervik ja earát.
2010) før det biologiske mangfoldet reduseres.
2010) ovdal go biologalaš valljivuohta njiedjá.
Samtidig er reinbeiting av et visst omfang viktig for at mange sårbare fjellplanter skal overleve (Olofsson & Oksanen 2005).
Seammás go boazoguohtun vissis mearis lea mávssolaš, vai ollu hearkkes duottaršattut cevzet (Olofsson & Oksanen 2005).
Det er også grunn til å minne om det uventet positive resultatet fra overvåkingsprogrammet for disse lavbeitene: Gjenveksten var langt raskere enn tidligere studier tilsa (Tømmervik mfl.. 2012).
Lea maid dehálaš muitit daid vuordemeahttumis positiivvalaš bohtosiid maid gozihanprográmma dagai dáin jeageleatnamiin: Ođđasit šaddan dáhpáhuvai mihá jođáneabbo go ovdalaš dutkamat dadje (Tømmervik ja earát 2012).
I Nord-Trøndelag er dette problemet enda større enn i Nordland og Troms, og det er også et klart problem i Sør-Trøndelag / Hedmark.
Davvi-Trøndelagas lea dát váttisvuohta ain stuorit go Nordlánddas ja Tromssas, ja lea maid hui stuora váttisvuohta vel Lulli-Trøndelagas / Hedemárkkus maid.
Store deler av reindrifta i Kautokeino og Karasjok er i økologisk og økonomisk ubalanse, men tilpasningen av reintallet kan ikke skje på en anstendig og effektiv måte uten at myndighetene respekterer reindriftssamenes kultur og selvbestemmelse i samsvar
Stuora oassi Guovdageainnu ja Kárášjoga boazodoalus ii leat ekologalaš ja ekonomalaš balánssas.
~ 97 ~ med Norges internasjonale forpliktelser.
Boazologu heiveheapmi gal ii sáhte dáhpáhuvvat ávddalaš ja beaktilis vugiin, nu guhká go eiseválddiid eai doahttal boazosápmelaččaid kultuvrra ja iešmearrideami, nugo Norga lea riikkaidgaskasaččat geatnegahtton.
For å styrke bærekrafta i reindrifta vil jeg tilrå følgende: Myndighetene må benytte den kommende stortingsmeldinga om bærekraft i reindrifta til å utvikle en politikk for å styrke beskyttelsen av reindriftas driftsområder.
Vai boazodoalu lea ceavzilvuohta, de ávžžuhan čuovvovaččat: Eiseválddit fertejit boahtte Stuoradiggedieđáhusas boazodoalu ceavzilvuođa birra ovddidit politihka, mii čielgaseappot gáhtte boazodoalu doaibmaguovlluid.
Konsultasjonsordningen som ble etablert i 2005, må brukes mer aktivt for å utvikle en forpliktende dialog med reindriftssamene, NRL og Sametinget.
Konsultašuvdnaortnet mii álggahuvvui 2005, ferte eambbo aktiivvalaččat geavahuvvot, vai ovddida geatnegahtton gulahallama boazosápmelaččaiguin, NBR ja Sámedikkiin.
Myndighetene må gi reindrifta i Finnmark og reindriftas organer ro til å fastsette bruksregler og påfølgende reduksjon av reintall.
Eiseválddit fertejit Finnmárkku boazodollui ja boazodoallo orgánaide addit ráfi mearridit doaibmanjuolggadusaid ja nu maid unnidit boazologu.
Forslaget fra den samiske arbeidsgruppa ledet av Sametinget i Norge til ny reinbeitekonvensjon med Sverige må søkes ratifisert og iverksatt snarest.
Sámi bargojoavku, maid Norgga Sámediggi jođihii, árvalii boazoguohtonkonvenšuvnna Ruoŧain. Dan ferte ohcat ratifiserejuvvot ja doibmii bidjat jođáneamos lági mielde.
Myndighetene må utforme en rovdyrpolitikk som tar mye klarere hensyn til reindrifta og andre beitebrukere.
Eiseválddit fertejit hábmet boraspirepolitihka, mii čielgaseabbo vuhtiiváldá boazoealáhusa ja eará guohtoneana geavaheddjiid.
Referanser Berg, B. A. (1990).
Referánssat Berg, Bård A. 1990.
Myndighetenes behandling av konflikten mellom reindriftssamer og bønder i Nordland, Trøndelag og det søndenfjeldske på 1880- og 1890-tallet.
Myndighetenes behandling av konflikten mellom reindriftssamer og bønder i Nordland, Trøndelag og det søndenfjeldske på 1880 og 1890-tallet.
En undersøkelse med utgangspunkt i forarbeider og innstillinger fra Lappekommisjonene av 1889 og 1892.
En undersøkelse med utgangspunkt i forarbeider og innstillinger fra Lappekommisjonene av 1889 og 1892.
Hovedoppgave i historie.
Hovedoppgave i historie.
Institutt for samfunnsvitenskap.
Institutt for samfunnsvitenskap.
Tromsø: Universitetet i Tromsø.
Universitetet i Tromsø.
Bitustøyl, K. (2013).
Våren 1990.
Sørsamiske kulturimpulsar i sør – ei underkjent historie.
Bitustøyl, Kjell (2013) Sørsamiske kulturimpulsar i sør- ei underkjent historie.
I: B. Fossum (red..) Åarjel – saemieh.
I: Fossum, Birgitta (red) Åarjel – saemieh.
Samer i sør.
Samer i sør.
Årbok nr. 11.
Årbok nr. 11.
Saemien Sijte 50 år, s. 59–71.
Saemien Sijte 50 år.
Snåsa: Saemien Sijte.
Saemien Sijte. Snåsa:59-71.
Danell, Ö. (2010).
Danell, Öje (2010). ”
Renskötseln och rovdjuren.
Renskötseln och rovdjuren. ”
Rangifer Report 14, s. 78–79.
Rangifer Report 14: 78-79.
Danielsen, I.E., og Riseth, J. Å. (2010). Sikring av en bærekraftig reindrift i Trollheimen.
Danielsen, Inge Even & Riseth, Jan Åge (2010): Sikring av en bærekraftig reindrift i Trollheimen.
Gjennomgang og vurdering av den driftsmessige situasjonen.
Gjennomgang og vurdering av den driftsmessige situasjonen.
Utredningsoppdrag for Landbruks- og matdepartementet.
Utredningsoppdrag for Landbruks- og Matdepartementet.
Rapport 11/2010.
Rapport 11/2010.
Tromsø: Norut Tromsø.
Norut Tromsø. Tromsø.
den Herder, M., Virtanen, R., og Roininen, H. (2004).
den Herder, M., Virtanen, R.,& Roininen, H., 2004.
Effects of reindeer browsing on tundra willow and its associated insect herbivores.
Effects of reindeer browsing ontundra willow and its associated insect herbivores.
Journal of Applied Ecology, 41, s. 870–879.
Journal of Applied Ecology, 41, 870–879.
Fjellheim, S. (2012).
Fjellheim, Sverre. 2012.
Gåebrien Sijte – en sameby i Rørostraktene.
Gåebrien Sijte- en sameby i Rørostraktene.
(1904).
Røros.
Kosmo, A. J., og Lenvik, D. (1985). Ressurstilpasningen i reindriften. Landbruksøkonomisk Forum, 2/85:23–27. Lenvik, D. (1989). Utvalgsstrategi i reinflokken.
Gundersen, F. og J. Å. Riseth (2013):Diskurser om utviklingen av reindriften, samiske
5 Hva skjer med fiskeriene i de sjøsamiske fjordene ?
~ 103 ~ 5 Mii dáhpáhuvvá mearrasámi vuonaid guolástusaiguin ?
Else Grete Broderstad, dr.polit. faglig leder, Senter for samiske studier, UiT Norges arktiske universitet
Else Grete Broderstad, dr. polit. fágalaš jođiheaddji, Sámi dutkamiid guovddáš, UiT Norgga árktalaš universitehta
Einar Eythórsson, dr.polit, seniorforsker, Norsk institutt for kulturminneforskning
Einar Eythórsson, dr. polit, seniordutki, Norgga Kulturmuitodutkama Instituhtta
Sammendrag:
Čoahkkáigeassu: Dán artihkkalis geahčadit riddo- ja vuotnaguolásteami ovdáneami Finnmárkku ja Davvi
I denne artikkelen ser vi på utviklingen i kyst- og fjordfisket i kommuner med sjøsamisk befolkning i Finnmark og Nord-Troms ut ifra Fiskeridirektoratets statistikk over fangster og antall mindre fiskefartøyer og SSBs statistikk over antall fiskere etter kommune.
Romssa suohkaniin main leat mearrasámi ássit, dan vuođul maid lohkat Guolástusdirektoráhta statistihkas sálažiid ja smávit guolástanfatnasiid birra ja SGD:a statistihkas suohkaniid guolásteddjiidloguin.
Nedgangen er særlig tydelig i perioden etter 2000.
Njiedjan vuhtto erenoamážit áigodagas maŋŋel jagi 2000.
Et unntak fra dette generelle bildet er fiskeriene i «kongekrabbeområdetš; fjordkommuner øst for Nordkapp.
Spiehkastagat oppalaš govas leat guolástusat «gonagasreabbáguovllusš; vuotnasuohkanat nuorttabealde Davvinjárgga.
Der har antall båter under 11 meter, antall fiskere og fangstverdi, både når det gjelder kongekrabbe og torsk, økt i tiden etter 2008.
Doppe lea lohku fatnasiin, vuollel 11 mehtera, guolásteddjiidlohku ja bivdosálašárvu, sihke gonagasreabbá- ja dorskebivddus, lassánan áiggis maŋŋel 2008.
Utviklingen i Øst-Finnmark viser at fjordfiske fortsatt kan framstå som et attraktivt yrkesvalg og en livskraftig næring hvis rammebetingelsene legges til rette.
Ovdáneapmi Nuorta-Finnmárkkus čájeha ahte vuotnaguolásteapmi ain sáhttá leat geasuheaddji fidnoválljen ja elešis ealáhus jus rámmaeavttut leat sajis.
Med respons forstår vi her utviklingen i antall fiskere i gruppe I og gruppe II i perioden 1983–2013.
Responsan dán oktavuođas ipmirdit leat ovdáneapmi guolásteddjiidlogus joavku I:s ja joavku II:s áigodagas 1983-2013.
Vi har valgt å sette søkelys på de minste båtene – antall fartøy under 11 meter tilhørende disse kommunene, samt verdien av deres leveranser.
Leat válljen guovdilastit unnimus fatnasiid – lohku fatnasiin vuollel 11 mehtera, mat gullet dáidda suohkaniidda, ja daid bivdosállašiid
Takk til Bjørn Hatteng for hjelp til figurene som viser utviklingen i antall hoved- og biyrkefiskere.
Giite Bjørn Hatteng veahki ovddas govvosiiguin mat čájehit ovdáneami váldo- ja liigeámmátguolásteddjiid logus.
~ 101 ~ trend i antall fiskebåter under 11 meter og antall fiskere (både gruppe I og gruppe II) i de fleste kystkommuner.
~ 104 ~ árvvuid. Materiála sisttisdoallá maiddái eará válljejuvvon suohkaniid Finnmárkkus ja DavviRomssas.
Nedgangen er særlig tydelig i perioden etter 2000.
Lohkomateriála maid dás čájehit, leat viežžan Guolástusdirektoráhtas.
I noen kommuner er det en påfallende nedgang fra 2002 til 2004, som kan ha sammenheng med kondemneringsordningen som ble iverksatt fra 2002.
Njiedjan lea erenoamáš čalbmáičuohcci áigodagas maŋŋel 2000, muhtin suohkaniin lea njiedjan mearkkašahtti jagis 2002 gitta 2004 rádjái, mii sáhttá čadnon hilgunortnegii mii bidjui johtui 2002 rájes.
For de siste fem årene ser vi at nedgangen i antall mindre fartøyer og fiskere har stoppet opp eller snudd i området øst for Nordkapp, spesielt i fjordkommunene Porsanger, Tana og Nesseby.
Vássán viđa jagis oaidnit ahte smávit fatnasiid logu ja guolásteddjiidlogu njiedjan lea bisánan dahje jorggihan guovlluin nuorttabealde Davvisiidda, erenoamážit vuotnasuohkaniin Porsáŋggus, Deanus ja Unjárggas.
Slike mer permanente tilpasninger på lokalsamfunnsnivå krever samhandling med mange aktører også på regionalt og nasjonalt nivå.
Dakkár eanet bissovaš heiveheamit báikegoddedásis gáibidit ovttasbarggu gaskal ollu oasálaččaid maiddái regionála ja našunála Geahča maiddái Guolástus- ja riddodepartemeantta fáktáárkkaid C-7-2 og C-8-1.
Selv om oversikten over gyteplasser trolig ikke er fullstendig, gir den et oversiktsbilde av utbredelsen av lokal gyting i fjordene og omfanget av utfiskede / forlatte gyteplasser.
Vaikko gođđosajiid oppalašgovva árvideamis ii leat ollislaš, de aŋkke addá oppalašgeahčastaga vuonaid báikkálaš gođđama lávdamis ja guolásteami dihte gurrejuvvon / guđđojuvvon gođđobáikkiid mahtodagas.
Det er snakk om: 1) invasjon av grønlandssel, 2) kysttorsk som er blitt borte, og gyteplasser som ikke er mer, 3) reduksjon i tareskog og 4) kongekrabbens inntog.
Das lea sáhka: 1) dealjá leavvamis vuonaide, 2) riddodorski jávkamis ja gođđosajiin mat eai šat leat, 3)
Tabellen under viser at de økologiske endringene har skjedd til ulike tider.
Fávllis-prošeavttat / fierpmádat lea leamaš Sámi dutkamiid guovddážis, UiT Norgga árktalaš universitehtas.
Invasjonen av grønlandssel skjedde først i Varanger og nesten ti år senere i Porsanger, men grønlandsselen forsvant samtidig fra de to fjordene.
Sámi gelbbolašvuođaguovddážat leat leamaš guovddáš oasálaččat dutkanovttasbarggus, ja nu maiddái kanadalaš ja amerihká dutkit.
Det er også forskjell når det gjelder kysttorsk; i Varanger
Báikkálaš ekologalaš máhttu vuonain (váldodeaddu Porsáŋgguvuonas) lea leamaš okta dutkama váldofáttáin.
Fávllis-prosjektene / - nettverket har vært lokalisert ved Senter for samiske studier, UiT Norges arktiske universitet.
~ 106 ~ stárravuovddi unnumis ja 4) gonagasreappá leavvamis. Njealját rievdama orru veadjemeahttun máhcahit.
Samiske kompetansesentra har vært sentrale aktører i forskningssamarbeidet så vel som kanadiske og amerikanske forskere.
Tabealla vuollelis čájeha ahte ekologalaš rievdamat leat dáhpáhuvvon iešguđetge áiggis.
Lokal økologisk kunnskap i fjorder (med hovedvekt på Porsangerfjorden) har vært et hovedtema i forskningen.
Dealjá leavvan álggii álggos Várjjagis ja goasii 10 jagi maŋŋil Porsáŋggus, muhto dealjá jávkkai aktanis dan guovtti vuonas.
var den borte i omtrent ti år.
Riddodorski dáfus lea maiddái erohus, Várjjagis lei jávkosis birrasiid 10 jagi.
Tabell 5.1 En skjematisk oversikt over økologiske endringer i Varanger og Porsanger siden 1979 Varanger Porsanger Tidsperiode Reversibel / Irreversibel Tidsperiode Reversibel / irreversibel Invasjon av grønlandssel 1979–1989 Reversibel 1987–1989 Reversibel Kysttorsk og gytefelt blitt borte 1979–1989 Reversibel 1987– Irreversibel ?
Tabealla 5.1 Skoválaš oppalašgovva ekologalaš rievdamiin Várjjagis ja Porsáŋggus 1979 rájes Várjjat Porsáŋgu Áigodat Máhcaheaddji / Ii máhcaheaddji Áigodat Máhcaheaddji / Ii máhcaheaddji
Reduksjon i tareskog 1980-tallet Reversibel 1980-tallet Invasjon av kongekrabbe 1990– Irreversibel 2000– Irreversibel
Stárravuovddi unnun 1980-lohku Máhcaheaddji 1980-lohku Gonagasreabbá leavvan 1990- Ii máhcaheaddji 2000- Ii máhcaheaddji
Innføring av den individuelle fartøykvoteordningen for kystflåten i 1990.
1) Individuála fanasearreortnega ásaheapmi 1990:s, riddofatnasiid váste.
Kondemneringsordningen 2002–2009. Utviklingen av forvaltningsregimet for kongekrabben 2002–2008. Etablering av konkrete forvaltningstiltak begrunnet ut fra hensyn til sjøsamisk fiske og samiske lokalsamfunn.
2) Hilgunortnet 2002-2009. 3) Gonagasreappá hálddašanráđđema gárgedeapmi 2002-2008. 4) Konkrehta hálddašandoaibmabijuid ásaheapmi, maid vuođđun lei mearrasámi guolástusa ja sámi báikegottiid vuhtiiváldin.
Sammenligningen mellom Porsanger, Tana og Nesseby og andre utvalgte fjordområder og fiskevær i Finnmark og Nord-Troms viser likheter og ulikheter i tallmaterialet, og kan si noe om hvordan de ulike mestrings- og tilpasningsstrategiene har virket.
Buohtastahttimat gaskal Porsáŋggu, Deanu ja
5.4.1 Fartøykvoteordningen
~ 107 ~ Unjárgga ja eará válljejuvvon vuotnaguovlluid ja guollebivdohápmaniid Finnmárkkus ja Davvi-Romssas čájehit ovttalágánvuođaid ja erohusaid lohkomateriálas, ja sáhttet muitalit juoidá das movt iešguđetlágán birgehallan- ja heivehanstrategiijat leat doaibman.
Vilkåret for å få en såkalt fartøykvote var at fartøyet hadde fisket et visst kvantum torsk i de tre foregående årene fram til 1989.
Eaktun oažžut nu gohčoduvvon fanaseari lei ahte fanas galggai bivdán dihto meari dorski vássán golmma jagis gitta 1989 rádjái.
I Finnmark var dette også år med selinvasjon, som førte til at torskefangstene ble små.
Finnmárkkus lei daid jagiid maiddái njuorjoleavvan, mii dagahii ahte dorskeálvvut ledje unnit.
Dermed ble de fleste småskalafiskerne i Finnmark henvist til en maksimalkvoteordning (gruppe II) som innebar små fangstmuligheter, spesielt i de første årene etter 1990.
Danin čujuhuvve eanaš smávvaskáláguolásteaddjit maksimálaearreortnegii (joavku II) mii mielddisbuvttii unnán bivdosálašvejolašvuođaid, erenoamážit vuosttaš jagiid maŋŋel 1990.
Gitt denne situasjonen kunne man forventet en brå nedgang i antall fiskere på begynnelsen av 1990-tallet.
Dán dilálašvuođa olis livččii sáhttán vuordit fáhkka njiedjama guolásteddjiidlogus álggogeahčen 1990-logus.
Imidlertid ser vi fra tallmaterialet til Fiskeridirektoratet at nedgangen i antall fiskere strekker seg over et lengre tidsrom, med en sterkere nedgang i årene 2000 til 2005.
Goitge oaidnit Guolástusdirektoráhta lohkomateriálas ahte njiedjan guolásteddjiidlogus vatnasa guhkit áigodaga badjel, ja garraseappot njiedjan lei jagiin 2000:s 2005:a rádjái.
Fra figuren under, som viser utviklingen i antall fiskere i kommunene Nesseby, Tana og Porsanger fra 1983 til 2013, går det klart fram at den største nedgangen i antall fiskere i gruppe II kom på 2000-tallet.
Govvosis vuolábealde, mii čájeha ovdáneami guolásteddjiidlogus Unjárgga, Deanu ja Porsáŋggu suohkaniin 1983-2013, vuosihuvvo čielgasit ahte garraseamos njiedjan guolásteddjiidlogus joavku II:s bođii 2000-logus.
Når det gjelder Porsanger, viser tallene at det var en betydelig nedgang i antall fiskere også i årene før 1990.
Porsáŋggu dáfus čájehit logut ahte guolásteddjiidlogus lei mearkkašahtti njiedjan maiddái jagiin ovdal 1990.
Senere skjedde det en jevn reduksjon.
Das maŋŋil njiejai dássedit.
Antallet biyrkefiskere (gruppe II) i Nesseby økte med 125 % fra 16 til 36 i samme periode.
Liigeámmát guolásteddjiin (joavku II) lohku lassánii Unjárggas 125 %:n; 16 rájes gitta 36 rádjái seamma áigodagas.
I Porsanger gikk antall gruppe II-fiskere ned med vel 10 % i perioden, fra 38 til 34 fiskere.
Porsáŋggus njiejai joavku II guolásteddjiidlohku roahkka 10 %:n dán áigodagas, 38 guolásteaddjis 34 guolásteaddjái.
I Tana gikk antallet hovedyrkefiskere ned fra 39 til 27 (– 31 % i perioden 1988–1995.
Deanus váldoámmátguolásteddjiidlohku njiejai 39 rájes 27 rádjái (-31% áigodagas 1988-1995.
Antallet biyrkefiskere i Tana økte samtidig fra 34 til 42 (+34 % I hele Finnmark ble antallet hovedyrkefiskere i samme periode redusert fra 2222 til 1650, en nedgang på 26 % mens antall deltidsfiskere økte med 9 % fra 701 til 765.
Lohku liigeámmátguolásteddjiin Deanus lassánii seammás 34 rájes gitta 42 rádjái (+34 % Olles Finnmárkkus seamma áigodagas váldoámmátguolásteddjiidlohku unnui 2222 rájes gitta 1650 rádjái, njiedjan mii dahká 26 % dan bottu go
Utviklingen i Nesseby var derfor utypisk sammenlignet med resten av Finnmark, mens Porsanger og Tana var nærmere fylkesgjennomsnittet.
Ovdáneapmi Unjárggas lei danin iešlágán muđui Finnmárkku ektui, dan bottu go Porsáŋgu ja Deatnu bisso lagabus fylkagaskameari.
~ 105 ~ Figur 5.2 viser imidlertid at utviklingen tok en ny vending i årene 2010–2012. Nedgangen snudde i alle de tre kommunene; det ble flere fiskere i både gruppe I og gruppe II.
Govus 5.2 čájeha aŋkke ahte ovdáneapmi jorggihii jagiin 2010-2012, njiedjan jorggihii buot golmma suohkanis; gárte eanet guolásteaddjit sihke joavku I:i ja joavku II:i.
Vi kommer tilbake til årsakene til dette.
Ákkaid dán molsašupmái geahččat maŋibus.
Figur 5.3 viser utviklingen i antall fiskere totalt, for hele Finnmark fra 1980 til 2011.
Govus 5.3 čájeha obbalaš ovdáneami guolásteddjiidlogus olles Finnmárkkus jagiin 1980 – 2011.
Hvis det var slik at et stort antall fiskere brått ble «kastet på landš i 1990, kunne man forvente en klar nedgang i antall fiskere like etter. Men man kan ikke lese en brå nedgang umiddelbart etter innføringen av fartøykvotesystemet.
Vuostálasvuođas dasa maid livččii vuordit, jus lei nu ahte stuora oassi guolásteddjiin fáhkkestaga «bálkestuvvo gáddáiš 1990:s, de eat sáhte vuohttit fáhkka njiedjama dakkaviđe maŋŋil fanasearrevuogádaga ásaheami.
Derimot ser vi en relativt jevn nedgang fra 1980-tallet og fram til 2008.
Baicca oaidnit oalle dássedis njiedjama 1980-logu rájes gitta 2008 rádjái.
Nedgangen ser ut til å gå raskere i perioden 2000 til 2008 sammenlignet med årene etter 1990.
Njiedjan orru jođáneappot áigodagas gaskal 2000 ja 2008 go buohtastahttá jagiiguin maŋŋil 1990.
En årsak kan være endringer i fartøykvotesystemet på 2000-tallet som gjorde det mulig å slå sammen kvoter (strukturordningen), som først gjaldt fartøyer ned til 15 meters lengde, og senere ned til 11 meter.
Okta ágga dasa sáhttet leat rievdamat fanasearrevuogádagas 2000-logus mat dagahedje vejolažžan ovttastit eriid (strukturortnet), mii álggos gustui fatnasiidda mat ledje nu unnit go 15 mehtera, ja maŋŋil 11 mehtera.
Spesielt i tiden etter årtusenskiftet har denne utviklingen skutt fart, med unntak av ett område, «kongekrabbeområdetš øst for Nordkapp.
Erenoamážit áigodagas maŋŋil jahkeduhátmolsašumi lea dat ovdáneapmi laskan, earet ovtta guovllus, «gonagasreabbáguovllusš nuorttabealde Davvinjárgga.
Figur 5.3 Antall fiskere totalt i Finnmark fylke (Statistisk sentralbyrå)
Govus 5.3 Guolásteddjiidlohku obbalaččat Finnmárkku fylkkas (Statistihkalaš
I Finnmark ble 98 fartøyer kjøpt ut på denne måten i perioden 2002 til 2009.
Finnmárkkus lonistedje 98 fatnasa dáinna lágiin áigodagas gaskal 2002 ja 2009.
Disse utgjorde 20 % av deltakeradgangene i torskefisket i den aktuelle fartøygruppen.
Dat dahke 20 % dorskebivddu oassálastilobiin áššáigullevaš fanasjoavkkus.
Figur 5.4 viser utviklingen i antall registrerte fiskefartøyer i den minste gruppen, båter under 10 meters lengde, i perioden 1995 til 2011.
Govus 5.4 čájeha ovdáneami registrerejuvvon guolástusfatnasiid logus unnimus joavkkus, vuollel 10 mehter guhku fatnasiin, áigodagas gaskal 1995 ja 2011.
Den viser at denne gruppen ble mer enn halvert i antall fra 2002 til 2008, en nedgang på ca. 600 båter.
Dat čájeha ahte lohku dán joavkkus eanet go beliin unnui 2002 rájes 2008 rádjái, njiedjan mii dahká birrasiid 600 fatnasa.
Figur 5.4 Antall registrerte fiskefartøy med motor under 10 meter i Finnmark, 1995–2011 (Statistisk sentralbyrå)
Govus 5.4 Lohku registrerejuvvon guolástusfatnasiin vuollel 10 mehtera, main lea mutuvra, Finnmárkkus gaskal 1995-2011 (Statistihkalaš guovddášdoaimmahat)
Figur 5.5 viser utviklingen i antall fiskere i to fiskevær i Øst-Finnmark, Båtsfjord og Berlevåg for 1985–2011.
Govus 5.5 čájeha ovdáneami guolásteddjiidlogus guovtti guollebivdohápmanis Nuorta-Finnmárkkus, Báhcavuonas ja Bearalvákkis, jagiin 1985-2011.
Denne kan sammenlignes med figur 5.2, som viser tilsvarende tall for fjordkommunene Porsanger, Tana og Nesseby.
Dán sáhttá buohtastahttit govus 2:n, mii čájeha vástideaddji loguid vuotnasuohkaniin Porsáŋggus, Deanus ja Unjárggas.
Den minste lengdegruppen fiskeriforvaltningen opererer med, var tidligere fartøyer under 10 meter, men den ble senere endret til under 11 meter.
Unnimus guhkkodatjoavku guolástushálddahusa doaimmas ledje ovdal fatnasat vuollel 10 mehtera, muhto dan rievdadedje maŋŋil vuollel 11 mehterii.
Statistisk sentralbyrå bruker fortsatt kategorien fartøy under 10 meter.
Statistihkalaš guovddášdoaimmahat atná ain joavkku mas leat fatnasat vuollel 10 mehtera.
Figur 5.6 viser at antallet båter under 11 meter i Båtsfjord og Berlevåg holder seg noenlunde konstant og viser en svak økning fra og med 2009–2010.
Govus 5.6 čájeha ahte lohku fatnasiin vuollel 11 m Báhcavuonas ja Bearalvákkis bissu muhtin muddui rievdameahttumin ja orru veaháš lassáneame jagis 2009-10 ja dan rájes.
Den nærliggende forklaringen er kongekrabbefisket som vi skal komme tilbake til.
Lagamus čilgehussan dasa lea gonagasreabbábivdu, maid guoskkahit maŋŋelaš.
Figur 5.6 Utviklingen i antall båter under 11 meter i Båtsfjord og Berlevåg (Fiskeridirektoratet)
Govus 5.6 Fatnasiid, vuollel 11 m, logu ovdáneapmi Báhcavuonas ja Bearalvákkis (Guolástusdirektoráhtta)
Felles for disse kommunene (som for Nesseby, Tana og Porsanger) er at det ikke er registrert noen nedgang i antall registrerte fiskere i de tre første årene etter 1990.
Oktasaš dain suohkaniin (nugo maiddái Unjárggas, Deanus ja Porsáŋggus) lea ahte ii leat registrerejuvvon makkárge njiedjan registrerejuvvon guolásteddjiid logus golmma vuosttaš
Fra 1994 til 2000 var det sterk nedgang i antall heltidsfiskere i alle tre kommuner, og nedgangen har fortsatt fra år til år fram til 2011 i Hasvik og Loppa.
~ 112 ~ jagis maŋŋel 1990. Jagi 1994 rájes 2000 rádjái njiejai ollesáiggeguolásteddjiidlohku hirbmadit buot golmma suohkanis, ja njiedjan lea Ákŋoluovttas ja Láhpis joatkán jagis jahkái gitta 2011 rádjái.
I de tre kommunene økte antall deltidsfiskere (gruppe II) en del på 1990-tallet, men falt brått etter 2000.
Dán golmma suohkanis lassánii oasseáiggeguolásteddjiidlohku (joavku II) veaháš 1990-logus, muhto gahčai fas fáhkkestaga maŋŋel jagi 2000.
Figur 5.8 viser at det har vært en jevn nedgang i antall fiskefartøy under 11 meter i disse tre kommunene i Vest-Finnmark.
Govus 5.8 čájeha ahte lohku lea dássedit njiedjan fatnasiin vuollel 11 m dan golmma suohkanis Oarje-Finnmárkkus.
Figur 5.7 Antall fiskere i henholdsvis gruppe I og gruppe II i Hasvik, Loppa og Alta i 1983–2013 (Fiskeridirektoratet)
Govus 5.7 Guolásteddjiidlohku joavku I:s ja joavku II:s Ákŋoluovttas, Láhpis ja Álttás jagiin 1983-2013
Figur 5.8 Utviklingen i antall fiskebåter under 11 meter i Hasvik, Loppa og Alta (Fiskeridirektoratet)
Govus 5.8 Guollefatnasiid, vuollel 11 m, logu ovdáneapmi Ákŋoluovttas, Láhpis ja Álttás (Guolástusdirektoráhtta)
Vi har i tillegg sett på tallene for fem fjordkommuner i Nord-Troms: Kvænangen, Nordreisa, Kåfjord, Lyngen og Storfjord.
Mii leat vel lassin geahčadan viđa vuotnasuohkana loguid Davvi-Romssas: Návuonas, Ráissas, Gáivuonas, Ivguvuonas ja Omasvuonas.
Disse kommunene viser litt forskjellige trender for årene etter 1990, men alle fire har en tydelig nedgang i begge grupper fiskere i tiden etter 2000, på samme måte som Porsanger, Tana og Nesseby.
~ 113 ~ iešguđetlágán trendaid jagiin maŋŋel 1990, muhto buohkain lea čielga njiedjan goappaš guolásteaddjijoavkkus áiggis maŋŋel 2000, nugo maiddái Porsáŋggus, Deanus ja Unjárggas.
I Kvænangen og Nordreisa falt antall fiskere i gruppe I raskt fra 1991, og nedgangen fortsatte på 2000-tallet.
Návuonas ja Ráissas gahčai guolásteddjiidlohku joavku I:s johtilit 1991 rájes, ja njiedjan jotkkii 2000-logus.
I gruppe II økte antallet i begge kommuner i tiden fra 1990 til 1995, men falt deretter raskt.
Joavku II:s lassánii lohku goappaš suohkaniin jagiin 1990 rájes 1995 rádjái, muhto dasto gahčai johtilit.
Figur 5.9 Antall fiskere i henholdsvis gruppe I og gruppe II i Kvænangen og Nordreisa, 1983–2013 (Fiskeridirektoratet)
Govus 5.9 Guolásteddjiidlohku joavku I:s ja joavku II:s Návuonas ja Ráissas, 1983-2013 (Guolástusdirektoráhtta)
Figur 5.10 Utviklingen i antall fiskebåter under 11 meter i Kvænangen og Nordreisa (Fiskeridirektoratet)
Govus 5.10 Guolástusfatnasiid, vuollel 11 m, logu ovdáneapmi Návuonas ja Ráissas (Guolástusdirektoráhtta)
I Kåfjord falt antall fiskere i gruppe I sterkt i årene før 1990, men stabiliserte seg i årene fra 1990 til 2000.
~ 114 ~ Gáivuonas gahčai guolásteddjiidlohku joavku I:s hirbmadit jagiin ovdal 1990, muhto stáđásmuvai jagiin 1990 rájes gitta 2000 rádjái.
Fra 2000 til 2012 har det igjen vært sterk nedgang i denne gruppen.
Jagi 2000 rájes gitta 2012 rádjái lea fas leamaš garra njiedjan dán joavkkus.
I Kåfjord var det en markert økning i gruppe II i årene rundt 1990, men etter 1994 har det også vært sterk nedgang i gruppe II.
Gáivuonas lei mihtilmas lassáneapmi joavku II:s jagiin birrasiid 1990, muhto maŋŋel 1994 lea maiddái joavku II:s leamaš hirbmat geahppáneapmi.
I Storfjord og Lyngen har det vært en lignende tendens, med gradvis nedgang i begge grupper.
Omasvuonas ja Ivguvuonas lea leamaš sullasaš tendeansa, go dássedit lea lohku unnon goappaš joavkkuin.
Figur 5.12 Utviklingen i antall fiskebåter under 11 meter i Kåfjord, Storfjord og Lyngen (Fiskeridirektoratet)
Govus 4.12 Guolástusfatnasiid, vuollel 11 m, logu ovdáneapmi Gáivuonas, Omasvuonas ja Ivguvuonas (Guolástusdirektoráhtta)
Til tross for lokale variasjoner er det klare likhetstrekk mellom utviklingen i antall fiskere og fartøy under 11 meter i alle fjordkommunene i utvalget, med unntak av Porsanger, Tana og Nesseby, som har en klar økning i både antall fiskere og fartøy.
ja fatnasiid, vuollel 11 m, logu ovdáneamis buot vuotnasuohkaniin dán válljenmunis, earet Porsáŋggus, Deanus ja Unjárggas gos lea leamaš čielga lassáneapmi sihke guolásteddjiid- ja
Disse kommunene er i området øst for Nordkapp, et område med kommersiell fangst av kongekrabbe.
~ 115 ~ fanaslogus. Dát suohkanat leat guovllus nuorttabealde Davvinjárgga, guovlu gos lea kommersiála gonagasreabbábivdu.
I figur 5.2 så vi en plutselig økning i antall fiskere i Porsanger og Nesseby i årene 2010–2012.
5.4.3 Gonagasreabbá hálddašanráđđen
Økningen står i kontrast til trenden i kommunene lenger vest i Finnmark og i Nord-Troms.
Govus 5.2:s oinniimet fáhkka lassáneami guolásteddjiidlogus Porsáŋggus ja Unjárggas jagiin 2010-2012, mii lea vuostálasvuohtan trendii mii lei suohkaniin oarjeleappos Finnmárkkus ja Davvi-Romssas.
Siden Russland gjorde krav på eierskap til bestanden av kongekrabbe, ble ikke kommersielt fiske av den tillatt i Norge før i 2002.
Danin go Ruošša gáibidii oamastit gonagasreabbámáddodaga, de ii šaddan kommersiála bivdu lobálažžan Norggas ovdal jagis 2002.
Fra 1994 til 2002 fikk likevel noen fiskere fra Nesseby
Jagi 1994 rájes gitta 2002 rádjái ožžo aŋkke muhtin Unjárgga ja ránnjásuohkaniid guolásteaddjit vejolašvuođa searvat nu gohčoduvvon dutkanguolásteapmái.
I Porsanger startet ikke kongekrabbefisket opp før i 2005.
Porsáŋggus ii álgán gonagasreabbábivdu ovdal 2005:s.
I dag er kommersielt fiske etter kongekrabbe tillatt øst for Nordkapp.
Odne lea kommersiála gonagasreabbábivdu lobálaš nuorttabealde Davvinjárgga.
Det tidligere kravet om at man måtte kunne dokumentere fangst av en viss mengde torsk i Øst-Finnmark for å kvalifisere til å delta i krabbefisket, ble dermed avskaffet.
Dasto heaittihedje ovddeš áiggi gáibádusa, ahte galggai duođaštit bivdán dihto meari dorski Nuorta-Finnmárkkus kvalifiseret
Denne endringen kom i stand etter press fra småskalafiskere, fra Sametinget, som vektla nærhets- og avhengighetsprinsippet, og fra den samiske fiskeri- og fangstorganisasjonen Bivdi.
reabbábivdooassálastimii. Dát rievdadeapmi ilmmai gáibádusa dihte mii bođii smávvaskáláguolásteddjiin, Sámedikkis, mii deattuhii lagašvuođa- ja sorjjasvuođaprinsihpa, ja sámi guolástus- ja bivdoorganisašuvnnas Bivdis.